Treball Socials - 1905 Palabras | Monografías Plus\nMonografias Plus Treball Socials\nLA GUERRA A LES TRINXERES\n1. Descriu com era el sistema de trinxeres a la Primera Guerra Mundial. Quines instal·lacions hi havia sota terra?\n-El sistema de trinxeres a la Primera Guerra Mundial era: Una trinxera a primera línia, unes instal·lacions (normalment sota terra) on es trobaven la infermeria, un refugi subterrani, un lloc de comandament...\nLes trinxeres estaven ordenades i tenien una mena de carrers per arribar a tot arreu. En aquests carrers també hi havien soldats armats esperant per si havien d'atacar.\n2. Quin armament distingeixes a les trinxeres? I en l'equip dels soldats? Per què eren tan important les màscares antigàs?\n-A les trinxeres hi havia canons, tancs, míssils... I els soldats, que duien a sobre fusells, granades de …ver más…\nA quins estats es van integrar?\n-Alemanya va perdre els següents territoris i va retornar-los als estats als quals pertanyien: Alsàcia-Lorena (a França), Corredor de Danzig (a Polònia), Eupen i Malmédy\n(a Bèlgica) i Schleswig (a Dinamarca)\n-Què va ser l'anomenat corredor de Danzig?\n-Era un territori que es va crear al Tractat de Versalles que s'estenia al llarg del riu Vístula per dotar a Polònia d'un accés al mar Bàltic. Aquesta mesura va fer què Alemanya quedes aïllada de Prússia Oriental per via terrestre.\nd) Les conseqüències a llarg termini\n-Quines imposicions van tenir un impacte més gran sobre l'economia i la societat alemanya? -Les dures imposicions i l'esperit de revenja del Tractat de Versalles va fer que la societat alemanya estigués descontenta i va fer pujar el nazisme i la Segona Guerra Mundial.\n-Llegeix el programa del partit Nacionalista Obrer Alemany i explica com el Tractat de Versalles va poder influir en l'ascens del nazisme.\n-En el segon punt del programa podem llegir: “Exigim la igualtat de la nació alemanya amb les altres nacions i l'abolició dels tractats de pau”. Això vol dir què el partit nacionalista no volia que humiliessin al seu estat, com es feia en Tractar, i volia acabar amb els Tractats de pau, com, en teoria, és el Tractat de Versalles. També, en el tercer punt podem llegir: “Exigim espai i territori... Per establir-hi el nostre excés de població”.\nSociopsicologia Del Treball Pac1\ntext presenta un panorama força pessimista sobre la situació del treball actualment però no considera en cap moment que hi hagi una dinàmica cap a la fi del treball sino més bé presenta una crisi profunda del treball i de la societat salaritzada. Front a les teories de la desaparició material del treball parla del canvi i de les dificultats de generació d’aquest i analitza la precarització i vulnerabilitat que es dóna al treball; planteja (contràriament a la visió de Gorz i Offe) la desocupació….\nde bolquers que hi havia en una prestatgeria. El tamboret ha lliscat, i l’educadora ha caigut i s’ha trencat una cama, a més de fer-ne petites contusions. Respon a les preguntes següents i justifica-les: * 1.1.- Identifica: Les condicions de treball: a) el tamboret amb rodes en canvi de tenir l’escala i les coses necessaris han d’estar a l’abast; b) s’ha posat de peu damunt de la cadira de rodes per agafar els bolquers de la prestatgeria que hi estaven a dalt. Els factor de risc: el tamboret….\nResum Capitol 1; Invitació A La Sociologia\nentre la popularitat dels psicòlegs i la manca d’aquesta envers als sociòlegs i això és degut a tot una sèrie d’imatges errònies que circulen al voltant d’aquest últim grup. La primera imatge que ens cita el text es la del anomenat “treballador social”, una persona que es vol dedicar integrament a ajudar als altres, una concepció dels sociòlegs tant falsa com enganyadora. La sociologia ens serveix tant pel bé comú com per la destrucció d’aquest. La informació és coneixement i a això es dediquen….\ndepenent de les èpoques de l’any o recorrien al crèdit per poder sembrar, cosa que els empobria més, ja que els interessos eren molt alts. A més, sobre els pagesos requeia el pes de l’analfabetisme i de la marginació social. Tot això va portar a: AUGMENT DE LA CONFLICTIVITAT SOCIAL I EMIGRACIÓ CAP A LES CIUTATS A Catalunya va ser diferent, ja que molts arrendataris van poder accedir a la propietat, i es van anar enfortint. I els que no tenien propietats, van millorar l’agricultura i el consum,….\nCatalunya Dins D'espanya\nAcaba la revisió COMENÇAT EL COMPLETAT EL TEMPS EMPRAT QUALIFICACIÓ RETROACCIÓ Question1 Punts: 10/10 Recordeu que abans de contestar les preguntes d'aquest qüestionari, s'ha d'haver consultat el Pla de treball del lliurament 1. Relacioneu cada fet amb l'any que li correspon: 11 segons 10 sobre 10 (100%) Perfecte Es funda la Solidaritat Catalana després dels fets del Cu-cut 1906 Fracassa l'intent d'invasió armada de Catalunya per part dels escamots d'EStat Català, que pretenien proclamar….\n1,Sintetitza A) Quines condicions de vida i de treball tenien els primers obrers? Els proletaris que com diu el seu nom no posseïen molt més que la seua prole, donaven el seu treball i mà d'obra laboral a canvi d'un salari. Les condicions de treball eren pèssimes amb un ordre laboral també aplicat a dones i xiquets on les jornades eren de fins 15 hores amb un ritme de treball constant, sense descans i una disciplina dura a canvi d'uns salaris extremadament baixos. Aquests salaris només permetien….\n1. Balanç general dels trets bàsics de la política social europea a) Procés de configuració de la Unió Europea La Unió Europea va ser constituïda com una entitat supraestatal amb un objectiu hegemònic: la constitució d’un mercat comú. L’origen de la Unió Europea es remunta al final de la Segona Guerra Mundial, quan els europeus desitgen superar la divisió econòmica i política que existia a Europa i per posar fi a una llarga història de conflictes i enfrontaments armats. El projecte europeu va….\nCONSOLIDACIÓ ACTIVITATS 1.4 1. Quines són les formes d’exterioritzar el contracte de treball? Consentiment: d’ambdues parts, per voler establir un contracte de treball. Objecte: la tasca i la jornada de treball que el treballador es compromet a realitzar. Causa: el motiu pel quan es realitza el contracte. En el cas de l’empresari és l’apropiació de la producció i en el del treballador, la retribució econòmica. 2. Un ciutadà de la UE necessita algun tipus de permís per….\nde l’acció socioeducativa, M1. INTRODUCCIÓ Fugint del futur, és una experiència que es desenvolupa, en el marc dels Serveis Socials d’atenció primària dels barris Clot-Camp de l’Arpa. Portada a terme per una educadora social, Alicia Gómez i una psicòloga, Rosa Patino. Basada en una autofilamció sobre dues adolescents, Naïs Rojas y Yasmine Romeu 18 anys. Un projecte social en forma de reportatje on durant 4 mesos, graben les seves vides, per poder observar la seva realitat adolescent i el seu entorn….\nSolución caso 1 negocios agroindustriales\nMesas separdas almond gabriel


Renda Garantida Ciutadana - Acta Nº 104 - Reunió Comissió Promotora Renda Garantida de Ciutadanía 13/09/2017\nActa Nº 104 - Reunió Comissió Promotora Renda Garantida de Ciutadanía 13/09/2017\nReunió Comissió Promotora Renda Garantida de Ciutadanía 13/09/2017\nACTA N º 104\nAssisteixen a la reunió: Lluc Cahis, Miguel Cirera, Jordi Font, Patrizia Manzo, Yolo Riquez, Eduard Romo, Juanjo Salbia i Diosdado Toledano. Justifiquen absència: Judit Borrell, Jaume Botey, Javier Bernad, David Cordoba, Enriqueta-UGT, Neus Escofet, Erika Fabregat, Agnés Felis, Nuria Farrús, Ramón Franquesa, Pedro Fernandez, Sixte Gargante, Miguel Ibarz, Nuria Lozano, Mingo Meseguer, Manel Navarro, Arcadi Oliveres, Joan Miquel Ortiz, Pepe Rodado, Carles Rodriguez, Montserrat Rosaura, Llorenç Serrano i Xan da Torre.\n1.- Informació correcció errors Llei Renda Garantida de Ciutadania i altres informacions\n2.- Preparació Acte 15 mes de setembre (previsió de pluges i alternatives)\nS'informa de les gestions realitzades davant la Conselleria d'ocupació, afers socials i famílies per rectificar els errors comesos en la taula de quanties de les prestacions. Després d'acceptar el govern que aquest error ha de corregir segons els criteris presentats per la Comissió Promotora, s'estan realitzant gestions per a la seva urgent correcció en el Butlletí oficial de la Generalitat.\nS'informa de la sol·licitud, abans de la data d'inici del 15 de setembre, de més de 400 cites prèvies\n2.- Preparació Acte 15 de setembre (previsió de pluges i alternatives)\nS'informa de les diverses gestions realitzades per tenir a punt la infraestructura de l'acte, escenari, equip de so, il·luminació, etc.\nDavant la previsió de pluges per al 15 de setembre es planteja la necessitat de buscar un espai alternatiu cobert. Es donen algunes idees i es proposa realitzar gestions.\nSobre la programació de l'acte s'acorda:\nPresentació de l'acte a càrrec de Núria Garrido que comptarà amb la col·laboració de Lluc Cahis.\nEn primer lloc, s'ha de donar la paraula a la regidora de l'ajuntament de Barcelona Sra. Laia Ortiz per un breu salutació en nom de l'ajuntament.\nEn segon lloc, hi intervindran Núria Carreras, Sixte Garganté i Diosdado Toledano que efectuaran una breu salutació.\nA continuació, intervindran els grups musicals i artistes pel següent ordre i temps:\n1.- Obertura musical a càrrec del conjunt musical "FLYNG Hats" (barrets voladors). 10 minuts.\n2.- Intervenció del Grup "Rima Terrània". Conjunt musical i de poetes (Marta Forment-cantant, Josep Mª Asensio-poeta, Montse Cercós-poeta, etc.). Intervenció total de 20 minuts.\n3.- Roger, cantautor amb guitarra. 10 minuts.\n4.- Eli Skoda, Cantant amb guitarra. 10 minuts.\n5.- Cecilia Bellorín, cantant veneçolana. 10 minuts.\n6.- Tanca intervencions musicals el grup "FLYNG Hats". 10 minuts.\nDesprés de les intervencions musicals, tanca l'acte Núria Garrrido i es concedeix a cada un dels artistes el Certificat de Reconeixement.\nFinalment es fa una foto col·lectiva.\nAmb l'objectiu de preparar els últims detalls de la programació d'intervencions es queda amb els presentadors a la plaça a les 18 hores.\nS'informa que les 1.000 guies en català i altres 1.000 en castellà han estat recollides de la impremta. Juanjo portarà a l'acte 150 guies en català i 150 en castellà.\nEl cost d'impressió més IVA ascendeix a més de 1200 euros. Donada l'escassetat de fons de la Comissió Promotora es proposa que les diferents entitats facin una aportació quan es portin guies per a la seva distribució. L'Assemblea d'aturats de Barcelona anuncia que es durà 200 guies (100 + 100) i aportarà 300 euros (ingrés ja efectuat).\n- Prosseguir les gestions per corregir els errors de la taula de quanties de la RGC.\n- Informar de la progación de l'acte a les persones que presenten i buscar un espai cobert en la proximitat per si plou amb intensitat.\n- Proposar a les entitats que col·laboren amb la Comissió Promotora aportacions econòmiques en portar-Guies per a la seva distribució informativa.\nPropera reunió de la Comissió Promotora dimecres 27 de setembre 2017 les 17:00 h. en local de Confavc, carrer Doctor Aiguadé nº 18 (prop estació de metro Barceloneta, LíniaIV).\nBarcelona, 14 de setembre 2017


febrer 7, 2020 febrer 17, 2020\nPosted By: Colaborador 125 Views 0 Comment Ajuntament de Massalavés, Instal·lacions Públiques Renovades, Nova Biblioteca Massalavés\nEntrada de la biblioteca al carrer València, 12 de la localitat\n[Recomanacions] Servicis Agrícoles Miralles d’Alberic\nS’ha establit una zona d’accés i control, una ludoteca infantil, un espai principal de 90 metres quadrats, una sala d’ordinadors per al contacte amb les noves tecnologies i uns renovats banys. En total, al voltant de 170 metres quadrats per a l’estudi i lectura, amb WiFi per a tots els usuaris. Les obres també han permés millorar l’estat dels revestiments, modernitzar el mobiliari i adaptar la seguretat i salut de les instal·lacions. Aquesta remodelació ha sigut possible gràcies a una subvenció de la Diputació de València i s’ha executat dins del Pla Provincial d’Obres i Serveis.\nVeïns del poble fent ús de les noves instal·lacions\n«Hem culminat un altre projecte important. Era una obligació. S’ha fet una renovació completa buscant l’accessibilitat i aprofitant al màxim tots els espais. La nova biblioteca ens ajudarà a continuar promovent la cultura des de la base, la lectura, la formació i l’educació, sent un centre de proximitat. La transformació ha sigut extraordinària. És una mostra més que aquest equip de govern aposta per millorar els serveis que Massalavés presta als seus habitants», apunta Puri Noguera, alcaldessa del municipi.\n[Recomanem] Pollastres i menjar per emportar a l’ast en Alberic\nCàrcer oferirà cursos per a l’obtenció del carnet de manipulador d’aliments\nL’ajuntament de la localitat posarà a la disposició dels seus habitants la realització de cursos amb l’objectiu que aquests puguen arribar a adquirir el carnet de manipulador d’aliments. El consistori ha arribat a un acord amb el Grup ICSAM, una empresa que compta amb més de 10 anys d’experiència donant assessorament per al compliment en Sanitat i Seguretat Alimentària prevenint riscos de contaminació sobre els aliments i que també elabora cursos de formació per a l’obtenció de diferents títols entre els quals es troba el de manipulador d’aliments. […]


