La revolució marginada | Quadern | EL PAÍS\nLa revolució marginada\nLa Jamància, la gran i oblidada revolta obrera del XIX barceloní, compleix 170 anys\nBarcelona 2 OCT 2013 - 22:04\tCEST\nCromos de Xocolata Juncosa, amb les bateries de Montjuïc bombardejant Barcelona i l’assalt a la Ciutadella per part de la Jamància el 1843.\nLa Jamància és un dels episodis més singulars dels ocorreguts mai a la ciutat de Barcelona, una insurrecció popular esclafada per tres mesos de bombardeig efectuat per l’exèrcit encapçalat pel general Joan Prim. Tanmateix, malgrat el dramatisme d’accions com l’assalt a la Ciutadella o la defensa numantina del baluard del Migdia, aquesta revolta encara és ignorada per la gran majoria dels barcelonins. La historiografia catalana ha marginat sovint els jamàncios, tot preferint reflectir les suposades gestes de la burgesia a les acaballes del XIX, mentre obviava els grans canvis socials i polítics que hi va haver durant la primera meitat d’aquell segle. Canvis que van tenir la millor expressió en l’anomenada Dècada Liberal (1833-1843), un període que a la capital catalana es va traduir en un seguit de bullangues (nom de les revoltes a la Catalunya del vuit-cents), de les quals la Jamància va ser la darrera i la més important. Esclats de violència social en què es barrejaven les dures condicions dels treballadors dels vapors (que reivindicaven la jornada de 12 hores!), la manca d’espai en una ciutat encerclada per muralles i casernes militars, i el centralisme asfixiant de l’administració borbònica.\nLa darrera bullanga. La mort del tirànic Ferran VII, el 1833, va suposar l’inici de la Primera Guerra Carlina, on s’enfrontaven d’una banda els carlins —que veien com l’expansió industrial empobria les poblacions rurals i les obligava a emigrar cap a les grans ciutats— i per l’altra els liberals, partidaris de desenvolupar i modernitzar el país al preu que fos.\nAquests estaven dividits entre el Partit Moderat (centredreta), el Partit Progressista (centreesquerra) i el Partit Republicà. Tots tres van donar suport a la reina Isabel II (llavors una nena de tres anys) i a la seva mare, Maria Cristina, nomenada regent. Però quan es va acabar la guerra el 1840 la situació va fer un tomb: el general Baldomero Espartero —cap dels progressistes— va acceptar la rendició carlina. I en una visita a Barcelona va obligar Maria Cristina a exiliar-se, tot ocupant el seu lloc.\nLa nova regència aviat es va revelar com una dictadura militar. Només en tres anys, Espartero es va veure obligat a aturar una insurrecció moderada, un aixecament republicà i una revolta a Barcelona que va acabar amb el bombardeig de la ciutat des de Montjuïc la nit del 3 de desembre de 1842. La ferotge repressió que va seguir a les bombes va provocar que progressistes, moderats i republicans s’unissin per fer-lo fora. L’himne revolucionari de l’època l’havien compost el cap del partit republicà, Abdò Terrades, i un jove Josep Anselm Clavé: “Ja és arribat lo dia, que el poble tant volia! / Fugiu tirans, lo poble vol ser rei! / El garrot, l’escopeta, la fals i la forqueta! / Oh catalans, amb valor empunyem! / Ja la campana sona, lo canó ja retrona! / Anem, republicans! A la victòria arribarem!”.\nLa casa (encara avui) de la bomba\nMentre que les poblacions dels voltants de la ciutat de Barcelona eren partidàries de l’exèrcit governamental (sobretot Gràcia i Sarrià), la localitat de Sant Andreu del Palomar va ser l’única que va fer causa comuna amb els revolucionaris de Barcelona. En un èpic combat a la vora del riu Besòs —i sota una gran tempesta—, les milícies locals, dirigides pel Noi Baliarda, es van enfrontar al general Prim. Per aquesta raó la vila també va patir un intens canoneig a final de setembre de 1843, des d’on ara hi ha el carrer del Pare Manyanet. Dels projectils que van caure en aquella ocasió, va quedar aquest de la imatge, encastat a la paret de l’anomenada Casa de la Bomba, a la cantonada entre els carrers Sòcrates i Gran de Sant Andreu. Aquesta peça d’artilleria no va esclatar i ha estat conservada pels propietaris de la finca, malgrat les diverses restauracions que s’han fet a l’edifici des de llavors.\nEl cop d’Estat contra Espartero va començar el maig de 1843. A Catalunya es va iniciar a Reus, amb el pronunciament del coronel Prim i del capità Milans del Bosch. El general Serrano va establir el nou govern de la nació a Barcelona i va destituir el regent, que a final de juliol va fugir cap a Anglaterra. El pacte entre moderats i progressistes va significar la fi de les juntes locals antiesparteristes, moltes de les quals es van negar a ser dissoltes. Entre aquestes hi havia la de Barcelona, on obrers i republicans van cridar a files a la Milícia Nacional.\nUn estiu difícil. Les bullangues van fixar un estil propi de revolució —amb elements del carnestoltes i de les revetlles populars—, que es poden observar en la insurrecció de les Quintes de 1870, en la Setmana Tràgica de 1909, o en la revolució llibertària de 1936. El catedràtic de la Universitat de Barcelona Xavier Hernández Cardona, autor dels quatre volums de la Història militar de Catalunya, ho té ben clar: “La Jamància és la gran epopeia obrera del segle XIX barceloní. Tot i que en ella encara no hi ha components com l’anarquisme, perquè encara no existia, l’esperit era molt semblant a esclats posteriors, sorgia d’una clara desafecció cap a la classe política del moment. També hi ha una continuïtat evident en el simbolisme. La bandera negra ja era un codi conegut el XVIII i significava que qui la hissava no estava disposat a rendir-se, mentre que la vermella comunicava que no es farien presoners. La combinació del negre i el vermell equivalia a dir que no pensaven claudicar”.\nLa revolució va començar el diumenge 13 d’agost, quan un grup d’exaltats es va posar a trencar vidres per la Rambla. Un obrer anomenat Gibert el Peixater va pujar el passeig amb una bandera vermella i va ser empresonat, però el poble el va alliberar. L’endemà, l’exèrcit va desarmar una unitat de voluntaris anomenada Batalló de la Brusa, integrada per obrers a l’atur. Novament es van alçar els penons revolucionaris en les manifestacions, que van acabar en grans balls nocturns.\nPrim va entrar a la ciutat, però la població el considerava un traïdor i es parlava d’una conspiració per assassinar-lo. En saber-ho va respondre, lacònic: “Si em maten, en vindrà un de pitjor”. Veient que la situació se li escapava de les mans, va ordenar desarmar les milícies. La nit del 2 de setembre, el batalló de milicians del comandant Francesc Riera es va revoltar, va entrar a la ciutat i es va unir al Batalló de la Brusa. Com a resposta, mentre es tancaven les portes de la muralla l’exèrcit va ocupar la Barceloneta, on van començar els primers combats. La junta revolucionària disposava de vuit batallons de línia, en total uns quatre mil homes.\nLa bullanga de 1843 va deixar una forta petja en l’imaginari popular\nA l’altre costat de les barricades, Prim va optar per encerclar la ciutat en un foc creuat i deixar que els esdeveniments fessin el seu curs. L’exèrcit governamental era unes deu vegades més gran que el revolucionari, i disposava d’un emplaçament privilegiat per bombardejar la capital. Per una banda, comptava amb el castell de Montjuïc, capaç de batre el Raval. A l’altre costat controlava el Fort Pienc, que batia el portal Nou. I la Ciutadella, amb l’artilleria apuntant a la Ribera. També va instal·lar canons a Gràcia i als fortins de la Barceloneta.\nEls jamàncios. La professora de la UB Cèlia Romea Castro, autora del llibre Barcelona romàntica i revolucionaria, defensa que la Jamància “forma part del romanticisme català, traït per un oportunista com Aribau, que mai va acabar d’entendre els seus ideals revolucionaris”. Els jamàncios eren aturats que s’havien allistat al Batalló de la Brusa (jamar, en la llengua dels gitanos, vol dir menjar). Ells afirmaven que era perquè, quan els comminaven a rendir-se, sempre contestaven en castellà: “¡Jamás!”.\nEn realitat, la jamància era com anomenaven el sobresou de cinc rals diaris que percebien aquestes tropes en concepte de manutenció, ja que no tenien dret a ranxo. Se’ls reconeixia fàcilment per la barba a la Lutxana que lluïen tots ells (un gran mostatxo de puntes caigudes i masclet). Vestien espardenyes, pantalons grisos o vermells, bruses d’obrer, mocadors negres i barretines guarnides amb una calavera de llautó. Una mena de sans-culotte a la catalana que es van instal·lar a les esglésies i a les fàbriques d’aquells que fugien de la ciutat. El seu himne de guerra deia: “Minyons, alcem el porró! / Omplim ben bé la panxa! / I digueu, que visca sempre! / La Igualtat i la Jamància!”.\nAviat van començar els bombardejos, i el baluard del Migdia es va convertir en la posició més arriscada de tot el perímetre. L’artilleria governamental provava diàriament de rebentar les seves gruixudes parets, i cada nit els defensors tornaven a taponar els forats. La guàrdia d’aquell lloc era rellevada a diari, i va ser el punt on hi va haver més baixes. Aquest baluard va ser anomenat de la Llibertat, de la Mort o dels Màrtirs Il·lustres.\nEls homes més valents s’oferien voluntàriament per servir-hi. I si en sortien vius, ho feien ja com a herois. Allà va morir el primer cap de la junta barcelonina —Antoni Baiges—, quan provava de fer-se obeir inútilment pels milicians. El va substituir Rafael Degollada, que va aconseguir l’ajut de les tropes republicanes de l’Empordà, manades pel brigadier Narcís Ametller i el coronel Joan Martell. El primer va ocupar Badalona mentre el segon entrava a Sant Adrià i Sant Andreu, cadascun en una banda del riu Besòs. Però Prim va atacar des del Clot i va dividir les seves forces. Amb la caiguda de Sant Andreu, Barcelona va quedar assetjada. En aquelles dates es va produir el pitjor bombardeig de la campanya, que va durar ininterrompudament tota la primera setmana d’octubre. La junta es va haver de refugiar sota les arcades de la Davallada de l’Ecce Homo (actual carrer de Cervantes), mentre l’ajuntament s’instal·lava a l’església del Pi, que miraculosament no va rebre cap tret en tot el setge.\npropaganda comercial en una imatge presa des de la rebel Sant Andreu.\nA la Ciutadella! Obligats a respondre al brutal canoneig, la matinada del 7 d’octubre els revolucionaris van decidir atacar la Ciutadella. Aquest episodi va ser el més heroic i inútil de la revolta. La milícia es va organitzar en tres seccions, la primera de les quals estava formada per tres companyies de voluntaris —uns 600 homes—, que protagonitzarien l’assalt (entre ells hi havia el jove Josep Anselm Clavé i el periodista Francesc de Paula Cuello). Duien un penó negre i vermell, amb unes lletres brodades en què hi deia: “Igualtat, Sufragi Universal i Abolició de Privilegis”.\nLa segona secció era formada per l’exèrcit de reserva, situat a la plaça Palau. La componien més de mil homes que hostilitzaven la Ciutadella des dels terrats. La tercera secció era la junta, reunida permanentment. Els milicians amb prou feines tenien cap uniformitat. N’hi havia que estaven armats amb fusells reglamentaris, d’altres amb pistoles, d’altres amb llances de cavalleria o baionetes. A les nou de la nit van ser visitats per una companyia de cantineres, amb ampolles de vi dolç, pastissets de full i rosquilles. Després, la primera secció va salvar el fossat en silenci i va repenjar les escales contra els murs per comprovar, horroritzats, que eren massa curtes. Tot i aconseguir ocupar un baluard exterior, l’atac va ser un fracàs, els governamentals van obrir foc i es van produir molts ferits. Els combats van ser cos a cos, sobretot al jardí del General (part del carrer Marquès de l’Argentera). Enmig d’una càrrega governamental a la baioneta, es van escapar els animals de la col·lecció zoològica: paons, camells, aus exòtiques, cérvols i micos, tots lliures per la ciutat. Molts van acabar a l’olla.\nDesprés d’això, tothom va entendre que la caiguda de Barcelona era imminent. Encara hi va haver combats d’artilleria entre tots dos bàndols, fins que als revolucionaris se’ls va acabar la pólvora i els canons van emmudir. Cada dia més estrafolaris, els jamàncios van adornar les seves casaques amb unes paelles de fireta com si fossin medalles. A punt de ser derrotats cantaven: “Xim, xim, xirivit! Madurs a la paella! / Xim, xim, xirivit! A la paella en Prim!” (“madurs” era com deien als moderats). El bon humor va durar poc: també es va acabar el menjar i la ciutat va conèixer una gana terrible. El 17 de novembre, quasi la totalitat de la guarnició de Barcelona estava d’acord a rendir-se, era qüestió de dies que la població morís de fam. Finalment, el 20 de novembre la ciutat va capitular. Les noves autoritats van dissoldre la Milícia Nacional i van crear el nou cos de la Guàrdia Civil. També es va adoptar una nova bandera espanyola, amb una barra groga i dues vermelles. La guerra va continuar a Figueres fins al 13 de gener de 1844, quan Narcís Ametller va rendir la fortificació de Sant Ferran al general Prim.\nEl gran beneficiat d’aquell conflicte va ser el general moderat Ramon Maria Narváez, amb qui s’iniciaria la Dècada Moderada (1844-1854). El seu mandat es va distingir per la duresa de les mesures repressives, amb execucions sumàries dels opositors (ell mateix va reconèixer poc abans de morir que no tenia enemics, els havia fet afusellar a tots).\nPerò, a la llarga, qui es va convertir en el veritable amo del país va ser Joan Prim, que enguany ha estat notícia perquè una nova autòpsia ha demostrat que no va morir en l’atemptat de 1870, sinó que va ser ofegat amb una corda quan es recuperava de les ferides. L’any vinent es complirà el segon centenari del seu naixement (1814-2014), que el PP vol convertir en una celebració de la unitat nacional. Com comenta Xavier Hernández: “Els moderats volien un Estat centralitzat i fort, del qual encara en patim les conseqüències. En canvi, Prim defensava el projecte de la maçoneria, que pretenia posar fi a la monarquia borbònica, posar en el tron una dinastia més democràtica com els Savoia —emparentats amb els Habsburg— i fer de Barcelona la nova capital d’Espanya”.\n12.000 projectils. De setembre a novembre de 1843 van caure uns 12.000 projectils, que van ensorrar o afectar quasi un terç dels edificis de la capital catalana. El bombardeig va causar uns 300 morts, una xifra modesta gràcies al fet que la ciutat era mig buida. Tanmateix, malgrat les dimensions de la destrucció, amb prou feines hi ha cap monografia sobre els fets. Fins i tot el passeig Nacional de la Barceloneta —batejat en honor de la Milícia Nacional— va ser rebatejat com Joan de Borbó. Hernández opina que aquest curiós episodi “no ha interessat perquè la historiografia catalana està dominada per una tradició que només reconeix com a moviment obrer tot allò posterior a la Primera Internacional. Ni als historiadors burgesos ni als marxistes els ha interessat gens, uns per motius de classe i els altres per rivalitat ideològica amb el moviment llibertari”.\nTanmateix, Romea creu que “el 15-M del 2011 també va ser una mena de bullanga, acèfala i desorganitzada, amb una reivindicació antipolítica i antimilitarista”. Segons la seva opinió, ateses les circumstàncies de crisi socioeconòmica i política, però també de valors culturals, “ara seria un bon moment per recuperar i actualitzar aquella tradició contestatària”.


