Pessics de filosofia: Dissertacions, les millors. Capítol 7.\nDissertacions, les millors. Capítol 7.\nMés dissertacions d'alumnes de 1r, d'una altra alumna en aquest cas, també anomenada Laura: Laura Sánchez.\nLa Laura ha fet una dissertació que, tot i ser la primera, és molt curosa amb la forma com resegueix les idees que ella mateixa posa en joc, de manera que no es dispersa, sinó al contrari: aconsegueix centrar el tema en les idees que ella vol destacar i les argumenta tan finament com és capaç de fer-ho. La foto ha esta triada per ella.\nLa seva dissertació té com a tema la necessitat del misteri per a ser feliç...Tot un misteri en si mateix.\n"Diem que una cosa és un misteri quan no la podem explicar o no la coneixem prou bé. I la vida esta plena d’això, de misteris. Els misteris poden tractar de diferents coses, des dels misteris de l’univers, fins a un misteri sobre alguna anècdota que t’hagi explicat una amiga. Molta gent en la societat es preocupa per intentar desvetllar aquests misteris de la vida i poder arribar a conèixer tota la veritat. Però mai ens hem parat a pensar si realment conèixer tota la veritat, és a dir, poder explicar i conèixer amb certesa tot el que passa, ens faria feliços, o si seria tot el contrari, ens faria infeliços.\nEl misteri és una de les coses necessàries per poder ser feliç i per a que la gent pugui viure amb una motivació pel que fa com, per exemple, els hi passa als científics. Si no existís el misteri, els científics no treballarien amb motivació per trobar noves cures per a les malalties ni podrien investigar sobre els misteris de l’univers, entre d’altres coses, ja que tot es sabria amb certesa i, per tant, no hauria res per a descobrir.\nTot seria massa fàcil i avorrit sense el misteri, perquè no hi hauria res per descobrir, investigar o conèixer. Tothom ho podria saber tot, i només existiria una única veritat, és a dir, una veritat que seria la mateixa per a tothom. Per tant, la gent no podria fer les seves pròpies interpretacions ni creure en les veritats que a ells els fan més feliços.\nEncara que el misteri sigui necessari, a vegades dóna lloc a la confusió de la gent, ja que fa que la gent, al no conèixer prou bé les coses, es faci les seves pròpies interpretacions. Donen la seva pròpia opinió sobre les coses sense saber amb certesa si allò en què estan pensant, creient u opinant és cert o fals realment. Aquest és el problema que té el misteri.\nUn clar exemple d’això és el fet religiós. Molta gent creu en un Déu, però mai s’ha aconseguit saber amb certesa si això és cert o no per la raó, sinó únicament per la fe. Fins que algú sigui capaç de descobrir i comprovar si existeix una divinitat superior o no, molta gent viu amb un misteri sobre aquesta qüestió. I com que la gent no sap amb certesa si existeix un Déu o no, cadascú es fa les seves pròpies interpretacions. Hi ha gent que creu en un Déu (teistes), i d’altres que no creuen (ateus). El que està clar és que algun d’aquests dos està confós i està creient el que no és veritat.\nPerò si en un temps futur s’aportessin proves que confirmen la inexistència d’un Déu, tota la gent que hauria viscut tota la seva vida tenint fe en el que ha resultat ser fals, potser ja no serien feliços i es sentirien desil•lusionats. Per tant, el misteri sempre és necessari per ser feliç, encara que doni lloc a la confusió, ja que a vegades el conèixer la veritat no ens aporta la felicitat, sinó al contrari.\nEn conclusió, és important que el misteri formi part de les nostres vides, perquè a vegades aquest misteri fa que la gent pugui fer-se les seves pròpies interpretacions, i per tant creure en la veritat que a ells els fa més feliços malgrat la falsedat que pugui contenir aquesta."\nPublicat per Dolors a 7:27


Camí de Ronda. 40 primeres classes de català + Bloc de materials (2 llibres)\nInicio > Camí de Ronda. 40 primeres classes de català + Bloc de materials (2 llibres)\nSin impuestos: 100,77€\n"Camí de Ronda. 40 primeres classes de català" pretén ser un ajut per a totes aquelles persones que volen iniciar els seus alumnes en l'aprenentatge de la llengua catalana, per tal que assoleixin unes nocions generals.\nAquest material està inicialment pensat per dur-se a terme a través d'una fórmula rotativa en què a cada sessió s'incorporen nous alumnes. Quan s'acaba el darrer tema es torna a començar de manera que els estudiants entren a la roda en qualsevol moment i en surten quan acaben de fer tot el gir. Tot i això, també és un material que es pot aplicar a altres fórmules més tradicionals d'aprenentatge.\nA partir de la Programació de Català Inicial de la Secretaria de Política Lingüística de la Generalitat de Catalunya s'han aïllat els diferents continguts i es presenten en diferents unitats amb suficient independència perquè qualsevol d'elles pugui ser la primera classe d'un curs de català. L'autonomia tant dels blocs com de les unitats permet escollir l'ordre i la prioritat a l'hora de realitzar-los.\nEl llibre es presenta en dos volums: en un hi trobem la guia didàctica amb l'explicació de les activitats de cada bloc i l'annex d'exercicis fotocopiables per als alumnes; i en l'altre, material com imatges i targetes, a tot color, que es poden manipular durant les sessions.\nAquest material va destinat a professors de català amb alumnes que es troben en un estadi inicial d'aprenentatge de la llengua catalana i que dominen l'alfabet llatí. Bàsicament és una material destinat a la secundària i a cursos de català per adults, tot i que també s'ha adaptat el bloc de Vocabulari perquè es pugui usar en alguns cursos de Primària.\nDIDÁCTICA DE LA LENGUA CATALANA


Barcelona serà la seu del nou organisme Ciutats i Governs Locals del Món Units\nLes ciutats del món volen un tractat internacional que reconegui l'autonomia dels governs locals. L'alcalde de Barcelona, Joan Clos, ha explicat que aquesta serà una de les fites del nou organisme, que unificarà les dues grans associacions mundials de ciutats. Precisament, representants de 160 metròpolis d'arreu del món debaten fins divendres a Barcelona estratègies per donar resposta a problemes que afecten les grans urbs.\nLes ciutats han de vèncer les reticències dels estats per aconseguir més recursos i competències. Per tenir més força, l'any que ve es constituirà el nou organisme Ciutats i Governs Locals del Món Units, amb seu a Barcelona. El nou organisme mundial de ciutats serà l'interlocutor dels poders locals davant les agències de cooperació i desenvolupament de les Nacions Unides, el Banc Mundial i el Fons Monetari.


El pessebre és un món: Art modern religiós\nJoaquim Renart, va pronunciar una conferència l'any 1928 titulada "La modernitat en la imatgeria religiosa" per als Amics de l’art litúrgic. Entre moltes de les coses interessants que va dir, avui destaco aquest fragment:\n“Tenim el deure de fer art modern i art modern en les imatges religioses. Cal, però, tractar el tema amb una cura extraordinària. (...) Cal no exagerar massa lo que d’agressiu pogués tenir la modernitat. Que la dignitat artística sigui suprema llei, i ella farà que la modernitat pugui sortir-ne triomfadora.”\nJa hem vist en alguna altra ocasió que Renart, a més de ser un gran dibuixant, era aficionat als pessebres. L'any 1928 Renart ja parla de la necessitat de que el pessebre s'actualitzi, que parli del món que l'està fent.\nPessebre de Susan Lordi exposat l'any 2010 a Castellar del Vallès en l'exposició Nous llenguatges per al pessebre.\nPublicat per Enric Benavent a les 8:03


Fogons dobles d'acer esmaltat - Fundación Naturgy\nInici / Educació i divulgació / Arxiu i patrimoni / Fogons dobles d’acer esmaltat\nFogons dobles d’acer esmaltat\nMaxbel. Model 95.\nAquest és un dels primers fogons dobles del mercat. Es tracta d’una cuina amb dos fogons circulars extensibles de tipus obert. El tipus de cremador és simple en forma de pipa. Disposa de dues claus per al gas, que permeten regular la intensitat de la flama en quatre posicions: foc mínim, foc mitjà, foc màxim i tancat.\nAquest model en concret data dels volts de 1933 i es va introduir a les cases com a alternativa a les cuines de carbó i llenya.\nEls primers fogons que van sortir al mercat tenien una flama petita per la qual cosa s’utilitzaven principalment per escalfar líquids o per coure aliments a foc lent. Amb la sortida al mercat d’aquest tipus de fogons, amb una flama més potent que es podia regular, es podia coure els aliments d’una manera més eficaç, més ràpida i sobretot, més neta i senzilla. El gas se subministrava directament per la clau de pas, conduït a través de canalitzacions i canonades que arribaven a la cuina, la qual cosa suposava no haver de sortir a buscar llenya o carbó. El gas arribava fins a la llar de manera fàcil, neta i senzilla.\nL’evolució d’aquests fogons arribaria posteriorment amb les cuines amb forn incorporat.\nEls indicis que tenim d’aquesta peça ens indiquen que era distribuïda, i probablement també fabricada per l’empresa Font y Compañía, S.A. de Mataró. Amb aquest model i d’altres es van fer diferents proves de combustió del gas a la mateixa empresa Catalana de Gas y Electricidad.\nAquesta peça ha format part de diferents exposicions itinerants per la qual cosa també té una història com a peça museística. El maig de 2015 es va mostrar en l’exposició “Museu del Gas. Energia”, amb motiu de la Junta General d’Accionistes de Gas Natural Fenosa, al Palau de Congressos de Barcelona. El desembre del mateix any va viatjar a Saragossa amb la mateixa exposició però aquesta vegada a la Seu Central de General Motors a Figueruelas (Saragossa). Finalment, fa molt poc, a començaments del 2016, s’ha pogut contemplar en l’exposició “Menús d’entreguerres“, a l’Espai Cultura. Fundació Sabadell 1859.


Notícia: L’Ajuntament de Blanes posa en marxa dos Punts de Suport per ajudar a descarregar el passaport COVID\nL’Ajuntament de Blanes posa en marxa dos Punts de Suport per ajudar a descarregar el passaport COVID\nNoticia publicada a la web el 12/10/2021 11:47:48 AM\nAquest desembre funcionaran els dimarts 14, 21 i 28; i els dijous 16 i 23. Els matins a l’Oficina de l’AMIC de l’Ajuntament de 9’30 a 11’30 h i a les tardes a la Biblioteca Comarcal de 18 a 20 h\nA partir de la setmana vinent l’Ajuntament de Blanes posarà en marxa un nou servei a la ciutadania, per ajudar a tothom qui ho pugui necessitar per descarregar-se el passaport COVID. L’objectiu és que, sobretot la gent gran que té dificultats per fer-ho, així com qui no disposa de la tecnologia i/o els mitjans al seu abast pugui rebre ajuda per a la obtenció del document que des d’ara es necessita per determinades activitats.\nPer això, el consistori blanenc ha posat en marxa dos Punts de Suport per ajudar a descarregar-se el passaport COVID. En principi la idea és que funcionin només durant aquest mes de desembre, si bé a mesura que es vagi veient com evoluciona la demanda es plantejarà la possibilitat d’allargar-lo durant més dies. Aquest extrem es determinarà abans d’acabar l’any.\nPersonal de l’Ajuntament de Blanes que s’ha ofert voluntàriament per fer aquest servei donarà suport a les persones que demanin ajuda per poder descarregar-se l’anomenat passaport COVID. Hi haurà dos punts de suport que funcionaran els dimarts i dijous amb horaris diferents, però cobrint d’una banda la franja horària dels matins, i de l’altra la de les tardes.\nPunt de Vacunació de Mas Enalire\nEls dies en què funcionarà seran els següents: els dimarts 14, 21 i 28 de desembre, i els dijous els dies 16 i 23 de desembre. Durant tots aquests dies es podrà demanar suport en horari de matí i de tarda. Els matins caldrà anar a l’Oficina de l’AMIC, a la planta baixa de l’Ajuntament de Blanes –Passeig de Dintre, 29-, des de 2/4 de 10 fins a 2/4 de 12, i a les tardes caldrà que s’adrecin a la Biblioteca Comarcal –Passeig de Catalunya, 2- de 18 a 20 h.\nDimarts 14, 21 i 28 desembre Dijous 16 i 23 desembre\nDes del passat divendres 3 de desembre el certificat COVID és obligatori per accedir a diverses activitats de la vida quotidiana i, després del col·lapse que ja hi va haver els dies anteriors, des dels ambulatoris de Blanes es va demanar ajuda al consistori blanenc per donar suport a aquelles persones que tenien dificultats o bé no disposaven dels mitjans necessaris per descarregar-se l’anomenat passaport COVID.\nEs tractava de donar un cop de mà als ambulatoris i al Punt de Vacunació Poblacional del local de Mas Enlaire, on es van rebre moltes peticions per descarregar-se el document, sobrecarregant els equips d’atenció sanitària.