Una elecció poc afortunada (Albert Pla Nualart)\nUna elecció poc afortunada\n3 min. 12/05/2018 18:45\nUn brillant columnista de l’ARA deia divendres que calia ser un miop partidista per no adonar-se que l’elecció de Quim Torra era un encert total. Sentint-me independent, i volent veure-hi clar, miraré d’argumentar per què em sembla poc afortunada. Tots els mitjans responsables, i molt repetidament l’ARA, han expressat per activa i per passiva que una de les prioritats del futur president era recosir el país: reconciliar els catalans. Si una cosa ha demostrat el Procés és que, sota una prova d’estrès identitària, la societat catalana es fragmenta, es polaritza, es crispa. Recosir el país només serà possible rebaixant la tensió identitària: fent que valors com la democràcia o la justícia social passin a un primer pla i que etiquetes com “els catalans” o “els espanyols” es deixin d’utilitzar per confrontar, mensyprear i insultar. Hi ha raons molt sòlides per creure que un país estripat no podrà avançar en sobirania. I per això és el somni humit de l’espanyolisme radical.\nDoncs bé, no sembla que la trajectòria pública i publicada de Torra l’ajudi a tenir crèdit com a recosidor. Ben al contrari, és notori -ho era abans que Puigdemont el triés- que la seva retòrica més aviat atia la tensió identitària. Em costa entendre que tants opinadors sobiranistes treguin importància als seus tuits, com si formessin part del passat disculpable d’un adolescent. I encara entenc menys que ell mateix afirmi -sense deixar de somriure- que la seva intenció no era, en absolut, ofendre ningú. ¿No s’ofèn Torra quan certs mitjans afirmen que els catalans només ens sabem queixar, o nomes ens importen els diners? Els tuits els va escriure fa pocs anys, sent adult i amb clares ambicions polítiques. Es fa molt difícil creure que el marc mental i emocional que el va induir a expressar-se així hagi experimentat canvis substancials.I el més preocupant és que parlem d’un marc mental gens aliè a Puigdemont i al seu cercle més addicte.\nDeia en la meva última columna que hi ha moltes maneres dignes i respectables de sentir-se espanyol. Afegeixo ara que perquè un president de la Generalitat pugui governar per a tots els catalans ha d’estar profundament convençut que és absolutament digne i respectable sentir-se alhora català i espanyol. No tinc cap dubte que quan Torra escrivia que els espanyols només saben espoliar o no tenen al seu vocabulari la paraula vergonya, no s’estava referint a totes les persones que se senten espanyoles sinó a uns espanyols concrets amb una ideologia concreta. Però és -en el millor dels casos- una sinècdoque ofensiva, fracturadora de la convivència i, per tant, irresponsable. I no ens ajuda a creure que -almenys emocionalment- Torra no percebi res de negatiu en el fet de sentir-se espanyol. Molts em diran que el seu presumpte etnicisme seria suau i civilitzat comparat amb el de certs líders unionistes. No dic que no. Dic que el que farà fort el sobiranisme -l’únic que el pot fer àmpliament majoritari-és desmarcar-se’n al màxim, començant pel president.


Ajuntament de València. Informaci� sobre impostos, tributs i taxes municipals\n46002 Val�ncia Tel.: 96 3525478 Duplicat de rebuts\nImpost sobre Vehicles de Tracci� Mec�nica (des de l'1 de setembre al 31 de octobre)\nImpost de B�ns Inmobles (Urbans) (des del 1 de mar� al 30 d'abril)\nL'�ltim dia per a poder sol�licitar duplicats per coreu ordinari ser� el 25 d'abril. Si la forma d'enviament seleccionada �s el correu electr�nic, podr� sol�licitar-los fins al dia 29 d'abril inclusivamente.\nL'�ltim dia del termini podran obtindre's els duplicats, a trav�s del 010 -per correu urgent i amb gastos d'enviament-, o en les Oficines de Gesti� Tribut�ria Integral. Si disposa de firma digital pot obtindre el document des del Portal de l'Administraci� Electr�nica.\nTaxa d'Entrada/Eixida de Vehicles (des del 1 de mar� al 30 d'abril)\nTaxa de Mercats (bimensual)\nEn cap cas es podran emetre duplicats de rebuts domiciliats.


Psigma és el teu centre de Psicologia a Barcelona\nSom un centre privat de psicologia i assessorament personal\nA Psigma som un equip de professionals especialistes en diferents àrees de la salut. Treballem de manera multidisciplinària des d’especialitats diverses: psicologia, psiquiatria, sexologia, coaching, psicooncologia o psicologia legal i forense, entre d’altres.\nM’apassionen les persones i la psicologia, crec profundament en el seu poder transformador en moments de dificultat.\nEstic compromesa amb el benestar psicològic entès com un aspecte principal de salut.\nIntento fomentar el canvi adaptant-me a cada persona, partint de les necessitats individuals i potenciant els recursos que cada persona té per millorar la salut, l´autorealització, desenvolupament i creixement personal.\nPer aconseguir-ho treballo amb les creences i les emocions utilitzant eines integratives de la psicologia humanista, la teràpia estratègica, la hipnosi Eriksoniana i al PNL. Tracto a l’ésser humà de forma integral des d’una posició de respecte i igualtat.\nEm defineixo com una persona propera, empàtica i creativa.\nLa meva formació és llicenciada en psicologia per la UAB des de l’any 1988. Màster en Paidopsiquiatria i psicologia de la infància i l’adolescència per la UAB.\nEstic especialitzada a acompanyar a persones en processos de canvi, pèrdua, dol, psicosomàtica i dolor crònic.\nLa meva experiència laboral en l’àmbit privat i hospitalari és amb nens, adolescents i adults realitzant teràpia tant de grup com individual. Acompanyant a persones amb fibromiàlgia tractant el dolor físic i emocional.\nEspecialitat: Addiccions i sexologia\nSempre m’ha agradat ajudar a la gent. Les persones que tenen problemes amb poder controlar sigui el consum d’una substància o alguna conducta que debiliti la qualitat de vida són persones que fan patir.\nEl meu recorregut per al camp de les addiccions comença a projecte home, on hi havia gent en risc d’exclusió social que volia deixar el món de les drogues. El meu recorregut va continuar al Cas del raval de Barcelona. Aquells pacients ja estaven en situacions extremes, i molts d’ells la seva vida només consistia a buscar droga, consumir i sobreviure. Era la manera que tenien d’evadir-se i no pensar en la vida. Allí la gent també tenien unes vides molt complicades. Finalment vaig anar a una comunitat terapèutica on vaig tenir la primera presa de contacte amb l’acompanyament terapèutic, allà hi havia gent de tot tipus, gent que realment volia deixar el consum i patia, i gent que en un principi i anava per força i després acabava veient que sí que era millor deixar el consum. Això si amb una gran despesa econòmica. Després de veure això vaig decidir que jo volia ajudar a la gent d’una manera que fos més assequible pel pacient i els seus familiars, arran d’aquí vaig decidir entrar en el projecte de Psigma.\nMàster psicoteràpia psicoanàlítica\nAjudar als demés sempre ha estat vocacional per mi, al meu interès centrat en el funcionament de la ment d‘una persona i al voler ajudar-la amb al màxim rigor i responsabilitat és al que m‘ha motivat a formar-me al llarg dels anys com a psicòloga.\nCrec que la gestió de les emocions i dels pensaments pot influir en que la vida d‘algú sigui d‘una manera determinada i que fent als ajustos necessaris es poden canviar aquelles situacions que porten mal estar o angoixa per altres que siguin més saludables. Per això, la orientació desde la que treballo es la congnitivo-conductual, utilitzant eines de la Teràpia Racional Emotiva Conductual ( Trec).\nLa meva experiència en als 15 anys que porto exercint tan en l‘àmbit privat com en al mèdic és realitzant teràpia tan individual com de parella amb adults acompanyant-los en diferents processos amb dificultats de tot tipus, desde conflictes més puntuals com a situacions més extremes en les que ha calgut un treball amb profunditat. Per això també m‘he especialitzat en el tractament del estrès causat per diferents traumes mitjançant al EMDR de entre altres tècniques.\nEspecialitat: Psicoteràpia d‘adults, parelles. Dependència emocional, autoestima, pèrdues, estrès post-traumàtic, ansietat, depressió, revisió i re-construcció de l‘aferrament ( forma d‘interactuar en les relacions mes properes), gestió emocional després del diagnòstic d‘una malaltia, Coaching i PNL.\nExperiència en acompanyar a gent que se li ha mort algú i estrés post-traumàtic, EMDR, dubtes o conflictes emocionals de relacions tòxiques i dependència emocional, ruptura de parella, gestió de soletat, ansietat, depressió, creixament personal (autoestima), conflictes en presa de decisions, conflictes derivats del diagnòstic d‘una malaltia física.\nLlicenciada en Psicologia: Facultat de Psicologia i Ciències de L‘educació Blanquerna (nº col·legiada 13372)\nMàster Oficial en Psicologia Clínica i Salud. : Facultat de Psicologia i Ciències de L‘educació Blanquerna\nCurs de Postgrau Infanto-juvenil: Unitat de Psiquiatria de l‘Hospital Sant Joan de Déu\nEns podeu trobar al centre de Barcelona, al carrer Aragó, 268, 3er 1a


Country Inn Corbett Corbett Índia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nZero Garjia, P O Dhikuli, Ram Nagar, Distt, Nainital,Uttrakhand, Parc Nacional de Corbett, Corbett, Índia, 244715 - Veure al mapa\nBarri Parc Nacional de Corbett Dhela Dhela Dhikuli Parc Nacional de Corbett Dhikuli Dhikuli Dhikuli Dhikuli Dhikuli\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Corbett, no busqui més enllà de Country Inn Corbett. A només 260.00 Km, aquest hotel de 4-estrelles és fàcilment accessible des de l'aeroport. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Corbett. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen servei de neteja diari, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, servei d'habitacions, habitació familiar.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, mini bar, insonorització per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses piscina exterior, massatge, jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Country Inn Corbett no troba competidors en cap categoria.