XAL > Sala de premsa > Formació per als professionals dels mitjans de comunicació\nFormació per als professionals dels mitjans de comunicació\nLa Xarxa Audiovisual Local, l’Agència de Comunicació Local juntament amb Lavinia TV i Editrain han impulsat Mediacat.21, un projecte que pretén potenciar la formació en el sector dels mitjans de comunicació i la indústria audiovisual a Catalunya. Aquest projecte està subvencionat pel Servei d'Ocupació de Catalunya (SOC) i el Fons Social Europeu, d'acord amb el programa d'ajuts a Projectes Innovadors.\nMediacat.21 te com a objectiu millorar l’ocupació a mig termini en un sector d’alt valor afegit i que està immers en un canvi estructural de gran importància.\nLa Xarxa Audiovisual Local i l’Agència de Comunicació Local aporten al projecte la seva implantació territorial a Catalunya i el seu treball a favor de la comunicació local .\nEditrain, empresa especialitzada en la formació per a professionals de la comunicació i amb una experiència de 10 anys és l’encarregada d’impartir els cursos, i l’empresa Lavinia TV aporta al projecte la seva experiència en la producció de continguts en ràdio, televisió, vídeo, cinema i internet.\nMediacat.21 també vol facilitar als professionals locals, els coneixements, les eines i els recursos bàsics per poder desenvolupar els seus projectes. El projecte també busca promoure el treball d’emprenedors i empreses que es dediquen a la producció i difusió audiovisual.\nAquesta formació va adreçada a professionals en actiu o en atur vinculats als mitjans de comunicació sigui, premsa, ràdio, televisió i internet. Els cursos, presencials i on-line, abordaran diferents aspectes de la producció, edició, realització i gestió en els mitjans, des de la redacció periodística, l’edició d’imatge o so, fotografia, el màrqueting o el disseny.\nEl projecte Mediacat.21 preveu també l’elaboració d’un estudi sobre la situació dels professionals i els mitjans de comunicació i l’audiovisual a Catalunya que estableixi una radiografia del sector i permeti determinar les seves necessitats.


Cua el primer feiner amb el túnel de Glòries obert | VÍDEO\nCues el primer laborable amb el túnel de les Glòries funcionant en els dos sentits | VÍDEO\nL'Ajuntament recomana que s'eviti circular-hi entre les 7 i les 9.30 h\nJaume Planagumà | dilluns, 4 d'abril del 2022, a les 07.49\nLes cues matinals han estat les protagonistes del primer dia laborable amb el túnel de les Glòries totalment obert. Les retencions han afectat tots aquells vehicles que entren a Barcelona per la Gran Via (C-31) des del Maresme i la ronda del Litoral, especialment en el tram on hi ha dos carrils per al trànsit privat. Una incidència a la ronda a primera hora del matí ho ha complicat encara més pels que han optat per la Gran Via com a escapatòria.\nAvui he estrenat el nou glory-es hole de Barcelona (aka túnel glòries) amb el bus i el preludi amb les cues del costat ha sigut espectacular, i això que no eren ni les 7. pic.twitter.com/A7DoPiCMIi\n— Aniol (@anirn4) April 4, 2022\nEl lateral de la Gran Via, col·lapsat\nTot i això, alguns conductors amb els quals ha pogut parlar betevé diuen que les retencions ja eren habituals en aquest punt d’entrada a la ciutat i que, aquest dilluns, on s’estan notant especialment les cues és al lateral muntanya de la Gran Via, molt col·lapsat a la zona del Poblenou.\nDe fet, segons l’Ajuntament, la densitat viària és “l’habitual en hora punta” d’entrada a la ciutat i les cues es concentren a la cruïlla lateral (costat muntanya) del carrer de Bilbao amb la Gran Via, on la Guàrdia Urbana està dirigint el trànsit.\nEl problema principal, segons ha pogut comprovar betevé, és que en aquest punt els vehicles no poden continuar pel lateral de la Gran Via (només es permet el pas a busos, taxis, veïns i bicicletes) i es veuen obligats a desviar-se. El carrer de Bilbao, però, no pot absorbir tot aquest trànsit i per això es produeixen les cues.\nLes cues ja s’havien previst\nJa ho va avisar el gerent de Mobilitat de l’Ajuntament, Manuel Valdés, que aquesta situació probablement passaria. Per això, es recomana utilitzar el transport públic i, en cas d’agafar el vehicle privat, evitar el tram d’hora punta entre les 7 i les 9.30 h. Fins ara, a la plaça hi havia espais amb tres o quatre carrils que permetien que s’hi acumulessin més vehicles, mentre que el nou túnel té dos carrils per al trànsit privat i un per al transport públic.\nEls vehicles que vinguin per la C-31 en direcció a Barcelona entren directament al túnel\nPunt final a set anys d’obres\nEl túnel està completament operatiu des d’aquest diumenge, a les 8 h. L’obertura total ha culminat una de les obres més complexes que ha fet l’Ajuntament de Barcelona i que s’han allargat durant set anys, amb dues aturades. Fa cinc mesos que es va posar en servei el túnel en sentit Besòs. El túnel soterra els 43.000 vehicles que entren cada dia per la C-31 i allibera de trànsit en superfície el tram de la Gran Via entre la rambla del Poblenou i el carrer de Padilla.\nJa s’està treballant en la connexió del tramvia o la promoció d’habitatge públic de l’Illa Glòries, però queda concretar el calendari per completar el Parc de les Glòries\nUn radar de tram a cada banda\nLa Guàrdia Urbana ha posat en marxa un dispositiu no sancionador durant els primers dies de funcionament. Tindrà tant punts fixos com mòbils i es dedicarà a orientar els conductors per garantir que compleixen amb la nova disposició viària d’aquesta zona, “per ajudar a trobar el recorregut més adient”, tal com ha dit Valdés.\nTant el túnel d’entrada com el de sortida tenen instal·lat un radar de tram que controlarà que els vehicles no superin els 50 km/h. La previsió és que comenci a multar a partir del mes d’agost. A diferència del túnel de sortida, el d’entrada té un semàfor al final, per regular el trànsit que s’incorpora a la trama urbana. Tant aquest semàfor com el que hi ha a l’accés estan coordinats per evitar cues a dins del túnel.\nViatge pel túnel de les Glòries d’entrada a Barcelona abans de l’estrena\nLa galeria subterrània alliberarà de cotxes la Gran Via entre la rambla del Poblenou i el carrer de Padilla\n— cotxe — motocicleta — plaça de les Glòries Catalanes — trànsit


RELATOS DE VIDA - Informació sobre la marca\nMarca RELATOS DE VIDA a Espanya\nInformació sobre la marca RELATOS DE VIDA amb el nombre M3610111(7)\nLa marca RELATOS DE VIDA amb el nombre M3610111(7) va ser sol·licitada el 20/04/2016. Es tracta d'una marca a Espanya pel que aquest registre no ofereix protecció en la resta de països. La marca RELATOS DE VIDA amb el nombre M3610111(7) va ser sol·licitada per BARBARA CERVIGON SANCHEZ.\nRenovació de la marca RELATOS DE VIDA amb el nombre M3610111(7)\nAltres marques sol·licitades per BARBARA CERVIGON SANCHEZ\nÉs possible conèixer totes les marques sol·licitades per BARBARA CERVIGON SANCHEZ, entre les quals es troba la marca RELATOS DE VIDA amb el nombre M3610111(7). Si es desitgen conèixer més marques sol·licitades per BARBARA CERVIGON SANCHEZ clicar aquí.\nÉs possible conèixer totes les marques publicades a Espanya entre les quals es troba la marca RELATOS DE VIDA. El nostre portal www.patentes-y-marcas.com ofereix accés a les publicacions de marques a Espanya. Conèixer les marques registrades en un país és important per saber les possibilitats de registrar una marca a Espanya.


EL NOI DEL PIJAMA DE RATLLES (EBOOK) - BiblioEteca\nEL NOI DEL PIJAMA DE RATLLES (EBOOK)\nBerlín 1942. La guerra no afecta gaire la vida de Bruno, un noi de nou anys que viu en un barri residencial. Però un bon dia arriba a casa i es troba totes les coses empaquetades: el seu pare, membre de lelit militar, ha rebut un nou destí i es veu obligat a marxar i instal·lar-se amb tota la família en una àrea rural mig deserta i molt depriment. Bruno savorreix i passa els dies obsessionat amb una tanca que salça davant la finestra de la seva habitació. Fins que no coneix Schmuel, el noi del pijama de ratlles, que viu a laltra banda del filferro espinós, Bruno ni tan sol no comprèn que ja no és a Alemanya sinó a Polònia. Tampoc no és conscient del que passa a la vida de Schmuel fins que és massa tard per escapar els horrors que es viuen a laltre costat de la tanca. Lhonestedat narrativa, la congruència dels personatges i la progressió magistral de la trama, doten aquesta novel·la duna qualitat literària molt humana i duna força narrativa captivadora.


