VallèsActual: Lluís Recoder destaca que el projecte EsportParc Internacional, amb seu a Sant Cugat, encaixa amb el model "d’economia de futur”\nLluís Recoder destaca que el projecte EsportParc Internacional, amb seu a Sant Cugat, encaixa amb el model "d’economia de futur”\nSant Cugat del Vallès. L’EsportParc Internacional Catalunya s’ha dissenyat amb l’objectiu d’impulsar, al costat del CAR Sant Cugat, un clúster empresarial per potenciar la investigació i la innovació al sector esportiu. Amb la signatura d’aquest protocol es constituirà una societat integrada en un 49% per ens públics (Consell Català de l’Esport, Ajuntament de Sant Cugat i CAR) i en un 51% per entitats privades (Caixa Laietana, Caixa Terrassa, Caixa Sabadell, Banc Sabadell, La Caixa, Caixa Catalunya, Caixa Penedès i la UFEC). La Generalitat ha concedit un préstec de 41 milions d’euros per finançar la construcció i explotació d’aquest parc. Aquesta societat serà l’encarregada, en una primera fase, d’impulsar un parc empresarial –amb una superfície de 31.000 metres quadrats- que acollirà empreses líder en el món de l’esport, i que podria ser una realitat l’any 2011.\nPosteriorment, aquesta societat també s’encarregarà de dissenyar i construir un parc tecnològic, un village per a esportistes, una clínica especialitzada en esport i salut, una escola de negocis, 4 pistes indoor convertibles en recinte firal i les seus de la Secretaria General de l’Esport de la Generalitat.\nAmb la construcció d’aquests equipaments, que sumaran una superfície de 70.000 metres quadrats, es completarà el projecte de l’EsportParc Internacional Catalunya.\nUna vegada signat l’acord, l’alcalde, Lluís Recoder, ha assegurat que aquest projecte “ens fa il·lusió des de la perspectiva de país, perquè pensem que està pensat, ideat i construït en el camí exacte cap a on hem de pensar la nostra economia de futur”.


L'Ajuntament de Tarragona proposa destinar 200.000 euros a fer un estudi de la qualitat de l'aire | Diari de Tarragona\nL'Ajuntament de Tarragona proposa destinar 200.000 euros a fer un estudi de la qualitat de l'aire\n11 de Diciembre de 2019 - 19:00 hs\nEl conseller de Serveis Econòmics de Tarragona, Jordi Fortuny, durant la compareixença. FOTO: ACN\nFortuny ha deixat clar en una compareixença davant dels mitjans que l'estudi de la qualitat de l'aire serà "independent". La voluntat de l'executiu és conèixer l'afectació que pugui causar la indústria sobre "la salut i la qualitat de l'aire" de la ciutat. El conseller ha remarcat que el consistori ha "d'estar fora de tota sospita" pel què fa a la imparcialitat de l'anàlisi, i ha avançat que actualment encara no hi ha cap acord tancat amb altres municipis que s'hi vulguin adherir.\n"No podem tenir aquesta imatge de que a Tarragona ens ofeguem. Ens ofeguem o no ens ofeguem, deixem-ho clar", ha expressat, i ha indicat que l'estudi "ha de treure dubtes" sobre la situació actual que es viu al Camp de Tarragona. En els propers mesos caldrà decidir qui lidera la investigació, ja que segons el conseller tant poden ser universitats com centres de recerca, "que poden estar aquí, a Boston o al Canadà", ha exemplificat.\nResposta positiva de la CUP\nEn un comunicat, la CUP ha celebrat la decisió de destinar una partida a fer un estudi independent sobre la qualitat de l'aire. Segons han apuntat, la quantitat necessària que preveien que caldria per fer l'estudi eren 300.000 euros, enlloc dels 200.000 que inicialment posarà l'Ajuntament. "El conseller Fortuny ens va assegurar que els 200.000 euros serien suficients segons l'assessorament tècnic que havien sol·licitat", ha apuntat el comunicat cupaire. Tot i això, el conseller ha avançat que si cal posar més diners, es farà. Fortuny també ha rebutjat que la voluntat de fer l'estudi sigui per cap imposició o pressió de la CUP, sinó que es tira endavant per voluntat del govern municipal. "Estem autoanimats a fer l'estudi", ha assenyalat.


El Burgos i el Saragossa passen als quarts de final de la Champions - Regió7\nEl Burgos i el Saragossa passen als quarts de final de la Champions\nJoan Peñarroya, del Burgos, ahir\nDos dels tres equips estatals que queden a la Basketball Champions League, competició en què el Baxi Manresa va quedar eliminat a la fase de grups, van passar ahir de ronda: Casademont Saragossa i San Pablo Burgos. Tots dos van derrotar en els dos primers partits de l'eliminatòria a dos rivals del Manresa, el Lietkabelis i el Dinamo de Sàsser. L'Iberostar va ser l'altra cara de la moneda ahir per part dels equips ACB al perdre contra l'Oostende i haver d'anar al partit de desempat.\nEls de Joan Peñarroya van saber gestionar un mal inici del partit, el Sàsser guanyava d'11 punts al finalitzar el primer quart, i va aconseguir remuntar amb una gran trident format per Ferran Bassas, Earl Clark i Jasiel Rivero. Entre els tres van sumar 56 punts i van ser imprescindibles pel triomf dels burgalesos ahir.\nEl Casademont Saragossa va patir de valent a Lituània per endur-se el segon i definitiu punt de l'eliminatòria que el classifica per a la següent ronda. El partit contra el Lietkabelis va ser d'infart (88-90) i es va decidir per petits detalls.\nL'home més destacat dels aragonesos va ser Nicolás Brussino, amb 21 punts, 5 triples i 31 de valoració. També cal remarcar el paper de Dylan Ennis, qui va anotar el tir lliure final del Saragossa i va anotar un total de 19 punts.\nD'altra banda, l'Iberostar Tenerife no va poder superar el Filou Oostende a domicili (75-69) en un partit en què sempre van haver de remar a contracorrent del conjunt belga. Així doncs, el conjunt canari anirà al partit de desempat per a decidir quin equip passa de ronda. Giorgi Shermadini va ser l'home encarregat de donar-li possibilitats a l'Iberostar, amb 19 punts i 5 rebots, però el joc en equip de l'Oostende es va imposar.\nEn els altres dos partits de la jornada, l'AEK i el Nymburk van passar de ronda al vèncer el Bonn i el Teksüt Bandirma respectivament.


L'home que va estafar mossèn Ballarín nega haver-ho fet al rector de Gironella - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'home que va estafar mossèn Ballarín nega haver-ho fet al rector de Gironella\nacn/redacciómanresa 01.06.2016 | 00:00\nL'home que a final del 2014 va ser condemnat per estafar mossèn Josep Maria Ballarín i un rector jubilat de Solsona va tornar ahir a judici per un cas molt semblant, comès contra el rector de Gironella, Àngel Pla. Si en aquella ocasió va admetre els fets, però, ahir l'acusat va negar-ho davant del jutge i va assegurar que no va enganyar la víctima, sinó que li va demanar els diners caritativament.\nEl judici es va celebrar ahir després d'haver-se suspès fa tres mesos (vegeu Regió7 de l'1 de març). El fiscal demana per a l'acusat, Carlos M. P., tres anys de presó per haver trucat a mossèn Pla simulant que era el rector de Berga, Marc Majà. Segons la fiscalia, l'acusat el va enganyar dient-li que li ingressés 800 euros en un compte corrent per a causes solidàries.\nDurant la seva declaració d'ahir (que va fer per videoconferència des d'Andalusia), Carlos M. P. va negar l'acusació i va assegurar que va explicar al mossèn que estava passant per un mal moment i que el rector va acceptar ajudar-lo. Però mossèn Pla, que ha renunciat als 800 euros, va ratificar ahir que Carlos M. P. el va enganyar.


Guardiola esclata contra un jugador seu i el Barça se’n pot beneficiar\nEl tècnic de Santpedor ha obert la porta de sortida a Raheem Sterling\nL’entrenador català del Manchester City, Pep Guardiola, ha respost unes paraules que va pronunciar fa pocs dies el jugador del seu equip Raheem Sterling i ha obert una mena de guerra freda entre tots dos. El davanter anglès es va queixar de la falta de minuts a l’equip francès i va reivindicar que el tècnic de Santpedor li donés més protagonista. En cas contrari, va assegurar, buscaria una solució en un altre club. Guardiola no s’ha arronsat davant aquestes declaracions i ha contestat amb encara més contundència.\n“Sterling? Jo vull jugadors contents. Si no ho estan, ja poden anar buscant una sortida”. D’aquesta manera, l’entrenador català ha obert clarament la porta del City al seu davanter i li ha indicat clarament que ell no es deixarà intimidar per les seves amenaces. I ha insistit: “Jo no li puc garantir minuts a ningú. Els jugadors han de parlar sobre el terreny de joc. Quan arribi el mercat de fitxatges, caldrà prendre una decisió”. Guardiola s’ha mostrat molt empipat pel fet que Sterling s’hagi pronunciat a través dels mitjans de comunicació i no per línies internes o directament reivindicant un lloc a partir del seu joc sobre la gespa.\nAra bé, aquesta guerra pot arribar a beneficiar l’equip de tota la vida de Guardiola, el Futbol Club Barcelona. Resulta que l’entitat blaugrana està interessada en Sterling des de fa temps, si bé aquest interès s’ha fet especialment intens des de l’arribada de la junta directiva de Joan Laporta. Si el futbolista no es troba còmode al Manchester City i vol marxar, el Barça ho tindrà molt més senzill per intentar negociar amb el club britànic. De fet, l’entitat blaugrana podria arribar a buscar una cessió aquest pròxim mercat d’hivern. Una transferència seria inassumible ara per ara, però l’estiu del 2022, quan a Sterling només li quedi un any de contracte, també es podria plantejar aquesta opció.\nFutbol Manchester City Mercat de fitxatges Pep Guardiola Raheem Sterling\nLa divertida confusió de Laporta: Messi torna al Barça?\nEl president del Barça ha confós el nom de l'argentí amb el de Pedri\nLaporta: “Bartomeu és una persona desesperada”\nEl president del Barça ha parlat de l'expresident en l'acte de renovació del contracte de Pedri\nCulé. octubre 16, 2021 | 07:54\nDoncs, si és tan legitim com el seu cognom........