Contratar Fràgil de Cia Maria Andrés\nCia Maria Andrés\nEspectacle de clown gestual i físic combinat amb nous llenguatges com la poesia\nclown-gestual • Teatro Niños\nFràgil | Cia Maria Andrés\nFRÀGIL és un espectacle de clown gestual i físic combinat amb nous llenguatges com la poesia. Des de l'eixida de dins d'una simple caixa de cartró, començarem un divertit i boig viatge a través de les emocions, la incomunicació i les absurditats humanes, esperant que arribe alguna cosa o algú que li done sentit a la nostra espera. Caure i alçar-se. Caure i alçar-se. Caure i alçar-se. I enmig de tot això, seguir jugant, seguir somniant i, sobretot, seguir rient-nos de nosaltres mateixos.\nPerquè, entre caiguda i caiguda, qui no s'enamora?


Benedicció de la palma | Badalona bitàcola\n4 Abril 2004 CasagemasBadalona bitàcola\nAquesta foto està feta avui a les 12:30 (aproximadament) a la plaça central dels edificis de Can Mercader. És la cerimonia de la benedicció de la Palma. Molta gent, i molt soroll per a una cerimònia catòlica, de fet pràcticament no se sentia al sacerdot entre el soroll del carrer i de la gent parlant. Aquesta és una de tantes tradicions catòliques tan arrelades que gairebé esdevenen una tradició cultural més que religiosa. D’altra banda està bé que es faci fora de l’esglesia i d’aquesta manera força breu. Així qui té interés només en la benedicció segueix la benedicció i qui té interés en tota la cerimonia continua després a l’esglesia.\n← Correus…\tMesquita a Badalona →


LABOFFICE - Informació sobre la marca\nLABOFFICE - Informació sobre la marca\nClasses aceptades: 5,10,42,44\nMarca LABOFFICE a França\nInformació sobre la marca LABOFFICE amb el nombre M4034311\nLa marca LABOFFICE amb el nombre M4034311 va ser sol·licitada el 23/09/2013. Es tracta d'una marca a França pel que aquest registre no ofereix protecció en la resta de països. La marca LABOFFICE amb el nombre M4034311 va ser sol·licitada per Persona física mitjançant els serveis de M. Jean-Guillaume Monin. La marca LABOFFICE amb el nombre M4034311 va ser sol·licitada per les classes 5,10,42,44 segons la Classificació niçarda.\nRenovació de la marca LABOFFICE amb el nombre M4034311\nAltres marques sol·licitades a les classes 5,10,42,44.\nÉs possible conèixer marques similars quant a productes i serveis a identificar es refereix. La marca LABOFFICE amb el nombre M4034311 va ser sol·licitada a les classes 5,10,42,44 pel que si es desitja conèixer més marques sol·licitades en 5,10,42,44 clicar aquí.\nAltres marques sol·licitades a través del representant M. JEAN-GUILLAUME MONIN\nÉs possible conèixer totes les marques sol·licitades a través de M. JEAN-GUILLAUME MONIN entre les quals es troba la marca LABOFFICE amb el nombre M4034311. Si es desitgen conèixer més marques sol·licitades a través de M. JEAN-GUILLAUME MONIN clicar aquí.\nÉs possible conèixer totes les marques publicades a França entre les quals es troba la marca LABOFFICE. El nostre portal www.patentes-y-marcas.com ofereix accés a les publicacions de marques a França. Conèixer les marques registrades en un país és important per saber les possibilitats de registrar una marca a França.\nÉs possible conèixer totes les marques registrades en la classe 5 () entre les quals es troba la marca LABOFFICE amb el número M4034311. Conèixer les marques registrades en una classe és important per a saber les possibilitats de registrar una marca en aquesta mateixa classe.\nÉs possible conèixer totes les marques registrades en la classe 10 (Aparells i instruments quirúrgics,, Aparells i instruments mèdics, Aparells i instruments odontològics, Aparell i instruments veterinaris, Membres, ulls i dents artificials, Articles ortopèdics, Material de sutura, Dispositius terapèutics i d'assistència per a persones discapacitades, Aparells de massatge, Aparells, dispositius i articles de puericultura, Aparells, dispositius i articles per a activitats sexuals, benes ortopèdiques i peces especials per a ús mèdic, per exemple, roba de compressió, mitjanes per a varices, camises de força, calçat ortopèdic, robots quirúrgics, instruments tallants per a ús turístic, articles, instruments i dispositius per a la menstruació, l'anticoncepció i el part, per exemple, copes menstruals, pesarios, preservatius, matalassos per al part, fòrceps, articles i dispositius terapèutics i protètics de materials artificials o sintètics per a implantació, per exemple, implants quirúrgics composts de materials artificials, pròtesis mamàries, marcapassos cerebrals, implants biodegradables de fixació òssia, mobles especials per a ús mèdic, per exemple, butaques per a ús mèdic o dental, matalassos d'aire per a ús mèdic, taules d'operacions, miralls utilitzats en cirurgia i odontologia, pentinis antipolls i netejadors linguals, fil quirúrgic, mantes elèctriques per a ús mèdic, roba especial per a quiròfan, roba de protecció contra el foc, calçat ortopèdic, pròtesis capil·lars, catifes electrotècniques, joguines sexuals i nines eròtiques) entre les quals es troba la marca LABOFFICE amb el número M4034311. Conèixer les marques registrades en una classe és important per a saber les possibilitats de registrar una marca en aquesta mateixa classe.\nÉs possible conèixer totes les marques registrades en la classe 42 (serveis científics, serveis tecnològics, serveis de recerca, serveis de disseny, serveis d'anàlisis, serveis de recerca industrials, disseny i desenvolupament d'equips informàtics, disseny i desenvolupament de programari, serveis de recerca científica amb finalitats mèdics, servei de xifrat de dades i assessorament sobre seguretat informàtica i internet) entre les quals es troba la marca LABOFFICE amb el número M4034311. Conèixer les marques registrades en una classe és important per a saber les possibilitats de registrar una marca en aquesta mateixa classe.\nÉs possible conèixer totes les marques registrades en la classe 44 (Serveis mèdics, serveis veterinaris, tractaments d'higiene per a persones o animals, tractaments de bellesa per a persones o animals, serveis d'agricultura, serveis d'horticultura, serveis de silvicultura, Serveis prestats per jardiner paisatgistes, servei d'inseminació artificial, consultes farmacèutiques, cria d'animals, serveis de tractament i bellesa) entre les quals es troba la marca LABOFFICE amb el número M4034311. Conèixer les marques registrades en una classe és important per a saber les possibilitats de registrar una marca en aquesta mateixa classe.


Professor, Yale University, New Haven, CT, USA. Chester D. Tripp Professor of History. Chair, Programme in the History of Science, Medicine, and Public Health Yale University\nEl professor Paul Freedman està especialitzat en història social medieval, història d’Espanya, estudis comparatius de la pagesia, comerç de productes de luxe i història de la cuina. El professor Freedman va impartir classes durant divuit anys a la Universitat de Vanderbilt abans d’incorporar-se a la facultat de Yale el 1997. A Vanderbilt, es va centrar en la història de la pagesia catalana, la correspondència papal amb Catalunya i els règims senyorials europeus medievals. Va ser guardonat amb el premi Nordhaus de Vanderbilt en docència el 1989 i va ser el becari del Centre d’Humanitats Robert Penn Warren el 1991-1992. Durant aquest temps, va publicar el seu segon llibre, Orígens de la servitud pagesa a la Catalunya medieval (1991).\nDes de la seva carrera a Yale, el professor Freedman ha exercit com a director del Programa d’estudis medievals del Departament d’Història i president del programa d’Història de la Ciència i la Medicina. El professor Freedman va ser membre visitant del Max-Planck-Institut für Geschichte de Göttingen el 2000 i va ser director d’Études Associé a l’École des Hautes Études en Sciences Sociales de París el 1995. El seu tercer llibre, Images of the Medieval Peasant (1995). 1999) va ser guardonada amb la Medalla Haskins de l'Acadèmia Medieval d'Amèrica i el Premi Otto Gründler del Congrés Internacional Medieval. Més recentment, el professor Freedman va editar Food: The History of Taste, una col·lecció il·lustrada d’assaigs sobre menjar des de la prehistòria fins a l’època contemporània publicada per Thames & Hudson (Londres) i als Estats Units per la Universitat de Califòrnia Press (2007).\nEl seu llibre sobre la demanda d’espècies a l’Europa medieval titulat Out of the East: Spices and the Medieval Imagination, va ser el seu primer llibre relacionat amb la història de l’alimentació.


Silencis que ho diuen tot - Nova Tàrrega\nDivendres, 25 de maig de 2018 a les 07:00h\nSilenci | Ricardo Mancia on Unsplash\nEl silenci són les dues cares de la mateixa moneda. Pot ser tan meravellós com diabòlic, tan estimulant com restrictiu, tan seductor com repel·lent... tot depèn del prisma dels del qual l'escoltem. Sí, senyores i senyors, el silenci també s'escolta, també se sent. El fet de no parlar, de callar, en determinades ocasions pot comunicar tant o més que les paraules.\nEl silenci és fabulós quan es desitja. Que aixequi la mà qui no hagi gaudit de passejades en solitud amb l'única companyia dels sons de la natura, qui no hagi assaborit cada pàgina de lectura aliè al rum-rum del dia a dia o qui no hagi carregat les piles sentint el sol a la pell i les ones del mar de fons? Reconeixeu la sensació de què us parlo, oi?\nPerò el silenci també pot ser incòmode (com demostra la necessitat imperiosa que ens fa obrir boca quan coincidim amb algú a l'ascensor), pot ser desagradable (com quan adrecem una pregunta que no rep resposta o, si en rep, és una d'aquelles mirades que parlen per si soles), pot ser insuportable (com l'ambient que es respira en una llar després d'una discussió en la qual se n'han dit de l'alçada d'un campanar)... El silenci pot arribar a ser una presó quan és imposat, quan és fruit de la repressió.\nSegur que a títol personal tots ens hem autocensurat un cop a altre a la vida, sigui per no ferir, per ser políticament correctes, per prudència, per por... oi que llavors el silenci ja no és tan idíl·lic com us l'he pintat? Oi que les sensacions que llavors ens envaeixen sóc ben poc agradables?\nSón impressions a les quals, de vegades, també hem de fer front els professionals, entre altres sectors, dels mitjans de comunicació. Mal no ens pesi la llibertat d'expressió no passa pel seu millor moment (llibres segrestats, artistes censurats, periodistes assenyalats, rapers condemnats a presó per les lletres de les seves cançons...) i els periodistes locals ens hi revel·lem, hi plantem cara gràcies a la iniciativa d'Aleix Cruz. Aquest company de Ràdio Tàrrega ens ha donat l'oportunitat d'alçar la veu i de convertir-nos en artistes en l'edició de l'Embarrat que arrenca avui. Si voleu comprovar com protestem contra la censura, us convidem a visitar la mostra Silencis que ho diuen tot.