Avui Espanya celebra l’Imperi que ja no té La República\nAvui Espanya celebra l’Imperi que ja no té\nEl dia 12 d’octubre se celebra l’arribada de Cristòfol Colom a Amèrica. El dia és celebrat a tot el nou món sota diferents noms, però amb un mateix objectiu, commemorar […]\nJoan Vila i Boix 12/10/2018\n1492: Conquest of Paradise, Ridley Scott / Wikipedia\nEl dia 12 d’octubre se celebra l’arribada de Cristòfol Colom a Amèrica. El dia és celebrat a tot el nou món sota diferents noms, però amb un mateix objectiu, commemorar el descobriment d’Amèrica. Evidentment per als ciutadans republicans dels Països Catalans és una data controvertida. És tradicional les accions de les joventuts independentistes, o campanyes per treballar aquell dia. Però també en els últims anys la data ha estat un motiu per tombar la suposada llegenda negra dels enemics d’Espanya.\n1492: España contra sus fantasmas és l’obra magna de Pedro Insua. Un llibre que vol desfer els equívocs que suposadament han escampat els enemics imperials de la península sobre Espanya, per tal de difamar la conquesta castellana d’Amèrica. “Se tienen que inventar un pasado tiranico” o “muchas naciones se han labrado sobre el cadaver de Espanya; Holanda, Bèlgica, el centro de Europa” declara Insua a la COPE. “Despues los procesos de emancipación de sud-america, Bolivar, etc. Para terminar en la Guerra de Cuba, donde Hearst se labró su fama contra España” conclou.\nEl nou món que va descobrir Colom era no era una terra nullis, diferents grans civilitzacions procedents en origen de l’estret de Bering la poblaven i d’alguna manera s’havia tingut contacte amb Europa. Vinland n’és un exemple, però tampoc seria estrany que hi hagués hagut algun contacte accidental, que per diferents motius no quedés registrat i avui en dia sigui més una llegenda que altra cosa.\nEn el cas de la conquesta espanyola d’Amèrica, evidentment van morir milions d’indígenes. Les malalties desconegudes (que fins i tot els espanyols desconeixien que transmetien) i un ambient de decadència general dels estats precolombins de l’Amèrica central va propiciar que els colonitzadors poguessin conquerir els estats a voluntat. Així com també l’aliança dels espanyols amb tribus rivals entre elles va fer caure imperis, com és sabut. Una política que ja s’havia practicat a Castella contra els musulmans.\nLa descoberta d’humans a l’altra banda de l’Atlàntic, va generar un debat molt viu a l’escola de Salamanca sobre la condició humana mateixa dels indígenes. Un debat que paradoxalment va portar els esclaus negres a Amèrica, considerats inferiors als americans. Tot hi existir un clima de massacre generalitzada, més involuntari que provocat, durant 300 anys Espanya va dominar més o menys tot el continent, amb enclavaments que anaven de l’actual Oregon a Xile. França va tenir amb Louisana, una gran control del nord d’Amèrica durant més de 100 anys, amb aliances amb les tribus que habitaven el territori. Participant entre el 1754 i el 1763 a la Guerra dels Set anys, contra Gran Bretanya, una guerra que va mobilitzar també tot de tribus com els Hurons, el Miamiso, entre altres, que suposaren el 10% de les baixes franceses.\nMapa del món amb els territoris de la corona d’Espanya\nAls territoris del sud hi havia una situació més estable. Els diferents virregnats o regnes instal·lats al nou món van tenir una història més o menys plàcida on la fusió d’elits autòctones i estrangeres solia ser la norma on no hi havia guerra. Tot i això es van produir exterminis de tribus rebels, violacions massives, etc. Un fet que també passava a Europa en les seves diferents guerres.\nLa Constitució de Cadis parlava de la nació espanyola dels dos hemisferis. Els espanyols d’ultramar, però, veien en la seva infra representació un obstacle de la unió total. Fet que va propiciar que al mateix temps que se signava la constitució, les colònies comencessin a lluitar per la seva independència, fins a la pèrdua total el 1898 amb Cuba, fet que va propiciar un segle de lluita per la identitat espanyola i l’encaix de les nacions perifèriques peninsulars.\nA falta d’un projecte cultural i nacional per tots els països de l’antic Imperi espanyol, el dia de la raça ha estat una excusa per tornar a projectar en les antigues colònies la glòria d’un país, ara mateix immers en la seva crisi més gran des de 1978.\nAixí tota la identitat nacional espanyola, no es basa en un acte d’alliberament col·lectiu, sinó en un acte de dominació. El dia 12 d’octubre no es va alliberar cap nació, es va conquerir el món. La nostàlgia imperial, sempre amiga del feixisme, porta llavors a reivindicar no una nació multiestatal, sinó un estat que ha de conquerir la seva nació. El mateix esperit, doncs, que Franco va mantenir viu, l’esperit d’una utopia on la reconquesta i Colom marquen els límits d’un Imperi que diferents conxorxes han anat dinamitant. Així, mentre se celebri el dia de la Hispanitat, Espanya seguirà creient en què és un Imperi i pot imposar les seves normes a tots aquells pobles que no respectin la civilització. Llàstima que ja només ho pugui aplicar a la península.


Taller intensiu 'Laboratori de moviment' | Guia BCN: agenda d'activitats, directoris i cursos de Barcelona Taller intensiu 'Laboratori de moviment'\nTaller intensiu 'Laboratori de moviment'\namb Kora Radella\nÀREA: exploració, tècnica de moviment – creació\nQuè passa quan et llences a l'espai? Com pot tenir cura el teu cos mentre prens riscs?\nInvestigarem a partir de seqüències i improvisacions que ens empenyin i moguin a través de l'espai des de l'inèrcia del moviment, amb força i relaxació. Amb els materials i la recerca experimentats, iniciarem un viatge de creació d'un solo que cada participant podrà continuar més enllà d'aquest curs, com un regal per emportar-se cap a casa.\nDissabte i diumenge de 10:00h a 14:00h Entrada general de: 60 €. Cal inscripció prèvia\nEscola i Espai de dansa TragantDansa.\nEscola i Espai de dansa TragantDansa. Inscripció prèvia omplint el formulari de la pàgina web. Cal confirmar plaça per telèfon o correu electrònic.\nC Reig i Bonet, 23\n935 398 949\n666 285 715\nTaller 'Balls de Broadway"\nLletra petita - El racó dels pares. Primeres passes: Taller "El jardí dansat", a càrrec de Dansalut\nDel 07/01/2019 al 28/03/2019.\nTaller per a joves 'Introducció a la producció musical (Procés de creació d'una cançó hip-hop) Per a joves de 12 a 17 anys'\nTaller per a joves 'Introducció a la producció musical (Procés de creació d'una cançó hip-hop) Per a joves de 18 a 29 anys'\nDel 07/01/2019 al 27/03/2019.\nTaller 'Modern jazz' *NOU*\nTaller familiar 'Psicomotricitat per a nadons'*NOU*\nDel 03/04/2019 al 12/06/2019.\nTaller familiar 'Danses cançons i jocs musicals per a infants de 1 a 3 anys'\nDel 06/05/2019 al 03/06/2019.\nTaller 'Contact improvisació' *NOU*\nCicle 'Apropa't a la dansa': Taller 'Gaga'\nTaller Infantil 'Street Dance'\nDel 05/04/2019 al 28/06/2019.\nTaller Infantil 'Dansa Jazz'\nDel 01/04/2019 al 26/06/2019.\nEspectacle familiar 'Balla'm un llibre'\nDel 01/04/2019 al 17/06/2019.


Les línies mestres de la nova RTVV - El Temps\nLes línies mestres de la nova RTVV\nAmb l'objectiu d'iniciar les emissions abans que acabe l'any, el Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació (CVMC) ha aprovat el mandat-marc, el document que estableix els objectius generals de la futura radiotelevisió. La promoció de la llengua i la cultura valenciana, l'enfortiment de la indústria audiovisual i la defensa de la qualitat informativa i del pluralisme són algunes de les línies bàsiques que guiaran la nova corporació.\nDesprés del tercer aniversari del tancament abrupte de RTVV per part del govern del popular Alberto Fabra, el Consell Rector segueix dissenyant l'estructura i el rumb de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació (CVMC). Sense haver-se convocat encara el concurs per escollir el director general de l'ens i amb la programació i la plantilla per definir, l'òrgan directiu de la corporació ha fet un pas més perquè, com a molt prompte, abans que acabe aquest any la carta d'ajust siga un record nefast per a la història comunicativa del País Valencià.\nEl Consell Rector ha aprovat aquest dijous el mandat-marc, és a dir, el document que ha d'inspirar i guiar l'acció futura del sistema públic audiovisual dels valencians. Unes línies mestres que, com era previsible, recullen l'esperit de la llei que va aprovar-se a les Corts Valencianes l'estiu passat amb el suport de les forces del Botànic (PSPV, Compromís i Podem) i Ciutadans. El PPCV va abstenir-se.\nPer a evitar actuacions de clara manipulació informativa com va ser la cobertura de l'accident del metro de València de l'any 2006, «la defensa de la qualitat informativa i el pluralisme, així com la igualtat de tracte i oportunitats entre homes i dones» és un dels principis que recull aquest document. També «l'assumpció de les millors condicions de professionalitat, independència i responsabilitat».\nAmb una radiotelevisió que emetrà, segons la llei, íntegrament en català, altres dels principis destacats del mandat-marc és la «promoció de la llengua i la cultura valenciana». De fet, s'estableix com a objectiu fonamental «la difusió de continguts culturals de qualitat i del saber en un sentit més ampli».\nL'impuls de la indústria audiovisual serà un altre dels pilars bàsics de la nova RTVV. «L'enfortiment de la indústria audiovisual, augmentant el pes de sectors de creació, producció i distribució de productes de la Comunitat Valenciana» i «l'adequació a l'economia digital i les transformacions tecnològiques, com la transició al sistema HD, i els canvis d'hàbits en el consum de la comunicació, sobretot en generacions joves» són els principis que estableixen aquest objectiu bàsic.\n«Treballar a favor de l'accés universal als continguts audiovisuals», «l'especial atenció a la infància i la joventut, garantint la seua protecció i drets» i «el suport a la diversitat i les minories socials» són altres línies mestres d'aquest mandat-marc. Un document que tot i estar aprovat pel Consell Rector de la corporació ha d'estar ratificat per les Corts Valencians, concretament, per tres terços de la cambra. És a dir, les forces del Botànic necessitarien una vegada més a Ciutadans. Una vegada haja estat aprovat tindrà una vigència de sis anys, amb la possibilitat de renovar-se durant dos anys més.\nAmb tot, aquest document pot ser paper mullat si la doble amenaça judicial -la provinent del conflicte amb els ex-treballadors de la vella RTVV a l'Audiència Nacional i la possible si Madrid presenta un recurs d'inconstitucionalitat en cas que les xifres econòmiques no compliren amb la sacrosanta llei d'estabilitat pressupostària- acaba confirmant-se. Una espasa de Dàmocles latent que no impedeix que a poc a poc vagen fent-se els passos perquè la pilota valenciana, els informatius i les tradicions valencianes substituïsquen la carta d'ajust en un futur cada vegada més pròxim.\nCorporació Valenciana de Mitjans de Comu


Un imam obre a Sud-àfrica la primera mesquita mixta i que accepta homosexuals\nEl centre vetarà les dones que es cobreixin completament la cara\n4 min. Johannesburg 16/09/2014 15:14\n651x366 Dues dones passen per davant d'una mesquita. REUTERS Dues dones passen per davant d'una mesquita. REUTERS\nEnmig d'una onada de desqualificacions de la comunitat musulmana de Sud-àfrica, l'imam Taj Hargey inaugura aquesta setmana a Ciutat del Cap la Mesquita Oberta, el primer temple islàmic que accepta homosexuals i no aparta les dones de l'oració ni tampoc de la presa de decisions.\n"Necessitem una mesquita oberta a tothom, una mesquita que no sigui xovinista, que no sigui sexista", explica en conversa telefònica a Efe Hargey, acadèmic d'Oxford en estudis islàmics bregat en la lluita al Regne Unit per un islam il·lustrat.\nNascut a Ciutat del Cap el 1955, en el si d'una família analfabeta descendent d'esclaus malais, el doctor Harvey va descobrir durant els seus estudis a Egipte i al Regne Unit que l'islam que va aprendre de petit era "un conte de fades".\n"Era l'islam dels costums culturals, que no té res a veure amb el de l'Alcorà", diu sobre la religió musulmana que es predica des de gairebé tots els temples, la qual critica amb vehemència.\n"No és el mateix cultura que religió, tradició que fe", diu l'"imam afaitat", que és com l'ha anomenat la premsa britànica.\nHargey recrimina a l'ortodòxia musulmana dominant el fet d'haver traït la naturalesa "universal" de l'islam en vincular-lo a l'estètica àrab i a tradicions obsoletes que vulneren els drets humans.\nViolació de l'Alcorà\nPer això, no acceptarà de la seva Església el que anomena "dones emmascarades", és a dir, que amb el burca o altres formes de vel que cobreixen la cara, cosa que considera "una violació de l'Alcorà".\n"Cobrir la cara en públic significa no poder ser reconegut per l'altre", assevera el professor, que veu en aquesta pràctica exportada per l'Aràbia Saudita una forma d'"aïllament" de les musulmanes comparable al sistema polític de segregació racial de l'"apartheid".\nAquest combatiu intel·lectual mahometà ha llançat aquest any al Regne Unit una campanya per la prohibició del burca als espais públics, la qual cosa li ha costat virulents atacs de nombrosos líders islàmics.\nHargey es rebel·la així mateix contra l'ús de l'abillament masculí de color clar i tela fina –túnica tres quarts sobre pantalons–, vestimenta que ell anomena "pijama".\nL'acadèmic rebutja la xaria o llei islàmica i la titlla de batibull de "lleis i costums" formulats des d'un "punt de vista estrictament masculí" que els homes han anat "afegint" a l'Alcorà a través dels segles.\n"La lapidació per adulteri no troba a l'Alcorà", afirma Hargey, que explica que aquesta mesura de càstig és una "tradició" originalment aliena a l'islam que es va implantar centenars d'anys després de la mort de Mahoma.\nEn aquest sentit, la seva Mesquita Oberta condemnarà "sense reserves" actes de barbàrie comesos en nom de l'islam, com les decapitacions o les matances de l'Estat Islàmic (EI), un grup que va qualificar de "totalment contrari a l'islam".\nHargey cita l'Alcorà per aclarir que no té intenció de convertir ningú, i menysprea els enfrontaments dels diversos corrents dins la religió musulmana.\n"No estem interessats en el wahhabisme, el salafisme, el sunnisme, el xiisme... Qualsevol que vingui a la nostra mesquita en pau i amistat serà benvingut", declara, i assegura que abraçarà seguidors de tots els credos i persones de totes les orientacions sexuals.\n"Espero que aquesta idea revolucionària s'expandeixi pel continent africà, per Zàmbia, el Congo, Egipte, cap a Europa i a tot el món", diu l'imam sobre les seves expectatives per a la mesquita que obre divendres amb una oració que espera convocar unes 300 persones en aquesta ciutat de l'extrem meridional africà.\nHargey no té por de les reaccions radicals: "No estic espantat, perquè són uns covards i no són demòcrates. Sud-àfrica reconeix la llibertat de culte. Si no els agrada la nostra mesquita, que no vinguin".