Bases - La Vall Fosca\nXVIII Concurs de Fotografia\nINDRETS DE LA VALL FOSCA\n1. CATEGORIES DE CONCURS\nA1. Paisatges o indrets de la Vall Fosca.\nA2. Treballs, feines, o activitats que es desenvolupen a la Vall Fosca. Fa referència a imatges que reflecteixin activitats ramaderes, fauna humanitzada, agropecuàries, esportives, de lleure, etc.\nA3. Pobles o elements de patrimoni de la Vall Fosca.\nA4. Flora i fauna autòctona (salvatge) de la Vall Fosca.\nPer a totes les categories, a la foto s’ha de poder identificar quin lloc és a la descripció de la fotografia en el formulari.\nUn cop rebudes les fotografies, el jurat realitzarà una preselecció de les millors, que seran les que optaran als premis finals.\nS’estableixen el premis següents:\nPremi d’Honor del Concurs de fotografia Vall Fosca 2022, dotat de 500 € (subjecte a IRPF)\nPrimer premi per categoria de concurs, dotat de 250 € (subjecte a IRPF)\nCada autor podrà presentar-se, només, amb una foto per a cada categoria, per tant podrà presentar un total de 4 fotografies com a màxim.\nAixí mateix, el guanyador del premi d’honor a la millor fotografia, formarà part del jurat en l’edició del concurs de fotografia de l’any següent, i per tant, no podrà presentar-se en la següent edició del concurs de fotografia.\nUn mateix participant no podrà rebre més d’un premi.\nLes persones participants que guanyin algun dels premis establerts en aquestes bases, hauran d’estar obligatòriament presents a l’acte de lliurament dels premis.\nLliurament de premis: 10 de setembre\n3. DATA LÍMIT\nL’admissió de fotografies al concurs és a través de la pàgina web: www.vallfosca.net\nEl termini de presentació de fotografies finalitzarà el 03/08/2022 a les 14:00 hores.\n4. INSCRIPCIÓ I FORMAT\nCada autor pot participar amb un màxim d’una fotografia per categoria, que haurà de presentar a través del web www.vallfosca.net\nA la foto caldrà posar un títol i un pseudònim de l’autor. Si un mateix autor presenta fotografies en diferents categories, haurà d’utilitzar el mateix pseudònim en totes les categories, però no podrà ser el mateix d’anys anteriors.\nNomés s’acceptaran fotos captades amb dispositius digitals, o fotos analògiques digitalitzades. El format de les imatges ha de ser JPEG, convertides a l’espai de color RGB amb el perfil incrustat. La mida ha de ser de 1920 píxels en el seu costat major.\nL’organització sol·licitarà l’arxiu original RAW/JPEG de totes les fotografies que arribin a la fase final del concurs, en cas de creure-ho oportú. Es podrà sol·licitar l’arxiu original RAW/JPEG en qualsevol altra fase prèvia del concurs. No presentar-ho suposarà la desqualificació de la foto.\nLes imatges que no reuneixin els requisits de format establert seran rebutjades. En el cas que la grandària sigui superior, es reduiran de manera automàtica per ajustar-se a les mides del concurs, i l’organització no es farà responsable del resultat.\nLes fotografies que es puguin sol·licitar per la seva impressió en paper, no hauran de superar els 8 MP, i hauran d’estar en el format que l’organització descriu.\n5. REQUISITS TÈCNICS\nNo es permet la manipulació ni l’alteració digital de les fotografies. Només s’admetran els ajustos moderats que afectin a:\nLes correccions globals de to, equilibri de blanc, lluminositat, contrast, saturació de color, i l’ajustament d’ombres i llums.\nLa conversió de la imatge a blanc i negre, o altres viratges de color.\nEnfocament moderat, i reducció selectiva de soroll digital i granulació.\nEliminació de vinyetatge, neteja de partícules de pols, així com la correcció de distorsions i aberracions de les òptiques.\nReenquadrament de la imatge, sempre que el resultat no excedeixi els 8Mp sense interpolar.\nS’admeten fotografies compostes de múltiples exposicions amb resultat d’imatges HDR, panoràmiques, dobles exposicions fetes a càmera, i apilaments d’enfocament (Focus-Stacking), sempre que hagin estat preses en la mateixa seqüència o treball (en aquest cas s’haurà d’informar a la llegenda o descripció de les dades de la foto), i sempre que compleixin els principis d’autenticitat del concurs de manera que no hi hagi una alteració real de la realitat.\nNo es permeten marques d’aigua, marges ni cap tipus de referencia de l’autor a la foto presentada.\n6. NORMES GENERALS\nLes fotografies han d’estar preses durant els últims quatre anys d’aquesta convocatòria.\nNo es permet presentar una mateixa fotografia o una molt similar en més d’una categoria.\nEl jurat pot invalidar o canviar una fotografia si ho creu convenient, si no es correspon a la categoria presentada.\nNo s’admetran obres premiades en altres concursos abans del tancament del període d’inscripcions d’aquest.\nLes imatges presentades s’han d’acompanyar de les següents informacions:\nDescripció de la imatge: hi ha de constar obligatòriament la localització de la foto.\nEn cas de fer-se fotos de difícil localització, com per exemple fotos amb drons, aportar dades de localització UTM per poder fer la comprovació.\nInformació tècnica, (càmera, objectiu, exposició, velocitat, ISO, etc.). Opcional\nQualsevol processament posterior descrit en l’apartat anterior en el punt dels requisits tècnics d’aquest concurs. Opcional\nEl jurat estarà format per 6 persones i el vot popular:\n3 fotògrafs independents: Josep Amorós, Francesc Farrús i Ferran Grau\nGuanyador del concurs de l’edició anterior: Ollé Corderch\n1 representant de l’Ajuntament de la Torre de Capdella.\n1 representant de la Comissió de Cultura.\nEl vot popular realitzat a través de la web www.vallfosca.net\nEl jurat podrà declarar desert qualsevol premi si ho creu oportú.\nLas decisions del jurat són inapel·lables, per la qual cosa no s’acceptaran reclamacions ni cap recurs contra elles.\nTancament del concurs:\nExposició de les fotografies: del del 5 d’agost a l’1 de setembre. Les fotos preseleccionades s’exposaran a la web de Vall Fosca, www.vallfosca.net\nLes votacions populars es podran realitzar a través de la pàgina web, www.vallfosca.net, del 5 d’agost a l’1 de setembre\nPresentació i lliurament de premis: 10 de setembre a les 18 h\nEls participants declaren ser autors de cada obra presentada al concurs i posseir tots els drets sobre les obres.\nLes fotografies on aparegui una persona que es pugui reconèixer o identificar (categories on s’admeti la presència humana), hauran de tenir el consentiment exprés de les mateixes, i s’adjuntarà el permís de cessió dels drets d’imatge. Els convocants a aquest concurs no es faran responsables de les possibles demandes als autors, la qual cosa pot ser motiu de desqualificació de la fotografia.\nLes fotografies premiades i finalistes podran reproduir-se en llibres, catàlegs, cartells o qualsevol suport físic o digital, citant sempre el nom de l’autor, que cedeix desinteressadament els drets de reproducció a l’organització del concurs per aquesta finalitat. Aquesta cessió és de caràcter no exclusiu.\nEn la resta de fotos els drets de propietat d’imatge són dels autors de les obres, i en el supòsit de voler-ne fer utilització, s’haurà de comunicar a l’autor.\nProtecció de dades: d’acord amb el Reglament (UE) 2016/679 del Parlament i del Consell del 27 d’abril relatiu a la protecció de persones físiques pel que fa al tractament de dades personals i a la lliure circulació de dades, s’informarà als participants d’aquest concurs que les seves dades seran incloses en un fitxer de titularitat de l’Ajuntament, amb la finalitat de realitzar la gestió d’aquest acte sociocultural. Així mateix, s’informa de la possibilitat d’exercir els drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició, en els termes inclosos en la legislació vigent, mitjançant una instància presentada en el Registre de l’Ajuntament de la Torre de Capdella.\nEl fet de presentar-se a la present edició del concurs implica l’acceptació de tots i cadascun dels apartats d’aquest reglament.


Les dones no som (tan) complicades...: Àlbum recomanat de juny: Paraules, d'Anegats.\nÀlbum recomanat de juny: Paraules, d'Anegats.\nParaules és el quart disc d'Anegats, un grup mallorquí de pop-rock molt popular a les Illes, que va eixir a la venda a finals del mes passat.\nAquest àlbum té onze cançons que ells mateixos defineixen com més a prop del rock que del pop.\nPots escoltar les seues cançons a la seua web (hi ha un reproductor dalt del tot) i llegir les lletres al seu fotolog.\nNo sé si han vingut mai a tocar al País Valencià, però al seu fòrum diuen que estarien encantats de vindre, que sols esperen a que algú els ho oferisca i vindran volant... A mi m'han encantat, els ho oferim??\nDe moment, ací et deixe amb el tema de la pista 6 d'aquest disc: Ve de cara.\nBona música i a més del terreny...\n15 de juny de 2009 a les 10:00\nSonen molt bé així d'entrada. Me'ls apunte per anar escoltant el seu disc a l'mp3 i fer-ne una valoració. Que el català estiga a les propostes d'oci és molt important per a la nostra llengua.\n15 de juny de 2009 a les 18:03


Estem en la sisena extinció en massa? | Consumer\nEstem en la sisena extinció en massa?\nL'ésser humà podria estar posant en perill la seva pròpia existència i la de la majoria d'espècies si no aconsegueix controlar el seu impacte sobre el medi ambient\nEl creixement insostenible de l’ésser humà està modificant el medi ambient de tal manera que la taxa actual d’extincions d’espècies és alarmant: S’estima en 100 per dia, quan el procés normal d’extinció és de 2 o 3 espècies per dia. Algunes previsions sostenen que, de seguir aquest ritme, a meitat de segle hauran desaparegut el 30% de les espècies.\nPer això, cada vegada més experts afirmen que la Terra està sofrint una extinció en massa. En concret, el paleoantropólogo Richard Leakey parla de la “Sisena Extinció”, la següent a les cinc extincions massives succeïdes al llarg de la història del planeta, en les quals van desaparèixer més del 50% de les espècies per diverses causes d’origen natural.\nEn aquesta sisena extinció -la major des de la desaparició dels dinosaures-, l’ésser humà seria el seu principal causant, segons Leakey, que diferencia dues fases en aquest procés. La primera etapa hauria començat fa uns 100.000 anys, quan els primers éssers humans van començar a dispersar-se per tot el planeta, la qual cosa va suposar també el començament de l’extermini d’espècies natives. La segona fase s’hauria produït fa 10.000 anys, amb l’arribada de l’agricultura i de la civilització, la qual cosa li va permetre a l’ésser humà un creixement exponencial i una explotació dels recursos a costa de la naturalesa.\nLa presa de mesures de protecció ecològiques, abans que sigui massa tarda, resulta fonamental, i els consumidors tenen un paper decisiu en aixòLa presa de mesures de protecció ecològiques, abans que sigui massa tarda, resulta fonamental, i els consumidors tenen un paper decisiu en això. Les accions de conservació i protecció del medi ambient són vitals per disminuir la taxa d’extinció. Per la seva banda, l’estabilització del creixement poblacional, el consum racional d’energia i de recursos, o l’assumpció de pràctiques ecologistes en la vida quotidiana pregonats pel desenvolupament sostenible són imprescindibles perquè la Sisena Extinció no passada a ser una “Tercera Extinció Global”, com l’ocorreguda fa uns 245 milions d’anys, en la qual van desaparèixer el 90% de les espècies.\nNo obstant això, a pesar que les dades resulten preocupants, també hi ha motius per a l’esperança. La Llista vermella d’espècies amenaçades, elaborada per la Unió Internacional per a la Conservació de la Naturalesa (UICN) mostra que la pèrdua de biodiversitat augmenta any rere any. Malgrat això, algunes espècies també aconsegueixen sortir dels llocs perillosos de la Llista, gràcies a les accions de conservació i recuperació, com les àguiles de cua blanca, l’àguila calba americana, l’insecte pal de la illa Lord Howe, el ratolí de Bavaria, les tortugues de cara verda, el llangardaix gegant de la Gomera i un esperançador etcètera.\nEn qualsevol cas, els científics recorden que l’extinció és un procés natural que ocorre des dels orígens de la vida a la Terra, i que es tracta a més d’alguna cosa necessari per a l’evolució i el sorgiment de noves espècies. Per exemple, l’extinció dels dinosaures va ser beneficiosa perquè evolucionessin els mamífers i aparegués l’ésser humà. No obstant això, si avui dia es produís un fenomen d’extinció massiva, la desaparició de milions d’espècies, entre elles la humana, seria inevitable.\nCauses que estarien provocant la Sisena Extinció\nAlguns experts ofereixen cinc activitats humanes que estarien provocant l’extinció massiva d’espècies:\nDestrucció de l’hàbitat: Probablement, la causa més important de desaparició d’espècies. Les pràctiques agroforestales, ramaderes o industrials, la construcció d’infraestructures o la urbanització desmesurada redueixen o eliminen els espais naturals que serveixen de llar i sustento als éssers vius\nContaminació i canvi climàtic: Un ecosistema contaminat provoca que molts éssers vius no puguin adaptar-se, i per tant, desapareguin. Així mateix, el canvi climàtic és un factor clau d’extinció, i de fet, moltes de les extincions anteriors estan relacionades amb canvis bruscs en el clima\nSobreexplotació dels recursos naturals: L’explotació a gran escala d’espècies vegetals o animals per a consum humà posen en perill la seva supervivència i la de la resta d’espècies de la cadena alimentosa\nIntroducció d’espècies exòtiques: Quan aconsegueixen sobreviure, aquestes espècies foranes competeixen amb les espècies natives destruint l’equilibri ecològic de la zona\nAïllament de les espècies: La construcció de carreteres, closos, canals, etc. poden aïllar a una espècie, reduint les seves possibilitats de sobreviure\nespècies extinció humano-ca poniendo en peligro-ca sisena extinció en massa