Amanida de préssec - Receptes amb Mestral la ferreteria\nAmanida de préssec per un dia d’estiu! Aquesta setmana et presento una recepta molt d’estiu, bastant fàcil de preparar i com sempre ben equilibrada i senzilla. Res de complicacions !\nL’amanida de préssec que prepararem avui és un plat fresc, lleuger i sobre tot fàcil de fer. És perfecte per aquells dies que tens convidats i no saps què fer, una recepta original i diferent de la amanida clàssica.\nLa recepta es basa en combinar el gust dolç del préssec amb l’amarg de la vinagreta i per exemple acompanyat del pit de pollastre que ens aporta les proteïnes necessàries per tal d’obtenir un plat perfectament equilibrat.\nRecepta d’amanida de préssec\nPrimer de tot, ens posarem a fer la vinagreta, per la quan necessitem; oli, mel, sal, pebre i vinagre de Mòdena. Tot seguit, necessitem dos préssecs tallats per la meitat.\nAmb un pinzell untarem les polpes dels préssecs i els posarem a la paella fins que quedin torrats, seguidament els tallem en juliana i els deixem a part.\nA continuación ja podem comencem a preparar els 2 pits de pollastre que acompanyaran l’amanida:\nEls untem amb la vinagreta i els fem a la planxa, per exemple. Com que no els hem tallat a filets trigaran una mica més a fer-se, simplement hem de procurar tenir el foc baix i mirar que no se’ns cremi. Tot seguit, els tallem a tires i per la base de l’amanida només necessitem enciam o espinacs o ruca, tomàquet, ceba i unes quantes nous de califòrnia.\nFinalment, en un vol ajuntem tots els ingredients i hi afegim la vinagreta que es ha sobrat. Super fàcil, bo i refrescant !!!\nIngredients Amanida de préssec\n31,95 € iva inc. Llegeix més\nPublicat el 15 agost, 2017 11 gener, 2021 per LAIA POLLS\nEtiquetes: cuina, pollastre, prèssec, receptes, trucs\nEntrada anterior: Unions de tubs de coure sense soldar Tectite® Sprint\nPròxima entrada: 3 còctels refrescants


Virginia Henderson | Escola Superior d'Infermeria del Mar\nEs va graduar el 1921 a l'Escola d'Infermeria de l'Armada de Washington DC. El 1927 entrà al Teachers College de la Universitat de Columbia on es va llicenciar i va obtenir el màster. El 1930, com a professora a Norforlk comença a publicar els seus primers articles.\nCap al 1959 inicia la seva activitat investigadora a la Universitat de Yale. Realitza el projecte "Nursing Studies Index", quatre volums que recullen dades biogràfiques, analítiques i històriques de la infermeria entre 1900 a 1950. Elabora l'Informe Nacional sobre Investigació en Infermeria en el qual es fa palesa l'absència de la investigació clínica.\nEl model conceptual de Henderson destaca que la funció d'infermeria és ajudar a la persona, malalta o sana, en la realització d'aquelles activitats relacionades amb la seva salut o amb la seva recuperació, activitats que podria fer la mateixa persona si tingués la força i els coneixements necessaris, i cerca la manera d'ajudar-la a independitzar-se en la seva cura. El seu model publicat a The Nature of Nursing, el 1966, identifica les 14 necessitats bàsiques de l'ésser humà, i els tres nivells de relació entre la infermera i el pacient.


Millors aplicacions Android i iOS d’octubre - Apple, Tecnologia | Juliol 2022\nMillors aplicacions Android i iOS d’octubre\nOctubre de 2014 va oferir moltes aplicacions emocionants per als usuaris de totes les plataformes. Per un costat, els usuaris d’iOS 8 gaudeixen d’aplicacions de tercers al seu iPhone 6 i iPhone 6 Plus. D'altra banda, els usuaris d'Android també utilitzen aplicacions innovadores. Aquest article mostra algunes de les millors aplicacions d’octubre de 2014, que sens dubte us fascinaran.\nSwiftKey finalment arriba per iOS 8 després d’Android com a meravellós teclat predictiu. És el teclat més icònic d’aplicacions de tercers. Presenta suggeriments excel·lents quan escriviu alguna cosa, en funció dels vostres hàbits d’escriptura.\nEl subdit de Reddit’s Ask Me Anything és ara una aplicació completament independent. Et permet participar en converses, llegir les preguntes i respondre-les com ho fas a l'escriptori Reddit. L'aplicació ha arribat recentment per a iOS i Android i funciona de manera senzilla.\nAquesta és una meravellosa aplicació iOS que us proporciona informació valuosa sobre l'estrella o la constel·lació que esteu veient. Només cal que mantingueu el dispositiu iOS al cel i l’aplicació s’enfocarà i identificarà automàticament estrelles, planetes, constel·lacions i molt més.\nAquesta és una divertida aplicació per a iOS que et permet crear meravelloses imatges en 3D a partir de la teva imaginació. Només heu de deixar anar la vostra imaginació i dibuixar en 3D qualsevol cosa que desitgeu.\nAquesta és una fascinant aplicació per a Android que us permet afegir text i il·lustracions estilitzades a les vostres imatges. També podeu compartir les vostres fotos a Instagram. L'aplicació està molt ben dissenyada i conté els tipus de lletra més recents. No és gratuïta, però tampoc és una mala opció per tan sols 99 cèntims.\nLes aplicacions d'Android ja es poden executar a Google Chrome amb l'ajuda d'una meravellosa aplicació Android anomenada Chrome APK Packager. Simplement convertiu una aplicació per a Android al format compatible amb Chrome i executeu-la a Chrome de manera senzilla.\nAquesta aplicació d’Android realitza múltiples funcions. Aquesta aplicació pot fer fotos de la persona, intentant robar la contrasenya del vostre telèfon intel·ligent. Podeu crear diagrames de flux, canviar la configuració de WiFi, enviar correu electrònic, recordar-vos diversos esdeveniments en funció de la vostra ubicació o de l’hora.\nAquesta és una increïble aplicació per a Android que us permet evitar quedar-se enganxat a les hores punta a la carretera. Aquesta aplicació supervisa les condicions de trànsit i la carretera a la pista i, a continuació, us avisa sobre les condicions previstes a la carretera.\nÉs una innovadora aplicació Android per a la filmació de vídeo. És diferent en el sentit que enregistra vídeos en mode paisatge independentment de l’orientació del telèfon intel·ligent. Permet capturar els fotogrames complets de vídeos.\nAquesta va ser la llista de les millors aplicacions d’octubre de 2014 per a iOS i Android. No és possible cobrir la gran varietat d'aplicacions de qualitat que es van llançar a l'octubre. Tot i això, aquest article encara ha ordenat les aplicacions d'or per als usuaris d'iOS i Android.\nNo et perdis: Millors aplicacions per a iPhone i iPad de setembre de 2014\nFotografia OLV: tema d'arquitectura per a Windows (descàrrega)


Europa exclou del pla Urban la reforma de la Soledat i del Polígon de Llevant\n14 abril 2021 19:33\nCort perd així més de dos mil milions de pessetes per finançar aquest projecte\nSebastià Bennàssar | 23 gener 2001\nL'Ajuntament de Palma deixarà d'ingressar aproximadament uns 2.000 milions de pessetes provinents de la Unió Europea en ser refusat pels responsables d'admetre els projectes al pla Urban, el pla de recuperació de les barriades de la Soledat i el Polígon de Llevant. Aquesta exclusió va ser confirmada ahir als mitjans de comunicació per part del regidor d'Urbanisme de l'Ajuntament de Palma, Rafel Vidal, que en el moment de presentació del projecte ja va aventurar que seria complicada la inclusió d'aquest projecte entre els que finançarà la Unió Europea.\nEl que és cert és que el fet de no poder comptar amb aquests doblers europeus està començant a preocupar els partits a l'oposició i molt especialment Unió Mallorquina. Trujillo assegurà que «aquesta pèrdua de 2.000 milions d'inversions per a les barriades ha estat un cop molt fort, sobretot perquè no sabem si el projecte de rehabilitació continuarà endavant sense aquest capital». L'Ajuntament havia presentat un projecte pressupostat amb 4.072 milions de pessetes, que segons Trujillo és gairebé insalvable.\nPer la seva banda, el regidor d'Urbanisme de Cort va explicar que «nosaltres continuarem en solitari el procés de rehabilitació de les dues barriades esmentades. Maldament que ens hagin refusat els doblers europeus del pla Urban estam disposats a tirar endavant el projecte. Hi ha dues iniciatives europees més a les quals presentarem els projectes i és molt probable que a partir d'elles puguem obtenir finançament per a les obres de reforma. A més, hi ha altres vies que es deriven de la nova ordenació de la façana marítima. És una llàstima no haver entrat a l'Urban, però la ciutadania pot estar tranquil·la perquè el projecte continua endavant».


L’ICUB impulsa 'Barcelona Creació Sonora' de la mà de L’Auditori, el Liceu i el Palau de la Música | Aquí es fa Cultura\nLa iniciativa té un pressupost de 350.000 € i s'emmarca en els plans de suport al teixit cultural de l'Ajuntament de Barcelona amb fons extraordinaris covid-19.\n08/11/2021 - 13:51 h\nEl projecte Barcelona Creació Sonora ja camina. Des del mes d’abril, 34 compositores i compositors vinculats a la ciutat treballen en nous repertoris que s’estrenaran entre aquest any i el vinent a L’Auditori, al Gran Teatre del Liceu i al Palau de la Música. La iniciativa de l’Institut de Cultura de Barcelona (ICUB), de la mà de les tres institucions musicals citades, s’emmarca en els plans de suport al teixit cultural impulsats per l’Ajuntament de Barcelona amb fons extraordinaris covid-19. El pressupost és de 350.000 €, i els noms escollits són una representació significativa dels autors i autores actuals que treballen música escrita, amb projectes que van des de l’òpera de petit format fins a grans partitures simfòniques, passant per creacions de música coral, de música de cambra, cançó, cobla i altres gèneres.\nLa selecció dels compositors i compositores l’ha dut a terme una comissió conjunta formada per membres de L’Auditori, el Gran Teatre del Liceu i el Palau de la Música a partir de tres premisses: les partitures no poden quedar en un calaix, cal que s’estrenin; els noms triats havien de ser diversos i representatius del sector musical a la ciutat; i s’ha d’aprofitar el potencial de les tres institucions per reforçar la diversitat de gèneres sobre els quals es construeix aquesta nova literatura musical.\nLa seva aposta se centra en un grup de compositors que, tot i mostrar una indubtable diversitat estètica, mantenen una clara vinculació amb la música contemporània de tradició europea. S’estrenaran tres obres per a orquestra simfònica compostes per Manel Ribera, Octavi Rumbau i Luis Codera Puzo, i el compositor i pedagog Agustí Charles escriurà una obra per a banda simfònica que estrenarà la Banda Municipal de Barcelona. També han rebut encàrrecs Raquel García-Tomàs, Josep Sanz Quintana, i tres compositors emergents formats a l’ESMUC: Daniel Apodaka, Montserrat Lladó i José Mora Gonzalez.\nEl temple de les Rambles encarrega a 8 compositors 8 microòperes amb l’objectiu que els creadors s’acostin a l’òpera, proporcionant-los la seva primera oportunitat en el gènere. Els joves compositors escollits ja formen part d’una generació amb llum pròpia: Fabià Sartcovsky, Núria Giménez Camós, José Rio-Pareja, Marc Migó, Carlos de Castellarnau, Marián Márquez, Itziar Viloria i Andreu Gallén. Els encàrrecs pretenen cercar una gran varietat de llenguatges i aproximacions musicals, des dels més conceptuals fins als més melòdics.\nLa selecció de compositors i compositores ha pres com a premissa inicial la creació de noves obres corals per ser estrenades per les diverses formacions corals que acull la sala modernista —l’Orfeó Català, els cors de l’Escola Coral i el Cor de cambra del Palau de la Música Catalana—, però també l’encàrrec d’obres de cambra, cançó lírica, piano i cobla per tal de complementar el global de propostes presentades junt amb les altres dues institucions. Són un total de 17 noms: Ferran Cruixent, Josep Ollé, Carles Prat, Xavier Pagès, Bernat Vivancos, Marcos Fernández Barrero, Enric Palomar, Alberto García Demestres, Josep Vila i Casañas, Marc Timón, Antoni Ros-Marbà, Mariona Vila, Anna Campmany, Benet Casablancas, Marina Ortega, Miquel Oliu i Judit Neddermann.