Surf retreat villa near Ericeira Milharado Portugal - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMilharado, Milharado, Portugal - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nAl visitar Milharado, vosté es sentirà com a casa a Surf retreat villa near Ericeira, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Surf retreat villa near Ericeira, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix aparcament de cotxes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb reproductor de DVD/CD, renta vaixelles, sala d'estar, aparell de televisió, servei de planxa a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Surf retreat villa near Ericeira.\nCal que informeu el Surf retreat villa near Ericeira de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 150 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.\nDescompte a Surf retreat villa near Ericeira


Obra nova - Llacuna Homes (Montcada i R.) | Ref: 2318\nObra nova - Llacuna Homes (Montcada i R.) (ref.2318)\n72 m2 útils.\nAmpli habitatge amb terrassa i jardí d´obra nova. Pàrquing i traster inclòs. Lliurament immediat.\nHabitatge de 86m² amb 2 habitacions dobles, una d'elles tipus suite amb bany i un altre bany al distribuïdor. A més, compta amb un gran saló menjador que dóna accés a una terrassa gran amb jardí de més de 30 m².\nEl conjunt residencial consta de dos edificis de disseny modern i elegant. El projecte, situat a Moncada i Reixac, inclou a més una agradable zona comunitària amb piscina. Tots els habitatges han estat dissenyats amb distribucions modernes, obertes a l'exterior i sota criteris de màxim aprofitament de l'espai i la llum solar.\nPlaça daparcament i traster inclòs.


Precisament la consellera de Cultura és experta en el llibre de Cervantes\nEls diputats de Ciutadans han volgut atacar la consellera de Cultura, Laura Borràs, per una protesta que fa dues setmanes va impedir un acte organitzat per Societat Civil Catalana a la Universitat de Barcelona sobre Miguel de Cervantes. Tots els diputats han exhibit un exemplar d’El Quixot mentre Fernando de Páramo deia a Borràs que ‘el fatxa Cervantes no va poder ser homenatjat en la universitat pública de tots els catalans.’ I li ha preguntat: ‘Com a consellera de Cultura pensa fer-hi res?’. El cas és que Borràs és experta en Cervantes i El Quixot i, tal com els ha recordat ella, té publicacions acadèmiques sobre la matèria. Així mateix, els ha recordat que ahir va rebre una invitació d’un expert en el llibre de la Universitat Complutense.\nLa consellera els ha recomanat que, a mes d’exhibir-lo, el llegissin, com una bona manera de comprendre què és la tolerància.


Benvingut a l’apartat La meva salut! En aquesta secció trobaràs tota aquella informació referent als canvis que es donen durant l’adolescència, tant físics com mentals. En aquesta etapa el nostre cos canvia i a vegades podem sentir-nos estranys i insegurs per aquesta nova imatge.\nDurant la pubertat és vital cuidar dels nostres hàbits de salut per assegurar-nos que aprofitem tot el nostre potencial físic i mental. El nostre cervell és un dels òrgans més sensibles a una alimentació desequilibrada, la manca de son o el consum de substàncies tòxiques.\nEncara que és més senzill no cuidar-nos, ja que és més “fàcil” i “còmode” no fer exercici, dormir quan ens ve de gust o menjar qualsevol cosa, nosaltres et proposem “la prova dels 21 dies”: consisteix en intentar complir les recomanacions que trobaràs en la fitxa de conductes saludables, i avaluar al cap de 3 setmanes si ets sents millor, igual o pitjor.\nSabem que és una prova difícil, però la pregunta a fer-se seria: després de no cuidar el teu cos com hauries durant tant de temps, li pots donar la oportunitat de cuidar-lo durant 3 setmanes i veure què passa? I després pensa perquè decideixes que si o que no.\nSi ja fas alguns dels consells et seràs més fàcil acomplir la resta, però si ets una persona que té un patró alimentari i del descans desorganitzat i una vida sedentària sense cap activitat física, trobaràs que intentar canviar moltes coses a la vegada pot resultar gairebé impossible. En aquest cas, et recomanem que facis “la prova dels 21 dies” de manera individual amb cada apartat, ja sigui començant primer per l’alimentació, el descans o l’increment de l’activitat.\nI per últim, si tu ets de les persones que sempre has seguit les recomanacions esmentades, felicitats! Això vol dir que ja aprofites tot el teu potencial.


El sènior masculí del C.B. Cubelles jugarà les fases d'ascens a la 3a Catalana | Ràdio Cubelles\nEl sènior masculí del C.B. Cubelles jugarà les fases d'ascens a la 3a Catalana\nAmb la victòria d'aquesta setmana i a una jornada pel final de la fase regular han confirmat la seva presència a la fase d'ascens.\nEl Sènior Masculí del C.B. Cubelles va aconseguir la classificació per la fase descens diumenge en superar al Sitges B per 67 a 49. Els de Rubèn Hernández van jugar un partit molt seriós, amb una gran defensa al segon quart on van eixugar l'equip visitant que només va sumar sis punts.\nLa segona part els blaus van poder controlar les diferències tancant el partit amb dos triples consecutius a dos minuts pel final. Cal destacar el partit de Néstor Barber amb 22 punts màxim anotador del partit.\nA falta d'una jornada el Cubelles s'ha assegurat finalitzar entre les 4 primeres posicions. Aquest diumenge a la pista del Sant Sadurní podria segellar la segona plaça amb una victòria. En cas de derrotar podria acabar quart depenent dels resultats de la jornada.\nDiumenge 17:45 a la pista del Sant Sadurní es disputarà la darrera jornada de la fase regular. Les fases d'ascens començaran el 23 i 24 d'abril. Serà una lligueta de 4 equips amb dues voltes de tots contra tots, on el primer classificat aconseguirà l'ascens.\nEscolta l'entrevista amb l'entrenador del C.B. Cubelles Rubèn Hernández


El CoNCA urgeix els partits a solucionar el conflicte de l'IVA de les subvencions\nRedacció\t| Actualitzat el 12 abril 2018 a les 11:46\nEl president del Consell Nacional de la Cultura i de les Arts, Carles Duarte, ha enviat una carta als vuit grups parlamentaris del Congrés dels Diputats on els insta a accelerar la resolució del conflicte amb l'Agència Tributària pel tractament fiscal en l'IVA de les subvencions. El CoNCA considera que és urgent resoldre una situació que, a banda del sector cultural, també pot acabar perjudicant a les administracions públiques.\nAquesta actuació s'afegeix a la del març, quan el CoNCA i nou entitats sense ànim de lucre de diferents àmbits van enviar una carta al ministre d'Hisenda, Cristóbal Montoro, on reclamaven que l'AEAT apliqués el dret comunitari al tractament fiscal en l'IVA de les subvencions.\nL'origen del conflicte prové del fet que l'AEAT continua aplicant el mateix criteri anterior a l'entrada en vigor de la Llei de contractes públics. Aquesta normativa és la transposició dels criteris jurisprudencials que el Tribunal de Justícia Europea ha recollit en diferents sentències, i va servir per aclarir els requisits que s'han de complir perquè una subvenció no s'inclogui en la base imposable de l'IVA.\nA criteri del CoNCA i les entitats signants, la primacia del dret comunitari i el seu efecte directe "obliga" a aplicar aquest criteri com a interpretatiu de la Directiva i de la norma espanyola. "No es tracta, doncs, d'una qüestió de retroactivitat, sinó de jerarquia normativa", expliquen.\nPer tot plegat, van sol·licitar al ministre d'Hisenda que adopti les mesures necessàries per resoldre el nou conflicte de l'IVA, el qual "incideix directament en el finançament públic i que en gens obeeix a supòsits de frau o evasió fiscal, podent representar importants i negatius efectes econòmics per als diferents operadors i, si escau, per a la viabilitat de determinats serveis".\nLa carta dirigida per a Cristóbal Montoro estava signada pel CoNCA, l'Associació d'Empreses de Teatre de Catalunya, la Coordinadora Catalana de Fundacions, l'Institut de Ciències del Cosmos, l'Associació Catalana d'Entitats de Recerca, el Centre for Genomic Regulation, la Fundació Pasqual Maragall, l'Associació d'Empreses Gestores de Transports Col·lectius Urbans, i el Basque Center for Cognition, Brain and Language.


Salvador Espriu :: El valencià, més que una llengua...\nPàgina de suport per a l'alumnat de secundària i batxillerat\nSalvador Espriu (Santa Coloma de Farners, 1913 - Barcelona, 1985). És un dels escriptors més significatius de la postguerra i un dels poetes catalans més importants. Tot i que es dóna a conèixer com a narrador, la seva incursió tardana en la poesia no és cap obstacle per aconseguir un ràpid reconeixement, no només dins les lletres catalanes sinó dins la literatura universal. També té un paper important en la recuperació del teatre català.\nPublica les novel·les El doctor Rip (1931) i Laia (1932), els llibres de narracions, Aspectes (1934), Ariadna al laberint grotesc (1935), Miratge a Citerea (1935) i Litizia i altres proses (1937), obres que l'acrediten com el narrador més original després del Noucentisme. La seva obra poètica compta amb els reculls Cementiri de Sinera (1946), Les hores i Mrs. Death (1952), El caminant i el mur (1954), Final del laberint (1955), Les cançons d'Ariadna (1949), La pell de brau (1960), Llibre de Sinera (1963) i Setmana Santa (1971). Tot sovint revisa la seva obra, amb la finalitat de convertir-la en un corpus ben travat. Traduït a nombroses llengües, el seu nom ha estat sovint en les propostes per al premi Nobel. El 1972 és distingit amb el Premi d'Honor de les Lletres Catalanes i dos anys més tard rep la Medalla d'Or de la Generalitat de Catalunya i la Medalla d'Or de la Ciutat de Barcelona, el 1982. És nomenat doctor honoris causa per les Universitats de Barcelona i de Tolosa de Llenguadoc. Per la seva actitud cívica, l'any 1982 rebutja la Creu d'Alfons X el Savi.\nVa ser un dels quatre primers membres fundadors de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.\nPer a saber més de la seua biografia i dels premis que ha rebut així com de la seua obra, podeu consultar aquestes pàgines:\nPublicat per Jesús Monzó a 12:18\nQui és l'autor d'aquest Blog\nAula virtual del professor\nCorreu electrònic de contacte\nCom fer un bon resum\nCaracterístiques del resum\nLes veus del discurs o polifonia\nModalització i impersonalització\nAltres continguts del curs\nConcepte de literatura i de gèneres literaris\nApunts sobre les elisions vocàliques\nApunts de sociolingüística\nCaracterístiques de l'assaig\nCom fer una bona ressenya\nNormes de citació bibliogràfica\nNormes per a citar la bibliografia dels treballs\nGuia treball de llibres\nGuia per a elaborar els treballs dels llibres\nNivell mitjà i avançat\nActivitats, dictats i enllaços\nvalencià en línia\nInformació general de les proves, activitats, dictats i lectures\nPàgines d'altres professors\nBlog de Mercè Durà\nIES Melva (Francesc)\nBlog comentari de text\nItaka, llengua i literatura\nEnllaços amb diversos mitjans de comunicació digitals\nLa modalització textual\nCopyright © 2010 El valencià, més que una llengua... | Design : Noyod.Com