Els sous milionaris de TMB: Opacs, maquillats i en espècie\nSous de més de dos-cents mil euros anuals, maquillats per dissimular-los i amb l’afegit de complements en espècie, són algunes de les característiques de les retribucions dels alts càrrecs de Transports Municipals de Barcelona (TMB), que segons noves revelacions, queden prou lluny dels publicitats per la mateixa empresa al seu portal de transparència el passat mes d’agost.\nEfectivament, els sous dels alts càrrecs de TMB tenen poc a veure amb els que es van fer públics a l’estiu, en un exercici de transparència que buscava donar explicacions a les crítiques pels elevats sous dels directius -sempre fora de conveni- en un context de conflictivitat laboral amb els treballadors per la signatura del nou conveni i amb episodis com la vaga de Metro durant l’edició 2016 del Mobile World Congress.\nAixí, si a l’agost TMB informava que els directors de la xarxa de Metro i del Bus de Barcelona eren els que tenien el salari més alt, amb 135.545 euros bruts a l'any, les noves dades revelen l’existència d’almenys tres càrrecs que sobrepassen el llindar dels 200.000 euros bruts anuals comptant retribucions més complements, segons ha avançat La Vanguardia, que assegura que els tres beneficiaris serien l’exalcalde de Gavà i exdiputat pel PSC Dídac Pestaña, el director de Fira de Barcelona i exgerent municipal Constantí Serrallonga, i l’exgerent de la UAB Albert Busquets.\nÉs més, part del sou es cobraria en pagaments en espècie, com ara els anomenats beneficis socials que inclourien, entre d’altres, l’assumpció per part de TMB de les despeses d’estudis de formació, mútues i assegurances mèdiques i altres prebendes que, a més, tindrien un mecanisme per evitar la pèrdua d’aquestes retribucions, que podrien arribar a significar un 8 per cent del sou anual. De fet, aquests alts càrrecs disposarien d’un altre avantatge, en cas de no fer ús d’aquests beneficis, els diners disponibles s’acumularien per poder-los cobrar, tots de cop, en cas de jubilació, acomiadament o baixa voluntària.\nSumat a tot això, cal afegir la maniobra de maquillatge que TMB hauria fet dels sous, segons la qual, segons avança Eldiario.es, s’evitaria donar dades reals i personalitzades i, en canvi, s’hauria optat per informar de sous mitjans de llocs de treball, evitant en tot moment informació singularitzada i donant a conèixer així sous teòrics que tampoc s’ajusten a la realitat.\nTransparència Els sous dels directius de TMB: 2,5 MEUR entre 21 alts càrrecs El Nacional\nTransparència La porta giratòria pública: D’ICV i el PSC a TMB El Nacional\nDemano que hi hagi una acusació popular. Federació d´associacions de veïns? Sindicats no subvencionats? Qui sigui! Algú ha de prendre la iniciativa i demandar aquesta púrria! Després resulta que no hi ha diners per al transport públic! I els ciutadans desemparats. I la contaminació galopant... Acusació popular, ja!\nIgualets, igualets que els de les targetes black. Al jutjat amb ells! Prou robar diner públic!Mentre ells s´engreixaven, els ciutadans petien un transport públic tercermundista..."per falta de mitjans". Al jutjat!\nHan de ser denunciats al jutjat\nAixò no pot seguir ni un minut més. Les persones que ho han denunciat, durant anys, han estat silenciades, escarnides, ignorades... mentre els caradures seguien fent bullir l´olla! Que tornin els diners, que se´ls encausi per frau, que se´ls rellevi. I que es faci NET! Volem una república catalana sense corruptes ni aprofitats. Gràcies, Garganté i tots els que heu treballat perquè hi entrés la llum, al catau!\nAl cap one\nSeria ja hora que es miréssin bé els serveis públics prestats a través d'empreses privades i participades per capital públic. Consells comarcals i ajuntaments temo que col•loquen molta gent amb sous fora del conveni en aquest tipus d'ens que en el fons son un peatge pel ciutadà. Públic o privat però coses rares no són transparents.\nQue tornin els diners que no han declarat, que els façin fora de la feina, que nombrin nous gerents i que acabin també amb aquesta corrupció, que l'únic que fa es encari el preu del bitllet. Malaïda gent que no tenen prou amb tenir una bona feina, sino que volen ferse mil-lionaris. Tot aixó a costa de la Municipalitat. Sra. Colau, esperem que sigui contundent.\nqui es l' Helena?\nHo tenim tan a prop que no volen mirar-ho. La Feria d'Abril, el Consell Comarcal de Barcelona, les entitats "tècniques" metropolitanes, a transports sens dubte, el cau dels caus, etc.....a que esperem a mossegar a aquests hipòcrites?\nEsperem que l'Helena no sigui cap d'aquests alts càrrecs de TMB. Per cert Ada, quan cobra?


Armats de Mataró - Soldats de Pau: 11 de setembre de 2015\nAra fa tot just 35 anys, l’11 de setembre de 1980, s’inaugurava el monòlit en homenatge a Rafael Casanova i a tots els defensors de la Llibertat Nacional de Catalunya. Avui s’ha repetit el tradicional acte de l’ofrena floral en record dels fets de l’any 1714.\nEl matí, amb el cel tapat que ha deixat anar quatre gotes que no han enterbolit l’acte, ha començat amb ‘El cant del poble’, amb lletra de Josep M. de Sagarra i música d’Amadeu Vives, a càrrec del Cor Madrigalista de Mataró, que ha donat pas a l’ofrena institucional per part del nou Consistori, moment en que el cor i el públic assistent han cantat ‘els Segadors’. En aquest moment i com a novetat, s’ha dut a terme el Ball d’Homenatge d’en Joan Serra, a càrrec dels Mestres del Gai Saber. Amb la música d’un flabiolaire els dos dansaires han dut a terme la coreografia creada pel músic Jaume Arnella i el coreògraf Joan Serra.\nA continuació les diferents entitats culturals de la ciutat presents a l’acte, han fet les seves ofrenes florals i alguns parlaments. També els Armats hem ofert el nostre ram de flors en homenatge a tots aquells que van defensar els seus ideals de llibertat ara fa més de tres-cents anys.\nL’acte ha continuat amb les aportacions dels sindicats i els partits polítics de la ciutat presents a l’acte, que amb les seves ofrenes i parlaments han posat punt i final a l’ofrena floral d’enguany.


Metodología | Col·legi Santíssima Trinitat\nL'escola com espai on conflueixen els interessos de les famílies, individus, política i societat, està immersa en innombrables canvis. Aquests canvis es produeixen infinitament més ràpids del que la nostra capacitat de reacció ens permet esmorteir.\nPer mirar de reaccionar a aquests canvis i així, ser capaços de donar respostes als nostres alumnes respecte a les necessitats formatives que exigeix la societat d'avui, cal reactivar en els nostres centres un procés de readaptació-actualització de les nostres metodologies. Canviar no significa deixar enrere anys d'experiència i de bagatge de tots els professionals que han passat i continuen per les nostres aules, no vol dir descartar tot "l'anterior" i validar de la nit al dia "el nou". En el nostre centre, volem optar per ser capaços de fer coexistir les noves metodologies (algunes no tan noves) amb l'experiència i el bon fer d'aquests professionals.\nLa renovació en tots els àmbits de la vida, per tant, també en l'educació, ha de ser contínua, és a dir, s'ha de sostenir en el temps per aconseguir resultats. No podem buscar resultats a curt termini, hem d'estar atents a l'experiència dels nostres alumnes, dels nostres companys, d'altres companys i centres, ser autocrítics i, tenint clar que el que som i el que volem ser com a escola, seguir formant-nos i posant en pràctica i les pràctiques que en altres llocs destaquen per la seva capacitat de fer alumnes més competents en els diferents àmbits de la vida. No n'hi ha prou amb voluntarisme, ja que aquest es dilueix en el temps, cal que es consolidi com a estratègia que s'insereix en l'ADN de centre i, llavors, s'assenta i esdevé cultura d'aquests.\nI aquí hi ha el difícil equilibri de l'educació: ser capaços d'estar a l'avantguarda i no abandonar el bo que ja fèiem des de la nostra fundació. No renunciar a posar en el centre als nostres alumnes com a protagonistes del seu propi aprenentatge, transmetent no només coneixements sinó destreses, habilitats i valors propis del nostre carisma trinitari que els ajudi a desenvolupar-se com a persona i a ser lliures i feliços així com a fer més lliures i feliços als que tenen al seu voltant.


Blog de muntanya: de juliol 2006\nLes Oulettes - Hourquette d'Ossau - Refugi Bayselance - Gavarnie\nEns llevem a les 5'45 i esmorzem en el refugi. A fora les coses no estan gaire clares; hi ha núvols i encara és fosc, de manera que no sabem com evolucionarà el dia. Sortim a un quart de set i emprenem la pujada cap al coll, la Hourquette d'Ossau, que comunica la vall de Gaube amb la d'Ossau. És un punt molt alt, 2.715 m, i és el pas clau de la sortida. Al cap de poc comença a ploure. No és un gran xàfec però ja ens imaginem que haurem de caminar les vuit hores de camí que ens queden amb la capelina. A poc a poc anem superant els 600 metres de desnivell que ens separen del coll. En algun moment sembla que el temps empitjora però a poc a poc els núvols es van fonent i quan arribem al coll el cel ja és blau. Mentre pugem tenim grans vistes de les geleres del Vignemale i especialment del Couloir de Gaube. També veiem les grans parets de la cara nord. En dues hores arribem al coll. El temps està millorant força i ens permet veure un gran panorama. Davant nostre s'obre la vall d'Ossau, amb el refugi de Bayselance en primer terme, i a l'horitzó es retalla el massís del Monte Perdido. Veiem perfectament la silueta de la Brecha de Rolando i els cims del voltant: el Casco de Marboré, el Tallón, el Gabietou i els pics de la Cascada. Ens aturem al refugi i prenem un te. Després seguim baixant per la vall d'Ossau, passant per les Grotes Bellevue i per sota de la gran gelera del Vignemal. Quan gairebé arribem a Gavarnie cau un xàfec que ens deixa ben xops. Decidim tornar cap a casa, ja que les previsions del temps són dolentes. Un taxi ens retorna a Luz.\nCauterets - Pont d'Espanya - Lac de Gaube - Refugi de les Oulettes\nDesprés d'un llarg viatge de gairebé 500 km arribem a Luz- Saint Sauveur on deixem el cotxe, ja que tenim previst fer tres etapes i acabar aquí. Un taxi ens porta fins a Cauterets i ens allotgem a l'hotel César, un establiment amb molta història però una mica atrotinat. A un quart de nou del matí, després d'esmorzar a l'hotel, sortim en direcció a Les Oulettes de Gaube. La pujada és llarga i sostinguda, des dels 935 metres de Cauterets fins als 2.151 del refugi. Al Pont d'Espanya (1.696 m) prenem un refresc i uns quants ganyips abans de seguir la dura pujada. Fins aquí arriben els cotxes i és un indret ple de turistes. Un camí molt pedregós puja fortament fins al llac de Gaube. Aquí tenim ja una bona visió de la cara nord del Vignemale, un dels paisatges més característics dels Pirineus. El camí, ja més suau, puja entre prats fins al refugi de les Oulettes.El refugi de les Oulettes de Gaube està situat en un lloc immillorable, al peu de la cara nord del Vignemale, un mur que cau a plom gairebé mil metres des de la Pique Longue. Ens instal·lem al refugi i sopem. És un sopar típic de refugi: sopa aigualida, menestra de verdures, botifarres amb samfaina i mongetes pintes, formatge i macedònia... Encara no és fosc quan anem a dormir. Demà ens espera una bona caminada i hem posat el despertador a les 5,45. El temps no és gaire bo; a mitja tarda ha caigut un xàfec i el cel està cobert. De totes maneres som optimistes i pensem que al matí farà bo encara que a mitja tarda pot acabar plovent.\nL'activitat final al massís de la Pala de San Martino comença amb una travessia des del Refugi Roseta, a on hem arribat en un telecabina, fins al refugi Pradidali. És un camí molt interessant, que comença amb unes llaçades de baixada i s'endinsa en una vall penjada envoltada de parets impressionants. Després de superar el Paso di Ball arribem al refugi Pradidali. Des d'allà es veu una paret fosca d'aspecte tenebrós. Per aquí puja la ferrada del Porton, potser la més difícil de la sortida, amb alguns llargs murs verticals. Superem el mur i la resta de la ferrada fins al Porton, una bretxa oberta en un gran cingle. Des d'aquí, ja amb més facilitat, la ferrata del Velo ens porta sense dificultat al refugi del Velo de la Madona.\nAquí s'acaben les activitats tècniques. Ara només queda una plàcida baixada per un caminet fins al poble de Madonna de Campiglio i el llarg viatge de tornada fins a casa. Abans de baixar, la guardessa del refugi del Velo ens serveix la inevitable menestra, que ens dóna forces per emprendre la llarga baixada fins al fons de la Vall.\nAquí tenim un muntatge amb les millors imatges d'aquesta activitat, realitzat per Edicions JGB:\nTambé tenim un vídeo amb el resum de totes les activitats de la sortida Dolomites-2006. Ha estat realitzat per Mountain Films i cedida per a tots els seguidors del blog:\nFOTOLLIBRE DOLOMITES 2006\nDesprés de l'etapa del paso Santner, avui emprenem l'ascensió al cim del Catinaccio, en travessia. Sortim molt aviat i remuntem la vall fins al paso Principe, punt de partida d'aquesta nova ferrada. La via és relativament curta però espectacular, amb unes cornises penjades sobre un buit impressionant. Superem sense problemes la via i arribem al cim del Catinaccio, el nostre segon tresmil a les Dolomites. La baixada és per l'altra banda, per una altra ferrada no tan vertical com la de pujada, que superem també sense problemes. Ben aviat arribem de retorn al refugi després d'haver completat la travessia del Catinacció i mengem la inevitable menestra abans d'emprendre el retorn. Des del refugi Vajolet, un camí ben marcat ens porta en un parell d'hores fins al Paso Coronele, situat pocs metres per sobe de l'estació superior del telecabina que vam agafar ahir. El camí, sense cap dificultat tècnica, ens permet gaudir d'extensos panorames, no només del massís del Catinaccio sinó de bona part de les Dolomites, especialment de la Marmolada que des d'aquí es veu espectacular, amb la seva gran gelera i les parets vertiginoses coronades per l'aresta que vam recórrer fa un parell de dies. Agafem el telecabina i baixem fins a la vall on recuperem el cotxe i emprenem el viatge fins en direcció al massís de la Pala de San Martino, on tenim previst completar la nostra setmana dolomítica amb les ferrates del Porton i el Velo. Passem pel Paso Sella i veiem el vell refugi on vam dormir una nit en el nostre anterior viatge a les Dolomites.\nAquí teniu un muntatge audiovisual, cedit per Edicions JGB per a tots els seguidors del blog:\nEtiquetes: 3000, Alps, Dolomites, ferrata, vídeo\nDesprés d'haver aconseguit els dos objectius principals de l'expedició, la tercera activitat és de transició per aproximar-nos al nostre tercer objectiu, el Catinaccio. De bon matí sortim de l'hotelet de la Marmolada i, després d'un curt trajecte en cotxe, arribem al peu del telecabina del Paso Coronele. Aquesta petita cabina ens porta fins al refugi Coronele, punt de partida de la ferrada del Paso Santner. Des del refugi, el camí puja per pedreres fins a una llarga paret que tanca l'accés. A partir d'aquí el camí està equipat i, aprofitant les febleses de la muntanya, supera el cingle per cornises, canals i petits murs equipats. El pas més singular és quan la via travessa una congesta molt dreta amb l'assegurança d'un cable d'acer, en un indret ombrívol, fred i humit. A estones la boira ens envolta, donant un aspecte encara més sinistre a la canal gelada. Superat aquest pas, un mur assolellat ens porta al coll que dóna entrada als altiplans superiors de la vall de Vajolet. El refugi del coll està tancat i en obres; nosaltres baixem, ja sense cap dificultat, per la vall. Ens aturem al peu de les agulles de Vajolet, en un dels indrets més característics de tot el massís, i passem una estona menjant una mica mentre contemplem les evolucions dels escaladors a les agulles i les gralles de bec groc ens fan companyia menjant les engrunes del nostre esmorzar.\nAra ja només ens queda baixar pel plàcid camí fins al refugi Vajolet, on ens instal·larem per passar la nit. Aquest refugi té, per l'altra banda, un caminet fàcil que comunica amb la vall, de manera que està força animat, ple de turistes. Passem la tarda descansant, prenent el sol i fent fotos de les flors de tota mena que donen color als prats que envolten el refugi.\nDesprés de la ferrada de la Brigada Tridentina, la Marmolada és l'objectiu principal de la nostra expedició. Es tracta del cim culminant del massís de les Dolomites i la seva ascensió és molt variada, amb aproximació per una gelera, via ferrada per l'aresta i descens per la via normal que travessa la gran gelera central de la Marmolada. De bon matí agafem el remuntador mecànic, una mena de tele-gàbia que en pocs minuts ens porta al refugi de la Marmolada. Després d'una petita desorientació trobem el camí que ens porta planejant per unes terrasses fins al peu de la gelera secundària per on hem de pujar. Remuntem sense problemes aquesta gelera i un petit mur, ja equipat amb ferros, fins arribar a l'aresta que hem de resseguir fins al cim. Tècnicament, la via és fàcil. És un camí equipat amb algun petit tram vertical, però molt aeri i amb grans vistes sobre les muntanyes veïnes. En algun moment la boira ens ho tapa tot però superem sense problemes la llarga aresta fins arribar al cim. A pocs metres del punt culminant, un petit refugi, la cabana Penna, ens permet recuperar forces amb una menestra de verdures, el plat oficial d'aquesta segona expedició a Dolomites. Després de les fotos del cim emprenem la baixada per la gran gelera. La cosa no és fàcil perquè en alguns trams el camí passa per sobre del gel viu i cal posar-se els grampons. Després del descens amb la tele-gàbia i de dubtar una mica, decidim quedar-nos a dormir en el mateix hotelet. Demà al matí ja farem el desplaçament per a la propera activitat.