▷ ⭐Definició de brillantina⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de brillantina\nDefinició de brillantina\nara pots trobar La definició i bastants exemples de com utilitzar la paraula brillantina, en aquesta web de rectificacions ortogràfiques pots descobrir com es pot utilitzar en un text Veritable aquesta paraula i utilitzar un dels sinònims que et recomanem de la llista completa que trobaràs aquí a més veuràs la seva Definició perquè et sigui molt més fàcil comprendre què significa brillantina.\nProducte cosmètic per a fer lluents els cabells i donar-los una certa adherència.\n¿Cóm es diu brillantina en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice brillantina en catalán?\nSi tens ganes de saber com s’escriu en espanyol brillantina has de entendre que la seva traducció és brillantina pots descobrir en la nostra pàgina web més exemples en català perquè et sigui més fàcil contextualitzar-la en castellà.\nExemples de com utilitzar brillantina\n4] Aboca la brillantina sobre la imatge entintada, assegurant […] que estigui completament coberta.\n(Locions, pols, xampús), productes per al manteniment del cabell (locions, cremes, […] olis), productes per al pentinat […] (locions, laques, brillantines), productes per a [… ] l’afaitat (sabons, escumes, locions, […] etc.), Productes per maquillar i desmaquillar la cara i els ulls\nTambé podem fabricar en colors especials, com ara flocs o brillantines de colors, neons o fluorescents, camaleons, perlats, …\nEstrambòtics i plens d’un […] fosc significat, brillantina, flors i cors, […] els retrats són una reminiscència de […] els fotogrames dels melodrames del cinema.\nAixò inclou qualsevol article de vestimenta, distintius, símbols / emblemes, senyals / lletres, estils de pentinat, joies, dissenys de vuit esferes, […] tatuatges (inclusivament els dibuixats amb un bolígraf), pintura de cos o [.. .] maquillatge excessiu o brillantina per la cara.\nAl llarg dels seus sis doni cades, Brisas ha disen at, elaborat i distribuït productes com ara el Alcoholado Brisas del Carib, la Brillantina Sirena, la Manteca Brisas, el Mentosan alcohol i el seu no menys famós, Ungü ent de Càmfora.\nExcepte el […] embelliment del canvi del bastó de desaparició per serpentines, flors, sedes o brillantines, la màgia del bastó romania estancada.\nBrillantines, per a aquells […] que busquen sofisticació, fi metall, una patina, o una veladura, penetren de manera aleatòria per donar-li profunditat.\nDe metall negre amb brillantina i amb detalls […] de colors.\nG – Acabat amb brillantina\nApliqui brillantina de diversos colors sobre el Sticky Shape.\nDesprés s’empolvora brillantina de diferents colors sobre […] les lletres de cola.\nHeather agafa uns folis […] grans de paper, brillantina i cola líquid, […] i escriu el seu nom amb la cola.\nEs dóna compte de que no ho necessita només pel fet que una noia a la […] televisió amb brillantina als cabells va dir […] que era una cosa súper «.\nNo et posis productes amb brillantina al voltant dels ulls.\nInclou grans, lluentons, cintes … tot […] el necessari per crear precioses joies: diadema, […] ploma, pinzell, brillantina, anell, fermall, […] tancaments, velcro, paper. ..\nLes olors i els colors … L’olor […] vermell del metro en hora punta: perfum, son, desodorant, jaqueta de […] pell, bosses del súper, brillantina, abric vell …\nPodrien afegir interès amb […] bolígrafs de colors, adhesius, trossos de paper d’embolicar i cola amb brillantina.\nUsant fotos familiars, adhesius, […] pintura, dibuixos i brillantina, anima als teus […] fills a crear una il·lustració per a l’àrea de la foto de cada mes.\nTenim de tot […] des de comptes a brillantina i des d’accessoris […] a etiquetes.\nL’ús de brillantina és prejudicial […] al cabell\nS – Acabat brillant […] amb lleu efecte brillantina\nF – Acabat gebrat sense efecte brillantina\nLa contesa pel lideratge en la […] categoria Majors es va donar amb Leonardo Zeballos muntant a Fogarina, […] Bruno Sebben amb Brillantina i Hassan Al Nimi […] i HM Dalton.\nLa tendència és crear un atractiu aspecte androgin, barrejant […] aspectes masculins i femenins, amb els cabells molt pegat al cuir […] cabellut i un ús profús dels gels i brillantines.


Derrick de Kerckhove, tecnologia com a segona pell - Citilab\nInici » Actualitat » Actualitat » Derrick de Kerckhove, tecnologia com a segona pell\nDerrick de Kerckhove, considerat l’hereu intel·lectual de McLuhan i un dels principals referents mundials en teoria de la comunicació i en l’impacte de les tecnologies a les estructures mentals i culturals, va arribar ahir a la tarda a Cornellà per establir un primer contacte amb els projectes i àrees d’experimentació de Citilab.\nEn el marc de la visita es van apuntar àmbits d’investigació conjunta a explorar en Nous Mitjans i, en particular nous mitjans socials, base del Social Media Lab que s’allotjarà en la segona planta de l’edifici. L’investigador es va mostrar sorprès i interessat pel nivell de participació dels ciutadans a Citilab i la varietat d’edats i interessos que comparteixen un mateix espai de participació. En aquest sentit, De Kerckhove va fer referència a experiències pioneres en tecnologia amb impacte social que va dur a terme amb escoles a Madeira i futurs projectes amb favelas del Brasil.\nDe Kerckhove és doctor de Llengua i Literatura Francesa i de Sociologia de l’Art. És professor del departament de Francès de la University of Toronto i va treballar en el Centre for Culture and Tecnology al costat de Marshall McLuhan, convertint-se en referent en el camp de la teoria de la comunicació. Actualment dirigeix el Programa McLuhan de Cultura i Tecnologia.\nLa tecnologia com una segona pell\nEl seu treball està relacionat amb les investigacions sobre l’impacte dels mitjans (computadores, televisió i escriptura) i el seu efecte en el sistema nerviós humà. Defensa, principalment, que les tecnologies reestructuren la nostra ment, i que aquestes poden ser concebudes com extensions dels nostres sentits. Per això realitza un sondeig sobre la capacitat d’interconnexió que aquestes posseeixen i com afecten les relacions socials i la nostra experiència.\n“A l’era elèctrica, tots portem a la humanitat com la nostra piel”.Marshall McLuhan,Understanding Media\nContinuant amb el discurs del seu mentor, McLuhan, qui va reflexionar sobre els cibermèdia considerant que la tecnologia podia proporcionar extensions del nostre potencial fisiològic i orgànic, Derrick valora les tecnologies electròniques com pròpies extensions del nostre sistema central nerviós comparant-ho metafòricament amb la formació de xarxes que reprodueixin la xarxa de l’electricitat del nostre cos:”Introduint els nostres cossos físics en els nostres sistemes nerviosos estesos, de manera que amb els mitjans elèctrics hem establert una dinàmica mitjançant la qual totes les tecnologies anteriors -qmeres extensions de les mans, els peus, les dents i la temperatura corporal (controls)- seran traslladades a sistemes d’informació, incloent també a les ciutats”.\nTambé és assessor de mitjans de comunicació, interessos culturals i polítiques relacionades. Ha ofert tallers de Connected Intelligence a nivell mundial aplicat a negocis i el món acadèmic per fomentar el desenvolupament d’estratègies utilitzant la tecnologia digital.\nHa estat autor de diversos llibres, els més recents, The Skin of Culture (1995) que recullen diversos assaigs sobre la realitat virtual i la relació entre mitjans i coneixement i The Architecture of Intelligence (2001) una nova visió sobre tecnologia i teoria cognitiva. El seu últim treball ha estat McLuhan for Managers. Ha estat condecorat pel Ministeri d’educació Francès amb la distinció de “Les Palmes Académiques”, membre del Club de Roma i ocupa la prestigiosa càtedra Papamarkou en Educació i Tecnologia en la Biblioteca del Congreso a Washington, D.C. entre altres distincions.\nPodreu consultar més informació en la wiki.\nUn taller pràctic de tecnologia ha estat el punt de partida per a que un petit grup de dones s’hagi decidit a posar-se davant (i darrere) de les càmeres per posar en marxa Canal Dona, el primer programa de televisió per Internet fet per i per a les dones de Cornellà. Aquesta activitat s’inscriu dins de l’oferta de tallers que la Universitat d’Estiu de les Dones ha obert per les tardes a tothom qui hagi volgut participar.


Les fascinants naus enfonsades, al Festival de Cinema d’Arqueologia Submarina de Portvendres i Cotlliure - La Clau\nLes fascinants naus enfonsades, al Festival de Cinema d’Arqueologia Submarina de Portvendres i Cotlliure\nArriba la 4a edició, després d’una cancel·lació forçada el 2020\nDilluns, 22 de novembre de 2021. 18:52h\nEl IV Festival de Cinema d'Arqueologia Submarina i Patrimoni Marítim torna a Portvendres i Cotlliure aquest divendres 26 i aquest dissabte 27 de novembre.\nEl festival de cinema d'arqueologia submarina de Cotlliure i Port-Vendres torna aquest divendres 26 i dissabte 27 de novembre, després de ser cancel·lat el 2020, a causa de la virulència del Covid. Aquest esdeveniment reservat als amants de les riqueses del mar i les seves profunditats us farà viatjar en el temps i l'espai i us garantirà la descoberta de naufragis "sempre fascinant", promet l'associació Subcam, organitzadora.\nTestimonis de les tragèdies de la història, víctimes dels elements furiosos, les naus que descansen al fons de l'aigua constitueixen una història de l'èpica humana. El festival evoca aquests vaixells, aquí i allà, a Amèrica del Sud, Llenguadoc, Catalunya i Orient Mitjà.\nDivendres 26 de novembre a les 21h al cinema Vauban de Portvendres.\nProjecció “L'últim vaixell de vapor del llac d'Annecy”.\nDissabte 27 de novembre, a les 10 h, al centre cultural de Cotlliure.\nConferència de la doctora en història Florence Prudhomme sobre el Corvette Dragon, enfonsat el 1783 al nord de l'actual República Dominicana.\n14.00 h, projeccions al cinema Vauban:\n- "Le Souffleur", un submarí francès que va desaparèixer a la costa de Beirut el juny de 1941.\n- “L'Odissea de Jeanne-Elisabeth”, un vaixell mercant suec que es va enfonsar l'any 1755 a les costes de Villeneuve-les-Maguelone.\n- "Les cannons du bananier", àlies Alice Robert, torpedejat per les tropes alemanyes el juny de 1944 a Portvendres.\n- “La Draga”, una draga francesa enfonsada a Barcelona.