S'obre el procés de presentació de candidatures per formar una borsa de treball pel Centre Aquàtic Municipal\nDes de l’Ajuntament d’Abrera s'ha obert el procés de presentació de candidatures per a la constitució d'una borsa de segona de brigada destinada al manteniment del Centre Aquàtic Municipal. El termini de presentació de les candidatures finalitzarà el proper dimarts 18 de desembre.\nLes funcions bàsiques a desenvolupar són, entre d’altres, portar a terme el pla de manteniment preventiu, realitzar les tasques encomanades pel responsable de manteniment i fer el control i reposició diària dels productes necessaris per al funcionament de la piscina.\nA més haurà de mantenir netes i en perfecte estat les sales tècniques pel que fa referència al desenvolupament de les activitats, controlar els indicadors de funcionament de la piscina, realitzar el control diari dels desperfectes i comunicar-los al responsable i cobrir les urgències puntuals de manteniment.\nTambé haurà de netejar diàriament els vasos de les piscines, controlar la neteja dels elements complementaris, realitzar rondes de manteniment de les diferents instal·lacions del Departament d’Esport i dur a terme les analítiques d’aigua a les piscines i jacuzzis.\nLes persones interessades han d’estar en possessió o en condicions d’obtenir el certificat d'Escolaritat o equivalent i també hauran de disposar del nivell suficiència de català (A2) (anterior nivell bàsic de català A) de la Direcció General de Política Lingüística o qualsevol altre reconegut oficialment, com a equivalent.\nEls/les interessats/des que desitgin formar part de la convocatòria hauran de presentar la seva sol•licitud en el registre general d’entrades de l’Ajuntament d’Abrera, plaça de la Constitució, 1, de dilluns a divendres de 9.00 a 14.00 hores (dimarts i dimecres també de 16.30 h a 19.00 h).\nEl document de sol•licitud es facilitarà a les dependencies municipals. Les instàncies es poden presentar fins el dimarts 18 de desembre.


Racons, somnis i colors: 2014\nPublicat per lluna a 19:09 Cap comentari:\nS'acosta Sant Jordi i hem de començar a pensar en els llibres que volem comprar-nos i regalar. A la xarxa hi podem trobar recomanacions per adults, juvenils i infantils, ficció i no-ficció. N'hi ha per tots els gustos i segur que ens ajudaran a decidir-nos.\nLes recomanacions de Sant Jordi de L'illa dels llibres: Els 23 del 23\nEl petit Sant Jordi de L'illa de llibres: les recomanacions de la llibreria Al·lots\nQuin llibre regalaràs per Sant Jordi?: La llança de Sant Jordi\nRecomanacions de la Biblioteca virtual de la Diputació de Barcelona: Quin llibre vols que et regalin?\nVilaweb: Sant Jordi 2014, dues-centes novetats\nQue passeu un bon dia de Sant Jordi!!!\nPublicat per lluna a 13:48 2 comentaris:\nPublicat per lluna a 20:20 2 comentaris:


Millo es reuneix amb l'ambaixador de Mali en la seva primera trobada amb un representant estranger\nActualitzat 25/11/2016 19:39 CET\nEl delegat del Govern espanyol a Catalunya, Enric Millo, s'ha reunit aquest divendres amb l'ambaixador de Mali a Espanya, Abdoulay Koumare, en la primera trobada que manté com a delegat amb un representant d'un país estranger.\nEn un comunicat, la Delegació ha explicat que les relacions bilaterals amb Mali són "intenses i dinàmiques en àmbits diversos" i entre els quals han destacat el suport en la construcció de la pau i la seguretat --en matèries com la lluita contra el terrorisme, el tràfic il·lícit i el crim organitzat--.\nTambé han ressaltat la cooperació per al desenvolupament, la lluita contra la pobresa i la coordinació d'esforços en matèria migratòria.\nMillo ha traslladat a l'ambaixador la importància que el Govern espanyol concedeix a les relacions amb Mali i "a l'estabilitat del país".\nUna rellevància que "es va fer patent en la visita del president Mariano Rajoy" al país el maig del 2015, quan es va reunir amb el president Ibrahim Boubacar Keita i va visitar les tropes espanyoles desplegades en missió europea.


ES BUSCA EL MILLOR PROJECTE EMPRENEDOR\nConvocada la tercera edició del premiIneeciativa al millor projecte emprenedor\nL’associació Nous Emprenedors i Empresari de Catalunya (NEEC)* ha obert el períodede presentació de projectes per a la tercera edició del premi Ineeciativa a lamillor idea emprenedora, un concurs obert a totes aquelles persones que tenen una proposta de negoci i volen donar-lo a conèixer, tant a altre emprenedors, empresariso inversors. Allò que fa que el premi Ineeciativa es diferenciï d’altres convocatòriessemblants, és el fet que els propis participants són els qui elegeixen elprojecte guanyador entre tots els que s’han presentat. El calendari establert per aaquesta tercera edició és el següent:\n· Termini de presentació d’idees estarà obert fins el proper 30 de març.\n· Votació dels projectes presentats, fins el 13 d’abril.\n· La publicació del nom del guanyador es farà efectiva el 17 d’abril.\nEl premi Ineeciativa també ha establert dues categories en funció del projectepresentat:\n· Millor idea general; que serà premiada amb un ordinador portàtil Sony Vaio iuna estada gratuïta de 6 mesos a la seu de l’associació a EsadeCreapolis.\n· Millor idea amb producte Sony; que serà premiat amb una Sony Tablet.\nAmb aquest premi, NEEC, Nous emprenedors i empresaris de Catalunya, volreconèixer la tasca creativa i innovadora dels nous emprenedors del nostre país perbastir projectes que puguin esdevenir casos d’èxit. En les dues edicions anteriors esvan presentar un total de 72 idees. En la primera convocatòria, la guanyadora va serl’emprenedora badalonina Dolores Rodríguez amb un projecte basat en un tendalsolar, basat en una placa solar enrotllable i que autogeneraria l’energia necessàriaper encendre els rètols dels comerços, sense que això suposi una despesa energèticaextraordinària; o en el cas dels mercats ambulants, per enllumenar les parades o ferfuncionar petits aparells elèctrics, com ara una caixa registradora. En la segona edició, Joan Pau Girol, el guanyador, un arquitecte tècnic que va proposar unprojecte de desenvolupament de instal·lacions solars a les escoles per la generaciód’electricitat a l’escola amb sistema financer propi i de difusió de valors ambientals iemprenedors al joves d’una forma experiencial.\nPodeu trobar més informació sobre les bases del concurs, o presentar el vostreprojecte emprenedor, a la web de l’associació www.neec.cat.\n* NEEC va col·laborar amb Tribuna de Girona a la primera Jornada Empresa i Coneixement


Núria Calduch-Benages lidera la Pontifícia Comissió Bíblica - Diari de Girona\nNúria Calduch-Benages lidera la Pontifícia Comissió Bíblica\nEl papa Francesc ha nomenat la religiosa catalana com a primera dona al capdavant de l'organisme\nacn/ddg. barcelona 13.03.2021 | 00:56\nNúria Calduch-Benages lidera la Pontifícia Comissió Bíblica Diari de Girona\nEl Vaticà va fer públic dimarts el nomenament de la primera dona al capdavant de la Pontifícia Comissió Bíblica, i es tracta de la religiosa catalana Núria Calduch-Benages. El papa Francesc ha escollit Calduch-Benages, membre de les missioneres de la Sagrada Família de Natzaret, com a secretària d'aquest òrgan consultiu al servei del Magisteri de l'Església i vinculat a la Congregació per la Doctrina de la Fe. El president de la comissió és el mateix prefecte de la congregació, el cardenal Luis Ladaria. Calduch-Benages pren el relleu al jesuita Pietro Bovat, després de cinc anys de mandat, segons va avançar Catalunya Religió.\nLa secretaria de la Comissió Bíblica és una figura de direcció. La comissió està composta de 20 biblistes que es reuneixen un cop l'any. Aquest encontre no té una finalitat d'investigació, sinó que serveix per tractar un tema bíblic del que se'n deriva, cinc anys més tard, un document per al gran públic.\nEls timbals tornen a sonar a Verges en una Dansa de la Mort que espera tornar.\nCalduch-Benages (Barcelona, 1957) forma part d'aquesta comissió des del 2014. Doctora en Sagrada Escriptura, és una de les persones més reconegudes en l'àmbit bíblic i de les poques dones que han guanyat una càtedra a la Pontifícia Universitat Gregoriana de Roma. És professora convidada al Pontifici Institut Bíblic.