Fas 6 anys? Ves a la llibreria i tria un llibre de Combel!\nFas 6 anys? Tria un llibre de Combel!\nadmin octubre 14, 2020 No hi ha comentaris\nEnguany torna la campanya pel foment de la lectura Fas 6 anys?, impulsada pel Departament de Cultura.\nTots els nens i nenes que aquest any facin 6 anys rebran a casa seva una targeta que els convidarà a visitar les llibreries adherides i bescanviar-la pel llibre infantil, per valor de 13€, que més els agradi. Amb l’objectiu que els infants que s’inicien en la lectura visitin i coneguin la seva llibreria més propera, des de Combel ens adherim a aquesta campanya.\nMira la proposta que et fem per celebrar que fas 6 anys!\nBitmax&Co, de Jaume Copons i Liliana Fortuny\nFas sis anys com en Bitmax? Et Bitmax, la Mus i en Wagner et donen la benvinguda al Bosc Blau amb aquesta cançó tan divertida:\nTu i jo, germans, d’Elisenda Roca i Guridi\nTens un germà? Segur que estaràs d’acord amb que tenir un germà o una germana és fantàstic! Menys quan us baralleu! En aquest àlbum il·lustrat, Elisenda Roca i Guridi expliquen i dibuixen amb humor i afecte els conflictes, els sentiments i les peripècies del dia a dia dels germans.\nLes Bruixes d’Arlet, de Bel Olid i Pep Montserrat\nConeixes la història de les bruixes d’Arlet? Eren set fins que van trobar un ou misteriós. Que hi deu haver a dintre? El pitjor dels encanteris o el monstre més pudent? Cap de les set no es pot imaginar el que han portat al bosc d’Arlet.\nTot el que sé quan m’enfado, de Jaume Copons i Emilio Urberuaga\nPoc o molt, tothom s’enfada. Quan ens enfadem, diem coses que no volem dir i fem coses que no volem fer, però… ho podem evitar?\nEl cos humà per dins i per fora, de Cristina Junyent i Cristina Losantos\nAlça les solapes d’aquestes guies visuals amb curiositats i anècdotes per descobrir cp, treballa El cos humà per fins i per fora.\nDescobreix la proposta sencera aquí.\nPodeu seguir Editorial Combel a les xarxes socials per estar al dia de les novetats: Facebook, Instagram i Twitter.\nAnterior Parlem amb Elisenda Roca sobre la segona part de “Tu i jo. El conte més bonic del món”\nSegüent Celebrem el Nadal! Parlem amb l’autora Mercè Canals.


Héctor Ruiz | Mataró Ràdio\nHéctor Ruiz: "Deixar l'esport d'alt rendiment ha estat un cop dur, però cal ser positiu"\nHéctor Ruiz, pressupostos generalitat 2017, Esports\nEl nedador d’aigües obertes del CN Mataró Héctor Ruiz es veu obligat a deixar l’esport de competició. Ruiz, actual Campió d’Espanya en els 10 quilòmetres no podrà seguir practicant esport d’alt rendiment, després que l’operació de cor a la que es va sotmetre, per solucionar el seu problema d’...\nCN Mataró, Héctor Ruiz, Esports\nFa escassos dies que el nedador de llarga distància del CN Mataró Héctor Ruiz confirmava en un comunicat que se sotmetrà a una operació de cor per solucionar el seu problema d’arítmies. Una operació que es va acabar plantejat com a una solució perquè el nedador, nascut a Figueres pugui seguir...\n10 quilòmetres en aigües obertes, Héctor Ruiz, Mundial de natació de Kazan 2015, Esports\nMala classificació d’Héctor Ruiz en els 10 quilòmetres en aigües obertes del Mundial de Kazan. El nedador del CN Mataró, que arribava amb altes expectatives a la prova, no es va sentir còmode en cap moment dins l’aigua i va acabar en 58ena posició amb un temps d’1hora 58 minuts i 52 segons. La...\nHéctor Ruiz escalfa motors pel Mundial amb una cinquena posició a Barcelona\nCampionat d'Espanya de natació en piscina, Héctor Ruiz, Piscines Picornell, Esports\nHéctor Ruiz queda a les portes del podi en els 1500 metres del campionat d’Espanya de natació en piscina de 50 metres. Aquesta ha estat la primera de les finals que s’ha disputat en aquest campionat que s’allargarà fins el proper diumenge a les piscines Picornell de Barcelona. Ruiz, que encarava la...\nEuropeu de natació 2014, Héctor Ruiz, Esports\nDesprés d’anunciar-ne la convocatòria definitiva fa escassos dies, tot i que la seva presència a l’europeu de Berlín ja estava assegurada, Héctor Ruiz finalment serà baixa. El nedador del CN Mataró, doble campió d’Espanya d’aigües obertes en els 5 i els 10 quilòmetres, no podrà participar degut a...\nHéctor Ruiz nedarà les aigües obertes a l'Europeu de Berlín\nEuropeu de natació de Berlín, Héctor Ruiz, Esports\nTot i que la presència d’Héctor Ruiz a l’europeu de Berlín ja estava garantida, ahir a la tarda acabava de quedar confirmada amb convocatòria definitiva que emetia la Federació Espanyola. El nedador del CN Mataró serà a ala capital germànica entre el 13 i el 17 d’agost, on competirà en els 5 i 10...\nHéctor Ruiz es queda a cinc minuts del rècord de David Meca\nHéctor Ruiz, Esports\nEl nedador del CN Mataró Héctor Ruiz es queda a 5 minuts de rebaixar el rècord del món de David Meca travessant l’estret de Gibraltar. Un record que data de l’any 1999 quan Meca aturava el cronòmetre en 2 hores i 29 minuts. Davant la previsió de mal temps dels dies següents, el nedador del Centre,...