Marta Juan Martorell: “Cerc la part més artesana del disseny gràfic”\n9 min. Palma 31/08/2018 22:15\n651x366 Marta Juan Martorell: “Cerc la part més artesana del disseny gràfic” Marta Juan Martorell: “Cerc la part més artesana del disseny gràfic”\nEl dibuix va ser l’expressió artística que des de petita fascinà Marta Juan Martorell. Quan acabà els estudis bàsics arribà a les seves mans en forma de fulletó informatiu la possibilitat d’estudiar Belles Arts. En aquell moment va saber que l’art sempre formaria part de la seva vida. L’escenari que ens acull per a la conversa, el bosc de Bellver, connecta directament amb la idea d’hàbitat per a les plantes i el seu projecte Cossiol, que la conduí fins a una de les seves passions, la ceràmica\nQuan vàreu decidir que l’art era el vostre camí?\nDes de petita sempre dibuixava, m’agradava molt, però va ser al darrer any de secundària, a través d’una amiga que havia anat al Saló de l’Ensenyament i que em va dur un fulletó amb la informació de Belles Arts. Quan el vaig veure, em vaig adonar de seguida que era el que volia fer. Aquell any ja no vaig ser a temps d’entrar-hi i vaig quedar treballant i preparant la prova d’accés. Allà, vaig veure que tenia tot un univers per explorar.\nVàreu col·laborar durant un temps amb l’entitat educativa Experimentem amb l’ART. Què us va aportar com a artista apropar-vos al món educatiu?\nNo és el mateix quan investigues un artista per aplicar-lo al teu treball que quan l’has d’explicar a altres. Quan has d’explicar un artista a un infant de tres anys t’apropes a l’univers d’aquell artista o a l’exposició d’una manera diferent. El fet d’haver d’explicar a algú que no està amarat d’aquell artista o d’aquell moviment i haver de començar de zero et fa redescobrir-lo, com per exemple Joan Brossa, que coneixia, però no en profunditat. Llavors quan has d’explicar l’obra d’un artista a infants petits, adolescents o adults no familiaritzats amb l’art t’adones que el seu món artístic és molt més extens, et pots apropar al seu treball des de molts vessants diferents.\nFa poc un artista em comentava: “Els artistes no hem de ser educadors, l’art per si mateix ja educa”.\nSí, potser, els artistes no tenim per què fer-ho, però si pel que sigui t’hi pots apropar des de l’àmbit educatiu, està molt bé. Estic d’acord amb aquesta afirmació, en el sentit que un artista, quan produeix obra, no és conscient del valor educatiu que pot tenir, però no crec que una cosa tregui l’altra. És molt fàcil dir que l’art per ell mateix ja educa [riu]. Sí, potser, però si et donen més eines de dinamització de com es pot fer perquè la gent s’apropi més a l’art, no d’una manera tradicional, sinó com un joc, plantejant preguntes i deixant que sigui l’espectador el que trobi la resposta, em sembla positiu per a les dues parts.\nCom vàreu passar de la pintura a una de les vostres grans passions, la ceràmica?\nUn poc per casualitat, volia tornar a pintar perquè ho havia deixat durant un temps i quan vaig tornar a l’illa, aquí ja tenia el taller per poder fer-ho. Això em va obrir altres portes per experimentar amb tècniques diferents. Tenia al cap el projecte de crear hàbitats per a plantes, no sabia com, però sí que volia fer cossiols. Vaig contactar amb Maria Ramis, que té el taller Call Vermell, a Felanitx, i vaig començar a fer classes perquè tenia el temps i era el moment per poder dedicar-me a la ceràmica, un món desconegut per a mi, però tenia aquella idea i necessitava la ceràmica com a mitjà.\nLa ceràmica ha estat una de les expressions artístiques amb una dimensió antropològica important, però, a vegades, és considerada com un “art menor”. Pensau que li ha costat adaptar-se a la contemporaneïtat?\nPens que s’hi està adaptant. Sí que és veritat que ara hi ha un interès creixent per totes les artesanies i cada vegada més aquest “art menor” va quedant a un costat. Es poden veure més exposicions de ceràmica, i com s’introdueix més al món artístic, encara que moltíssims ceramistes se senten més artesans que no pas artistes. També és una realitat que molts artistes que s’han acostat a la ceràmica han comptat amb un ceramista per poder fer les seves peces, com és el cas de Barceló, Picasso i, per exemple, Miró amb Artigues... El que passa és que, en molts casos, després la peça té l’autoria de l’artista, perquè al ceramista no se’l considera artista [riu]. A mi m’agrada molt el redol de ceramistes que he conegut aquí, perquè ho toquen tot, si han de fer vaixelles, en fan, si han de fer peces úniques, també... no tenen aquesta confrontació, que habitualment trobes en l’entorn artístic.\nUna de les vostres eines són les mans. Quina importància donau al cos a l’hora de crear?\nCrec que vaig començar amb la ceràmica perquè la meva feina bàsicament era molt d’ordinador, volia tornar a la pintura, una mica per fer quelcom manual, i quan vaig provar la ceràmica ho vaig veure clar. A més, t’hi has d’enredar, has de passar-hi molt de temps, és un contrapunt a la feina més mecànica. La ceràmica és un contacte directe amb el que és manual, necessites les mans, sí, o sí. També, segons la tècnica, hi ha una major implicació del cos. Amb l’ordit, per exemple, que s’empra per fer les àmfores i peces de gran format, participa tot el cos en el procés: prepares el fang pastant-lo amb els peus i vas construint la peça girant al voltant, com una mena de dansa en què participa tot el cos.\nHi ha moltes tècniques per al modelatge, una de les que emprau és el torn de terrissaire. Es necessiten moltes hores de paciència per dominar-la?\nSí! [riu]. Són hores, moltes hores per arribar a fer peces iguals. A mi la peça única em va bé pel meu caràcter dispers, però quan aprens la tècnica, una de les fases d’aprenentatge és aconseguir que totes les peces et surtin iguals. Per exemple, un bol, hi ha gent que té una tècnica tan precisa que amb la repetició ho arriba a aconseguir, com els torners de les olleries. És un moviment que és mecànic, és com conduir, al principi estàs híper atent a tot i després el naturalitzes. Amb el torn, si no estàs “centrat” amb el que fas la peça no puja, es desfà. Quan et poses a treballar davant del torn, si no deixes aparcats els problemes del dia, no hi ha manera que et surti bé. (riu). La concentració és bàsica, per això es diu que és com una meditació. En realitat, el torn enganxa, i com que entra en joc el tacte, a poc a poc memoritzes els gestos, sense adonar-te’n.\nActualment, un dels vostres projectes és Cossiol, en el qual recuperau de forma artística el fang com a hàbitat per a les plantes. Parlau-me d’aquest projecte.\nLa idea de cercar un entorn per a les plantes m’agradava. Aquest entorn es construïa a partir de l’observació de la planta, de la seva estructura i creixement, i així pensava la forma i el disseny del seu contenidor. Primer s’esbossa el disseny del cossiol, a través de llapis però també amb altres tècniques com el collage. Després es passa del dibuix al 3D amb el modelatge del fang i, finalment, una vegada cuita la peça, es decideix la “decoració” que ha de tenir mitjançant les diferents tècniques de ceràmica. Quan vaig començar amb Cossiol, volia que el projecte respiràs un punt artístic, no només pel fet de fer peces úniques, numerades, sinó també que anassin acompanyades de serigrafies, collages i fotografies inspirades en la peça. Per exemple, els cossiols Assiurellats, que recorden els siurells per la pintura i per com estan fets. Sempre hi tenen plantades figueres de moro i tenen aquesta mena de braços seguint l’estructura de la planta que creix a partir d’una fulla. També treball en sèries limitades inspirades en l’estudi de l’obra d’algun artista o amb un material limitat o alguna tècnica que només puc fer eventualment.\nA més de la vostra feina com a ceramista, també sou freelance en el camp del disseny gràfic. Què us aporta aquesta barreja?\nÉs un poc el que et deia, el que m’aporta és aquesta barreja de convertir les coses en quelcom més utilitari. Poder posar aquest contrapunt de marca, en l’àmbit personal passar d’una cosa totalment manual a una molt més mecànica. Aquesta barreja és recíproca i es veu també a l’hora de dissenyar, perquè em fix molt en el treball dels artesans. Podríem dir que cerc la part més artesana del disseny gràfic.\nPensau que es valora prou la feina dels creadors, en el vostre àmbit, des de les institucions culturals?\nPens que l’àmbit de la ceràmica no és prou valorat per les institucions culturals, si el comparam amb altres iniciatives. Marratxí sí que dedica una bona part de l’interès a fomentar el coneixement de la ceràmica, amb la Fira de Fang i l’Escola de Ceràmica, però des del meu punt de vista no és suficient. Crec que hi ha molt interès i poca oferta. Respecte a beques i subvencions, no es veu gaire oferta per a disseny o ceràmica i ho desconec. Personalment, m’agraden més altres vies, encara que com a artista sí que hi he participat, qualque vegada, de forma institucional. De moment, amb la ceràmica i el meu projecte actual no he tirat de subvencions, el que faig és gestionar-me per mi mateixa, autofinançament. Som més partidària d’anar a vendre a fires o mercats que a la Nit de l’Art, tot i que hi he participat. No sabria com encaixar una subvenció per al meu projecte, probablement ho podria fer, però la veritat, ho veig un mal de cap menys. El que vull és fer feina, i quan hagi acabat ja li cercaré la sortida, més que pensar a plantejar un projecte per a una institució. Per a aquest projecte, pens que la fórmula no és aquesta. Ara, amb Marina González i Clara Catalán, treballam en un projecte editorial en el qual una de les prioritats és donar visibilitat a l’univers dels artesans des de vessants diferents, tal vegada sí que aquesta idea seria susceptible de subvencionar.\nPer acabar... Ens recomanau un ceramista que sigui el vostre referent?\nDe l’illa, et recomanaria els que han estat un poc els meus mestres, Joan Pere Català, que està a l’Escola de Ceràmica de Marratxí, com a ceramista i educador aporta molts coneixements, Maria Ramis i Toni Vich, entre d’altres. En l’àmbit nacional recomanaria Ana Felipe, per al treball amb esmalts, i Ramon Fort, per aprendre la tècnica del torn. Per acabar, com a referent internacional em fascina la delicadesa del treball de Lucie Rie, que ja no hi és, però que fins als darrers dies de la seva vida va fer peces amb el torn.