Club Aeromodelisme Cerdanya - Normes del fòrum\n1- No es pot publicar cap tipus d'atac personal envers altres usuaris.\n2- No es poden publicar missatges de contingut polític, racista, sexista o qualsevol altre que pugui ofendre a un altre usuari.\n3- No es poden publicar missatges amb l'únic objectiu d'enriure-se'n d'altres persones.\n4- Mantenir sempre el tema del missatge principal. No crear un tema nou a dins d'un fòrum com una resposta a un missatge.\n5- Publica cada missatge a l'apartat del fòrum adequat.\n6- No fer servir el fòrum com si fos un xat. Publica missatges, però no pretenguis mantenir una conversa dins d'un missatge. Això fa que el fòrum s'ompli de brossa i dificulta la lectura i comoditat de la resta d'usuaris.\n7- No fer servir el fòrum per dirigir-te a usuaris directament. A ningú li interessa el que penses fer el cap de setmana, si vas a la platja o de festa, per això existeix el correu electrònic, utilitza'l!.\n8- No facis un tema nou igual que un altre per insistir en alguna cosa que vols preguntar, ni tampoc de missatges molt antics que ja van ser contestats sobradament al seu dia, això fa que els usuaris nous vagin cap avall i "caduquin". En casos com l'últim es millor publicar un missatge de resposta nou i parlar del tema actualitzat.\n9- Els comentaris sense sentit per acumular post i pujar de nivell, seran esborrats sense previ avís.\n10- No esta permès penjar missatges seguits en un mateix post, si se t’oblida alguna cosa tens la opció d’editar el mateix missatge i afegir o esborrar el que calgui. Especialment als apartats de compravenda, esta prohibit tornar a pujar el mateix missatge al no ser que sigui per afegir informació important, contestar dubtes d’usuaris o modificar el preu amb una rebaixa real i no amb petites quantitats amb l’únic objectiu de tornar a pujar el missatge.\n1- Queda prohibit escriure de manera com si fos un SMS. Es pot abreviar però no escriure amb símbols. L'usuari serà advertit i haurà de modificar el missatge.\n2- Títols sense sentit: al moment de plantejar un dubte o una consulta, els missatges amb títols com AJUDAAAA…, HELLO!,… ES IMPORTANT…. Etc. Els moderadors tindran la llibertat d'esborrar, tancar o editar els temes i si ho consideren necessari avisar a l'usuari.\n1- Aquest fòrum no podrà ser utilitzat només per transaccions de compra/venda exclusivament. La finalitat del fòrum es ajudar-nos entre nosaltres.\n2- Les compres/vendes o transaccions que es facin dins d'aquest fòrum, tindran caràcter de bona voluntat pels dos tractants (comprador-venedor).\n3- En el cas de conflicte entre les parts, el fòrum no es fa responsable de qualsevol problema que passi a la transacció.\n4- Una vegada realitzada la venda, el venedor NO PODRÁ MODIFICAR EL TÍTOL, O EL CONTINGUT DEL POST ORIGINAL, tant text com imatges, (a no ser que sigui per ficar que ha VENUT EL MATERIAL), ja que en el cas de reclamació, no es podran saber les condicions en les que es va fer la venda.\n5- En el cas de que es faci una rebaixa o varies en el preu del material de la venda, es notificarà en un nou missatge dins del mateix post, els imports originals s'han de mantindre per que es pugui veure la rebaixa aplicada. En cap cas el preu original s'esborrarà o modificarà.\n1- No es permet utilitzar la signatura o els posts per publicar compres o vendes de material, s'ha d’utilitzar el fòrum de compravenda.\n2- No es permet publicar enllaços a pàgines amb contingut il•legal (pirateria, warez) ni publicitat.\n3- No es permet publicar cap tipus de material pirata o amb drets de copyright, o que incompleixi les normes.\n4- Els usuaris han de mantindre unes normes de conducta apropiades amb la resta de membres del fòrum, així com amb les persones físiques, entitats o societats. No serà tolerada cap falta de respecte.\n5- L'ús de dos o més noms d'usuari per una mateixa persona pot suposar l'expulsió directa del fòrum i/o anulació dels noms d'usuari.\n6- L' SPAM està prohibit en qualsevol de les seves formes.\n7- No escriguis en majúscules. Fer-ho equival a CRIDAR i pot ser motiu de malestar entre la resta dels usuaris, apart de fer més incòmode la lectura.\nModeradors, bloquejos, esborrats, etc.\n1- El moderador del fòrum mai editarà, esborrarà o bloquejarà un missatge que no incompleixi les normes.\n2- El moderador pot bloquejar un missatge que no hagi violat cap norma i el podrà assignar perquè estigui per sobre de la resta.\n3- El moderador podrà editar un missatge solament quan aquest sigui d'interès comú. Per exemple una guia escrita per un usuari, bloquejada i sempre visible, al que un altre afegeix un comentari. El moderador pot moure aquest comentari al missatge inicial per facilitar la lectura futura d'altres usuaris.\n4- Si tens alguna cosa per opinar/suggerir/argumentar respecte a l'actuació d'un moderador, contacta amb ell directament. No utilitzis el fòrum per fer comentaris o queixes sobre ell o per qüestionar les normes del fòrum.\n5- Si veus que es tanca un fil/post teu, no n'obris un altre per demanar explicacions; igualment es aplicable a les expulsions de tercers. Mai es modera sense raons i la explicació està en aquestes normes. Si després de llegir-les encara no les entens, pots dirigir-te a qualsevol moderador/administrador amb un mail personal i ell te les aclarirà.\n6- Son els moderadors i l'administrador del fòrum les persones que tenen el poder per determinar si un missatge es admissible o no. Qualsevol usuari por comunicar als moderador/administradors sobre un missatge que incompleixi les normes, i seran els moderadors o l'administrador els que decidiran prendre les possibles actuacions sobre l'usuari.\nCol•laboració: Els Moderadors/Administradors no poden estar pendents de manera continuada sobre el fòrum i els seus posts/missatges. Si algun membre troba un missatge inadequat, pot enviar un missatge privat als moderadors del fòrum. En cap cas es discutirà al fòrum sobre aquest tema.\nSistema d'Avisos o Advertència\n1- Si publiques en aquest fòrum vol dir que estàs d'acord amb aquestes normes. Vol dir, que les acceptes i et compromets a complir-les.\n2- Quan un moderador o administrador consideri que un usuari incompleix una norma o que ha comès una falta, se li enviarà un avis per missatge privat, explicant formalment que ha estat allò que ha fet o que no ha estat bé, la raó, i una invitació a llegir-se les normes abans de publicar.\n1- Es pot expulsar a un usuari del fòrum, o limitar la seva llibertat de publicació de missatges. Serà un administrador qui decideixi si un usuari no podrà publicar missatges durant 24 hores (per exemple), o 3 dies. També podrà decidir si vol veure cada missatge de l'usuari abans d'autoritzar la seva publicació.\n1- Resumint: el fòrum hauria de ser un lloc on compartir, debatre, opinar i aprendre sobre els diferents camps de l'aeromodelisme, sempre dins d'un respecte entre els usuaris.\n2- Aquest fòrum no pretén ser un lloc on els usuaris discuteixin entre ells de manera inapropiada (no dient res constructiu per la resta).\n3- Per discutir inapropiadament ja hi ha altres sistemes com el MSN, correu personal, IRC, etc.\n4- Recorda que aquest és un fòrum d'ajuda entre usuaris, no un servei tècnic. Al fer una consulta estàs demanant un favor, no tens dret a exigir una resposta ni a imposar condicions.\n5- El webmaster es reserva el dret d'actualitzar o modificar aquestes normes en qualsevol moment.


La Biblioteca rep la donació del Tractat Villalpando\nInici > La Biblioteca rep la donació del Tractat Villalpando\nAntonio Sagnier ha donat al COAC una edició sencera d'‘Ezechielem Explanationes’ de Jerónimo de Prado i Juan Bautista Villalpando, una de les obres sobre arquitectura més importants de la història. Es tracta d'una donació altruista que Sagnier ha volgut fer en honor i record del seu avi, l’arquitecte Enric Sagnier i que, a més a més, contribueix a ampliar el patrimoni de la Biblioteca del COAC.\nLa degana del COAC, Assumpció Puig, i Antonio Sagnier, van formalitzar el passat 10 de juliol, la donació de l'obra, que consta d'un llibre format per tres volums sobre el primer Temple de Salomó que Juan Bautista Villalpando va escriure juntament amb l’escripturari jesuïta Jerónimo de Prado. Impresa a Roma entre els anys 1595 i 1606, l’obra recull una col·lecció de gravats que constitueixen una reproducció literària i visual del Temple de Salomó, considerat el Primer Temple i construït segons la revelació divina,\nEl temple va ser destruït el 586 aC i Juan Bautista Villalpando va elaborar el ‘Tractat d'Arquitectura’ a partir de les visions d’Ezequiel, que descriuen amb tot detall les característiques i arquitectura de l’obra. La fidelitat, la lògica, la precisió i la tècnica amb què es van elaborar els volums van fer que l’obra esdevingués una autèntica referència bibliogràfica arquitectònica de l’època i que va acabar influint en l’arquitectura pública i religiosa fins al segle XIX.\nL'únic exemplar sencer de Catalunya\nLa Biblioteca del COAC es converteix així en la segona biblioteca de Catalunya que té un exemplar sencer d''Ezechielem Explanationes'. Amb aquesta adquisició, el fons bibliogràfic de la Biblioteca del COAC millora la important col·lecció d’Antiquària, que ja compta amb 500 volums anteriors al 1800 i entre els quals hi ha la primera edició il·lustrada de Vitruvi (1511) o la primera edició dels quatre llibres d’Arquitectura d’Andrea Palladio (1570).\nEls llibres estan a la disposició dels col·legiats a la Biblioteca del COAC.\nDonació de quatre plànols d’Enric Sagnier\nAntonio Sagnier també ha fet donació a l'Arxiu Històric del COAC de quatre plànols d’un edifici que Enric Sagnier va construir al carrer Princesa. D’aquesta manera, l’Arxiu Històric incorpora material d’aquest arquitecte, del qual se’n conserven escassos documents.\nCopyright@ Col·legi d'Arquitectes de Catalunya : https://www.arquitectes.cat/ca/cultura/actualitat/donacio-antonio-sagnier-tratado-arquitectura?language=ca


William Wakefield Baum - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n21 de novembre de 1926\n23 de juliol de 2015(2015-07-23) (als 88 anys)\nPenitenciari major emèrit\n12 de maig de 1951\nper Edwin Vincent O'Hara\n6 d'abril de 1970\nper John Joseph Carberry\nWilliam Wakefield Baum (Dallas, Texas, 21 de novembre de 1926 - Washington DC, 23 de juliol de 2015) és un sacerdot estatunidenc de l'Església Catòlica Romana.\nWilliam Wakefield era fill de Harold E. i Maria Leone (nascut Hayes) Braum. El seu pare, un presbiterià, va morir quan era petit, i després es va traslladar amb la seva mare a Kansas City (Missouri). La seva mare es va casar amb Jerome C. Baum, un home de negocis jueu, que va adoptar el nen i li va donar el seu cognom. Va rebre la seva primera educació a l'escola parroquial de Sant Pere, i va començar a servir com a escolanet als deu anys. Va entrar al seminari Menor St John's el 1940, després va estudiar filosofia a Glennon College a St Louis, Missouri. El 1947, va entrar al Seminari de Kenrick, també a Sant Lluís. Ordenat sacerdot el 12 de maig de 1951, va passar la seva carrera eclesiàstica primitiva a Missouri. Va compartir el seu ministeri sacerdotal entre el seu rectrorat i professorat de la teologia i la història a la universitat.\nEl 1956, va ser enviat a Roma per completar els seus estudis i va rebre un doctorat en teologia a la Pontifícia Universitat de Sant Tomàs d'Aquino (Angelicum). Durant el Concili Vaticà II, va tornar a Roma com un expert en el tema de la unitat dels cristians. Després del Concili, seguí centrat en la qüestió de l'ecumenisme, mentre fou nomenat canceller de la diòcesi.\nNomenat bisbe de Springfield-Cape Girardeau, Missouri, el 18 de febrer de 1970, va ser consagrat el 6 d'abril següent pel cardenal John Carberry. El 5 de març de 1973 va esdevenir arquebisbe de Washington DC.\nSota el pontificat de Joan Pau II, el 1980 va ser cridat a la Cúria Romana com prefecte de la Congregació per al'Educació Catòlica. El 1990 va esdevenir Penitenciari major: tenia la responsabilitat de supervisar els seminaris de l'església en tot el món i la supervisió de l'oficina encarregada del perdó dels pecats. Es va retirar a causa de l'edat de 22 novembre de 2001.\nVa participar en els dos conclaves de 1978 i va ser un dels cardenals electors que van participar en el conclave que va triar el papa Benet XVI el 2005.\nEls darrers anys ha patit un deteriorament progressiu de la vista. La seva renúncia va ser acceptada com a penitenciari major l'endemà del seu 75è aniversari el 2001, però s'ha mantingut actiu a Roma, en la mesura que la seva salut li ho permet, i va assistir a la reunió dels cardenals americans cridats a fer front a l'escàndol d'abús sexual el 2003.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: William Wakefield Baum\n↑ «Our man in Rome» (en anglès). Boston Magazine. [Consulta: 23 març 2011].\n1973–1980 Succeït per:\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=William_Wakefield_Baum&oldid=18849816»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 24 set 2017 a les 18:44.


ACN Barcelona Actualitzada el 17/04/2012 19:27\nEls responsables del Departament de Territori i Sostenibilitat han insistit que la infraestructura travessa les principals àrees industrials de Catalunya, amb la presència d'empreses com Basf, Seat, Celsa, Solvay o Bayer ocupant terrenys propers a les vies, polígons químics, terminals logístiques i els ports de Tarragona i Barcelona. Diverses empreses ja han comunicat al Govern la seva intenció de construir-se els accessos ferroviaris al corredor mediterrani un cop aquest compti amb el tercer carril que permeti connectar directament amb Europa. La connexió afavoriria que augmentés el potencial exportador d'aquestes empreses cap a l'economia europea.

Font també ha destacat que el projecte -com a solució provisional i a curt termini- no requereix la redacció d'estudi informatiu ni de tramitació ambiental, ja que transcorre per les vies del corredor ja existent d'ample ibèric, i no interferiria en el funcionament de l'actual infraestructura, ja que les obres es farien de nit. "La instal·lació d'un tercer rail per connectar el Port de Barcelona al corredor mediterrani és una experiència d'èxit i idèntica a aquesta", ha volgut tranquil·litzar Font. Les obres s'iniciarien al nord -a Castellbisbal- i avançarien cap al sud fins a l'àrea de Tarragona.