Nombre 4 - The Valencianer\nabr Nombre 4\nPosted at 22:37h in Números\tby\tcarlos 0 Comments\nen la plaça del\nNacho Casanova, l’autor de la portada, va nàixer a Saragossa, localitat famosa per la fabricació de caramels gegants, però viu a València.\nEscultor de carrera i historietista de vocació, Nacho bàsicament és un deconstructor. Si no, vegen uns exemples:\nEn la seua boja i animada joventut, dibuixava tristes (però poètics) còmics sobre ancians solitaris. Quan li van encarregar que ideara un animal imaginari, va desenvolupar el concepte de la piloteta primigènia dibuixant una bola. I quan va publicar la seua autobiografia va decidir no autoritzar-la.\nA més, és col·laborador gràfic d’una prestigiosa marca internacional de biquinis que no fa biquinis.\nEn la seua etapa actual, en la qual està desenvolupant la seua faceta de dibuixant eròtic, es dedica a reinventar el concepte de “insert” només apte per a fins coneixedors dels plecs més íntims de l’anatomia femenina.\nNo obstant açò, és un tipus centrat, sense aparents contradiccions. Sols passa que és un individu complex.\nNacho Casanova, també és autor de La meua experiència amb @Love.Watts, un fragment del seu diari de bord com a dibuixant.\nDes de finals del segle XX participa activament en associacionisme professional i se li pot considerar un expert en propietat intel·lectual, per la qual cosa aquest text es converteix en una autoritzada reflexió sobre el paper dels creatius en les xarxes socials.\nEl que ens explica sembla mentida, com a tantes coses en The Valencianer, però no ho és.\nFora d’Espanya pensen que Nacho Casanova és un pseudònim perquè no els entra en el cap que algú tinga nom d’aperitiu. I convindran amb mi que per a un professional de l’erotisme, el seu cognom sembla com cercat a propòsit, no?\nSegell: ©Nacho Casanova\nÁlvaro Pons, l’autor d’El paradís P.A.M.D.B., va nàixer a Barcelona però viu a València.\nPel dia dedica el seu temps a donar classes en la Universitat de València i a investigar sobre la visió humana.\nLi vam dir que ens semblava una magnífica ocupació açò de “investigar sobre la visió humana”, ja saben, la recerca kantiana formulada en la pregunta “què és l’home?”… Però Álvaro ens va interrompre:\n–Eh no, no. Gens d’açò, ja, ja. Em dedique a donar classes d’ÒPTICA en la Facultat de Física.\nA les vesprades s’ho passa bomba amb el seu fill veient sèries d’animació o passejant pels carrers del seu benvolgut barri de Russafa. Com a home de gustos definits, confessa ser un fi degustador de coses tan dispars com el cinema musical americà i la literatura japonesa, el jazz clàssic i les sèries britàniques dels 80 o l’actriu Jean Simmons i els canelons…\nA les nits, circula per ací el rumor que té una identitat secreta que gens té a veure amb el que coneixem d’ell, però no sabem a qui se li ha pogut ocórrer una cosa semblant.\nSegell: ©Miguelanxo Prado\nPaulapé, la il·lustradora d’El paradís P.A.M.D.B., va nàixer i viu a València. Concretament a Arrancapins, barri famós perquè un gegant del mateix nom va arrancar tots els pins de la zona per a que els francesos no es pogueren amagar durant la Guerra de la Independència. Encara que hem de dir que es dubta una mica de la fiabilitat d’aquesta versió.\nLa nostra col·laboradora és una rara subespècie d’il·lustradora multitasquen, l’hem vist realitzar amb èxit tasques d’alt risc com encimbellar-se a altíssimes escales per a arreglar una carpa i gestionar una associació d’il·lustradors. Tot açò, a més de dibuixar.\nLa seua curta carrera li ha bastat per a què la seleccionen com a Merla Blanca en Munich, per a donar vida als seus dibuixos en stop-motion i per a il·lustrar diversos contes. El més curiós és que l’últim conte que ha signat té com a autora a la seua pròpia mare, s’imaginen si tots poguerem posar imatges als contes que ens va explicar la nostra mare?\nA Paulapé, dona ocupada, quan li preguntes “com estàs?” et respon “avorrir-me, no m’avorrisc”.\nLa meua infància va transcórrer en la Russafa dels primers setanta, en la zona límit entre l’Eixample més burgés i un barri llavors degradat que encara no sabia que en el futur s’inventaria una cosa anomenada “gentrificació”. Era la versió vernacla del Liang Shang Po que ens pegava als televisors, sense tant kung-fú però no menys perillós, escolten. Jo vivia en un xamfrà i, baix de la meua casa, estava instal·lat el paradís. No tenia les immenses portes celestials, tampoc un rètol de llum encegadora que posara cel, ni un cor de bellíssims àngels, no. Les portes eren més aviat febles, de fusta, amb unes lletres pintades damunt amb el críptic acrònim “P.A.M.D.B” i, damunt de l’aparador, una immensa foto d’una vedette entrada en les moltes carns que exhibia, quasi gens tapada amb alguns plomatges exòtics. Les paupèrrimes portes mai van canviar; el jeroglífic perdia el seu encant, o no, quan descobries que eixes lletres amagaven el de Patronato de Apuestas Mutuas Deportivo Benéficas, és a dir, allò que tots coneixíem com les quinieles i l’exuberant senyora era la dona del propietari, un senyor calb, amb bigoti i ulleres fosques, i amb una mala llet d’acord a l’aparença, que cada vegada que la mirada es desviava cap als pernils de les cuixes de la foto de la seua senyora, t’etzibava un “I tu, que mires?”, abans que pogueres progressar més cap amunt.\nPerò l’El Paradís, amb majúscula. La tendastra, de no més de 20 metres quadrats, tenia dos aparadors: un, on s’encunyaven les quinieles amb aquells florits segells de colors que propietari i senyora xopaven en una escumeta a aquest efecte; l’altre, a la dreta, amagava un edèn. Tenia un mostrador vidrat per a baix. Per darrere, unes prestatgeries amb milers de novel·letes on regnaven Marcial Lafuente Estefanía, Clark Carrados i Silver Kane. Però sota, ai sota! Sota estava l’Olimp! Un bon pilot de caixes amb centenars de còmics, prests a ser canviats per la mòdica quantitat de cinc pessetes. Un duro. Amb cinc duros, cinc còmics. Clar, t’havies de desprendre de d’altres, però en aquella època no sabíem de col·leccionisme integrista, solament volíem devorar còmics. No hi havia molts diners, però el poc que hi havia es podia estirar canviant mil i una vegades el mateix còmic. Per aquella època, recorde, allò que es portava eren els famosos volums de l’Editorial Vértice, que portaven a Espanya els poderosos personatges de Marvel. Avui sabem que estaven remuntats, descoloritss, redibuixats i, bàsicament, massacrats fins a l’extenuació, però ens era igual. Ens fascinaven eixos meravellosos còmics i, quan reunia un parell de duros, baixava a les quinieles a canviar els còmics ja devorats per altres que prometien no poques extraordinàries aventures.\nLlegia els còmics de Els 4 Fantàstics i La Patrulla X entusiasmat, en ordre aleatori, açò sí, perquè el bescanvi tenia eixe problema, que no podies anar exigint la numeració correlativa per un duro. Però no estaven a soles. Al costat d’ells es podien trobar els marcians còmics que venien de la britànica IPC, també publicats per Vértice, amb personatges tan estrambótics com Spider, Kelly Ull Màgic i Urpa d’Acer. I, per descomptat, tota la devesall Bruguera, de Mortadelo a Pulgarcito passant per DDT, Zipi i Zape i les espectaculars Tro Color i Jabato Color. Fins i tot quedava espai per a la lànguident Editorial Valenciana, que reeditava en aquells dies a tots els seus personatges a tot color, encara que jo tenia la meua preferència per l’esplendorosa cabellera al vent de Purk l’Home de Pedra.\nCom quasi sempre anàvem en quadrilla, no esperàvem a pujar a casa, ens assèiem en la mateixa porta d’eixe paradís per a llegir-los, almenys fins que el nostre Sant Pere particular, el senyor del bigoti i ulleres fosques, o la seua esplèndida senyora, ens tiraren a cops d’escombra. Però ens era igual. Tornaríem quan furtarem un duro més a eixe gloriós paradís il·lustre anomenat P.A.M.D.B.\nLa meua experiència amb el compte de Instagram d’1 milió de seguidors\nSiguem sincers des del principi. Reconec que tinc dues febleses (principalment):\n• Que algú em diga que li agrada el meu treball\n• Les digressions\nEl primer em passa ocasionalment. Especialment en sessions de signatures dels meus llibres. El segon ho anireu veient conforme llegiu aquest text.\n(Les digressions vaig a marcar-les entre parèntesis, de manera que podeu decidir saltar-vos-les a lliure disposició i sense remordiments. Sense anar més lluny, aquesta mateixa).\nUna vegada queda açò clar, començe el meu relat en una reunió vespertina amb el meu company d’aventures comiqueres Gerardo Sanz*.\nAixí que una vesprada, en un bar típicament espanyol gestionat per asiàtics i envoltats de cerveses, li vaig ensenyar a Gerardo una proposta de dibuixos eròtics que havia fet aprofitant un estrany buit en la meua agenda com a tècnic editorial freelance. Em va etzibar una més dels seus habituals i moderades respostes:\n–Però, nano! Açò està deputamare! Fes-te un Instagram, que ho vas a petaaaaaaar!\nJo, en aquells dies, no tenia cap tipus de compte en cap xarxa social. Cosa que a dia d’avui segueix igual, excepte per eixe Instagram del que Gerardo és el responsable primigeni. Em donava molta mandra, ho reconec. Però Gerardo em va donar un curset accelerat entre xicotetes espentaetes morals:\n– Vas trencar Instagram, cabró! Ja veuràs, filldeputa!\nJo necessitava una mica més de moral, així que Gerardo va prémer la meua feblesa número u:\n–I la gent pot punxar ací, en el cor, i açò significa que li agrada.\nVaig seguir les seues instruccions, i als dos dies ja m’estava donant més ànims:\n–Però idiota! Així no! Deixa’m, camina, que et faig uns tags i li poses uns filtres bonics…\nTotal, que el meu primer dibuix, doncs bé, val, res de l’altre món. Però el meu segon dibuix va començar a acumular corets (o “m’agrada”). A tota castanya. Com un boig. De vint en vint. Jo no tenia seguidors, però la gent podia veure el meu dibuix. I els agradava. I després em seguia, clar. Jo estava desorientat. Vaig cridar al meu guru per a consultar-li:\n–Però desactiva les notificacions, taujà, que et vas a tornar boig! Què cabró! Ja ho estàs petant! Cabronàs, bastardo, drogoaddicte!!\nEn fi, un any més tard, seguisc acumulant historietes curioses, propostes valentes, amistats llunyanes, negocis bonics, molts corets, i algunes tocades d’ous. I d’açò últim és del que es tracta aquest article.\nTots sabem a hores d’ara (fins i tot en la redacció de The Valencianer) que quants més seguidors i més corets acumulem, més abast té el nostre treball. Independentment de la xarxa social de la qual parlem.\n(Abast visual, clar. Professional, açò ja és una altra història).\nEl meu treball va començar a veure’s més i més. Apareixia seleccionat en comptes potents que redundaven en més gent que em seguia i que apreciava el meu treball. I un dia, vaig rebre un missatge d’una d’aqueixos comptes que tenen més d’un milió de seguidors. Açò vol dir que moltíssimes persones veuen el que des d’aquest compte es mostra o promociona. Si molta gent podia veure el meu dibuix sense ni tan sols seguir-me, estar en un compte d’aquest abast podia ser la culminació moral de la primera de les meues debilitats.\nDeien que estaven interessats en el meu treball. Per descomptat, era un text genèric (no anem a enganyar-nos, no sóc tan crèdul). Però era un text en el qual premien la meua feblesa número u, indicant quant els agradava la meua proposta artística, i adjuntant una xicoteta selecció del que consideraven que encaixava en la seua línia estètica. I animant-me a escriure a un correu electrònic, perquè hi havia una segona proposta en l’aire.\nJo vaig estudiar el seu home, o feed, que és com es diu en Instagram l’historial de fotos pujades a un compte, i a mi no em va semblar que encaixara el meu treball. Però, ei, qui sóc jo per a dir-li a algú que li agrada el que faig que no em veig ací. Vaig tardar un parell de dies a contestar. I ells se’m van avançar tornant a escriure’m per a dir-me el mateix, i per a indicar-me un parell de comptes més que també administraven, totes elles amb una quantitat de seguidors que no sé què reacció haurien provocat en Gerardo.\nEls vaig escriure al correu electrònic que m’havien proporcionat, i que tenia a veure amb un projecte expositiu anomenat (en anglès) Got It For Cheap (alguna cosa així com Aconsegueix-ho baratet). Malgrat les meues dues febleses ja confessades, he de reconèixer que entre les no confessades està l’assumpte de voler cobrar tan bé com es puga per la meua producció artística, així que mentre els escrivia, no podia evitar tenir una desconfiada cella alçada.\nEm van contestar de seguida explicant-me molt detalladament la proposta. No vaig a copiar ací continguts dels correus que intercanviarem, no vaja a donar-me problemes, però bàsicament tractava del següent:\n1. Una exposició d’obra original (no impressions).\n2. Itinerant per fires d’art contemporani de tot el món (el llistat era exhaustiu i llarg).\n3. Totes les obres haurien de tindre el mateix format, decidit per ells, per a facilitar l’exposició. Entre 10 i 30 obres per artista.\n4. Totes les obres provindrien d’artistes joves (o emergents, supose, perquè jo estic a punt de complir 45 –encara que ningú em va preguntar l’edat–).\n5. Totes les obres tindrien el mateix preu de venda: 30$ (la galeria es quedava el 50%). Així que l’artista cobraria 15$ per cada obra original.\n6. Es liquidaria a final del recorregut expositiu en acabar l’any.\n7. Les despeses dels enviaments de les obres (fins a Los Angeles, Estats Units d’Amèrica) serien a càrrec dels autors.\n8. Si se sol·licitava devolució de les obres no venudes després de la itinerància, s’adjuntaria un sobre amb l’adreça ja escrita en ell, i amb franqueig ja pagat, ja que el cost de l’enviament de devolució també era a càrrec dels artistes.\n9. Si no se sol·licitava la devolució, les obres passarien a formar part del fons de la galeria, que les itineraria a l’any següent, liquidant de la mateixa manera.\n10. En cap lloc es parlava de segur. Però açò no vol dir que no ho hi haguera, que conste.\nA causa de la meua feblesa número u, vaig decidir que era una bona oportunitat de mostrar el meu treball. Òbviament vaig fer comptes (igual que esteu fent vosaltres ara). I vaig veure que negoci, doncs igual no. Si succeïa un inesperat miracle i es venien totes les meues obres, encara cobriria despeses de material, enviaments, embalatges i assegurances. I potser, fins i tot trauria per al butà d’aqueix mes. Ei, no està malament. Gens malament.\n(Arribats a aquest punt, i encara que aquest paràgraf estiga marcat com a digressió en anar entre parèntesi, és necessari que ho lliges complet, benvolgut lector. Com aquest relat és verídic, no té amb prou faenes ritme ni el gir argumental està en el lloc indicat segons els manuals d’escriptura. Així que és el moment d’avisar-te que la història es precipita i acaba d’una manera abruptament anticlímax. No acuses al redactor d’haver rebut un encàrrec documental de la realitat).\nUna veu en el meu cap em va fer un suggeriment: potser estaria bé dir-los a aquests senyors que hi ha algunes condicions que podrien ser revisades. No amb la intenció que siguen modificades a tot córrer i perquè ho dic jo, no. Simplement, vaig considerar fer-los saber que encara que acceptava les seues condicions, hi havia punts en els quals no estava d’acord. I no és que volguera negociar, però tampoc vaig pensar que passara res per intercanviar opinions amigablement.\nHe de dir que tot açò perd matisos en haver succeït en el meu limitat anglès (encara que compresible, com he comprovat durant molts anys en la meua vida professional).\nAixí que vaig escriure a un tal Drake Carr (és la persona que em va escriure inicialment, o almenys m’escrivia des del seu compte) per a dir-li que, si bé m’apuntava al projecte, em semblava qüestionable que tots els càrrecs econòmics de ports i producció d’obra recaigueren sobre l’artista. I que la uniformitat de preus em resultava molt baixa. De fet, la meua experiència em diu que un client que compra obra per 30$ mai la comprarà per 100$, si la cotització de l’artista puja. També vaig comentar açò. Per compartir saviesa, més que com a crítica, per descomptat.\nNo va tardar ni deu minuts a contestar-me. La persona que estava a l’altre costat del correu, el primer que em va dir era que ell no era Drake Carr, si no, supose, un ajudant. Doncs bé, val, m’alegre. I segon, i més important: estava desinvitat (uninviting en anglès). Així. Com el meu punt de vista era tan dispar respecte de les seues condicions, fora d’ací, xaval.\nAçò sí, molt amables: no hard feelings. Faltaria més. No et coneixia d’abans i no et vaig a trobar a faltar. Però hòstia, quina capacitat d’encaix de crítica constructiva. A prendre per cul.\nI ací ve un apartat que m’interessa especialment, i sobre el qual encara estic treballant. Jo ja sé que rendibilitzar un compte en una xarxa social com Instagram és molt difícil. Què cony difícil: dificilísim. Segurament, impossible. M’ho va dir Gerardo el primer dia. I que fer clic en un cor és gratis, però pagar pel meu treball, per molt que agrade, és una altra molt diferent.\nEls meus càlculs i reflexions van en la següent línia:\n• Quants seguidors fan falta perquè un percentatge mínim d’ells es plantege la possibilitat de traure la cartera eventualment?\n• Quin percentatge d’açò es converteix en vendes reals i consumades?\n• Quantes dels comptes que semblen ser d’empreses –i que ofereixen col·laboracions pagades–, són realment solvents?\n• Quantes propostes professionals es reben?\n• Quantes d’aquestes són serioses?\nSi un compte que té 1,3 milions de seguidors (sí, torneu a llegir-ho) no pot pagar-me els 20/40€ que podria costar els ports d’anada i tornada d’obra original… De debò existeix la possibilitat de convertir en rendible una xarxa social?\nQuan escric aquestes conclusions el meu compte té 30.000 seguidors. He rebut dues propostes de negoci serioses, rendibles i ben pagades. He venut unes quantes làmines (ratxes, gens regular). Sé que les meues necessitats econòmiques com a empresa són molt poques comparades amb les d’un altre tipus d’empreses amb més gent i mitjans (jo amb una llibreta, un retolador i pernil dolç a la nevera tinc per una setmana). Els meus seguidors van augmentant a un ritme estable, crec que no he arribat encara a la corba de frenada que preveig.\nPer descomptat, els meus càlculs menys optimistes indiquen que aquesta frenada serà molt abans d’aconseguir una mínima rendibilitat. El que em fa dubtar si no estic perdent ja el temps (encara que el meu temps és meu i m’ho gaste com vull). Però també vull saber si hi ha un punt a partir del qual un artista de pretensions modestes com jo pot rendibilitzar aquest estrany moviment de xarxes socials (no parle d’un artista mediàtic, que fins a ací ja arribe) del que tant gurú sembla saber de tot, però que des de dins desorienta, fins i tot a Gerardo.\nEncara no sé res de tot açò. Espere explicar-vos-ho en un altre nombre de The Valencianer. Que en la redacció ja han obert una botella de vi blanc i no vull quedar-me sense!\nEns veiem en la vida real!\n* (a.k.a elgrangerardosanz i també a.k.a. Huracán Romántica o cantant principal de La Pulquería)\nHeus ací el nostre primer artista seleccionat. El seu nom és Francesc Roig, de València, i ens presenta la seua proposta: Flame Villey, una mascota expressionista. Enhorabona Francesc. Prompte podràs lluir el teu premi, la T-shirt Bat.\nPodeu dissenyar les vostres versions de la il·lustració original basant-vos en aquesta bella fallera que fotografia amb el seu smartphone a un parotet de l’Albufera, que trobareu clicant aquí. També ens agradaria que li posàreu nom a la nostra mascota. Un nom amb ganxo, eh?\nEl nostre comité d’experts anirà seleccionant els millors dissenys que es publicaran en la nostra revista “ipso-facto”.\nA més, els seleccionats rebran la nostra fabulosa samarreta BAT (de la seua talla), a la qual podeu donar una ullada en la nostra tenda.\nÀnim! Malbarata el teu enginy en The Valencianer!