Crítica cinematogràfica de la pel·lícula “Virus” | PUNTS SUSPENSIUS ...\nLa pel·lícula “Virus” es va estrenar el dia 14 d’agost de 2013, i està dirigida per el sud-coreà Kim Sung-su. Els seus gèneres són d’acció, catàstrofe, dramàtic i ciència ficció. Faig aquesta crítica perquè la situació al món actualment és similar, ja que estem en quarantena a causa d’un virus anomenat “coronavirus”, i l’altre dia vaig veure aquesta pel·lícula.\nEn aquesta peli, fan referència a un virus a Corea, en anglès es va anomenar “The flu (La grip)”. Dura 120 minuts i tracta de com en la societat la por contàgia més que la propia epidèmia.\nAquesta història no està basada en fets reals, però m’agradaria destacar-la ja que és el que està passant ara actualment, la pel·lícula comença amb un grup d’immigrants il·legals que porten aquesta malaltia fins allá transportats en un contenidor. Mentrestant la doctora Kim In-hae i el noi que treballa en rescats Kang Ji-goo s’enamoren en aquesta situació. Finalment obtenen un resultat quan la filla de la doctora porta la cura, ja que un dels que anava al contenidor no s’havia infectat i li va donar sang a la nena infectada i li va fer efecte. Així van anar curant a tot el poble, lluitant per la supervivència alguns es van quedar enrere i van morir.\nDesprés de 7 anys de l’estrena d’aquesta pel·lícula, ha aparegut una malaltia tan perillosa com aquesta, la pandèmia anomenada “Covid-19”.\nTags: activitats, cinema\n← Crítica “Annabelle Creation”, una pel.lícula de por\nFake News sobre el Coronavirus →


Són alumnes de batxillerat dels Salesians de Sarrià\nMontse Llorens Sala | dimarts, 16 de gener del 2018, a les 19.39\nCarolina del Corral, Sara Giménez, Miriam Lidueña i Miriam San José, estudiants de segon de batxillerat dels Salesians de Sarrià, han ideat el prototip d’aplicació Take This Way. La idea va sorgir de la pròpia necessitat de compartir els viatges de la targeta de transport públic. Les estudiants han dedicat el treball de recerca a la creació d’aquesta aplicació, que permetria compartir els viatges i comprar targetes mitjançant l’app, a més de pagar a través del mòbil, tal com explica Carolina del Corral: “La societat d’avui en dia sempre anem amb el mòbil a tot arreu: doncs al transport públic simplement tens el mòbil, cliques a l’aplicació, passes pel lector i ja has pagat”.\nL’aplicació Take This Way disposaria de tecnologia NFC, mitjançant la qual es podria pagar apropant el telèfon mòbil a les màquines de validació de les diverses estacions i parades. Es tracta d’un sistema que ja s’ha implementat al transport públic de València.\nEl projecte va quedar finalista al concurs Repte Emprèn de La Caixa i les quatre alumnes estan treballant en la incubadora de projectes per poder desenvolupar i fer tangible la idea. Estudiants del grau superior d’informàtica dels Salesians de Sarrià s’encarreguen de desenvolupar l’aplicació, que esperen que algun dia s’arribi a implementar.\n— transport públic


Xerrades sobre diversitat religiosa a Tarragona i Lleida\nInici / Tercer sector al dia / Xerrades sobre diversitat religiosa a Tarragona i Lleida\n25.10.2016 | El Col·legi de Treball Social de Catalunya (TSCAT) i la Direcció General d’Afers Religiosos de la Generalitat de Catalunya organitzen dues xerrades sobre ‘La diversitat religiosa a Catalunya’, on es presentarà el mapa religiós amb les tretze confessions religioses presents al territori català.\nLa diversitat religiosa i el seu impacte\nL’objectiu d’aquest acte és explicar la diversitat religiosa des de la seva complexitat i també des de la seva aportació al patrimoni social i cultural de Catalunya. També es donarà a conèixer el seu impacte en la gestió pública i en la cohesió social, així com el marc legal en què es desenvolupa.\nLa xerrada anirà a càrrec de Francesc Torradeflot, doctor en teologia per la Facultat de Teologia de Catalunya, llicenciat en història de les religions i en filosofia, i actualment professor i investigador del Centre d’Estudis de les Tradicions de Saviesa i director de l’Associació UNESCO per al Diàleg Interreligiós.\nLes xerrades tindran lloc dimecres 9 de novembre de 18 a 20h a la seu de TSCAT de Tarragona (Barcelona 9, baixos 1a) i dijous 10 de novembre, al mateix horari, a la seu de TSCAT de Lleida (Canyeret 17-19 3r 1a). La inscripció ja està oberta, amb registre previ, per ambdues sessions.\nEtiquetes: cohesió social, diàleg interreligiòs, jornada, participació\nInauguració de l’exposició ‘Com vius?’ d’acidH, 25 d’octubre\nEl Tercer Sector alerta del col·lapse dels serveis socials municipals i proposa un nou model per atendre millor les necessitats socials


Centenars de morts a Kenya pel conflicte ètnic després dels comicis\n01 octubre 2020 02:28\nDevers 30 persones perderen la vida en l'incendi d'una església\nJosep Maria Sastre | 02 gener 2008\nLa violència a Kenya no ha cessat des que dijous hi varen tenir lloc les eleccions presidencials, en les quals les dades oficials donaren la victòria al mandatari actual, Mwai Kibaki, resultats que l'oposició, liderada per Raila Odinga, es nega a acceptar. L'enfrontament polític s'ha traslladat als carrers, on els partidaris d'un i de l'altre i les ètnies rivals s'enfronten i han causat ja centenars de morts. Segons l'oposició, la xifra ja puja a 250. Només ahir, devers 30 persones moriren en una església on s'havien refugiat per fugir dels combats, i que va ser incendiada.\nL'explosió de violència en una de les democràcies més estables i una de les economies més fortes de l'Àfrica ha encès les alarmes de la comunitat internacional i ha encès l'espira d'un conflicte ètnic que s'ha anat endurint des de fa anys. El diari més important del país, el Daily Nation, publica a les seves pàgines el temor que Kenya «estigui al límit d'una pèrdua completa del control». Però a diferència dels dies anteriors, ahir no es produïren enfrontaments tan oberts. La forta presència policíaca a la capital, Nairobi, era patent i els carrers es varen mantenir més silenciosos.\nPerò els morts pels combats des de dijous passat ja es compten per centenars, i l'oposició assegura que les víctimes mortals ja arriben almenys a 250.Segons la Policia, els periodistes i les forces de seguretat, les flames a l'església foren provocades per una banda de joves, i la majoria de les víctimes eren dones i infants, que fugien de la violència als carrers.


Un viatge emocionant i revelador per un segle d'educació sobre l'impuls humà més bàsic, des del seu paper com a eina de control sobre els cossos, desitjos i identitats de les persones fins a la lluita continuada pel coneixement, la llibertat i la igualtat.\nUn segle de l'educació sexual\nUn documental de creació que s’endinsa en els records distorsionats d’un jove cineasta xilè que va patir abusos a la seva infància. A Barcelona, lluny de Xile i de la seva família, cercarà d’afrontar el seu trauma infantil a través d’una carta visual dedicada a la seva mare.\nImatges a la\nEl feminisme està en auge, i cada vegada més homes afirmen ser feministes.\nPerò estan realment preparats per rebentar el club dels nois?\nQuan l'activista Simona Levi va anunciar una querella contra Rodrigo Rato per la fallida de Bankia, ningú va creure que tingués la més mínima possibilitat d'èxit. El poder polític, financer i judicial es va alinear en contra seva. Però amb la seva determinació inamovible, i usant com a ariet la pròpia lògica de sistema, la Simona va portar Rato a la presó i va demostrar que és possible dur els poderosos a retre comptes.\nPer primera vegada en els 50 anys d'història del Fòrum Econòmic Mundial, un equip de cinema ha pogut filmar rere bastidors. Amb el món en una cruïlla, documenta com els més poderosos del planeta prenen decisions que ens afecten a tots.\n© 2022 Bettina Walter Production S.L.


Arrencada tardoral – Escrit(o)s (im)prescindibles\nAdela Farré\tin Cultura\t 12/09/2010 15/09/2013 704 Words\nLa tornada a l’activitat després de les vacances ha estat tan intensa que resulta difícil trobar moments per anotar les reflexions que generen els mateixos esdeveniments que tan ocupada em tenen. La més interessant de les notícies (o, com a mínim, una de les més satisfactòries) és que la demanda contra Amics de les Arts i Joventuts Musicals, l’entitat que presideixo, que havien presentat els propietaris per anul·lar el contracte de lloguer vigent, ha estat desestimada.\nCom hem explicat al web de l’entitat (www.amicsdelesarts-jjmm.org, un altre petit èxit de l’estiu, perquè el vam estrenar tot just uns dies abans del judici, el 2 de juliol), la jutgesa ha rebutjat tant l’argument que el contracte d’explotació del servei de bar era un subarrendament no autoritzat (i, per tant, motiu justificat per cancel·lar el contracte de lloguer dels locals) com la pretensió que s’anul·lés, perquè no s’ajustava a dret, la clàusula de renovació que ens permet allargar l’actual lloguer 25 anys més.\nAixò no posa fi a la lluita, perquè els propietaris ja han presentat recurs d’apel·lació contra la sentència de primera instància, però ens dóna un temps per concentrar-nos en la feina (hi ha moltes més coses que la gestió d’un espai en una entitat) i per preparar els propers rounds. Entre aquestes feines, hi ha d’haver la de reflexionar sobre quina mena de cultura hem d’impulsar des d’entitats culturals com la nostra. Sovint em sento com aquells herois de pel·lícula que han quedat atrapats entre dues parets que s’han començat a moure, convergint cap al centre de l’espai, que és cada cop més estret. Com ells, temo que al final podem acabar completament aixafats, asfixiats… morts! Un mur es diu ‘mercat’, l’altre, ‘folklorisme popular’… i, al bell mig, una manera d’entendre l’acció cultural que se sostreu a les dues dinàmiques, però que assumeix elements de les dues.\nAmics de les Arts i Joventuts Musicals és singular com a entitat, per la seva diversitat (arts plàstiques, fotografia, cinema, teatre, jazz, música clàssica, coral, literatura, publicacions, conferències, iniciatives multidisciplinars…) i per la seva orientació (la creació cultural al marge de la professionalització, buscant, més que la inserció, la complementarietat amb el mercat).\nAvui he llegit a La Vanguardia una entrevista a Josep Ramoneda, que ha escrit contra la indiferència social que provoca la deriva consumista de la nostra societat. Ramoneda és un gran pensador i un dels millors analistes polítics que tenim al país; cal llegir-lo, segur. Però una reflexió com aquesta, a més d’arribar als mitjans quan es publica un llibre (quan la idea arriba al mercat), mereix que se’n parli, que hi hagi espais on es promoguin debats i taules rodones, publicacions segur més humils, però properes als ciutadans, potser fetes per no-professionals del pensament… Entre la pantalla plana de grans dimensions que ha convertit el nostre menjador en una sala de cinema on consumir la darrera producció de la indústria de l’entreteniment i el toc de gralles a la plaça, hi ha d’haver-hi un espai per la reflexió que no sigui només la lectura personal del llibre de Ramoneda.\nHi ha qui diu que aquest espai l’ocupen avui les xarxes socials. Crec que aquest és un discurs interessat. Jo que les empro, però sobretot observo com les utilitzen els meus fills adolescents, cada vegada estic més segura que les xarxes ocupen l’espai i el temps que nosaltres passàvem al bar de l’institut o, després, de la facultat. Segur que contribueixen a la socialització i a l’intercanvi d’informació, però segueixo pensant que són insuficients per promoure la participació, el compromís i la creativitat, autèntics eixos i raons de ser d’una entitat com la nostra. La idea d’una entitat com Amics i els seus diferents grups és la d’un projecte comú que es construeix al llarg del temps. No n’hi ha prou amb entrar, també t’hi has de mullar. I ho has de fer per amor a l’art. Una lògica que segurament va massa a contrapèl dels temps que vivim, no?\nOne thought on “Arrencada tardoral”\n14/09/2010 a les 13:04\nFelicitats per l'èxit provisional -espero que definitiu- dels amics.