Tria de fragments sobre els fets de la Setmana Tràgica | Documents inèdits del Convent de Santa Clara\nTria de fragments dels documents inèdits\nDocuments inèdits del\nTria de fragments sobre els fets de la Setmana Tràgica\nVegeu el text íntegre\n[...] en aquestes planes dexerem córrer la ploma perquè nostres succesoras sàpiguen les hores amargues que vàrem passar ab motiu de la més ignominiosa, horrorose e injusta persecució contra lo més sant y sagrat que sofrí Catalunya l’última setmana de juliol del any 1909. [...]\n[...] Lo maleït dimoni que jamay dorm (com no està gaire bé’l llit perquè les banyes li fan nosa) quina se’n pensa: aprofita aquesta ocasió xiulan les orelles dels seus companys y deixebles los masons perquè posin per obra lo plan que ja feye alguns anys desitjaben executar. [...]\n[...] Comensaren per simpatisar lo poble ab lo pretext de fer una manifestasió contra l’embarc de tropas a Melilla y’n aqueix fi lo dia 26 de juliol trencaren lo telégrafo y la via del carril que va d’aquesta ciutat a Barcelona. [...]\nLa cosa passà més enllà y lo dia 28, que feya ja tres dies qu’estàbem incomunicats, feren plegar tots los treballs desde les fàbriques hasta’ls pagesos y tancar totes les botigues, no dexan vendrer ni courer pa, amb una paraula, res de menjar; axò posà gran pànic en nostra ciutat. [...]\n[...] estem mals, ja hi ha tres convents que creman, el de les Caputxines, el de les Hermanas del S. Cor y la Ensenyança, ’n poca estona han fet molt mal, es diu que’ls volen cremar tots, ningú’ls diu res perquè a Manresa no hi ha tropa, reina un pànic tremendo, ningú s’explica lo que està passant, han comensat per embaucar lo poble ab lo pretext de la guerra y ho fan pagar als convents. Quina barbaritat!!! [...]\n[...] lo Joanet Serra digué que no hi veya altre solució que sortíssim del convent, perquè no sabíam los mals intens que portaben [...]\n[...] “Que s’afanyin, que s’afanyin!, que’ls revolucionaris las trobaran açí”. Després d’alguns esforços s’obrí la porta, al veurens vestidas ab lo sant hàbit digueren: “Aont vant tant blancas que’ns comprometerant!”. Sortí la Comunitat ab profundíssim silenci y acompanyades de nostres protectors ens dirijírem a ca’n Planes. Aquella nit que’ls revolucionaris turbas feras del avern s’entregaben a cremar convents y iglésias cometén horrendes profanacions. [...]\n[...] ens vestírem de la manera que vàrem poder, quedan disfrassades de tal manera que semblàbem gitanes. [...]\n[...] los vehins tan prompte sapigueren qu’hi havia una religiosa ’ls obligaren a treurela per por de que no’ls hi calessin foc. La bona Francesca acompanyà a Sor Dolors a la Culla apesar de córrer greu perill les seues vidas, perquè com a la Seu havien ja tocat a Somatén les balas brunzian qu’era un contento. [...]\n[...] Arribades a la casa de la Culla, lo masober les feu passar per una porta ecscusade y, tapant la boca del gos perquè no lladrés (tan era’l pànic y l’alarma que reinaba doncs que desde exa case’s veyen les grans fogueres dels convents que cremabent en la Ciutat), y encarregantlos que sobretot no enraonessin, ni fessin fressa, les acompanyà ab les altres cinc que ja feya unes tres o quatre hores que’hi eran. Aquestes, al sentir lo ruido de peus y que’s dirijien a’n el seu aposento, creyentse qu’eran los revolucionaris que les anaven a matar, feren ab tot lo seu cor l’acte de contrició (tan era lo qu’estaven esporuguides). [...]\n[...] aquell matí les coses pintaben molt malament sent axís que a quarts de deu tocaren a somatén y mataren a un bon home qu’havia sortit per defensar y que pertenyia al Somantén, y ferit alguns revolucionaris [...]\n[...] “Ja deben sapiguer que a Manresa creman convents, per aquex motiu ens ha sigut precís fugir perquè bonas personas ens han vingut a avisar que dintre poc cremarien el nostre”. [...]\n[...] no sapiguèn quina resolució prendre en mitj d’aquestas penas determinaren acurrucarse dessota d’una olivera y passar la nit axís. [...]\n[...] ens obligaren a entregarlos els hàbits que ficaren en sacs y digueren qu’anaven a Viladordis a veure si trobaben alguna casa de confiança que’ns volguessin recullir, perquè tan las de la Culla com nosaltres éram descubertas y no convenia ni era prudent entrar a Ciutat [...]\n[...] resant agenollades y ab los braços estesos lo salm miserere implorant misericòrdia per los miserables qu’estaven cometen tans crims. [...]\n[...] Les demès religioses dormiren amb una sala que hi havia a peu pla de l’entrada ab palla a terra y, per coxins, sacs de palla [...]\n“Estem completament ignorans de notícies, si axò dura la major part s’enmalaltiran, ja fa dues nits que no dormim y axò no ho puc permetre”.\n[...] “Jo vull anarmen a casa perquè si’m morís m’enterrarien en el cementiri de la Ciutat y jo vull ésser enterrada’l convent”. [...]\n[...] En mitj d’aquesta pena va pendre un carruatge y se’n anà’l mas Calvet per dir a la M. Subpriora que ja hi havian monjas al monastir y que’l aspecte de la Ciutat era pacífic. [...]\n[...] al moment que se’ls donaba avís qu’arribaben religioses totes baxaban al capítol a rebrer-las y abraçarlas, causant-nos a unas y altras molta emoció, doncs que sentíam una cosa que no’ns ho sabíam explicar, ens semblave un som-ni tot lo que’ns havia passat. [...]\n[...] que’ls havian donat ordre que comensessin a incendiar per lo convent de Sta. Clara y anar seguin el demés, pro que quan varen ésser aprop d’aquest monastir els havia semblat que hi havia molta gen armada y que desde les finestres d’l’obra nova’ls hi ferian molt foc; aquexos temors no sols els feren desistir d’arrivar al Convent sinó també de cremar la casilla dels consums, doncs que fou l’única de tantas com n’hi ha a la Ciutat que restà sens cremar, cosa que després de la revolució tot-hom admirabe. [...]\n[...] En vista de la trista situació’n què havian quedat la Comunitat de les Religioses Caputxinas y la de las de l’Enseyança, la M. Subpriora ab lo beneplàcit de les M. M. de Consell envià recado a les M. M. Abadessa y Priora de les respectives Comunitats oferintlos-hi lo nostre monastir per unas quantas religioses. Moltíssim ho varen agrair [...]\n[...] En lo matex moment qu’arribaben les monjes Caputxinas també entrabe’n el locutori nostre digníssim Prelat lo Ilm. Dr. Josep Torras y Bages [...]\n[...] surtiren en carruatje una tarde per anar a veure la seua preciosa iglésia convertida’n ruïnes [...]\n[...] A les religioses Caputxinas els destinàrem celdas del primer corredor; aquestas pobretas la sua precària situació les obligà a tardar molt més a reunirse, sent axís qu’estigueren am nosaltres fins lo die 28 de Desembre del matex any. [...]\n[...] Donabe goig de veurer la germanó que reynaba entre nosaltres forman una sola Comunitat en tots los actes [...]\n[...] Les pobretes Caputxinas feyan molta llàstima, doncs que de resultas d’haver-los cremat lo Convent havian quedat no més am la roba que portaban a sobra, fins tingueren de captar los llits. Compadescuda de tanta misèria, la nostra bona M. Priora M. Agnès Jordana’ls donà tota la roba y demès cosas que se serviren durant la sua estada’n aquest monastir, axò és: flassades, cuberts, basos, rentamans, llibres etz. etz. [...]\n[...] No és possible descriurer l’emoció que’ns causà’l separarnos. [...]\n[...] Víctima de la pena que li causà l’exclaustració, morí lo dia 4 de Setembre nostra estimada germana Sor Tomasa Cruells, velleta de 78 anys y 57 de religió. [...]\nDos documents inèdits de gran interès històric transcrits íntegrament\nMostra dels documents originals\nValoració històrica dels textos\nFotografies antigues i actuals del Convent de Santa Clara\nTesi doctoral sobre el monestir\nTria de fragments del text sobre els fets de la Setmana Tràgica\nTria de fragments de la “Crónica 1922 – 1958”\nDocuments inèdits del Convent de Santa Clara. Tots els drets reservats


Biblioteca Josep Pla: El dia 2 d'abril se celebra el Dia Internacional del Llibre Infantil\nEl dia 2 d'abril se celebra el Dia Internacional del Llibre Infantil\nEl Dia Internacional del Llibre Infantil, se celebra a tot el món, per commemorar l'aniversari de naixement de Hans Christian Andersen. El Consell Català del Llibre Infantil i Juvenil junt amb les seccions de l'OEPLI de Madrid, Galícia i País Basc, s'encarreguen de la celebració a l'Estat Espanyol.\nAquesta celebració es va iniciar l'any 1965 promoguda per l'IBBY i cada any un dels països membre d'aquesta organització internacional, és l'escollit per elaborar el cartell i el missatge internacional.\nEn aquest any 2011 se n'ha encarregat Estònia, que ha distribuït el cartell de Jüri Mildeberg i de Jüri J. Dubov i el missatge de Aino Pervik.\nA Hans Christian Andersen el coneixem sobretot pels seus contes infantils, alguns inspirats en rondalles i llegendes nòrdiques, però la majoria inventats per ells i caracteritzats per una gran imaginació, humor i sensibilitat.\nPodeu trobar molts dels seus llibres a les Biblioteques de Sant Pere de Ribes.\nPublicat per Biblioteca Josep Pla a 10:45


Amber Case: “Cadascú hauria de tenir la llibertat de decidir quanta tecnologia vol a la seva vida”\nL'antropòloga defensa que la tecnologia de la informació no requereix ser constantment el centre de la nostra atenció\n“Cadascú hauria de tenir la llibertat de decidir quanta tecnologia vol a la seva vida” Amber Case DANIEL ROOT\nMaóAmber Case va néixer el 1986 a Portland, als Estats Units, i és llicenciada en Sociologia per la Universitat Lewis & Clark. És una antropòloga cyborg, una estudiosa de la interacció entre els humans i la tecnologia. El pròxim divendres 22, al Mercadal, en el marc de l’Innovem Fest 2019, parlarà de la calm technology, la tecnologia de la informació que no requereix ser constantment el centre de la nostra atenció.\nQuè és un cyborg\nPensam en un cyborg i ens imaginam Terminator o Robocop, però el terme prové d’un document de 1960 sobre viatges espacials. Els cyborgs són qualsevol persona que afegeix un component extern a si mateixos per adaptar-se a un nou entorn. Una persona en un vestit espacial és un cyborg. Quan portam ulleres som cyborgs. No cal que tingueu un implant de màquina per ser cyborgs. Molta gent ja dorm al costat del telèfon. De vegades, és el primer que veuen quan es desperten. L’alimenten amb electricitat i el cuiden. Hem estat cyborgs des de les primeres eines, però ara estam més a prop que mai de les nostres eines. Alguns hem oblidat que la tecnologia és una eina. Cal reorganitzar la nostra perspectiva de la tecnologia.\nFa més de 25 anys que estudiau com l’ús massiu de la tecnologia afecta els humans. A quina conclusió heu arribat?\nL’objectiu original de la tecnologia era proporcionar-nos més temps humà. Ara ens crida molt l’atenció. La tecnologia no és dolenta, però hi ha un mal hàbit i és addictiva. Hi ha tanta tecnologia en un parell de sabates de running bones com en un ordinador. Però les sabates de running no ens criden l’atenció. Treballen al nostre costat, no contra nosaltres. Hi ha una diferència entre utilitzar la tecnologia com a eina i consumir mitjans a través seu.\nFins a quin punt la tecnologia és addictiva?\nLa tecnologia en si no és addictiva. Els mitjans poden ser addictius. Ara mateix, gran part de la nostra tecnologia està creada per atreure la nostra atenció amb finalitats publicitàries. Molts inventors intenten crear noves xarxes socials, no innovar en malalties, biologia i canvi climàtic. Podem utilitzar la tecnologia per ajudar-nos, però hem de pensar abans d’utilitzar la tecnologia com a eina.\nEn què es basa el concepte de calm technology\nMark Weiser en va ser pioner, en un centre de recerca anomenat Xerox Parc, durant la primera meitat de la dècada dels noranta. Va publicar un article amb John Seely Brown el 1993 anomenat L’era que ve de la tecnologia tranquil·la ( The Coming Age of Calm Technology ). En el futur, varen escriure, la tecnologia serà molt econòmica. L’atenció serà escassa i més cara. Weiser va dir: “Necessitam tecnologies més intel·ligents, necessitam humans més intel·ligents”. El concepte calm technology es basa a tenir coses a l’entorn que centrin la nostra atenció en la tasca, i no en l’eina.\nCom es pot dissenyar una tecnologia així?\nJa la tenim. Pensau en com feim servir una forqueta i un ganivet, o com la vostra família fa el sopar. Les eines formen part del procés i del ritual de la vida. No heu de pensar abans d’utilitzar un interruptor de llum. Simplement tocau l’interruptor de llum per encendre’l. Al darrere de l’interruptor hi ha l’electricitat perillosa, però no heu de saber utilitzar l’electricitat per encendre els llums. És una tecnologia tranquil·la. Les noves plataformes multimèdia criden molt la nostra atenció i funcionen en telèfons mòbils amb un disseny a curt termini, que cal substituir cada any. També són bidimensionals. Fer un sopar és tridimensional. Hi ha una capa física. Hem de mantenir aquests aspectes físics a la nostra vida. A més, no podem continuar consumint tecnologies a curt termini per sempre. Es necessiten massa recursos naturals per substituir aquestes tecnologies. Haurem de treballar amb tecnologia a llarg termini, dissenyada a escala humana, com un bon martell o un ganivet.\nL’ús de dispositius tecnològics ens converteix en ostatges dels serveis d’intel·ligència dels diferents països?\nEls serveis d’intel·ligència ja tenen molta informació, els mitjans socials són una font d’informació més a la qual tenen accés. Cada vegada que rebeu un correu brossa, la vostra informació personal s’ha vist compromesa.\nLa societat mundial està preparada per prescindir de tauletes, telèfons mòbils i ordinadors?\nNo crec que la societat hi hagi de renunciar, de la mateixa manera que no cal renunciar a les targetes de crèdit. Però hauríem d’utilitzar-los com a eines. Podem fer gran part de la nostra feina amb altres persones, amb papers i passejant, i després podem fer servir els nostres dispositius per treballar. Quan cercam un dispositiu perquè estam avorrits, primer hauríem de fer una migdiada o una passejada. Aleshores podem tenir la ment clara quan utilitzem tecnologia. Hauríem de tenir temps per ser humans, i la tecnologia hauria de funcionar al nostre costat. Cadascú hauria de tenir la llibertat de decidir quanta tecnologia vol a la seva vida. A mesura que el nombre de tecnologies que distreuen augmenten a les nostres vides, el més important és la manera d’utilitzar la nostra atenció. El disseny serà cada cop més important. També és important saber que les coses fracassaran i dissenyar-les de manera que fallin sense problemes. La peça més important de l’era de l’automatització serà el servei d’atenció al client i la cultura.\nEntrevista Tecnologia desenvolupament tecnològic Noves tecnologies