2019/2019_07_26_Postals_Barcelona_cosmopolita.jpg divendres, 26 de juliol de 2019\nPersonatges Josep Maria Clavell de Dalmases, comissari\nLa ciutat es va estendre, va millorar serveis i construir infraestructures, i va créixer en nombre d’habitants.\nTot això es recull en 150 postals de l’època que estaven inèdites. També s’acompanya de llibres sobre vistes de la ciutat o publicacions de l’època i alguns objectes.\nL'Exposició Universal del 1888 i la Internacional del 1929 van transformar Barcelona en una ciutat cosmopolita. L’exposició de la Biblioteca Arús mostra, a través de postals, com va créixer la ciutat, com es van crear vies de comunicació i com es van incorporar pobles veïns.\nJosep Maria Clavell de Dalmases, comissari - Van unir molts d’aquests barris fent la gran Barcelona com ciutat que ara coneixem. Havies de travessar ponts (...), hi havia moltes rieres... (...).”\nL'exposició recull imatges de la construcció de places, del monument a Colom o d'infraestructures com el tren del port. Però també mostra com Barcelona es presenta ja com a una ciutat amb un atractiu turístic per descobrir.\nJosep Maria Clavell de Dalmases, comissari - “A l’exposició hi ha 150 postals originals de l’època (...) d’un col•leccionista particular, el Juan Navarro, que és la primera vegada que es posen a la vista del públic (...) i en les quals intentem que hi hagi la gent: la gent passejant, la gent treballant, etc, etc..”\nEn l’última de les 24 vitrines, es fa un petit homenatge als barcelonins d’aquell moment. L’exposició es pot veure a la Biblioteca Pública Arús fins al 27 de setembre, però romandrà tancada a l’agost.


Garraf - Nova fase d’excavació arqueològica i restauració arquitectònica del castell d'Eramprunyà, a Gavà - L'informatiu\nNova fase excavació. Autor: Ajuntament de Gavà\nEls treballs, que s’allargaran durant quatre mesos, s’encabeixen en l’anomenada etapa 0 del Pla que inclou les intervencions prioritàries per preservar el castell, comportaran una inversió de 200.000 euros, subvencionada per la Diputació de Barcelona dins del Programa complementari de reforma i millora d’equipaments locals en l’apartat d’Edificis singulars i elements patrimonials.\nLa intervenció ha estat projectada per l’arquitecte Roger Guitart, que dirigirà els treballs en col·laboració amb l’arqueòleg i arquitecte tècnic Eduard Piriz. Les obres han estat adjudicades a l’empresa Rècop Restauracions i s’executaran atenent escrupolosament totes les mesures de seguretat establertes amb motiu de l’alarma sanitària per la COVID-19.\nAmpliació del perímetre de tancament i obres de consolidació\nL’actuació inclou bona part de les intervencions considerades prioritàries en el Pla director del castell d’Eramprunyà per garantir la integritat del monument i la seguretat de les persones. Així, les intervencions previstes inclouen l’ampliació del perímetre de tancament de protecció del recinte monumental, que ara deixa exposades tot un seguit d’estructures. Aquests treballs permetran incorporar al conjunt monumental el tram principal de la muralla i les darreres troballes arqueològiques, amb possible base d’una torre de la muralla i les construccions annexes actualment fora del recinte i que queden desprotegides.\nLa intervenció inclourà l’anivellació prèvia del terreny, la modificació del recorregut d’algun tram de la tanca metàl·lica actual i l’allargament del traçat, la consolidació d’elements i estructures per garantir-ne la perdurabilitat com son els paraments de muralla del recinte clos, els murs de ponent i tramuntana del recinte sobirà, així com un dels arcs del pati del recinte sobirà i la reconducció provisional de les aigües de pluja fins a l’exterior del recinte clos.\nL’acció de l’aigua és un dels elements que més ha afectat tant les estructures arquitectòniques com els sediments d’interès arqueològics conservats. La seva incidència sobre els carreus, els morters, el terreny i la roca sobre la qual recolzen les estructures ha provocat greus patologies a nivell d’erosió, fractures, despreniments, inestabilitats, etc. Actualment, una de les principals afectacions és la circulació descontrolada de l’escorrentia de l’aigua de pluja en els vessants del recinte clos, que contribueix activament al deteriorament de la muralla.\nAmb l’informe favorable del Departament de Medi Ambient de l’Ajuntament de Gavà s’ha procedit també, per part de l’ADF i l’empresa constructora, a la tala i esbrossada necessària dins del recinte tant per poder executar els treballs com per evitar la degradació de les construccions per l’acció dels arbres i arbustos.\nUna actuació que s’ha posat en coneixement dels responsables del Parc del Garraf, atès que el conjunt monumental es troba dins del seu àmbit. En concret, s’ha talat un exemplar d’ullastre i altres tres s’han desbrossat. D’aquests exemplars, tres es trobaven en fase arbustiva, i un era un peu menor. També s’han retirat sis alzines, majoritàriament de rebrot, que estaven just en el punt on cal actuar per evitar la degradació de la muralla per acció de l’aigua. En aquesta actuació de tala i desbrossada s’ha prioritzat la preservació del monument.\nLa condició de Bé Cultural d’Interès Nacional del castell d’Eramprunyà ha obligat que el projecte arquitectònic hagi estat aprovat per la Comissió de Patrimoni Cultural del Departament de Cultura de la Generalitat. La intervenció també s’executa en coordinació i amb el vistiplau del Servei de Patrimoni Arquitectònic Local (SPAL) de la Diputació de Barcelona.\nEls treballs s’executaran durant quatre mesos. Durant aquest temps continuaran aturades les visites guiades que organitza l’Ajuntament amb el suport de la Unió Muntanyenca Eramprunyà cada segon diumenge de mes, tret de l’època de més calor. Les visites es van interrompre amb motiu de l’alarma sanitària i es preveu reprendre-les a l’octubre, coincidint amb l’Aplec de Sant Miquel, amb els protocols i mesures que estableixin les autoritats sanitàries davant l’evolució de la pandèmia de la COVID-19.\nL’etapa 0 del Pla director del castell d’Eramprunyà també incorpora com a actuacions prioritàries la realització d’un estudi de risc geològic i la consolidació de la cisterna del recinte sobirà. Dues intervencions que quedaven fora de l’actual intervenció perquè no comptaven amb la necessària dotació pressupostaria.\nL’Ajuntament de Gavà, conscient de la necessitat d’estudiar el substrat rocós del turo del castell per identificar i mesurar el risc de despreniments que afectin la seva estabilitat, ha decidit finançar l’estudi geològic amb recursos propis i que està en procés de realització. La consolidació de la cisterna del recinte sobirà es posposa, atès que està protegida amb una coberta metàl·lica.\nMés d’una dècada d’intervencions\nEls treballs que ara comencen suposen un pas definitiu per a la conservació i restauració del castell d’Eramprunyà. Un camí que es va iniciar l’any 2007 arran de la seva adquisició per part de l’Ajuntament, i la immediata creació d’una comissió cívica per elaborar propostes per a la seva recuperació.\nL’any 2009, l’Ajuntament va signar un conveni amb la Diputació de Barcelona per actuar sobre el monument, garantint-ne l’estabilitat, el coneixement, la difusió i la seguretat dels seus visitants. En l’última dècada s’han realitzat diferents intervencions: aixecaments planimètrics, tancament, recerques arqueològiques, estudis històrics, treballs de consolidació i restauració com l’espadanya, coberta de l’església i façana de migdia, a més de desbrossades, control de deformacions i protecció de la cisterna del recinte sobirà. També s’han dut a terme campanyes d’excavació arqueològica a través de camps de treball per a joves.\nAquests treballs van posar de manifest la necessitat de redactar un pla director per establir una metodologia d’actuació, identificar les prioritats i quantificar les inversions necessàries, que s’estimen en uns quatre milions d’euros. L’objectiu dels treballs és recuperar les preexistències històriques i arquitectòniques del conjunt, facilitar el reconeixement de les restes fent-les entenedores per a la visita pública, mantenir l’ús que tradicionalment s’ha fet del castell per al gaudi col·lectiu, i compatibilitzar el seu ús amb el del seu entorn més proper.\nLes actuacions establertes al Pla director estan distribuïdes en set etapes d’intervenció a llarg termini. Un cop finalitzada la darrera d’elles, s’hauran restaurat els diferents recintes del castell (sobirà, jussà i clos) i s’haurà dut a terme una nova adequació de tots ells per a la visita pública.\nFont de la informació: Servei de premsa de la Diputació de Barcelona