Robert Cortell BLOC-QUEIG: EL DONATIU\nSempre havia estat un idealista. Per això, quan em proposaren presentar-me a les eleccions municipals, vaig acceptar de seguida, perquè així podria portar a la pràctica les meues teories sobre la justícia i el progrés socials. A més, feia poc que m’havia llicenciat en Dret i encara no havia aconseguit cap ocupació estable.\nDissortadament, les coses no són mai com te les penses, i després de ser elegit em vaig adonar que les meues possibilitats reals d’actuació eren més aviat limitades, perquè l’equip de govern era format per una barreja de partits de totes les tendències, la qual cosa dificultava molt la presa d’acords. Així que qualsevol proposta meua havia de ser prèviament acceptada per tots els grups, i això m’obligava a canviar-la tant que, sovint, acabava retirant-la ben despagat.\nEn concret, em va ser assignada l’àrea d’urbanisme, que en un municipi costaner com el meu comporta una responsabilitat greu, atesa la complexitat dels problemes que hi cal resoldre.\nPerquè m’ajudara en una tasca tan feixuga, nomenaren un assessor. He de reconéixer que era una persona ben competent, tot i que aviat me’n vaig malfiar, en adonar-me que li agradava actuar per iniciativa pròpia i sense consultar-me les coses quan era menester. A més, de vegades em feia sentir inútil, perquè tenia la gràcia d’anticipar-se als problemes, així com la rapidesa i l’eficàcia necessàries per a donar-los una eixida escaient.\nPer totes aquestes circumstàncies, després del primer any de govern, no em sentia satisfet de la gestió duta a terme, perquè encara no havia tingut l’oportunitat de demostrar a la ciutadania l’encert d’elegir-me regidor.\nEn això estava, quan es va presentar a l’ajuntament un programa urbanístic de gran importància, que suposava atraure cap al poble importants inversions destinades a construir hotels i centres d’oci. Aquesta iniciativa, però, tot i que era important per a l’economia local, comportava la urbanització d’uns terrenys que tenien un gran interés ecològic, pels seus valor natural i paisatgístic.\nÉs clar que era un repte delicat el que havia d’acarar, i que de la meua habilitat per a conjuminar tots els interessos en conflicte dependria l’opinió que, en el futur, l’electorat assoliria de mi. A més, si actuava encertadament, podria fer-me creditor a la glòria de l’alcaldia en unes properes eleccions.\nVaig estudiar a consciència els informes encarregats per l’assessor, on quedava clara la transcendència del programa i se n’aconsellava fermament l’aprovació, encara que s’hi feien algunes recomanacions de cara a la galeria, per acontentar els sectors més crítics de la població.\nCom que sempre havia defensat un urbanisme racional, compatible amb la natura, no em van complaure aquests informes, i vaig considerar la possibilitat de mantenir una reunió amb les associacions del poble defensores del medi ambient.\nL’assessor em va recomanar que parlara primer amb el representant de l’empresa promotora del programa, per aclarir algunes qüestions ambigües, i així poder disposar de tota la informació necessària quan em reunira amb els ecologistes. Com que em semblava raonable aquesta idea, la setmana següent vaig acceptar la invitació del promotor i vaig sopar a sa casa. Era un home d’una cinquantena d’anys, que tenia una gran seguretat en si mateix. De primer, feia la impressió de ser una persona freda i calculadora, però amable.\nEm va fer seure a taula, i amb destresa va començar a servir el sopar, procurant que no faltara de res.\n–Espere que li agrade el menjar que he preparat. M’encanta guisar. De primer plat, hi ha unes albergínies farcides al forn que són la meua debilitat. Per acompanyar-les, li propose aquest vi blanc, ben fresc, que resulta molt apropiat.\nEl meu amfitrió va servir unes racions molt complides. Però, quan era a punt d’asseure’s, sentírem que un animal gratava la porta del menjador.\n–Perdone! És el meu gat. Com que visc sol, el tinc malacostumat, i sempre m’acompanya en els menjars. Li importa que el deixe passar?\nSí que m’importava. I tant! Perquè no estava avesat a tractar amb animals. Però hauria estat de mala educació obstar perquè l’amo de casa hi fera el que considerara oportú.\n–No em molesta, en absolut. A més, si l’animal es queda fora és ben capaç de destrossar-li la casa –vaig advertir per verba.\nEn obrir la porta, va entrar al menjador un bellíssim felí de color gris, que feia l’efecte d’estar molt ben alimentat, ja que tenia una gruixuda corpenta. Es va quedar quiet a la vora de la taula, com si aguaitara. Nosaltres, per fi, començàrem a sopar, tot i que m’incomodava la presència d’aquell animal, que no ens perdia pas d’ull.\nEn aparença, cap dels dos no tenia pressa d’entrar en matèria, i ens vam entretenir parlant de qüestions secundàries.\n–Diuen que la millor cuina és la francesa, però a mi no m’agraden les coses sofisticades. Aquestes albergínies no tenen res que envejar a cap especialitat culinària –vaig notar, mentre apurava el plat.\n–Estic d’acord amb vosté. És millor la senzillesa d’aquestes albergínies, que no els plats molt elaborats que acaben enrunant-te la salut.\nEn això estàvem, quan el gat es va atansar maulant al seu amo, per reclamar-li menjar. Aquest li va tirar un tros d’albergínia, que l’animal devorà famolenc. Em va sobtar aquest fet, i en adonar-se de la meua reacció va assenyalar:\n–És un gat ben llest. Sap molt bé el que vol i com aconseguir-ho.\nTot seguit, en fer una ullada al seu plat, em va intrigar que el promotor no haguera menjat encara pràcticament res, mentre que jo havia esgotat ja la meua ració. A més, em resultava desagradable el que estava passant en aquell menjador, amb el gat mirant-nos atentament, però les regles de la cortesia m’obligaven a callar el que pensava. Per desentabuixar-me una mica, d’una glopada rabiüda, em vaig beure el vi que restava al meu got, i l’amfitrió es va apressar a omplir-me’l de nou.\nUna altra vegada, el gat es va posar a maular, però en aquesta ocasió era a mi a qui apressava perquè li tirara menjar. Com que no me’n quedava, vaig implorar clemència amb la mirada, i l’amo em va alliberar de l’agressiu moix, llançant-li les albergínies restants. De continent va servir el segon plat, que era una formidable mariscada.\nLa impaciència que demostrava aquell gat davant del menjar m’inspirava un cert neguit, ja que podia ser un símptoma de ferotgia, i temia la seua reacció si em negava a seguir-li el corrent.\nLa nostra conversa es va centrar en les distintes classes de vins, tot i que jo havia perdut les ganes de parlar. Em disgustava força la condescendència de l’amo de casa, que tirava el seu marisc al gat, cada vegada que l’animal insistia amb els miols.\nDe la meua banda, la mateixa preocupació feia que menjara i beguera de bona gana. Després de deixar el plat més net que una patena, i d’empassar-me una botella de vi, vaig notar que el moix era davall de la taula ensumant-me. Açò em va produir una sensació de desemparament: no sabia què donar-li ni com defensar-me d’aquell horrible animal, i l’amo no semblava preocupar-se gaire de la meua sort. En sentir que estava llepant-me les sabates, em vaig espantar, i pressentiments els més foscos començaren a llevar-me l’esma.\nQuan em trobava en tan delicada situació, l’il·lustre promotor va reconduir la conversa, hàbilment, cap a l’assumpte que li interessava:\n–Per cert, quant al programa que he presentat a l’ajuntament, he de dir-li que estic molt dolgut, ja que m’han dit que vosté no és partidari d’aprovar-lo.\nAquest comentari, que en unes altres circumstàncies m’hauria semblat lògic, em va posar a la defensiva, com si preludiara un perill imminent. I tot acoquinat vaig intentar desfer el malentés:\n–No sé qui li deu haver facilitat aquesta informació, però és inexacta. Estem estudiant el seu programa amb molt d’interés. Tots els grups polítics representats a la comissió de govern ens alegrem de propostes com la seua, però hi ha uns altres interessos que cal valorar, perquè la natura és per a nosaltres molt important.\nEl gat seguia emprenyant-me amb els seus mèus, i de tant en tant es plantava, recolzant les seues potes davanteres sobre els meus genolls. Aprofitant-se del meu desconcert, el distingit promotor em va escudellar aquest advertiment:\n–Li aconselle que done de menjar al gat alguna cosa, que es posa nerviós. Agafe si vol un poc de la meua mariscada.\nNo cal dir que vaig fer cabal, i àgilment el felí va agafar al vol les dues gambes llançades per mi.\n–Aquest animal sempre té fam! Que no es cansa mai de menjar?\n–Sols quan ja en té prou –va contestar el meu interlocutor, fent un somriure enigmàtic que incrementava el meu torbament.\nTot seguit va deixar en terra el seu plat amb el marisc sobrant, perquè el felí l’escurara en un tres i no res.\nEn aquell moment, vaig prendre consciència que s’havia esgotat tot el menjar. Per tant, si el gat continuava famolenc, i me’n demanava més, podia veure’m en un compromís.\nL’amfitrió va tornar al que li importava:\n–He de dir-li que sóc també un enamorat de la natura, i que estic disposat a fer una aportació de cent mil euros, perquè vosté i el seu partit facen el que estimen oportú en defensa del medi ambient, o del que siga menester.\nEn dir açò últim, es va adreçar a la vitrina per traure d’un calaix un sobre, que de sobte va deixar caure sobre la taula, davant meu.\n–Ací té el meu donatiu.\nPotser m’hauria sentit ofés, si haguera dominat la situació en què em trobava en aquell moment, però el gat no em deixava tranquil, amb els seus miols desesperats. Dubtava si era fam o que havia embogit, tenint en compte que no semblava normal aquella obsessió amb el menjar. També dubtava del seu amo, que m’havia convidat tot sol a sopar, i em tenia tancat al menjador de sa casa amb aquell gat llefiscós. Però dubtava, sobretot, de mi mateix, perquè ja no sabia què pensava ni qui era, davant d’una realitat tan tangible com aquell sobre, que tremolós em vaig guardar a la butxaca.\n–Celebre haver arribat a un acord amb vosté. Si li plau, m’enduré el gat, perquè no ens moleste mentre prenem una copa i en concretem alguns detalls.\nNo em vaig reconéixer, en pronunciar aquestes paraules:\n–No, per favor. Que ens acompanye. Crec que ell i jo ens podrem fer bons amics.


28 gener 2021 09:05\nLa presidenta de Memòria de Mallorca, Maria Antònia Oliver, ha declarat aquest dimecres davant els Jutjats de Via Alemanya que «quan una víctima del franquisme mor sense justícia, les ferides es tanquen per a ella però s'obren per als seus néts».\nOliver ha fet aquestes declaracions amb motiu de la seva presència en aquests jutjats de Palma, pel fet que integrants de la seva associació i de Women's Link han acompanyat a Francisca Alomar Jaume i Tolita Riera Alomar, descendents de víctimes del franquisme, que han estat citades a declarar en el marc de la querella argentina contra els crims del franquisme.\nDavant els mitjans de comunicació, Oliver ha explicat que Francisca Alomar «va ser la última persona que va veure a la mare embarassada en la presó». Aquesta li va dir: «Parteix que esper a un comissari de Palma perquè m'alliberi». Segons ha relatat, «l'endemà, es varen trobar les portes obertes de la seva casa, i no hi eren ni el seu pare ni la seva mare».\nPer a Oliver, és «decebedor» que aquests crims no «s'investiguin a Espanya» i s'hagi de recórrer a la justícia argentina. Així, ha criticat que no «hi hagi hagut justícia transicional i s'hi ha hagi donat una transició sense justícia per a aquestes mates», alguna cosa que també ha qualificat de «dolorós».\nCuand les volen investigarr, cesen a la Jutjesa, ho feran d´aci 20 anys\nA mi ja no em deceb res, d'españa....\nMentre governi "Sucesores de Fco Franco & Cia" aquest tema no té solució. Potser estan buscant fets iguals de la part contraria (republicana) per poder-se justificar per alló de "y tú, más" cosa que ja es veu impossible i en canvi encara van surtint més fósses fetes pels "nacionals"


Liber 2016 premia la Xarxa de Biblioteques de la Diputació de Barcelona | Clàudia Rius\nLiber 2016 premia la Xarxa de Biblioteques de la Diputació de Barcelona\nFa temps que la Xarxa de Biblioteques de la Diputació de Barcelona treballa per oferir recursos, espais i activitats que s’adeqüin a les necessitats dels usuaris d’avui en dia. Aquesta feina els ha suposat guanyar el premi Foment de la Lectura a biblioteques obertes al públic Liber 2016 concedit per la Federació de Gremis d’Editors d’Espanya.\nLa Xarxa de Biblioteques de la Diputació de Barcelona està formada per més de 200 biblioteques i pretén garantir l’equilibri territorial en l’accés al servei de lectura pública. Enguany, aquesta xarxa ha rebut el reconeixement del sector del llibre al guanyar el premi Foment de la lectura a biblioteques obertes al públic Liber 2016.\nLiber és una fira internacional del llibre que se celebra de forma alterna a Barcelona i a Madrid. L’edició d’enguany ha tingut lloc a la capital catalana. El premi a la Xarxa de Biblioteques de la Diputació de Barcelona ha estat entregat aquest dijous 13 d’octubre al Museu Nacional (MNAC), en el marc de les activitats de la fira que enguany organitza Fira de Barcelona.\nEl guardó té especial mèrit perquè el dóna la Federació de Gremis d’Editors d’Espanya (FGEE) i s’emmarca en una fira en la qual el perfil de participants i visitants formen part del món del llibre: editors, llibreters, distribuïdors, bibliotecaris, autors i docents, entre d’altres. En edicions anteriors, els guanyadors d’aquest premi han sigut la Biblioteca Pública Municipal d’Arroyo de Miel a Málaga (2015), la Xarxa de Biblioteques Municipals de Cartagena a Múrcia (2014) i el Consorci de Biblioteques de Barcelona (2013).\nReconeixement a una gestió modèlica de les biblioteques\nLa Xarxa de Biblioteques Municipals gestiona de forma conjunta les Biblioteques de Barcelona, el sistema de lectura pública de l’Ajuntament de Barcelona i la xarxa de biblioteques de la Diputació de Barcelona. El guardó de la fira Liber vol reconèixer “la extraordinària aportació al llarg del temps a la creació d’una xarxa de biblioteques municipals, modèlica gestió i relació amb els lectors”.\nAquest dijous 13 d’octubre, l’encarregat de recollir el premi en nom de la corporació va ser Martí Pujol, vicepresident de Cultura, Educació i Esports de la Diputació de Barcelona. “Es tracta d’un premi adreçat a tot l’equip de bibliotecaris que malgrat els temps de crisi han apostat per la cultura per tal que les biblioteques i els llibres arribin a tot el territori de la nostra geografia”, ha afirmat Pujol. Segons el vicepresident, les biblioteques no són només llocs on hi ha llibres, sinó també espais on la gent es reuneix i comparteix cultura.\nEn aquesta línia, la Junta Directiva de la FGEE ha valorat especialment les estratègies de promoció al territori i les múltiples activitats per al foment de la lectura que realitzen les biblioteques de la demarcació de Barcelona tant per fidelitzar als usuaris com per connectar amb nous públics. Santi Vila, conseller de Cultura de la Generalitat de Catalunya, va felicitar la Diputació “pel paper digne d’admiració que ha desenvolupat la corporació”. Els altres premiats d’aquesta edició han sigut l’escriptor Juan Marsé, la periodista Pepa Fernández, la pel·lícula Un día perfecto i la llibreria Cálamo de Saragossa.