SocietatZPortada IzquierdaZResto 23 febrer, 2017 CatDialeg.cat 1\nInici » Historic » Quins són els territoris més segurs de Catalunya?\nL’any passat a Catalunya es van produir 472.265 fets delictius, un 2% menys que el 2015, que representa un manteniment de la tendència. Una tendència que va de baixada, ja que els fets delictius han baixat un 10,76% des del 2012. Malgrat que les denúncies sexuals per abusos a menors, i les agressions sexuals contra les dones han augmentat aquest any (sobretot perquè s’han interposat més denúncies, no perquè n’hi hagi més), el balanç dels delictes produïts a Catalunya és prou bo, tal com va explicar el comissari en cap dels Mossos d’Esquadra, Josep Lluís Trapero, en la presentació del balanç delinqüencial del 2016.\nA Catalunya es registren cada dia un total de 1.847 denúncies, és a dir, 77 cada hora. Una ràtio que ha baixat a totes les regions policials de Catalunya, excepte a Barcelona. I és que a Catalunya es produeixen fortes desigualtats pel que fa a la seguretat ciutadana. Concretament, hi ha territoris que tenen la sort de ser més segurs que d’altres. I quins són els territoris més segurs de Catalunya?\nEl més segur és el Pirineu Occidental, on només es produeixen 28 delictes per cada 1.000 habitants. A la banda oposada trobem l’Àrea Metropolitana de Barcelona (amb especial incidència a la capital), que presenten 108 fets delictius per cada 1.000 habitants. Això significa que viure al Pirineu Occidental és quatre vegades més segur pel que fa a la seguretat.\nFont: Departament d’Interior. Generalitat de Catalunya.\nLa Catalunya Central (les zones de Vic, Igualada, Solsona…) és el segon territori més segur de Catalunya, ja que només es produeixen 31,48 delictes per cada 1.000 habitants. Les Terres de l’Ebre i Lleida tampoc es poden queixar de les bones xifres que presenten.\nPer contra, les altres dues circumscripcions que falten, Tarragona i Girona, curiosament també tenen alts nivells de delictes. Això significa que la capitalitat pot generar més propensió a cometre delictes (3 de les 4 capitals de província catalanes són les que presenten un major nombre de delictes per habitant).\nEl Pirineu Occidental és el territori més segur de Catalunya.\nD’altra banda, les àrees metropolitanes, tant la nord com la sud, estan al mig de la taula, però només una mica per sobre dels bons resultats de Lleida.\nLes agressions sexuals al metro de Londres i la cosificació de la dona\nLes alegries ‘X’ del congrés\nagressions sexuals3 Catalunya802 catdialeg1972 delictes2 Pirineu Occidental1 territoris1\n26 febrer, 2017 #1 Author\nAlló que ha dit el presi Puigdemont de la Democràcia malalta, es refereix a que l’Estat Central no fa cas del populisme de Catalunya amb les seves manifestacions a favor de la Independència, i que aquestes manifestacions demanen una consulta legítima, es ben clar, aquesta es la “malaltia”: que El Govern de Madrid no cedeix a permetre la consulta. Però si d’això se’n diu “malaltia” ja cal que passin pel metge tots els govern del mon perque no n’hi deu haver tampoc cap que cedeixi a manifestacions massives per trencar el territori.\nDesmuntant el 68 (i III): L' amor devaluat\nAnna en Vencedors i vençuts


El viatge musical de Beth al món de la fantasia de Geronimo Stilton - Pànxing\nEl viatge musical de Beth al món de la fantasia de Geronimo Stilton\nDesprés de més de dos mesos a Barcelona, Geronimo Stilton inicia una gira per Catalunya a la recerca dels tresors màgics que hi ha repartits per tot el Regne de la Fantasia. El Teatre Kursaal de Manresa és la primera parada d’aquest viatge que el popular ratolí compartirà amb la Beth Rodergas, qui recupera les rastes per donar vida a Neridiana, la germana dolenta de Flordiana, reina del Regne de les Fades.\nLa música, amb temes que van des del rock a l’electrònica o al hip-hop, els somnis i valors com l’amistat, la solidaritat o el compromís, acompanyaran al ratolí periodista més conegut en el seu segon viatge teatral al Regne de Fantasia (el primer, va ser fa sis anys i el van veure prop de 100.000 espectadors). La Beth ens parla sobre com és fer de dolenta, actuar per nens i els seus projectes de futur.\nAmb més de 200 títols publicats i traduït a nombrosos idiomes, eres conscient de la magnitud del fenomen Stilton?\nNo coneixia el fenomen Stilton. Sabia que era un ratolí i que hi havia llibres però no la dimensió del fenomen i com se saben els llibres els nens.\nÉs el teu primer paper com a dolenta. És divertit?\nM’agrada fer de dolenta. Són personatges que tenen bona fama i que tots els actors diuen que són ‘xulus’ de fer, però a més la meva és una dolenta divertida, ‘catxonda’. No volíem que els nens li tinguessin por i quan preparàvem el personatge vam decidir que no fos molt dura ni malvada. Així que m’ho passo superbé fent-la.\nAquest espectacle de Lluís Danés és molt participatiu i interactiu i els nens han de donar un cop de mà a en Geronimo, oi?\nSí. Els nens l’han d’ajudar i els fem preguntes perquè participin. A més, no és cap spoiler però al començament em faig passar per la meva germana Flordiana i enganyo a en Geronimo però el públic ho sap i els demano que no diguin res. Alguns calles però d’altres es ‘xiven’.\nL’escenografia també és molt especial, oi?\nMolt! Està formada per formatges gegants on s’hi veuen unes projeccions que els converteixen en castells, el fons del mar… A part, hi ha una rampa, un balcó giratori, portes secretes… Dóna molt de joc i ens passem l’estona amunt i avall de l’escenari i la platea.\nCom és actuar per a criatures? Son exigents?\nMés que exigents són molt sincers: no tenen prejudicis, no volen quedar bé, són molt espontanis, no tenen vergonya i són incapaços d’amagar les emocions. A més, estan molt pendents de tot. És un públic que no se’l pot menystenir i els espectacles han de ser de bons perquè no es perden res.\nI potser els desperteu el gust pel teatre.\nTenim una responsabilitat molt gran perquè per molts és la primera vegada que van al teatre. Pensa-hi! Nens de tres o quatre anys, que d’alçada són petits, en un teatre tan gran com el Kursaal, amb una escenografia espectacular plena de llums, música… ha d’impressionar molt.\nÉs una oportunitat per fer-los entrar en el món de la cultura.\nSí, tot i que quan són tan petits la responsabilitat és dels pares, que han de buscar activitats que els puguin agradar, i ara potser hi ha pares més implicats i més activitats. A mi m’agrada que anar amb la Lia a un espectacle, un concert o el cinema sigui una cosa normal.\nL’espectacle serà traduït al castellà i anirà de gira per diferents ciutats de l’Estat, entre elles, Madrid. Hi participaràs?\nNo ho sé. Encara no sabem si serà el mateix repartiment o un altre i també he de saber les condicions, si es fa només els caps de setmana o per Nadal, per exemple, perquè tinc la família aquí.\nA més, deus tenir altres projectes més enllà d’Stilton.\nSí, però encara no tinc dates concretes per a cap d’ells. El 2017 vull grava un disc però encara no tinc data ni discogràfica ni tan sols l’idioma, però ho vull fer i ho faré. També tinc coses pensades per a Littlelia i mil projectes més.\nProperes dates: 12 de març (Teatre Auditori de Sant Cugat, Sant Cugat del Vallès), 26 de març (Teatre Tarragona, Tarragona), 9 d’abril (Teatre de La Llotja, Lleida), 29 d’abril (Centre Cultural Unnim, Terrassa) i 13 i 14 de maig (Teatre Municipal, Girona).


Sindicats espanyols contra Catalunya i TV3 - El Dietari del Procés - Blogs de l'indirecte!cat\nCCMA, CiU, ERC, Godó, Método 3, PSC\n6428 lectures 4 comentaris\n20 de juliol de 2013, 23.58 h\nAlguien tiene referencias del autor de este artículo?\nPorque esta faltando el respeto a muchas personas que luchan cada día por los derechos de los trabajadores, cosa que no hacen los políticos sobre todo CIU y su socio ERC.\n20 de juliol de 2013, 11.24 h\nDe fet no te res d´estrany si van fer vaga el Dia més bónic del any , que ara també facin vaga el Dia més il.lusionan del any.\n19 de juliol de 2013, 21.05 h\nCom sempre, el pitjor enemic es el que està físicament a casa teva. Es al que es te que vigilar més. Això sí, seguim donant els nostres diners a madrizzzz i, quan ens queda quelcom els hi donem al enemic que tenim dins. Es de vergonya, senyors governants i partidets verdosos federalistes, tots treballant per la seva butxaca el seu sillón i al poble que el fotin. Vigilin, al carrer hi ha molta gent emprenyada (no es una amenaça, es un consell).\n19 de juliol de 2013, 20.36 h\nEsquerra sotmesa a CiU, si mes no en el cas de l'ERO de la corpo??. Segurament, però no li veig altre posició que donar el seu suport al govern o plegar veles i fer d'oposició pura i dura, però això no es possible si volen (volem), arribar a la consulta amb un consens ampli i un suport ciutadà important. I ICV??.. doncs encantats de conèixer's, no es mulla ni es mullarà. Com el Dr. Jekill i Mr. Hyde, o sigui la Puta i la Ramoneta, els eco's es permeten el luxe de criticar-ho tot i no fer... Llegir més


ELLSSP proposa crear un distintiu que reconegui els hotels que vetllen pels drets laborals dels empleats | Nova Ràdio Lloret\nLes cambreres de pis en una protesta, a l'agost\nEl grup municipal ho presenta com a moció en el ple del proper 18 de desembre.\nCrear un distintiu de qualitat per als hotels i altres establiments turístics de Lloret de Mar que vetllin per les condicions laborals dels seus treballadors i lluitin contra la precarietat del sector. Qui ho proposa és En Lloret Sí Se Puede (ELLSSP). El grup de l’oposoció ho portarà a debat en el ple del proper dilluns, 18 de desembre.\nSegons el portaveu de la formació, Paulino Gracia, la moció té un doble objectiu: fomentar que es millorin les condicions dels treballadors del sector de l’hostaleria i contribuir a millorar la imatge dels establiments lloretencs. La idea d’ELLSSP és que es creï una mesa de treball que marqui quins han de ser els requisits per obtenir aquest distintiu.\nLa proposta també insta els empresaris a desenvolupar un programa específic sobre seguretat laboral i prevenció de riscos a la feina. I, a més, es pretén que en el futur l’Ajuntament només treballi amb les empreses que tinguin el distintiu.\nLa formació argumenta que Lloret és una capital turística de primer ordre, i que l’excel•lència també s’ha de traslladar en els seus empleats, entre ells, les cambreres de pis dels hotels. Un col•lectiu que Paulino Gracia posa de relleu per la seva lluita per reivindicar els drets laborals.\nPaulino Gracia conclou que el 2017 s’ha declarat com l’any del Turisme Sostenible i que aquesta sostenibilitat ha de ser també social i econòmica.\nLa moció es debatrà al ple municipal de dilluns vinent en què ELLSSP espera rebre el suport necessari perquè prosperi.\nArticle anteriorLa piscina col·labora amb la Marató de TV3 amb una vintena d’activitats dirigides\nArticle següentCondemnen a 2 anys de presó un home que va clavar una fulla d’afaitar a un altre en una baralla a Lloret