El refugi de Rebost i la Ruta del trencapinyes\nL’àvia Pikler li havia promès a la Queralt que a l’hora de sopar tastaria els macarrons més exquisits de les muntanyes del Cadí-Moixeró. Visca! Macarons, macarons exclamava la Queralt que pronunciava la erra com la g de gat. Havien deixat el cotxe en un dels marges de la carretera de Coll de Pal, a 1700 metres d’altitud. Abrigades fins les orelles, àvia i neta caminaven a través d’un sender que davallava enmig d’un bosc de pi roig d’on, esporàdicament, en sobresortia algun arbre de fulla caduca que lluïa colors de tardor. A la balconada que s’obria enfront del refugi una colla de nens amb fulard al coll jugaven a fet i amagar amb els seus caps. Eren d’un esplai de Linyola. La Queralt estaria ben distreta. Abans d’entrar al refugi, compliren amb el ritual: es tragueren les pesades botes i es calçaren unes sabatilles de goma. A dins, els esperaven l’Anna i en Cinto, guardes del refugi, i la flaire de macarrons.\nPer a l’àvia Pikler, el de Rebost no era un refugi qualsevol. Hi havia estat en nombroses ocasions: de petita amb els seus pares, socis de la Unió Excursionista de Catalunya i, més tard, amb les seves dues filles, la Mariona i la Marta. Ara li tocava a la Queralt, la tercera generació d’una família excursionista. En Cinto els hi havia dit que abans de sopar projectarien un documental sobre el Parc Natural del Cadí-Moixeró. Asseguts sobre els bancs de fusta com aplicats alumnes, els nens de Linyola fixaven els ulls en una petita pantalla de projecció que mostrava belles imatges del Parc Natural. La Queralt que s’havia fet un lloc entre un parell de nenes, contemplava amb atenció l’espectacle visual. Com un mestre d’escola, en Cinto deixava anar algunes preguntes, mentre els mostrava unes banyes de cérvol que penjaven d’una de les parets del refugi. L’àvia Pikler aprofità que els infants restaven absorts en les paraules del guarda, per sortir a fora a gaudir de la quietud. El sol es ponia rere la silueta inconfusible del Pedraforca.\nPosta de sol al Pedraforca © Bernat Calbetó\nSituat a 1.640 metres d’altitud, al cor del Parc Natural del Cadí-Moixeró, el refugi de Rebost havia estat una casa de pagès que portava molts anys sense ser habitada. Els amants de l’excursionisme de Bagà van crear la UEC de Bagà i van començar les obres del refugi. El 25 de Setembre del 1955 es va inaugurar oficialment. Actualment, el regenten l’Anna i en Cinto. Té capacitat per a 50 persones, distribuïdes en dues habitacions i dutxes d’aigua calenta. Compte amb un acollidor menjador amb llar de foc i ofereix servei de bar i menjador. Actualment, el de Rebost és un dels vuit refugis que formen part de la travessa de Cavalls del Vent que recorre el Parc Natutal del Cadí-Moixeró de punta punta.\nEl refugi Rebost, propietat de la UEC, es va inaugurar el 1955. © Bernat Calbetó\nEn els refugis et lleves d’hora, molt d’hora. Abans que la primera llum del dia traspassi els vidres gèlids de les finestres del refugi, els excursionistes ja havien enfundat els seus sacs i plegat amb diligència les mantes que els havien resguardat del fred tota la nit. L’olor de pa torrat s’enfilava menjador amunt, fins al dormitori, a través d’unes escales que a primera hora del matí eren gairebé tan transitades com la principal via d’accés en una gran ciutat. Àvia i néta gaudien de l’esmorzar, a tocar del foc que en Cinto s’havia encarregat d’encendre quan a fora encara era negra nit. Els nens de Linyola s’asseien a les taules disposades al llarg del menjador a punt per cantar el “Bon profit” mentre els seus caps repartien les magdalenes i omplien a vessar els gots de llet. Àvia i néta es posaren les motxilles i s’acomiadaren dels guardes del refugi, convençudes que aviat hi tornarien.\nDurant la primera part de l’excursió seguiren els senyals taronges de la travessa de Cavalls del Vent. Poc a poc, progressaven per un sender que enfilava decidit muntanya amunt fins enllaçar amb l’inici de la Ruta del Trencapinyes. Aquesta ruta circular, perfectament senyalitzada i de poc més de dos quilòmetres, transcorria a 1.900 metres d’altitud envoltada de boscos de pi negre. El silenci d’aquell diumenge fred de tardor convidava a parar l’orella i escoltar el cant del trencapinyes, un ocell de la família dels fringíl·lids de bec creuat i fort que li permetia obrir les pinyes per extreure’n els pinyons.\nAl marge del camí que enfilava suaument fins al Pla de l’Orris, se succeïen panells explicatius per tal de poder distingir els mascles de les femelles o seguir els rastres que el trencapinyes deixava en menjar-se les pinyes. Després de jugar amb les primeres neus de la temporada que romanien en les zones obagues, arribaren al Pla de l’Orris on una passarel·la adaptada les conduí fins al mirador de l’Orris. Conegut popularment com a mirador del President, des d’aquesta balconada podien albirar la Serra d’Ensija, el Moixeró i el Pedraforca: el lloc idoni per detenir el temps i recuperar forces.\nCaminant sobre la passarel·la adaptada que porta al Mirador dels Orris. © Bernat Calbetó\nDes del Mirador dels Orris, conegut també com a mirador del President, s’obtenen unes vistes impressionants. © Bernat Calbetó\nAl Pla dels Orris hi trobem una petita àrea recreativa amb abeurador i barbacoa. © Bernat Calbetó\nCom si es tractés d’un joc de pistes a la Queralt li agradava trobar les estaques clavades estratègicament sobre els prats de pastura. Un cop davant, dipositava sobre la silueta del cap del trencapinyes una pedra com a senyal de victòria. Era el moment de fer “baixada bèstia”, com li agradava dir a la Queralt. Descendien enmig de clarianes que s’obrien pas entre boscos de pi negre, sempre amb la mirada posada al Pedraforca. Al Pla de Bagà feren la darrera parada. Estaven a punt de trencar el cercle. Ben a prop d’allí, al Xalet de Coll de Pal, començava la Ruta de la marmota. Aquesta però la deixarien per un altre dia, quan el fred i llarg hivern deixés pas a la primavera. Llavors, l’entranyable animaló dels Pirineus sortiria del seu cau.\nLa Ruta del Trencapinyes està senyalitzada amb estaques de fusta amb la silueta d’aquest petit ocell. © Bernat Calbetó\nEl Pla de Bagà s’obre majestuós en el darrer tram de la ruta. © Bernat Calbetó\nLa silueta inconfusible del Pedraforca ens acompanyarà durant bona part de l’excursió. © Bernat Calbetó


La línea a la qual Galí va garantir 50.000 euros ni té bases, ni convocatòria, ni termini. “És una mentira més del PSOE als nostres autònoms que hui no han cobrat ni un euro”\nL'alcaldessa socialista d'Almassora, Merche Galí, va anunciar el passat 20 de gener la concessió d'ajudes directes a negocis tancats per decret. D'aquests als fets, com diu el refrany, mitjana un tros. Perquè la realitat hui és que ni gimnasos, ni hostaleria, ni la resta d'activitats afectades pel decret emés pel Consell han rebut ni un sol euro dels 50.000 anunciats.\nSilvana Rovira, regidora del PP a l'Ajuntament d'Almassora, ha preguntat per aquesta concessió d'ajudes directes “a la qual el PSOE no respon”. “Anuncis que no es tradueixen en fets i que generen desconfiança i ràbia per part dels qui van creure en els qui governen l'ajuntament i hui molts veïns senten que els van mentir”, recorda l'edil.\nLa línia d'ajudes directes anunciada per Galí anava dirigida a pal·liar una situació extraordinària entre els negocis i activitats afectades per la suspensió temporal acordada al gener. “La gent està molt esgotada de veure com es malgasta en autobombo i propaganda, i la realitat és que hui no han rebut ni un sol euro d'aquestes ajudes com tampoc del Plan Resistir. Total: zero euros”.\nDes del Partit Popular d'Almassora, “hem estat al costat dels autònoms, escoltant les seues necessitats, dels hostalers, dels negocis de la nostra localitat, de tots ells perquè creiem que són el teixit productiu que sosté l'ocupació i genera benestar i servei”.\nEn aquest sentit, “continuem preguntant ple rere ple per aquestes ajudes, perquè el PSOE i el seu soci fidel de Ciutadans, donen llargues i canviades que no serveixen als autònoms per a pagar la infinitat de factures i despeses que arriben cada mes hi haja o no activitat en els seus negocis”. És per això, reclama Silvana Rovira, “que la població espera que més fets i menys propaganda. Espera rebre les ajudes que els garantisquen la supervivència, que asseguren un equilibri entre les moltes despeses i els escassos ingressos. I que creguen en ells, perquè són els que garanteixen l'estat del benestar i el futur del nostre municipi”.\nAlmassora licitarà enguany la reforma de Cardenal Cisneros\nPolèmica pel cartell de les festes de Santa Quiteria d'Almassora de 2021


Un quart comboi d’ajuda humanitària sortirà dissabte al matí cap a Ucraïna - Altaveu el diari digital d'Andorra\nUn quart comboi d’ajuda humanitària sortirà dissabte al matí cap a Ucraïna\nEl trajecte el faran un tràiler amb 14 tones de material i un vehicle de suport, amb set persones; i ja es treballa en l’organització d’una cinquena, i probablement darrera, expedició\n20/04/2022 (12:31 CET)\nIntegrants del segon comboi minuts abans de posar-se en marxa. ALTAVEU MÈDIA\nLa Creu Roja enviarà el pròxim cap de setmana un nou comboi humanitari cap a Ucraïna. Els vehicles sortiran la matinada de dissabte i tenen com a destí la ciutat de Lublin. En aquesta nova missió humanitària viatjaran set persones en un tràiler i un vehicle de suport, amb catorze tones de material.\nSerà, doncs, el quart comboi que des d’Andorra es desplaci cap al país envaït per Rússia a finals de febrer. L’expedició la formaran set persones: tres xofers, un intèrpret, dos conductors per al vehicle de suport i un delegat de Creu Roja. En aquest cas, es vol intentar que el viatge es faci sense haver d’aturar-se.\nHi haurà dos vehicles: un tràiler per carregar tot el material i un de suport. En total, hi haurà catorze tones d’ajuda humanitària distribuïda en 32 palets. Es preveu sortir del Principat la matinada de dissabte i arribar a Lublin diumenge a última hora de la tarda.\nDes de Creu Roja s’ha avançat que la voluntat és organitzar un cinquè comboi. I és que encara es rep una quantitat important de material humanitari que caldrà traslladar a Ucraïna. Aquest cinquè viatge, s’ha apuntat, sí que serà, si res canvia, el darrer.