Jornades de llengua. Propostes per al futur del català – La veu d'Àfrica\nJornades de llengua. Propostes per al futur del català\nÒmnium cultural, 3 de maig de 2022\nDissabte 7 de maig – 10:00 UPF\nHem organitzat unes jornades de llengua per debatre propostes per al futur del català. Experts en llengua debatran sobre les estratègies que cal seguir per afrontar el repte de defensar la llengua davant dels atacs de l’Estat i promoure el seu ús social.\nEt convidem a assistir-hi el dissabte 7 de maig, serà el moment en el qual els experts en llengua exposaran les propostes treballades en diferents àmbits: educació i lleure, demografia i diversitat social, continguts audiovisuals, empresa i treball i atenció a les persones. El resultat d’aquestes jornades seran l’aportació d’Òmnium al Pacte Nacional per la Llengua!\nA Òmnium Cultural destinem la major part del pressupost de l’entitat a defensar la llengua i la cultura. La llengua és clau, i per això treballem al costat dels experts perquè el català sigui una llengua amb futur.\nPrevious Post:Laya va ser espiada en plena crisi amb el Marroc el 2021\nNext Post:ISE i IOTSWC, cites clau de les grans tendències tecnològiques


Els jugadors de les Terres de l’Ebre Jaume Fandos (Godall), i Roser Cherta (la Galera), lideren les classificacions del Circuit Individual Sènior, un cop disputades les dues primeres jornades (4 partides). Fandos porta un total de 338 punts i 31 bitlles, aconseguint una mitjana de 84,5 punts per partida, mentre que Roser Cherta ha aconseguit 310 punts i 26 bitlles, amb una mitjana de 77,5 punts.\nEn categoria masculina, on ja han participat més de 300 jugadors, darrera de Jaume Fandos hi trobem Amancio Domínguez d’Ivars d’Urgell, amb 82 punts de mitjana, seguit de Jaime López de la Penya del Bistec de Tordera, i Manuel Castillo, de los del Huerto de Cervera tots dos amb una mitjana de 81 punts.\nEn categoria femenina – amb 64 participants - trobem en segona posició a Roser Enrich, dels Ametllers de Cervera amb la mateixa mitjana que Roser Cherta però una bitlla menys. Les segueixen Dolors Cots d’Olius i Alexandra Solà del Somiserem del Ges de Torelló amb una mitjana de 76,5 punts.\nFoto: Jaume Fandos, campió de Catalunya 2015


Amb Wert, no anem bé. | Emporion\nper Joan Surroca i Sens\t el maig 25, 2013\nEl meu amic i jo estàvem cercant no recordo quin monument a la ciutat del Caire. Per acabar amb els dubtes del camí a seguir, vam decidir preguntar a un policia que per sort xampurrejava l’anglès.\nCom és costum en aquests casos, ens va indicar la direcció amb tot tipus de detalls: «Segueixin per aquesta avinguda i, quan trobin una plaça, agafin el carrer de mà dreta, vagin avall fins a la cinquena cruïlla; després hauran de trencar a mà esquerra, caminin i veuran un passeig, baixin fins al final i trenquin a mà dreta per enfilar el segon a mà esquerra […].» Vam iniciar aquesta peregrinació urbana i, quan feia una mitja hora llarga que caminàvem, vam optar, per més seguretat, per tornar a preguntar a un altre policia que veiérem prop nostre. Oh, sorpresa!, era el mateix que ens havia atès i que no s’havia mogut de lloc! Va resultar que havíem caminat molt per acabar en el mateix punt de partida!\nAquesta anècdota em serveix de metàfora. La història no es repeteix, però rima, segons Mark Twain. Res no torna a passar exactament igual; no obstant això, els cicles segueixen un ordre invariable de crisi-creativitat-crisi. Quan un cicle s’acaba (que és la crisi que estem vivint ara), la humanitat torna a un punt de partida i, encara que sembli que res no ha servit de res, no és veritat. No som més virtuosos que els nostres rebesavis, cert, però tenim millors lleis que limiten els despropòsits; gaudim de més oportunitats i de més possibilitats d’exercir les llibertats. Malgrat alguns evidents retrocessos, les societats són més justes que no pas fa uns segles. Queda un gran camí a córrer, però em faria basarda retrocedir a temps passats.\nEl ministre Wert és dels que creuen que només podem sortir de la crisi formant treballadors competitius. Segons ell, els estudis humanístics només porten gent a l’atur i no cal ensenyar a raonar, la vida espavila. Respecto el seu punt de vista, però els períodes de creativitat sempre tenen el punt de partida gràcies a l’embranzida per «ser», no tant per «fer». Per tant, en aquests moments, més que no pas saberuts especialistes, necessitem tècnics i científiques amb una bona base humanística. Necessitem mestres en humanitat, mestres que acompanyin els joves cap a viatges transformadors. Els clàssics grecs entenien l’estudi de les matemàtiques, l’astronomia, la geometria i la música com alguna cosa més que matèries per conèixer el món físic, l’estudi importava sobretot pel que aportava en el creixement personal, en la transformació de l’estudiós. L’important era el combat interior. Per això, Sòcrates es definia com un tàvec que picava les consciències massa tranquil·les i conformistes.\nPer sortir de la crisi i entrar en el proper període creatiu cal deixar les velles formes agressives, només preocupades per destruir l’adversari. Sòcrates deia que, com la seva mare, ell era una partera que ajudava els seus interlocutors a engendrar un nou jo. Educar, del llatí educere, significa «treure». Saber treure de dins les qualitats dels joves. A mi sempre m’ha fet molta pena sentir a parlar de «fracàs escolar». Cap jove ha de fracassar. No hi ha ningú inútil per tot. Tots som útils per a alguna cosa. El bon educador és el que sap descobrir el tresor amagat que tot infant i jove porta dins seu. Ell ajuda a extreure aquest tresor, l’ensenya a l’educand i l’anima, l’entusiasma per allò que ella o ell és únic. A poc a poc les noies i els nois sabran «ser» ells mateixos i «fer» la seva vocació en bé de la societat. Aleshores tindran la satisfacció garantida.\nLes escoles fredes, sense humanitats, sense humanitat, que vol Wert, estan renyides amb el mateix significat de la paraula «escola», del grec skholé, que precisament vol dir «contemplació», «oci», «tranquil·litat»… Sense aquests ingredients de calma és ben difícil «pensar». Sense pensar, els nostres estudiants mai no s’orientaran, mai sabran discernir, matisar, i no arribaran a la màxima aspiració de l’ésser humà: esdevenir savi. Saviesa ve de sapere, la paraula llatina que la podem traduir per «paladejar», «assaborir». Savi no és qui sap moltes coses. El meu ordinador seria molt savi. Savi és qui té la gràcia de viure poèticament. Només els savis gaudeixen de tots els matisos de la vida. No podem deixar d’aspirar a formar «savis». Amb Wert, no anem bé.


CEIGRUP BLANES - Pis en venda en Centre Vila per 80.000 € - BL00003\nCEIGRUP BLANES - Pis en venda a Centre Vila per 80.000 € BL00003\nPis en venda al Carrer ESPERANÇA\nCeigrup Blanes t´ofereix un apartament molt coquetó al costat de la platja i al mateix centre, ideal com a segona residència i perfecte com a inversió.\nCEIGRUP BLANES, Som, una Empresa de serveis, amb més de 20 anys d´experiència i preparada per satisfer les vostres necessitats en el sector immobiliari, en l´assessorament laboral, fiscal i comptable i en l´àmbit jurídic. · A Blanes, pòrtic de la Costa Brava. · Amb una àmplia Carta de Serveis, per garantir la màxima qualitat, i un equip especialitzat en cadascuna de les àrees. CEIGRUP és una xarxa immobiliària integrada per professionals amb llarga trajectòria i reconegut prestigi. Neix l’any 1.990, de la mà de tres professionals amb la voluntat de sumar sinèrgies i crear una mateixa marca que identifiqui a unes empreses immobiliàries que es distingeixen pel seu rigor, professionalitat i relació de confiança amb el client. Actualment i després més de 25 anys de trajectòria CEIGRUP, tot i els convulsos anys de crisi viscuts, segueix sent la marca de referència a la Costa Brava i les comarques girones.\nCEIGRUP BLANES, Som, una Empresa de serveis, amb més de 20 a...


Web empresa Breda - La Quadra\nWeb empresa Breda\nLa Quadra realitza projectes de Web empresa a mida que s’adapten a la imatge corporativa de l’empresa i de les necessitats que aquesta vol assolir. Al llarg dels anys ja hem desenvolupat projectes web per empreses d’arreu de l’estat en poblacions com Breda.\nLa Quadra es un estudi de disseny especialitzat en Web empresa que ja ha realitzat treballs per empreses de Breda.\nSi està cercant Web empresa Breda sàpiga que li podem oferir un servei personalitzat i de qualitat amb el que obtindrà els resultats esperats i probablement millorarem aquests.\nSi desitja tenir més informació sobre Web empresa Breda, l’animem a que ens contacti per a poder atendre’l personalment i encantats li explicarem tot allò que creiem que el pot ajudar a fer rentable el seu projecte web.\nEl convidem a que visiti el nostre portafoli perquè conegui alguns dels projectes desenvolupats i també la secció de serveis, on es farà una idea d’alguns dels nostres serveis, de totes maneres, preferim el tracte personal directe, per tant, si ho prefereix podem concretar una visita perquè ens pugui explicar de primera mà que vol aconseguir amb Web empresa Breda i li proposarem l’estratègia més adequada per assolir-ho amb èxit.


Portfoli del 21T: La prova\nDilluns, el primer dia de la setmana vam començar llegint alguns fragments de les veus del temps, el llibre que utilitzem a classe com a llibre de text, Toni també va comentar com van sortir els comentaris al blog de la setmana passada.\nDimecres varem continuar treballant amb les veus del temps, i varem llegir un fragment de Bernat Metge del llibre lo somni, aquest fragmente era un poc el contrari de l'obra de Jaume roig L'espill, ja que en el fragment que vam llegir l'autor defensava a les dones, i les defensava dient que els homes eren mes de tot que elles, en lo que es referia a actituds negatives. Després d'això Toni va repartir un full amb una prova molt pareguda a la que hauriem de fer al dia següent.\nDijous, l'ultim dia de la setmana, va ser el dia decisiu, el dia de la prova escrita, la prova constava de 6 o 7 apartats, que tenies completar amb un del fragments que hi havia, jo vaig triar el primer fragment que tractava d'un home que feia un pacte amb el diable, però com sempre el diable sempre acabava guanyant.\nJo pense que el vaig fer be, ja veurem les notes.\nPublicat per Sergio a 22:50


Pàgina d'inici\tAgenda\tFesta Major de Vila-rodona\nDel 8 al 13 d'agost de 2012 - Vila-rodona (Alt Camp)\nLa Festa Major de Vila-rodona se celebra del 8 al 13 d’agost i inclou diverses activitats musicals com concerts, balls, discomòbil i ‘playbacks’ infantils. Els veïns també poden gaudir d’espectacles de màgia i cinema.\nDimecres 8. A l’envelat, a les 19 h, ‘playback’ infantil i berenar. A les moreres del Casal, a les 21 h, semifinals i final del XVI Memorial de Petanca Toni Egea.\nDijous 9. A l’envelat, a les 22 h, gran sopar de festa major i espectacle ‘Màgics’, a càrrec de Jordi Caps i Fèlix Brunet..\nDivendres 10. A la casa parroquial, a les 12 h, ofici solemne en honor de Sant Llorenç. A la plaça Hospital, a les 18 h, actuació infantil a càrrec de Màgia i xocolatada. A l’envelat, a les 20 h i a les 00 h, ball a càrrec de l’orquestra Europa i discomòbil.\nDissabte 11. A la plaça dels Arbres, a les 20 h, ball de sardanes a càrrec de la Cobla de Reus i el tradicional tast de sangria. Al campanar del poble i a la plaça dels Arbres, a les 21 h, espectacle pirotècnic. A l’envelat, a les 00 h, ball a càrrec de l’organista DML Sound, actuació del grup Hotel Cochambre i discomòbil.\nDiumenge 12. Al camp de futbol, a les 18 h, partit de futbol. A l’envelat, a les 20 h i a les 00 h, ball a càrrec de l’orquestra Blanes i discomòbil.\nDilluns 13. A la piscina, a les 12 h, castells inflables. Al cinema del Casal, a les 22.30 h, projecció de la pel·lícula ‘Intocable’.