Expressions idiomàtiques: com "fer un cartró" quan arribeu a París - Lodgis Blog | Webjetive\nExpressions idiomàtiques: com “fer un cartró” quan arribeu a París\nSabeu sense dubtes dels idiomes, Aquestes expressions utilitzades “fer més curtes” que tenen un sentit literal i un altre figuratiu …?\nCada llengua té les seves pròpies expressions idiomàtiques. La comprensió i l’ús d’aquestes expressions en la seva llengua materna és una cosa, però interpretar-les i utilitzar-les en una altra llengua és qualsevol altra cosa.\nPer tant, el francès i l’anglès són llengües extremadament idiomàtiques, que poden prestar a confusions i malentesos, sovint molt divertits.\nEn aquest article, analitzarem algunes de les expressions idiomàtiques més utilitzades en francès i anglès, vegeu com es tradueixen en un sentit literal i figuratiu.\nAnglès → Anglès\nFeu el iuille → llit. Fer la botifarra (fer alguna cosa ridícula)\ntenir una ressaca → llit. Per tenir una cara de fusta (per tenir una ressaca) a tenir cura de les seves cebes → llit. Cuidar les cebes (per tenir en compte el vostre propi negoci)\ninstal·lar un conill → llit. Per posar en conill (per aixecar-se a cap amunt) a la pissació en un violí → llit. Pissar en un violí (per perdre el temps en alguna cosa)\nDoneu la llengua al gat → llit. Per donar la llengua al gat (no respondre) a menjar al polze → llit. Per menjar al polze (per agafar una polla per menjar) costar els ulls del cap → llit. Per costar els ulls del cap (per costar un braç i una cama) a tenir la panerola → llit. Tenir la panerola (per sentir-se deprimida) a l’amor a primera vista → llit. Flash of Lightning (amor a primera vista)\nRopes de plovering → llit. Per ploure la pluja (per ploure gats i gossos)\nque es converteixin en cabra → llit. Per convertir-se en una cabra (anar plàtans) a fer-ho tot un formatge → llit. Fer un formatge sencer al respecte (per fer front a alguna cosa a la taula nocturna → llit. La nit aporta consells (haureu de dormir-hi!) Tornar a la seva ovella → llit. Per tornar a les ovelles d’una persona (per tornar al tema a la mà)\nAdvertència: fer que l’andouille sigui un amic fals!\nAnglès → francès\nPer tallar el mestre → llit. Talla la mostassa (quedi cap amunt)\nper robar el tro de algú → llit. Volar el tro d’algú (robar l’estrella) a la caixa de cistella → llit. El cas de la cistella (estant boig / tared)\nper vessar les mongetes → llit. Tooting the Beans (tots confessen / venen la metxa) a prendre alguna cosa amb un pessic de sal → portar amb un pessic de sal (no prengui alguna cosa al peu de la lletra)\nde la pell de les dents → llit. A través de la pell de les dents (jugant amb els cabells propers) a tenir un xip a l’espatlla → llit. Tingueu un tros de fusta a l’espatlla (sigueu amargs) a la lluna → llit. Estar a la Lluna (ser àngels)\nfora del blau → llit, blau (de cap lloc / amunt la improvista)\nTrenca una cama! → llit. Trencar una cama! (Bona sort!)\nPer deixar el gat fora de la bossa → llit. Deixa sortir del gat del gat (tot confessar / vendre la metxa)\nper colpejar el sac → llit. Colpejar la bossa (anar al llit)\nque estigui bordant l’arbre equivocat → llit. Barke a l’arbre equivocat (seguiu una pista incorrecta) a la forma de la forma → llit. Corba fora de forma (enfadar-se / enfadar)\nAl llit → llit. Fora del ganxo (dibuixat)\nVeieu a París i voleu millorar el vostre domini idiomàtic de la llengua francesa? Bé, ara “la pilota està al teu camp”.\nPer què no provar algunes d’aquestes expressions mentre descobreixen la fantàstica capital francesa?\nPodeu “fer una pedra dos trets!”\nPerò aneu amb compte: “Qui també abraça, mal abraçat”.\nNo oblideu que hi ha milers d’expressions originals i matisades en francès. Amb prou feines “tocava el tema”.\nAbans d’arribar / Consells de viatge\nEls càncers testicular augmenten, un problema de salut pública


El nacionalisme espanyol ensopega amb Gibraltar\nAquests dies vivim una de les clàssiques crisis diplomàtiques entre el Regne d'Espanya i el Regne Unit a compte del penyal de Gibraltar, cedit a la monarquia britànica en virtut del Tractat d'Utrecht (1713). Tres segles després, Espanya manté la seva reclamació de sobirania sobre Gibraltar, de la mateixa manera, per cert, que el Marroc la manté sobre Ceuta i Melilla. El que resulta patètic, però, és l'actitud de milhomes del ministre d'Exteriors, José Manuel García-Margallo, que amenaça Londres amb frases xulesques com ara "S'ha acabat l'hora del pati a Gibraltar" sense fer un càlcul realista de l'efecte que poden tenir les seves paraules (bàsicament irritar innecessàriament els britànics), i ignora l'historial de fracassos de tots els seus antecessors en el càrrec.\nEn aquesta ocasió l'excusa han estat uns blocs de formigó, però l'escalada de tensions, que encara es manté, ha obligat a intervenir els caps dels respectius governs, David Cameron i Mariano Rajoy, per intentar calmar els ànims. De moment, però, Madrid continua amb el seu pols i es nega a relaxar els controls en els accessos al Penyal. El gest ha provocat la indignació de les autoritats gibraltarenyes i el malestar dels centenars de treballadors andalusos que cada dia travessen la frontera i que són els principals perjudicats per la febre nacionalista del govern espanyol. Tampoc s'hauria de menysprear l'impacte d'aquestes informacions sobre el turisme britànic que visita la Península.\nDes del punt de vista català, però, la crisi ofereix lliçons interessants. La primera és el nul respecte de Madrid per la voluntat dels habitants de Gibraltar, que s'han pronunciat repetidament a favor de continuar sota sobirania britànica (cosa que els ofereix avantatges objectius en el l'àmbit fiscal). També mostra la vigència en el temps de tractats com el d'Utrecht, que, per fer-nos-en una idea, és només 55 anys posterior al Tractat dels Pirineus, pel qual França es va annexionar el Rosselló i part de la Cerdanya. Per què Espanya manté la reclamació sobre Gibraltar i no sobre la Catalunya Nord? La resposta és ben senzilla. Espanya va cedir de bon grat els comtats rossellonesos a França i, en canvi, Gibraltar li va ser arrabassat per les armes.