Valls retira el Títol d'Alcalde Honorari a Franco i 8 distincions més | Diari de Tarragona\nValls retira el Títol d'Alcalde Honorari a Franco i 8 distincions més\nTots dos punts han estat aprovats: el de Franco per unanimitat, mentre que el d'altres distincions, únicmanet ha comptat amb el vot contrari del PP\n6 de Septiembre de 2016 - 16:32 hs\nImatge d'arxiu d'una sessió plenària de Valls. Foto: Montse Plana\nL’Ajuntament de Valls ha retirat avui durant el Ple extraordinari celebrat a les 18h el Títol d’Alcalde Honorari i Perpetu a Francisco Franco i 8 distincions més concedides entre la finalització de la Guerra Civil i l’any 1978.\nEn aquest últim cas, es tracta del títol de Vallenc Adoptiu a Francisco Labadie, procurador a les Corts Espanyoles durant les 10 legislatures del període franquista com a Conseller Nacional; el Fènix de Plata als excombatents de la División Azul; i el de Xiquet de Valls honorari a Laureano López, ministre durant el franquisme i la transició espanyola; Rafael Fernández, governador civil de Tarragona; i Esteban Massaguer, president de la Diputació de Tarragona; així com a José Maria Noguera, Jose Maria Serrano i Antonio Aigé.\nAquests dos punts s'han portat al ple d’acord amb l’informe emès per l’Institut d’Estudis Vallencs en el qual es determina que «no s’observa una incidència manifesta en pro de la ciutat» que justifiqui actualment el manteniment de cap d’aquests títols.\nTots dos punts han estat aprovats: el de Franco per unanimitat, mentre que el d’altres distincions, únicmanet ha comptat amb el vot contrari del PP.\nEn aquest sentit, el regidor del Partit Popular, Francesc Caballero, ha deixat anar algunes crítiques. En el primer cas, referent a la retirada de Títol d’Alcalde Honorari i Perpetu a Franco, el popular ha destacat que els títols de caràcter perpetu «es perden quan la persona en qüestió es mor» i que, per tant, Franco ja no és Alcalde Honorari. «Aquest plenari és totalment innecessari», ha afirmar. Tot i això,ha votat a favor «per evitar malentesos».\nPel que fa al segon punt, sobre la retirada de vuit distincions a entitats i càrrecs polítics de caràcter supramunicipals, Caballero ha decidit votar en contra perquè considera que «les coses no s’han fet bé». En aquest sentit, demana que es revisi si les distincions en qüestió han estat atorgades per mèrits propis o pel càrrec ocupat.


L’Ajuntament d’Alboraig crega una bossa d’emergència per a treballs de diversos oficis davant de la Covid-19 – tucomarca.com\nHomeLa Foia de Bunyol-XivaAlboraigL’Ajuntament d’Alboraig crega una bossa d’emergència per a treballs de diversos oficis davant de la Covid-19\nEls llocs de treball d’esta bossa corresponen a peons i oficials de neteja viària, peons i oficials de neteja d’edificis i manteniment general de les instal·lacions municipals durant el període 2020-2022.\nEl termini de presentació de sol·licituds finalitza el 31 de juliol de 2020 i la borsa de treball estarà vigent de 2 anys.\nL’Ajuntament d’Alboraig ha creat una borsa de treball d’emergència per peons i oficials de neteja viària, peons i oficials de neteja d’edificis i peons i oficials de manteniment general de les instal·lacions municipals.\nA més de donar resposta a les necessitats extra de neteja i manteniment del municipi, es pretén donar suport també a persones en situació de vulnerabilitat generada per la crisi sanitària.\nEls contractes, en model d’interinitat, tindran una durada de 90 dies i la remuneració està determinada pel Conveni Col·lectiu a què està adherit l’Ajuntament.\nLes persones interessades que reben alguna prestació o subsidi hauran d’informar-se en LABORA o en el SEPE sobre la compatibilitat entre el sou a percebre per este contracte i les prestaciones/subsidios que estiga rebent. Si no són compatibles, hauran de sospesar quines retribucions li interessa rebre.\nLes sol·licituds s’han de presentar al Registre Electrònic General de l’Ajuntament o en algun dels llocs que preveu l’article 16.4 de la Llei 39/2015, d’1 d’octubre, de l’procediment administratiu comú de les administracions públiques fins al 31 de juliol, amb el model oficial disponible en aquest enllaç.\nLa sol·licitud ha d’anar acompanyada, per a compulsar pel personal de l’Ajuntament, per la següent documentació:\nFotocòpia del DNI, NIE o, si és el cas, passaport.\nOriginal i còpia de la titulació acadèmica, d’acord amb l’Annex I.\nPer a la valoració de mèrits de l’experiència laboral serà necessari l’informe de vida laboral o certificació d’empresa, en el qual quede acreditat amb claredat la categoria professional corresponent.\nAquells / es sol·licitants que s’al·leguin com a mèrits causes familiars, caldrà l’aportació de fotocòpia de llibre de família i certificat de convivència on ha de constar l’antiguitat de la convivència que haurà de ser al menys de sis mesos anteriors a la presentació de la sol·licitud.\nEls sol·licitants que al·leguen la condició de família nombrosa hauran d’aportar el títol acreditatiu de tal condició.\nDocument d’alta i renovació de la demanda d’ocupació (DARDE).\nOriginal i còpia de la documentació que vaja a ser objecte de baremació.\nTots els documents que hagen de tenir-se en compte en la baremació s’han de presentar al moment de la sol·licitud; no s’admetrà posteriorment la presentació de cap document.\nDesprés del procés d’avaluació, verificació, esmenes i reclamacions, si n’hi ha, les persones que superen la baremació i siguen seleccionades seran incloses en una borsa de treball per a les futures contractacions que siguen necessàries a l’Ajuntament d’Alborache per de cobrir vacants temporalment degudes a baixes per malaltia, vacances i acumulació de tasques, i el seu lloc en la llista serà ordenat segons la puntuació obtinguda.\nLes bases generals de la convocatòria i constitució d’aquesta borsa d’emergència davant la COVID-19 per a treballs de diversos oficis (peons i oficials de neteja viària, peons i oficials de neteja d’edificis i manteniment en general de les instal·lacions municipals) estan disponibles a aquest enllaç.


L’Àliga ha baixat les escales del Pla de la Seu amb un pom de clavells grocs al bec / Els aliguers han vestit una samarreta groga amb el missatge ‘Va per tu Dani’, en homenatge a l’aliguer Dani Gran\nL'Àliga de Tarragona amb un pom de clavells grocs al bec LISARD IGLESIAS CARRES\nDissabte, 22 Setembre 2018 00:21\nL’Àliga de Tarragona ha mostrat la seva faceta més reivindicativa aquesta matinada quan, puntual a la seva cita amb la Baixada de l'Àliga, ha aparegut a les escales del Pla de la Seu guarnida amb un pom de clavells grocs al bec, fent una crida en favor de les llibertats col·lectives així com reivindicant la llibertat dels presos polítics i el retorn dels exiliats.\nL’element del Seguici no ha volgut passar per alt el convuls moment polític que viu Catalunya. Malgrat que l’Àliga sempre ha apostat per mantenir-se en un espai de neutralitat política, els portadors consideren que l’empresonament dels líders polítics i socials de l’independentisme, així com l’exili de polítics, activistes i cantants "va molt més enllà del debat sobre la independència, ja que es tracta d’una vulneració de les garanties més bàsiques de l’estat de dret".\n` Primer pla de l'Àliga de Tarragona (Foto: AJ Blanc):\nDes del col·lectiu de portadors de l’Àliga es denuncia "el trencament de drets fonamentals com el de la llibertat d’expressió i es condemnen les represàlies i judicialització d’una qüestió política". En els darrers mesos el groc s’ha convertit en el principal símbol de la reivindicació pacífica, cívica i determinada d’una part de la ciutadania que reclama que es respectin les seves llibertats.\nHomenatge a l'aliguer Dani Grant\nD’altra banda, els portadors de l’Àliga, així com els seus acompanyants, han realitzat la Baixada lluint una samarreta groga amb un missatge a l’esquena on es podia llegir ‘Va per tu Dani’, en homenatge a l’aliguer Dani Grant, mort el passat 24 de gener.\nEls aliguers han recordat el Dani (Foto: Àliga de Tarragona):\nPortador des de 1996, la sobtada pèrdua de l’aliguer el passat mes de gener va suposar el cop més dur que fins ara ha patit la família aliguera que, d’aquesta manera, ha volgut retre un homenatge pòstum al seu membre més carismàtic. Precisament, el portador encarregat de realitzar la Baixada de les escales de la Catedral ha sigut Oriol Sánchez, fillol de Dani Grant. L’Oriol (27/9/1984), conegut dins de la família aliguera com el ‘tio de la barba’, va arribar a l’entitat sent un nen de la mà de Grant. És portador des de 2006 i la d’aquest any ha sigut la segona ocasió en la que baixa les escales el dia 21 a la mitjanit.


Esquerra reclama que l’ordenança per regular l’ús turístic dels habitatges estigui redactada en un màxim de 6 mesos - ERC Barcelona\nGrup municipal 21.09.2020 11.30 h\nEsquerra reclama que l’ordenança per regular l’ús turístic dels habitatges estigui redactada en un màxim de 6 mesos\nEls republicans es mostren “decebuts” amb el govern municipal per “incomplir reiteradament els acords” que es prenen a l’Ajuntament, i titllen “d’intolerable” la contractació de Glovo per repartir àpats durant la pandèmia\nEsquerra vol que Barcelona tingui a punt l’ordenança per regular l’ús turístics dels habitatges (HUTS i llars compartides) abans del març del 2021. Així ho ha explicat avui el portaveu dels republicans en la roda de premsa prèvia al plenari del proper dimecres, on presentaran una proposició per tal de fer que la ciutat disposi d’una eina normativa per regular aquests espais en un màxim de 6 mesos. “L’ordenança és urgent per acabar amb l’especulació i el negoci turístic davant una emergència habitacional que s’ha vist accentuada durant la pandèmia”, ha afirmat Coronas.\nEl regidor ha especificat que aquesta norma hauria de tenir com a objectius principals afavorir el retorn d’habitatges al parc de lloguer de la ciutat, així com evitar l’ús turístic de les llars compartides, fent que es prioritzi l’ús residencial.\nEls republicans s’han mostrat crítics amb la gestió del govern municipal en relació al compliment dels acords que es prenen al consistori, parlant de “desencís i descontentament” amb el govern de Colau i Collboni. Coronas ha criticat que l’única cosa que se sàpiga “d’un dels acords més importants del pressupost”, la creació d’un fons de 50M€ per a la rehabilitació energètica d’edificis, sigui un anunci de la posada en disposició de 20,5 milions. “Si té vinculació amb el fons s’han deixat 30 milions pel camí, i si és que no, estem a 0”, ha reblat el regidor.\nPer tot això, Esquerra presentarà un prec perquè el govern municipal compleixi els acords pressupostaris de gener del 2020 i creï el fons per a la rehabilitació energètica d'immediat.\nCas Glovo: “Intolerable símptoma de la deixadesa de l’Ajuntament”\nA la roda de premsa també ha participat la portaveu adjunta d’Esquerra, Elisenda Alamany, que ha censurat la contractació per part de l’Ajuntament de Barcelona de l’empresa Glovo per repartir àpats durant la pandèmia. “Ens sembla especialment greu per les sentències que aquesta empresa té en contra pels falsos autònoms”, ha declarat. Els republicans presentaran un prec al plenari perquè l’alcaldessa doni explicacions per aquesta contractació i desplegui els instruments necessaris per evitar subcontractacions a empreses que vulnerin sistemàticament els drets laborals dels treballadors i treballadores.\nAlamany ha subratllat que al seu grup li sembla “intolerable” haver contractat aquest servei amb Glovo, i l’ha titllat de “símptoma de la deixadesa de l’Ajuntament en relació a les contractacions”. “Aquest és un govern de proclama política però que després no té competència”, ha sentenciat Alamany.\nFinalment, Esquerra també presentarà una declaració institucional de suport i ajuda als refugiats del camp de Mória.