El sector hoteler de la Costa Brava Centre es mostra optimista de cara a la Setmana Santa. Amb el meravellós clima amb el qual hem entrat a la primavera s'espera que el turisme es decanti més cap al mar que cap a la muntanya, per tant es preveu que la Costa Brava aconsegueixi pràcticament un ple absolut.\nA més de la climatologia, un altre punt a favor és la posició al calendari. Enguany la Setmana Santa arriba tard, a inicis de la segona quinzena d'abril, el que provoca que faci temps que la gent no destina tres o quatre dies a marxar de casa. Això sumat al bon temps que per l'època de l'any pertoca anima a moltes famílies a triar la costa com el destí per passar el que seran les vacances prèvies a l'estiu.\nSerà principalment un públic del país el que visitarà la costa gironina, en espera que a partir del Dilluns de Pasqua siguin els turistes europeus els que agafin el relleu.\nLa Costa Brava Centre espera així rebre un allau de visitants durant la Setmana Santa. Tot i que bona part de les reserves es faran en els propers dies, a darrera hora, es preveu que hi hagi una molt bona ocupació durant els dies pròpiament festius.


Més de cent lletrats assisteixen a el curs d'assistència penitenciària en ICALI\nLa formació, subvencionada per la Conselleria de Justícia, abasta tres jornades i està dirigida tant a el reciclatge d'advocats i advocades que ja ofereixen este servei com aquells que vulguin accedir per primera vegada.\nMés de cent lletrats i lletrades han iniciat este dilluns el curs d'Assessorament Jurídic Penitenciari que es prolongarà fins demà dimecres a l'Il·lustre Col·legi Provincial d'Advocats d'Alacant (ICALI).\nLa formació està dirigida tant als companys i companyes que ja presten este servei als interns de les presons d'Alacant i Villena i el psiquiàtric d'Alacant, com per als que volen accedir a la mateixa.\nEl curs està subvencionat per la Conselleria de Justícia de la Generalitat València i se centra en l'assistència a l'intern en la fase d'execució de penes. El degà de l'ICALI, Fernando Candela, i la tresorera i diputada de l'ICALI, Catalina Alcázar, han presentant el curs i han subratllat la importància de la formació contínua en este tipo de serveis.\nEsta primera jornada ha estat a càrrec de la jutgessa de vigilància penitenciària d'Alacant, Eva Martínez, que ha impartit la ponència "Pèrdua de el dret a la llibertat, i la situació de l'psiquiàtric penitenciari i l'execució de TBC". Per la seua banda, la jutgessa vigilància penitenciària de Villena, Mª José Sirvent, ha analitzat els permisos i classificació de grau.\nEl servei d'Assessorament Jurídic Penitenciari es presta en les tres institucions de la província els dies dimecres i a la mateixa estan adscrits 109 advocats i advocades.


Golgi Apartment Pavia Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 35 allotjaments a Pavia.\nVIale Golgi 34, Pavia, Pavia, Itàlia, 27100 - Veure al mapa\n"Property is very close to the station and with private car p..."\nMés informació sobre Golgi Apartment\nDissenyat tant per oci com per negoci, Golgi Apartment està situat idealment a Pavia; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nGolgi Apartment també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Pavia. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Golgi Apartment es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, escriptori, ventilador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Golgi Apartment no troba competidors en cap categoria.\nCal que informeu el Golgi Apartment de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (112) Parelles (37) Viatgers en solitari (11) Famílies amb infants petits (38) Famílies amb infants grans (11) Grups (13)\nAllotjaments a Pavia


Formació – Kinkolor\nA Kinkolor volem ajudar-te. Per això posem a la teva disposició els nostres cursos de formació: materials, tècniques d’aplicació, novetats, consells…\nTot allò relacionat amb aquest món que ens apassiona a càrrec de professionals del sector amb formació sobre aquest tema.\nKinkolor ofereix cursos presencials totalment gratuïts\nT’interessa algun tema especialment? Idees, suggeriments? Vols estar al dia dels cursos que anem programant?\nOmple el següent formulari… perquè tu comptes!


Sessions "Aplicacions de les Matemàtiques a l'Enginyeria" — Escola Tècnica Superior d'Enginyeria Industrial de Barcelona. ETSEIB — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya\nSessions "Aplicacions de les Matemàtiques a l'Enginyeria"\nEs desenvoluparan els dimecres, de 12.15 h a 14 h, a l'Aula 0.5 de l'ETSEIB. Es preveu l'obtenció de crèdits per l'assistència.\n02/10/2019 de 12:15 a 14:00\nAula 0.5 (ETSEIB)\nEl pròxim 2 d'octubre s'iniciaran les sessions sobre "Aplicacions de les Matemàtiques a l'Enginyeria" que s'endeguen aquest curs, sota la coordinació de la prof. Marta Peña i amb la col·laboració del prof. emèrit Josep Ferrer.\nEls interessats podeu contactar amb marta.penya@upc.edu\nSessions els dimecres, de 12.15 h a 14 h, a l'Aula 0.5 de l'ETSEIB\nLes sessions van adreçades a l'estudiantat de carreres tecnològiques, molt especialment els de primers cursos. En aquest sentit s'han seleccionat aplicacions especialment assequibles, tant pel que fa als continguts matemàtics requerits com als tecnològics. El primer quadrimestre es centrarà principalment en les aplicacions de l'Àlgebra Lineal.\nEs pretén palesar l'estreta vinculació entre les assignatures bàsiques d'aquestes carreres i les posteriors matèries tecnològiques, i els seus continguts i enfocaments tenen ben presents aquesta vinculació. L'objectiu és estimular i motivar l'estudiantat per fer front a les dificultats que aquestes assignatures presenten.\nLa iniciativa s'emmarca en les tendències europees de promoure les carreres STEM, en particular estimulant l'"engagement" de l'estudiantat com a forma de superar els recels i disminuir l'abandonament. Més concretament, deriva del seminari sobre "Contextualització de les ciències en les carreres tecnològiques", endegat el 2018 per la prof. Marta Peña a través de l'ICE de la UPC.


L'anàlisi d'Antoni Bassas: 'Lesmes i l’abús de la justícia' (Antoni Bassas)\n3 min. 22/10/2018 12:30\nParlem del nou escàndol que afecta la justícia espanyola i el seu cap visible, Carlos Lesmes, president del Tribunal Suprem i del Consell General del Poder Judicial. Em refereixo, esclar, al fet que el Suprem fes marxa enrere en la sentència que obligava els bancs a pagar l’impost en les escriptures notarials del préstec amb garantia hipotecària i no els clients.\nNo es perdin avui el que explica Ernesto Ekaizer:\nLa revisió de la sentència sobre les hipoteques la va impulsar el mateix president del tribunal. Ekaizer ho considera l’atac més gran a la independència judicial i parla d’una secta dins la magistratura coneguda com a Grup d’Amics de Lesmes. Afegeix que els moviments a l’alça de la borsa divendres passat haurien de ser investigats per la Comissió Nacional del Mercat de Valors. La pujada de les accions dels bancs divendres passat, dia 19, va arribar després de la forta baixada de dijous i pot haver generat fortunes si es disposava d’informació sobre el comunicat que s’estava coent. I diu més: la cap de gabinet de Lesmes, la fiscal Ana Murillo, és la dona de José Manuel Cendoya, vicepresident del Banco Santander a Espanya.\nO sigui que per raons d’interès general (una greu afectació del sistema financer) el Suprem pot repensar una resolució que ja ha dictat. I protegir els interessos de la banca, que podria haver de pagar entre dos mil i quatre mil milions d’impostos que ha pagat la gent de la seva butxaca. Això sol ja és escandalós i hauríem d’estar sentint què diu Pedro Sánchez sobre això.\nAmb decisions tan descaradament a favor del sistema financer, ¿com s’estranyen que hi hagi gent que renegui de la democràcia, de l’estat de dret i es llanci en braços del primer populista que li promet llei i ordre?\n"¿El Tribunal Suprem pot repensar això, però no pot repensar les presons preventives i ni els autos de processament dels presos i exiliats polítics, vista la greu afectació política i social que estan tenint?"\nPerò és que, a més a més, hi ha un greuge comparatiu: ¿el Tribunal Suprem pot repensar això, però no pot repensar les presons preventives i ni els autos de processament dels presos i exiliats polítics, vista la greu afectació política i social que estan tenint? ¿O com que és a Catalunya no hi ha res a tractar?\nLesmes és el de “L’estat dret té el seu fonament últim en la unitat d’Espanya”. Des de divendres és el de “La banca sempre guanya”. Hi ha un estat, dins l’Estat, que fa pudor de podrit.\nJutges per la Democràcia demana la dimissió del magistrat que ha paralitzat la sentència sobre les hipoteques