Preguntes freqüents - Intertext\nCom es factura una traducció?\nHi ha tota una sèrie de diferents mètodes per facturar traduccions que varien en funció del país. Tant si s’utilitzen línies estàndard com si es compta per paraules, la base de la facturació acostuma a ser actualment el recompte de MS Word o del programari de traducció assistida. Amb aquesta funció es calculen les paraules o els caràcters que es corresponen amb una determinada quantitat de línies completes. A l’hora de comparar preus, haurieu de tenir en compte com a client si els preus dels oferents fan referència al text d’origen o al text de destinació, ja que el volum de text pot augmentar o disminuir en funció de la combinació de llengües.\nQui s’encarregarà de la meva traducció i com es pot garantir la màxima qualitat?\nÉs un error la idea, molt estesa, que qualsevol que sàpiga idiomes també està capacitat per traduir. Per fer una traducció eficaç es requereixen coneixements tècnics, un profund domini de la llengua d’origen i una excel·lent capacitat d’expressió en la pròpia llengua. Un traductor professional disposa d’estudis universitaris, d’una formació tècnica complementària i d’una àmplia experiència. Els nostres traductors se sotmeten a un procés de selecció i són especialistes en la disciplina corresponent. A més, els seus treballs passen per un control de qualitat continu que consta de diverses fases on es revisen de manera minuciosa aspectes formals com la integritat, les xifres o el format, així com aspectes de contingut com la comprensió, l’estil o l’ús de terminologia adequada.\nCom puc saber si una empresa de traducció és de confiança?\nÉs difícil orientar-se en un sector tan ampli com el de la traducció. Hi ha una gran varietat de proveïdors de serveis de traducció: des de traductors autònoms, petites agrupacions de traductors, escoles d’idiomes o empreses de treball temporal que ofereixen traduccions com a servei addicional, fins a empreses de traducció especialitzades. Us recomanem que, si en teniu l’ocasió, visiteu personalment l’empresa per veure les seves oficines i conèixer el personal. Assegureu-vos que disposa de la infraestructura necessària per assumir el vostre encàrrec amb garanties i per fer la feina de manera eficient. Informeu-vos de l’antiguitat de l’empresa, ja que l’experiència en el sector és fonamental. Considereu també factors com ara l’atenció rebuda, l’assessorament professional o el temps que ha necessitat per donar-vos un pressupost. Tot això us ajudarà a fer-vos una idea de la professionalitat i la fiabilitat del servei.\nTinc diversos manuals molt voluminosos. Podeu fer-vos càrrec de la traducció de tot el material o és recomanable distribuir la feina entre diferents empreses per agilitzar el procés?\nDes del punt de vista tècnic, sempre és millor que una empresa gestioni tot el projecte per garantir una homogeneïtat màxima en la traducció. D’aquesta manera, si el contingut dels manuals està relacionat, és recomanable contactar amb una empresa que pugui assumir tot el volum de feina. En el cas de projectes amb una gran extensió, col·laborem amb altres empreses del sector, la qual cosa ens permet oferir-vos solucions àgils. Escolliu l’opció molt més avantatjosa de tractar directament amb un únic interlocutor que pugui encarregar-se de les tasques de coordinació entre diversos proveïdors en comptes d’assumir-les vós mateix.\nSi no s’ha pactat una altra cosa, les traduccions es realitzaran en format Word. Reproduïm el format del text original sense càrrec addicional, sempre que això no requereixi tasques especials de maquetació. Us recomanem que ens lliureu el text en format electrònic en cas que presenti un format complex o inclogui gràfics. Editem, sobreescrivim i generem en els formats específics d’una gran varietat d’aplicacions, com PowerPoint, PageMaker, FrameMaker, QuarkXpress, Excel, Access, etc. Si el client s’encarrega de la maquetació, podem lliurar-vos, si ho desitgeu, textos continus sense atributs de format per facilitar-vos el procés de “copiar i enganxar” en la mesura que es pugui.\nQuè són les traduccions “jurades” o “oficials”?\nLes traduccions oficials són les traduccions realitzades i certificades per un traductor jurat. Els traductors jurats estan legalment autoritzats per confirmar que el text traduït concorda amb el text original, una feina comparable a la d’un notari o un perit. L’activitat com a traductor jurat requereix el corresponent nomenament pel Ministeri d’Assumptes Exteriors o per les institucions autonòmiques responsables. Per rebre el nomenament de traductor jurat cal superar un examen específic o obtenir un determinat títol universitari de traducció. Tots els nostres traductors jurats estan degudament registrats i compleixen tots els requisits formals perquè les seves traduccions tinguin un reconeixement oficial i la seva signatura pugui certificar-se.\nEns agradaria traduir articles destinats a la publicació, cosa que implica que el text haurà de complir uns requisits de qualitat molt rigorosos. Com podem estar segurs que la traducció té la qualitat exigible en aquest tipus de casos?\nCada text té les seves pròpies necessitats. Això també inclou els articles destinats a la divulgació en publicacions de qualsevol tipus, ja siguin periodístics, científics, tècnics o divulgatius. Es tracta de textos que seran llegits per un públic ampli, per això han d’estar redactats amb una alta qualitat tant en l’àmbit lingüístic com en el tècnic. Oferim diferents qualitats de traducció en funció de les necessitats dels nostres clients; traduïm des de textos per a ús intern fins a textos destinats a la publicació. Podem garantir els millors resultats tècnics en el cas de publicacions de caràcter tècnic o científic, ja que comptem amb un equip de traductors especialitzats en les disciplines més diverses. Una vegada finalitzat el procés de traducció pròpiament dit i els controls de qualitat respectius, el document serà corregit per un redactor o un periodista experimentat amb la finalitat d’elaborar un text final amb un llenguatge clar, fluid, fàcil de llegir i agradable per al lector.\nQuina és la diferència entre una empresa de traducció i un traductor?\nUn traductor i una empresa de traducció són dos conceptes molt diferents. Mentre que un traductor s’encarrega de traduir, una empresa realitza principalment tasques d’organització i de gestió de projectes de traducció. Podreu recórrer directament a traductors si disposeu de la infraestructura necessària (per exemple, un departament de traducció) per organitzar i corregir traduccions, trobar i avaluar traductors, analitzar les necessitats de cada projecte i donar les pautes necessàries per formar equips per a projectes grans i gestionar la vostra pròpia terminologia. Però si aquest no és el cas o un projecte determinat supera les vostres possibilitats, el més encertat és que confieu les vostres traduccions a una empresa especialitzada que satisfaci les vostres necessitats de traducció en totes les llengües i que disposi de l’experiència i els recursos necessaris per poder-vos oferir solucions professionals en els terminis establerts.\nINTERTEXT utilitza programes de traducció automàtica?\nLa resposta és que en els nostres projectes regulars, no. Encara que en els últims anys s’hagin desenvolupat diversos sistemes de traducció automàtica, no s’han pogut perfeccionar fins al punt d’obtenir un resultat tècnicament satisfactori. Aquestes aplicacions poden traduir textos senzills o amb una sintaxi molt similar, però els resultats són insuficients quan es tracta de textos més complexos. Les llengües naturals presenten unes característiques intrínseques que resulten problemàtiques per a la traducció automàtica. Per exemple, cada persona té una manera pròpia d’expressar-se, no sempre perfecta; la llengua també es pot utilitzar d’una manera creativa per descriure la realitat que ens envolta. Està sotmesa a un procés de canvi continu en el qual és molt difícil seguir el desenvolupament vertiginós de les diferents àrees de coneixement, les innovacions de les quals es van incorporant a la llengua d’ús general. Tot plegat fa que resulti molt costós mantenir un sistema de traducció automàtica en l’estat actual de les tecnologies de processament d’informació. Seguim amb interès l’evolució de la traducció automàtica i duem a terme proves, especialment la seva integració en sistemes de traducció assistida o de llenguatge controlat, per poder oferir-la com a solució en cas de projectes específics.\nQuè és la traducció assistida per ordinador i què s’entén per memòria de traducció?\nEncara que els sistemes encaminats a automatitzar completament la traducció no han ofert resultats satisfactoris, s’han desenvolupat amb èxit altres aplicacions que automatitzen parcialment el procés de traducció i que es coneixen com a eines de traducció assistida (la TAO o CAT en anglès). Permeten crear bases de dades lingüístiques denominades “memòries de traducció” que contenen textos ja traduïts i dividits en segments amb unitat sintàctica. Aquestes memòries de traducció són útils sobretot en textos amb un grau important de repetició o per revisar i actualitzar documentació ja existent, ja que permeten reutilitzar textos ja traduïts i homogeneïtzar les traduccions en projectes de gran volum. A més a més, aquests programes ofereixen la possibilitat de treballar amb una gran quantitat de formats, com PowerPoint, PageMaker, FrameMaker, QuarkXpress, HTML, etc., i posen a disposició de l’usuari eines de gestió terminològica, entre moltes altres funcions. A INTERTEXT disposem de les llicències corresponents i treballem amb Translator’s Workbench de Trados i Déjà Vu d’Atril.\nTinc un encàrrec que conté informació interna de l’empresa. Em poden garantir la màxima discreció?\nNaturalment. Els textos que se’ns confien es faciliten exclusivament i directament a les persones implicades en el procés de traducció. Però, a més a més, tot el nostre personal intern i extern està vinculat a la nostra empresa per mitjà d’un contracte que inclou una clàusula de confidencialitat. Si es tracta especialment d’informació confidencial, es pot formalitzar un acord de confidencialitat específic per a l’encàrrec. En aquest cas, garantim l’anonimat del client i retornem, sota petició, tota la documentació i totes les còpies utilitzades en la traducció.\nLa nostra empresa fabrica productes amb components molt específics. Quan encarreguem la traducció de la nostra documentació, sempre tenim el problema que la terminologia no es tradueix de manera homogènia, ja que, probablement, l’agència hi ha involucrat diferents traductors. Com es pot evitar?\nEn aquests casos, recorrem a eines de traducció assistida i creem una memòria específica del client, és a dir, una base de dades de text que ens permet traduir tots els documents del client amb els mateixos criteris i amb una terminologia uniforme. Addicionalment, es pot crear un glossari que contingui la terminologia específica de l’empresa i que es pugui emprar en el moment d’elaborar nous textos descriptius de productes. L’estandardització de la terminologia i la documentació corporativa és una altra possibilitat interessant per aconseguir un resultat de més bona qualitat en traduccions o actualitzacions posteriors i reduir costos gràcies al potencial de reutilització dels textos. D’aquesta manera, a més d’augmentar la qualitat i la uniformitat de la documentació de l’empresa, les traduccions es poden realitzar en un termini més reduït (estalvi de temps) i a un preu inferior (estalvi de costos). Si la vostra empresa recorre a serveis externs de traducció, és aconsellable triar una empresa especialitzada que disposi de l’experiència i les eines de programari adequades.\nHaig de traduir manuals amb imatges i gràfics. Es pot reutilitzar el format?\nSí, el format de documents ja maquetats es pot reutilitzar amb les imatges i els gràfics corresponents. Necessitem disposar del document en suport electrònic i d’informació detallada sobre l’aplicació i la versió amb què s’ha creat, així com, si escau, les tipografies utilitzades. La nostra empresa està capacitada per processar i sobreescriure documents pràcticament en tots els formats de maquetació (PowerPoint, Indesign, Interleaf, PageMaker, FrameMaker o QuarkXpress, html, xml, per esmentar-ne alguns) tant per a Mac com per a PC.\nQuin text es factura, el d’origen o el de destinació?\nA Espanya, facturem habitualment a partir del recompte del nombre de paraules del text de destinació, és a dir, la traducció. La quantitat exacta de paraules només es coneix una vegada acabada la traducció i el volum del text de destinació varia en funció de la combinació lingüística. Per aquesta raó, apliquem en els nostres pressupostos un percentatge variable per limitar tant com sigui possible les diferències respecte al nombre de paraules esperat. En determinats projectes, i amb acord previ, facturem sobre la base del text d’origen; en aquest cas, els preus per paraula s’adapten a aquest mètode de facturació.\nSi es fa servir el sistema de facturació per paraula, el traductor no se sent temptat a expressar-se utilitzant un major nombre de paraules per facturar més?\nAquestes pràctiques són impensables si s’ofereix un servei professional i no tenen cabuda en la nostra empresa, ja que traduïm i corregim els textos amb el clar objectiu d’aconseguir el millor resultat des del punt de vista tant tècnic com lingüístic. L’estil i el registre utilitzats han de concordar amb la intenció del text: aquest és el nostre únic criteri.\nEn què es diferencien la traducció i la localització?\nEl terme “localització” inclou molts més aspectes que no pas el de traducció. No sols designa l’adaptació lingüística d’un text a les particularitats culturals d’un mercat, sinó també dels aspectes formals i del contingut. Normalment es localitzen projectes complets com aplicacions informàtiques, videojocs, llocs web, etc. Aquesta feina requereix tasques de gestió especials i una coordinació sense fissures a causa de la seva complexitat i l’envergadura dels projectes.\nS’han de traduir anglicismes com, per exemple, marketing tool?\nA la nostra empresa abordem la qüestió des d’un punt de vista pragmàtic. Pensem que les traduccions que ens confien tenen una finalitat concreta i estan destinades a un públic determinat. I com que escrivim per a aquest públic determinat, optem per adaptar-nos a les seves necessitats. Per tant, segurament fem servir més anglicismes en un article tècnic o científic, ja que entre experts de determinades disciplines i en mitjans especialitzats acostuma a ser més habitual l’ús de certs termes en anglès que no pas els equivalents en castellà. En canvi, en un text divulgatiu o destinat a un públic més ampli, pressuposem que el lector disposa de menys coneixements especialitzats i optem més per fer servir termes equivalents en la llengua de destinació.\nTambé et pot interessar: 10 recomanacions


Biennal d'Art Lenadre Cristòfol · 8a Biennal\nLa Biennal segueix recordant-nos que no deixem enrere la situació d’impasse… Posem en marxa una nova edició de la Biennal, ja la vuitena, tot i que aquesta arriba amb un cert retard a causa de la incertesa generada per un moment —no sé si de crisi, o potser millor dit «en crisi»— en què els problemes principals no solen ser només econòmics, sinó generats per la indefinició amb què les institucions culturals estan actuant darrerament.\nEl teixit artístic del nostre país s’hauria d’haver consolidat mitjançant unes xarxes de museus i de centres d’art i un sistema artístic prou sòlid per gaudir d’un pes específic important, tant a l’Estat espanyol com internacionalment, però això no està passant. Al llarg de les darreres dècades la nostra autonomia, especialment en l’àmbit de la cultura, ens hauria d’haver permès dissenyar polítiques artístiques i plans d’actuació eficients que ara, després de tres dècades, de ben segur que donarien els seus resultats.\nL’any 1997 vam organitzar la primera edició de la Biennal, i amb ella iniciàrem la col·lecció de llibres «Impasse»; el seu títol ja venia donat per la situació de lamentacions i ressaques provocades per uns suposats èxits de l’art espanyol, que finalment van resultar totalment fugissers. En la coberta d’aquest primer volum s’hi pot llegir: «La situació d’impasse que estem travessant demana que deixem enrere queixes, crítiques i situacions de supervivència, per tal de lluitar contra el desencís i a favor de les idees». Inauditament la proposta segueix vigent quinze anys després de ser escrita. La col·lecció «Impasse», abocada de ple a treballar a partir de i per al sector artístic del nostre país, s’ha consolidat amb alguns volums de referència, i de ben segur que això ha estat possible gràcies a la seva continuïtat i a la insistència en els propòsits inicials. Un criteri semblant s’ha aplicat en les adquisicions d’obres que, amb cada nova edició de la Biennal, s’han anat realitzant. La seva continuïtat ha permès que ara ja es disposi de més d’un centenar d’obres; s’han començat a rebre donacions per part d’artistes i el conjunt de la col·lecció configura una visió rica i diversificada sobre el que ha anat passant al llarg de les dues darreres dècades en el context de l’Estat espanyol.\nAquests aspectes —continuïtat i insistència—, que s’han revelat crucials per consolidar un projecte, són els que ara sembla que trontollen en molts àmbits de la cultura. S’està desballestant el sistema i potser encara es desballestarà més si el suport a artistes, museus, centres d’art, crítics, comissaris, galeristes, gestors… es va diluint, tal com ara està passant, i si no es posen les bases per creure’ns que és treballant conjuntament i amb esperit solidari que podrem encarar una nova etapa postcrisi.\nLa selecció dels set creadors que presentem en aquesta nova edició mostra una manera de fer molt semblant a la d’edicions anteriors; és a dir: la voluntat de configurar una col·lecció d’art contemporani que esdevingui una mena d’observatori sobre el que està passant o ha passat en els darrers anys, tant en el context artístic català com en la resta de l’Estat espanyol. Els criteris aplicats per a la selecció dels creadors convidats han estat motivats fonamentalment tant per la importància que determinades obres poden tenir en el context de la col·lecció com perquè els treballs seleccionats suposen, des d’una posició de risc, una aposta de futur. Amb les adquisicions realitzades al llarg de les set edicions de la Biennal, s’han anat configurat unes determinades línies conceptuals dins de la col·lecció, que en si mateixes també han esdevingut elements de reflexió a tenir en compte per configurar la llista de creadors convidats, alguns dels quals es mouen en uns límits indefinits entre art, disseny i arquitectura.\nSón èpoques de resistència, d’insistència i d’aferrar-se a aquelles idees en les quals creiem, i sobretot, de fer-ho entre tots, assumint responsabilitats, per poc importants que creguem que puguin ser.\nArtistes participants: Democracia, Emiliana, Ana García-Pineda, Rubén Grilo, Casilda Sánchez, Oriol Vilanova i Martín Vitaliti i un postfaci amb Juan Crespo, Eloi Dalmau, Marla Jacarilla, Gerard Ortín i Adriana Wallis\nJOC:Carlos Amorales, Xoan Anleo, Erick Beltran, Rafel G. Bianchi, Blackie Books, Xavier Boronat, Lucía Castro, Daniel Chust Peters, Curro Claret, Conce Codina, Mery Cuesta, Katharina Hetzeneder, Enric Jardí, La Más Bella, Mariona Moncunill, Carlos Murillo, Pablo Pérez Sanmartín, Judit Reig, Fernando Renes, Santi Sallés, Daniel Silvo i Máximo Tuja i Andreu Balius.