La Diputació de Castelló licita ja el Pla Provincial contra els mosquits\n5:27 pm - Thursday, 2 July 2020\nEl Govern Provincial presa les regnes de la lluita contra els mosquits amb una inversió de més d'un milió d'euros per a tractaments.\nLa Diputació de Castelló agilita el Pla Provincial contra els Mosquits per a poder començar com més prompte millor els tractaments en els municipis de la província i minimitzar la incidència d’aquests insectes en els pròxims mesos. Així, la Junta de Govern ha aprovat la licitació del contracte de ‘Control de mosquits i simúlidos en els municipis de la província dependents de la diputació de Castelló’ en el qual queden inclosos tots els pobles de la província i que constata la inversió de més d’un milió d’euros del Govern Provincial per a donar una resposta contundent i eficaç a aquesta problemàtica.\nEl president de la Diputació, Javier Moliner, ha assenyalat que “tota la província ha patit amb duresa durant aquests dos últims estius el problema dels mosquits. Davant la falta d’acció del Govern Valencià que tenia les competències per a haver-lo resolt, ha hagut de ser la Diputació de Castelló la que pose en marxa un servei que permeta mitjançant tractaments aeris i terrestres minimitzar el problema dels mosquits de cara a aquest estiu que ve que amb les calors que estem patint ja és previsible que torne a ser problemàtic”.\nAmb això, el Govern Provincial lidera l’actuació supramunicipal contra aquesta problemàtica que tant ha afectat la província i es torna a posar al costat dels municipis per a donar solució a les seues necessitats tot i que les competències no li corresponen, prioritzant la millora de la qualitat de vida de tots els veïns de Castelló.\nAmb aquesta important iniciativa, la Diputació pren les regnes dels tractaments contra els mosquits per a solucionar el problema de les plagues i procurar que no es repetisca la situació del passat any per la qual la província va tindre un seriós problema no solament de salut pública sinó també amb afecció a la seua imatge com a destinació turística.\nAixí, Moliner ja va plantejar en la seua primera trobada amb el president de la Generalitat, Ximo Puig, al setembre de 2015, la necessitat d’articular un pla provincial contra els mosquits al costat d’altres quatre plans que responien a les necessitats prioritàries de la província de Castelló en matèria de transport, turisme, massa forestal i ocupació.\nPrevious articleBorriana se rendeix a la Reina Infantil Anne Alós Palomero\nNext articleEl Centro Cultural Andalúz d’Almussafes celebra el Dia d’Andalusia\nLa campanya de la Regidoria de Transició Ecològica també durà a terme un taller de bosses reutilitzables amb motiu del Dia Internacional Lliure de Bosses de Plàstic


Antoni Vidal Ferrando: l’arrel agafada (Per Lucia Pietrelli) | Llavor Cultural\nLlavor Cultural se suma a l’acció poètica conjunta que serveix per homenatjar els nostres #SèniorsPoètics vius. Avui, dia 16 d’octubre, una colla de plataformes culturals dediquem les nostres pàgines -virtuals o en paper- a homenatjar els poetes sèniors de casa nostra. Arran del cas de Francesc Garriga, poeta importantíssim dels nostres Països Catalans, que no va ser (re)conegut per la totalitat de la societat en vida, i com molt bé explicava el poeta Jaume C. Pons Alorda al digital de cultura Núvol, l’acció poètica pretén donar a conèixer i difondre el valor que té l’obra de tants i tants poetes grans de casa nostra, que mereixen ser reconeguts ara i aquí. Lucia Pietrelli homenatja Antoni Vidal Ferrando.\nEl poeta Antoni Vidal Ferrando | Foto: Arxiu particular.\nA la frontera volàtil entre escriure i dir, entre veu i tinta, és on es reconeixen els metres.\nAl punt d’intersecció entre escoltar i llegir és on, de conseqüència, ens reconeixem a nosaltres com a deutors del seu mestratge, perquè els mestres literaris tenen el don de ser mestres quan parlen i quan escriuen i no, no em cansaré mai de repetir que és la vida que torna bo un escriptor, i no la seva mort.\nAntoni Vidal Ferrando (Santanyí, 1945) és un dels mestres, un dels autors que cal escoltar i llegir.\nDel seu caràcter discret potser no fa falta parlar-ne; els mestres, com qualsevol artista, han de ser “obra” més que “personatge”, però avui en dia tot torna espectacle, i ja, per més dissort que sort, les coses no es poden dissociar del tot. Així que el seu caràcter discret és important ara, aquí, per posar veu i expressió al dia en què, al voltant d’una taula qualsevol, com si m’estigués contant una cosa qualsevol, m’ensenyà una de les certeses més fermes que tinc quan em poso a escriure: “Dins d’una narració cada pàgina ha de tenir el seu pes literari i poder funcionar fora del conjunt”. Un atemptat a la visió “familiar” de les novel·les del segle passat que funcionaven unides pàgina rere pàgina i que es quedaven coixes analitzades per capítols.\nAntoni Vidal Ferrando és un autor precís i mesurat, dins de la seva poètica que transmet a cops de frases soltes i dins de la plasmació de les seves idees, en prosa i en poesia.\nLa mà del jardiner (1999) és una de les meves novel·les de referencia, una obra en què, com ja explicava al pròleg que vaig fer per El cicle d’Almandaia (El Gall Editor, 2014) i que ajunta les tres novel·les de l’autor, “la mirada i l’oïda es posen al servei de la hipèrbole i de la mitificació per crear la poesia personal de cada personatge. A La mà del jardiner els personatges són màgics, però el món on els toca viure és cruel, i per això tot ordre apareix aquí qüestionat i analitzat: el religiós, el polític i el social”.\nEntre les obres poètiques de l’autor santanyiner, aquestes també ja reunides al volum Allà on crema l’herba (Edicions del Salobre, 2008), és Calvari (1992) el llibre que em té captivada.\n[…] el vent no s’apiada / dels cossos èpics ni del lloc terrible.\nEntre la religió i la moral, la bellesa és la perdició? És el trau al cos i a la paraula? O és el principi de l’ordre, de la unificació entre dogmes, records i voluntats?\nEs tracta d’un llibre dividit en dues seccions, Getsemani i Golgota, un llibre versàtil en la forma, però ferm en el contingut. S’hi alternen composicions més breus amb poemes en prosa, però la diatriba que uneix i fa xocar moral i religió hi és present de manera constant i com a arma de batalla ens dóna un ganivet lluent de sang, alhora que ens ofereix una rosa de paper, talment la del poema de Vicent Andrés Estellés. Perquè el paper i el fil d’una arma poden fer el mateix mal, així com poden generar la mateixa sensació de tragèdia encisadora.\nLes meves mans de sang enyoren dies / molt menys enllebeïts i més creïbles.\nCalvari és un dels llibres que més m’han fascinat quan, fa uns anys, vaig descobrir, venint de fora, sense saber on fer reposar els ulls, que la poesia a la vostra terra és brillant. És el patiment de ser fràgil, és el dolor de ser persona davant de la natura o justament la injustícia de ser persona i no ser natura, és el temps que passa modelant-se com a passat, però sense saber deixar de ser present. Partint de molts fragments dels Evangelis, la veu del poeta serva l’aire eteri del test sagrat per després endinsar-se en la condició humana i fer dels seus versos el jou de dues condicions oposades i complementàries: diví i humà, sagrat i profà, terra i cel.\nD’ecos misèrrims / i fosca iterativa / anem a raure / a l’hospitalitat / del blau com els ocells.\nAntoni Vidal Ferrando és un escriptor d’arrel, d’una arrel agafada de la mà per la síntesi expressiva i per la voluntat fonda de crear i qüestionar les visions de la vida.\nEtiquetes: #SèniorsPoètics, Antoni Vidal Ferrando, Lucia Pietrelli\nPoeta i escriptora.


PAe - CTT - General - Política de Signatura Electrònica i de Certificats\nPolítica de Signatura Electrònica i de Certificats >\nPolítica de Signatura\nSeu electrònica , Norma Tècnica d'Interoperabilitat de Política de Signatura Electrònica\nDefineix un model d'esquema de referència per a la identificació i autenticació electrònica, recollits en la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del Procediment Administratiu Comú de les Administracions Públiques.\nLa política de signatura electrònica i certificats en l'àmbit de l'Administració General de l'Estat i dels seus organismes públics, segons s'estableix en la Llei 39/2015, està constituïda per les directrius i normes tècniques aplicables a la utilització de certificats i signatura electrònica dins del seu àmbit d'aplicació. L'article 18 del Reial decret 4/2010 pel qual es regula l'Esquema Nacional d'Interoperabilitat, estableix que la política de signatura electrònica i de certificats de l'Administració General de l'Estat, servirà de marc general d'interoperabilitat per a l'autenticació i el reconeixement mutu de signatures electròniques dins del seu àmbit d'actuació. També estableix que aquesta política podrà ser utilitzada com a referència per altres Administracions públiques per definir les polítiques de certificats i signatures a reconèixer dins dels seus àmbits competencials.\nEn termes generals una política de signatura electrònica conté una sèrie de normes relatives a la signatura electrònica, organitzades al voltant dels conceptes de generació i validació de signatura, en un context particular (contractual, jurídic, legal), definint les regles i obligacions de tots els actors involucrats en aquest procés. L'objectiu d'aquest procés és determinar la validesa de la signatura electrònica per a una transacció en particular, especificant la informació que hagués d'incloure el signant en el procés de generació de la signatura, i la informació que hagués de comprovar el verificador en el procés de validació de la mateixa.\nLa política de signatura de Documentos Electrónicos Administrativos representa el conjunt de criteris comuns per l'administració en relació amb la signatura electrònica.\nAssociada a un context donat, que és la signatura de Documents Electrònics Administratius.\nLa versió 1.9 es va aprovar per la Comissió Permanent del Consell Superior d'Administració Electrònica el 30/05/2012 i es va publicar en Butlletí Oficial de l'Estat núm. 299 de 13 de desembre , mitjançant la Resolució de 29 de novembre de 2012, de la Secretaria d'Estat d'Administracions Públiques, per la qual es publica l'Acord d'aprovació de la Política de Signatura Electrònica i de Certificats de l'Administració General de l'Estat i s'anuncia la seva publicació a la seu corresponent.\nEn l'adreça " https://sede.administracion.gob.es/pag_sede/lasedepag/politicafirmaelectronicaycertificadosage.html " trobaran el punt d'accés general on poden trobar el text complet de la Política de Signatura de l'AGE, versió 1.9 , i els Perfils de certificats versió 1.XXX ."\nLa Xunta de Galícia aprova la política de signatura electrònica i de certificats Desplegar acordeon\nL'Agència per a la Modernització Tecnològica de Galícia de la Xunta de Galícia ha publicat una resolució amb data de 25 de febrer de 2014 per la qual s'aprova la política de signatura electrònica i de certificats de l'Administració general i del sector públic autonòmic de Galícia.\nPer la resolució s'adopta com a política de signatura electrònica i de certificats de l'Administració general i del sector públic autonòmic de Galícia la política de signatura electrònica i de certificats de l'Administració general de l'Estat amb algunes especificitats que s'indiquen en el text de la resolució.\nLlista de correu per a novetats sobre la política de signatura electrònica Desplegar acordeon\nS'ha creat una llista de correu per a aquells organismes que desitgin mantenir-se informats sobre les publicacions de documents relacionats amb la política de signatura electrònica i certificats.\nEs recomana subscriure's a aquells organismes que s'adhereixin a la Política de Signatura General, concorde a l'apartat II.5.1 de la Norma Tècnica d'Interoperabilitat de Política de Signatura Electrònica. D'aquesta forma podran conèixer, al moment de la seva publicació, les novetats en la política, com són la publicació dels fitxers d'implementació, guies, o noves versions de les polítiques en cas que es publiquin.\nNorma Tècnica d'Interoperabilitat de Política de Signatura Electrònica\nGuia d'aplicació de la Norma Tècnica d'Interoperabilitat de Política de Signatura Electrònica i de certificats de l'Administració