Presentació | EAP Vilanova del Camí\nEl Centre d’Atenció Primària de Vilanova del Camí forma part de la xarxa de centres d’atenció primària (CAP) de l’Institut Català de la Salut (ICS).\nEls professionals que hi treballem, volem prestar atenció als problemes de salut de la població, posant especial atenció en la prevenció de malalties i promoció de l’educació sanitària. Igualment, volem ser el referent dels nostres pacients i fomentar la confiança i seguretat que dipositeu en els serveis que rebeu.\nLa ciutadania és la nostra raó de ser.\nEls equips d’atenció primària (EAP) som la porta d’entrada i els principals proveïdors de serveis del sistema sanitari. El nostre equip de professionals és qui us atendrà, amb la màxima professionalitat, les vostres necessitats de salut.\nAl CAP podreu establir una relació personalitzada i continuada amb el vostre equip de professionals. Un equip proper que també es preocupa pels problemes de la comunitat amb la qual treballem. La proximitat al territori és un dels valors principals de l’Atenció Primària.\n7 respostes a Presentació\n20 Març 2013 a les 08:16\nEusebi Gil ha dit:\n21 Març 2013 a les 15:26\nUs vull felicitar per la iniciativa. El vostre és un centre que sempre ha funcionat molt bé i gran part del mèrit (la majoria diria jo) és del personal que compon l’equip. Gràcies per seguir aquí i molta sort en el futur.\ncapadminvilanova ha dit:\n22 Març 2013 a les 07:41\n22 Març 2013 a les 08:11\nMoltíssimes gràcies Eusebi. Estem aprofitant les noves tecnologies per apropar-nos als nostres ciutadans i esperem que us sigui d’utilitat.\nRosa Mª Flores ha dit:\n22 Març 2013 a les 21:24\nMolt bona idea. Felicitats a tot l’equip.\n3 Juny 2013 a les 14:08\nMoltíssimes gràcies Rosa Maria. Fem tot el que està a les nostres mans per poder apropar-nos als ciutadans i resoldre tots els seus dubtes. Esperem que sigui d’utilitat!\n14 Juny 2013 a les 11:49\nEstem teixint una bona xarxa entre tots, esperem que poguem ser útils per a tothom qui ens vulgui conèixer!


El Servei d'Hemodiàlisi tornarà a Formentera abans de l'estiu | RadioIlla Notícies Formentera\nInici Actualitat El Servei d’Hemodiàlisi tornarà a Formentera abans de l’estiu\nEls pacients d’hemodiàlisi es veuen perjudicats a causa dels talls a les barques. Arxiu\nEl Servei d’Hemodiàlisi tornarà a Formentera abans de l’estiu\nEl Servei d’Hemodiàlisi tornarà a l’Hospital de Formentera el 2022. Després que el passat 17 de maig l’Àrea de Salut anunciés la implantació del servei i al juliol s’adjudiqués la redacció del projecte d’adequació d’espais, ara es convoca el concurs per a l’obra.\n5 mesos a partir de la licitació\nEl pressupost de licitació per a l’obra del Servei d’Hemodiàlisi és de 361.473 € (IVA inclòs) i el termini per presentar ofertes acaba el 25 d’octubre. L’anunci de la licitació d’aquest concurs recull que el termini d’execució de les obres serà de cinc mesos una vegada s’adjudiqui.\nLa redacció del projecte es va adjudicar al juliol a l’estudi LLATEQ Laura Manyer Balsells per l’import de 10.888,43 € (IVA inclòs).\nAquest projecte va recollir i adaptar la proposta de disseny de l’avantprojecte, en el qual es contemplava una reforma dels espais actuals de la zona de Consultes Externes —concretament de l’àrea on hi ha la consulta de Salut Bucodental— per situar-hi el nou Servei d’Hemodiàlisi. La reforma inclourà la construcció d’una petita edificació al costat de l’Hospital, que albergarà una planta d’aigües.\nL’obra contempla reformar els espais actuals de la zona de Consultes Externes on se situarà el nou Servei d’Hemodiàlisi, amb un hospital de dia amb quatre places de diàlisi per atendre-hi pacients amb patologies nefrològiques.\nParal·lelament, l’Àrea de Salut treballa en la contractació d’un nefròleg i personal d’infermeria per assumir la demanda assistencial i en la redacció dels plecs per als concursos de compra dels equips i material del nou Servei d’Hemodiàlisi.\nEl Servei d’Hemodiàlisi tindrà una superfície d’aproximadament 50 m². La nova planta d’aigües, exactament la mateixa que hi ha a l’Hospital de Can Misses, estarà situada en una zona exterior adjacent.\nEl Servei d'Hemodiàlisi tornarà a Formentera abans de l'estiu, L'Àrea de Salut d'Eivissa i Formentera treu a concurs l'obra per implantar el Servei d'Hemodiàlisi a l'Hospital de Formentera


Dos nadons i un hereu per a Mònaco | Estil | EL PAÍS Catalunya\nDos nadons i un hereu per a Mònaco\nEl palau monegasc prepara un dictamen per determinar quin dels fills que espera Charlene serà l'hereu\nMadrid 17 OCT 2014 - 16:47\tCEST\nEl príncep Albert de Mònaco, amb la seva dona, Charlene. Tibrina Hobson\nSembla que res del que concerneix la paternitat d'Albert de Mònaco és fàcil. El Príncep, després de dos fills nascuts fora del matrimoni fruit de dues relacions esporàdiques, serà pare als 56 anys i per partida doble. Va ser la futura mare qui fa dues setmanes va confirmar a Nova York que esperava bessons. No va voler llavors aventurar res sobre quin dels dos seria designat hereu. Però ara, el palau de Mònaco s'ha vist obligat a pronunciar-se sobre el tema. Durant els 700 anys d'existència de la Casa Principesca mai hi ha hagut un part doble. Així que un portaveu d'Albert de Mònaco ha assenyalat que els propers dies s'emetrà un comunicat oficial en el qual s'explicarà com es designarà l'hereu.\nLa llei que es fa servir més internacionalment determina que el primogènit és el primer que neix; no obstant això, la llei britànica estableix que el concebut en primer lloc és el més gran. També determinarà la decisió el sexe dels nens. A Mònaco encara hi ha prevalença de l'home sobre la dona, de tal manera que si Charlene dóna a llum un nen i una nena, ell serà l'hereu. Si fossin dos homes els que naixessin seria necessari establir quin és el més gran. Si fossin dues nenes passaria el mateix, encara que la seva posició podria canviar si els Prínceps tinguessin després un altre fill.\nLa princesa Charlene, amb el seu marit, Albert de Mònaco. Cordon press\nEn una entrevista al Paris Match, la futura mare ha dit: “Em trobo molt bé i òbviament estem molt contents, diria fins i tot que satisfets de felicitat. La perspectiva d'un proper naixement és tan màgic, tan poderós. Ens omple d'amor, però també d'un gran sentit de la responsabilitat”. Els nens vindran al món al desembre, tres anys després de les noces d'Albert i Charlene i mig de constants rumors sobre el seu matrimoni.


EL DIRECTOR ITALIÀ MATTEO GARRONE SERÀ UN DELS PRINCIPALS RECLAMS DEL CINEMA JOVE 2010\nUn dels plats forts de la present edició serà sens dubte la retrospectiva consagrada a un cineasta europeu dedicada enguany al director de la guanyadora del festival de Cannes‘2009 Gomorra, Matteo Garrone, que obtindrà el Premi Lluna de València. Així, el festival Cinema Jove oferirà la possibilitat de veure els seus treballs precedents i majoritàriament inèdits a Espanya, cas d’Ospiti (1998) o L’imbalsamatore (2002).\nNou llargmetratges competiran per la Lluna de València en aquest 25è aniversari del festival Cinema Jove. Vuit títols d’arrel europea més una cinta argentina conformen una secció a concurs en què predominen les operes primes com a fórmula de selecció per recolzar nous i emergents valors. Destaca el debut de Joann Sfar, després de donar-se a conèixer com l’autor del còmic El gato del rabino, amb el biopic del famós cantant autor Gainsbourg, cinta encarregada d’obrir en primícia nacional la present edició en el Teatre Principal aquest dissabte 19 de juny. Participen en la secció oficial els argentins Miguel Baratta i Patricio Pomares que presentaran el drama rural El fruto on es barreja ficció i documental per retratar la realitat d’una zona rural i aïllada. Resultarà imprescindible la projecció del canadenc Xavier Dolan J’ai tué ma mère, on el director s’interpreta a sí mateix, després del seu èxit en el recent festival de Cannes amb Les amours imaginaires. Convé destacar en la competició un habitual del certamen valencià, el danès Thomas Vintenberg, que hi participarà amb el melodrama familiar Submarino, mentre que Aki Kaurismaki recolza el treball del finès Aleksi Salmenpera, que repeteix a València, ara amb Bad family.\nEl festival Cinema Jove conté tanmateix una altra secció idiosincràtica que és la competició de curts. Prop de setanta treballs han estat seleccionats i repartits en diferents apartats com ficció, documental, animació i experimental. Em aquest àmbit destaca de nou la presència d’Álex Montoya amb Marina després de participar a Sundance amb Como conocí a tu padre; trobem el debut de l’actor Àlex Brendemühl amb Rumbo a peor; es podrà veure l’Oscar al millor curtmetratge d’animació 2010, Logorama de H5; l’actriu Leticia Dolera competirà amb el seu primer curt Lo siento, te quiero mentre que Marta Aledo presentarà el seu segon treball, Pichis.\nPel festival hi passarà el realitzador alemany Hannes Stöhr per presentar el seu tríptic cinematogràfic sobre la ciutat de Berlín conformat per Berlin is in Germany, One day in Europe i l’intensa Berlin calling per cloure aquesta trilogia sobre l’escena techno protagonitzada per un dj drogoaddicte dins el cicle dedicat a glossar els 25 anys del certamen Primo amore: 25 anys a través de 13 mirades.\nNatasha Yaruvenko, la jove ucrainiana coprotagonista al costat d’Elena Anaya del darrer Medem, Habitación en Roma, i que va debutar en un petit paper a Diario de una nimfómana (2008, Christian Molina), és la jove actriu promesa que el festival Cinema Jove reconeix en la secció “Un futuro de cine”. Una carrera imparable que tindrà un nou esglaó a l’interpretar el paper d’Ariadna al costat d’Elsa Pataky a El capitán Trueno y el Santo Grial d’Antonio Hernández que està a punt de rodar-se.


Dimarts, 18 Juny 2019 19:14\nEls barris del Vint-i-cinc de Setembre, Ca n’Oriol i El Pinar acolliran sessions de cinema a la fresca a partir de divendres 21 de juny. La proposta s’inclou dins el projecte municipal de transformació urbanística i socioeconòmica Fem Barri.\nLes sessions de cinema s’iniciaran aquest divendres a la pista poliesportiva del parc de la Pau i la Natura amb la pel·lícula d’animació Hotel Transilvania 3: Unas vacaciones monstruosas. Divendres 5 de juliol, la plaça de Ca n’Oriol acollirà la projecció de la cinta Sherlock Gnomes, una revisió infantil del clàssic detectiu. I finalment, divendres 13 de setembre, es podrà veure a la pista poliesportiva del Pinar Jurassic World: El reino caído, de Juan Antonio Bayona. En aquest cas, la pel·lícula ha estat seleccionada a partir de les opinions recollides entre els nois i noies de la zona a través del projecte Rubí Jove als Barris.\nDes de l’Ajuntament han assegurat que amb aquesta iniciativa es pretén dinamitzar els col·lectius d’infants i joves d’aquestes zones de la ciutat, fomentar-hi la participació ciutadana, i millorar la seva cohesió social i identitat com a barris.