IES Maria Àngels Cardona - Ciutadella. Ciutadella\nCapítol 1: La decisió del rei\nAquell estiu havia estat el més llarg des de feia segles, i si l’estiu és llarg això significa que l’hivern, el dur hivern, seria encara molt més durador. Encara que totes les xemeneies siguin enceses seguirà fent fred, tant de fred que causa la mort. L’hivern arriba, i arriba per a tots. És en aquests temps quan la família s’ha d’ajudar entre si i mantenir-se unida.\nL’home que s’havia de executar tenia un aspecte diferent. Pel que sé, quan s’executa una persona aquesta està atemorida, però aquell home no ho estava. El seu rostre era seriós i trist i sense cap pena es dirigia cap a ser decapitat. El meu pare, el senyor d’Invernàlia Ned Stark, era el que havia de cometre tal barbaritat a aquell home. Amb una sola espasada, el cap de l‘home es desferrà de la resta del cos acabant així amb la vida del que va desertar. No vaig tenir prou valor per mirar, encara que els meus germans m’aconsellaren fer-ho, però no vaig poder, potser no sigui tan gran per veure tal coses.\nNo vaig parlar en tot el camí de tornada ni jo ni ningú, però quan vam passar les muralles em vaig quedar més enrere i juntament amb jo els meus germans Robb i Jon.\n-Creis que s’ha enfadat amb mi?-vaig dir-los.\n-No- digué Robb.\n-Però sí que l’has defraudat- digué Jon afegint una rialla al final.\n-Això no és veritat. No facis cas al Jon, i no passis pena Bran, a mi em portà als sis anys a veure una execució i tampoc vaig poder-ho mirar, la meva mirada estava fixada al terra. Vaig saber que ja s’havia acabat quan un esbart de corbs s’espantaren i arrencaren el seu vol enfora d’aquell desagradable lloc.\n-Ja, però tu no vas apartar la mirada, jo sí- vaig dir-li amb un to trist al meu germà major\n-I abans de tu molts van apartar-la també- digué Jon per a intentar que em sentís millor, però no ho aconseguí.\nMés tard em trobava practicant com es lluita amb espasa, al jardí de la fortalesa, quan em va parèixer sentir la veu de la meva estimada germana menor, l’Arya. És la noia més graciosa i intel·ligent de tot el Nord. És una noia molt rebel, no li agrada gens fer les coses que tota noia ha de saber fer, com per exemple cosir, no en sap gens de cosir, però lluitar se li dona molt molt bé, més que a mi. Jo odii les meves classes de tir amb arc. Tan sols desitjaria estar a la biblioteca tot el dia, llegint, descobrint fets passats, …, però és clar, aquest no és el meu futur. El futur que se m’ofereix és el de ser un guerrer, matant gent inofensiva amb la meva espassa, o el de passar-me tota la vida a un castell, assegut al meu tron i impartint justícia tot el dia.\nA la nit, em vaig acostar a la cambra dels meus pares i vaig escoltar que estaven parlant de mi. Vaig parar atenció a aquelles paraules que sortien de la boca del meu pare dient que no hauria hagut de portar-me a la decapitació. La meva mare li tirava en cara que ella portava la raó quan li va dir que no m’hi portés. “Encara és un noi innocent i feliç, quan sigui gran ja en veurà prou de barbaritats, però ara ha de gaudir la seva infantesa” digué la meva mare. El meu pare li donava la raó com fa sovint, suposo que no tenia ganes de discutir ja que havia estat un dia molt llarg.\nSortí el sol il·luminant cada racó de la meva cambra. Com cada dia, es despertava als meus peus el meu llop, l’Estiu. Cada membre de la meva família en posseeix un. El meu pare i la meva mare compartien al Ankor, el Robb cuidava al Sombragris, el Jon al Fantasma, la Sansa ala Dama, l’Arya a la Nymeria, jo l’Estiu i el Rickon el Pelut.\nPot parèixer una bogeria, però els llops són animals lleials i protegeixen els seus.\nAquell dia era un dia molt important, el rei Jaume havia encomanat al meu pare una missió molt important a l’altre punta del món. Lord Eddard Stark havia d’embarcar-se a un vaixell i posar rumb al continent d’Essos, a la ciutat d’Elyria.\nEns trobàvem tots asseguts a taula esmorzant, hi havia gran varietat de menjar, pareixia un banquet. En acabar el meu pare s’aixecà i anuncia amb molt d'entusiasme i orgull:\n-Estimada família, aquesta nit he de partir cap a Essos per a complir amb l’encàrrec que el rei Jaume, el primer del seu nom, governador i protector dels set regnes m’ha manat a complir. Portaré amb mi a tres membres per a que em facin companyia i coneguin món. Aquests seran el Bran, l’Arya i el Rickon.\nTots tres estàvem molt emocionats i contents, era la primera vegada que sortíem fora d’Invernàlia. Jo estava ansiós per a salpar com més prest millor.\n-Ens podrem emportar els nostres llops?- preguntà l’Arya, però com era d’esperar no li ho van permetre.\n-Com vols que aguanti dins un vaixell un mes sencer?- li pregunta el Robb-. Es cansaria, o potser cauria a l’aigua.\n-El millor és que es quedin a terra, nosaltres cuidarem d’ells- digué el Jon\n-Però el pare va dir que cadascú havia de fer-se responsable del seu llop, no us en recordau, quan ens els van donar. Estaríem desobeint les seves ordres- digué l’Arya que no es donava per vençuda. Ella era molt ambiciosa, no aturaria fins aconseguir el que es proposava.\n-Et proposo un pla als tres. La Sansa cuidara de la Nymeria, el Robb de l’Estiu i jo mateix del Pelut, vos pareix bé?- preguntà Jon.-Per a mi perfecte, encara que em faci molta pena deixar el Pelut sol, és molt tímid.\nL’Arya assentí amb molta pena, no volia separar-se de la Nymeria, era com la seva millor amiga, sempre estan juntes.\nLa meva mare i el meu pare observaven com solucionàvem els problemes com adults responsables.\n-M’agrada molt veure com se les arreglen sols -digué el meu pare a la mare.\n-Suposo que el Robb serà el Lord d’Invernàlia durant la teva absència -digué la Catelyn.\n-No, seràs tu la que governi el Nord mentre jo no hi sigui present.\nVaig mirar cap a la meva mare, tenia cara de sorpresa. Eddard posà silenci entre els fills, i després ens anuncià, especialment al Robb, la decisió que prengué.\nCapítol 2: Rumb a Elyria\nLa nit arribà ràpida i silenciosa, com una pantera atacant la seva pròxima presa. Ens trobàvem al moll disposats a prendre rumb a Elyria. Tota la meva família va acudir-hi per a acomiadar-se de nosaltres. La meva mare i la Sansa, amb llàgrimes als ulls, abraçava a tots i ens deia que anéssim amb molt de compte a Elyria. El Robb ens desitjava sort a tots amb un somriure d'orella a orella, aquell somriure que tant el caracteritza. El Jon ens digué als meus germans i a mi que gaudíssim molt de l'aventura que ens esperava i al meu pare li digué que anés amb molt de compte pel continent d'Essos.\nHavent-nos acomiadat de tothom, pujarem al vaixell. No es podia veure gran cosa per la foscor de la nit, la lluna brillava amb poca força. Les torxes havien de fer el treball de la lluna en aquella nit fosca i trista. El vaixell era molt gran amb les veles blanques i l'escut de la casa Stark al centre destacant.\nEdgar, el lleial conseller del meu pare, ens va guiar a les cambres. Al final del passadís s'hi trobava la cambra del meu pare. Aquesta era la més gran de tot el vaixell, disposava d'escriptori per a planificar, un llit enorme, una prestatgeria amb ampolles de vi que de segur que li trobarà ús. A una altra taula hi havia un mapa enorme d'Essos, amb totes les ciutats, rius, muntanyes…\n-Acompanyau-me, ara us guiaré a les vostres habitacions- ens digué Edgar amb un somriure a la cara quan veié que no paràvem de tocar tot el que hi havia a la cambra del pare.\nA l'esquerra hi havia una habitació amb una llitera. La cambra no era tan gran, però era més que suficient per a l'Arya i el Rickon. En aquesta no hi havia tantes coses, bàsicament només disposava de la llitera i dos armaris.\n-Que bonica!- digué Eddar - suposo que és la cambra de l'Arya i el Rickon.\n-Què?! -exclamà l'Arya enfadada i sorpresa-. Jo pensava que en aquesta habitació s'hi quedaven el Bran i el Rickon! Jo vull una habitació per a mi soleta! Ja no sóc tan petita\n-Amb això portes la raó, el millor serà que els nois dormin junts i tu dormis a l'altra habitació- digué el pare donant-li la raó, com fa sempre.\n-Com pot ser que sempre es surti amb la seva? No és just!- vaig dir enfadat, ja que era jo el que havia de dormir en la cambra gran.\n-Ja he pres la decisió Bran i no em faràs canviar-la -ordenà el meu pare.\nNo tenia altra alternativa, havia de mantenir la boca tancada i procurar no enfadar el pare. L'Arya sempre aconsegueix tot el que vol, és la filla consentida del pare. Vaig procurar no pensar més en el tema de les habitacions, almenys estaria ben acompanyat pel meu germà.\nJa feia tres setmanes des que vam abandonar el Nord, trobava a faltar als meus germans i a la mare, i sobretot a l'Estiu. La part positiva és que hi quedava menys per arribar al destí. Estava ansiós per a atracar a Elyria. El dia a dia al vaixell era molt avorrit, però l'Arya s'ocupava d'entretenir-nos. Sovint practicàvem amb l'espasa i imaginàvem que érem pirates, jo m'enfilava pel vaixell, aguantant-me amb les cordes i les veles, allí no m'atrapaven mai.\nM'encanta observar la mar des de la punta més alta del vaixell. Sentir l'aigua com es baralla amb la fusta del vaixell, veure als peixos nedar, em dóna pau i calma. Però aquesta última dura poc més. Un dia estava jugant amb l'Arya al "pares, pares” ella havia d'atrapar-me, però jo sóc més ràpid corrents que no pas ella. Em dirigia de la popa cap a la proa del vaixell, no tenia escapatòria així que vaig decidir anar pel bauprès, on l'Arya no s'atrevia a seguir-me. El rostre li canvia de sobte, a la seva cara se li reflectia preocupació i por. Només em deia que tornes a dins del vaixell, però ho deia cridant, com si fos ella la que estigués a punt de caure a la mar.\n-Bran, fes el favor de tornar a dins de seguida!\n-No, ho fas a posta. Tu l'únic que vols és atrapar-me per a deixar de "parar"- li digué convençut\n-Si me'n vaig d'aquí, baixaràs?\n-Si, t'ho jur\nFins que no es va girar i fos prou enfora no em vaig moure del meu lloc per si cas se li acudia venir corrents a mi mentre jo estigués descuidat. En el moment en què em vaig decidir a baixar vaig patinar i la meva mà amollà la corda que em sostenia en equilibri. Vaig amollar un crit que varen poder sentir des de l'altra punta del món, em precipitava a l'aigua i no hi havia res per a detenir-ho. L'aigua era glaçant, jo intentava sostenir-me i cridar, vaig poder sentir com la meva germana cridava el meu nom amb escàndol. El rostre del meu pare va canviar de cop, en veure’m dins l'aigua. S'hi podia veure preocupació. Cada cop podia veure-hi menys, m'estava endinsant al fons del mar. Estava atemorit, no volia que la meva gran aventura acabés, només acabava de començar, però en la meva situació és millor pensar que la gran aventura estava a punt de finalitzar. L'últim que record és la sensació de quedar-me sense aire i notar la pressió de l'aigua per tot el meu cos, el cap, els peus, mans, cames. De sobte tot es tornà fosc.\nCapítol 3: El somriure sospitós\nEl sol s'alçà il·luminant cada racó de la meva cambra. Com cada dia als meus peus s'hi trobava l'Estiu descansant. A la xemeneia tan sols hi quedava cendra que ja no em resguardava de la gelor. El sol per més que brilles no feia calor, el fred lleva tota la il·lusió a les persones.\nDesprés d'haver esmorzat amb la meva família em vaig dirigir de cap a la biblioteca. Vaig continuar llegint el mateix llibre que l'altre cop, ja que l'havia deixat a la meitat. El llibre parlava sobre les diferents ciutats dels set regnes, des de Desembarc del Rei fins a Bravos. Com m'agradaria visitar cada lloc del món, conèixer cultures noves, nous menjars, maneres de vida, etc., però no, jo no puc sortir d'Invernàlia.\n-Tant de bo poder visitar la capital- vaig dir amb els ulls tancats i amb una veu xiuxiuejant.\nNo sé amb certesa que passa, per alguna cosa s'apoderà de mi i em vaig desmaiar tirat al sòl.\nQuan al final em vaig despertar no em trobava a la biblioteca d'Invernàlia sinó que estava a un lloc estrany, un lloc nou per mi.\nEm vaig aixecar del terra i vaig decidir anar a investigar aquell lloc desconegut. Als carrers hi havia un munt de gent que comprava i venia de petites tendes que hi havia. Vaig demanar a un senyor major on ens trobàvem, però no em respongué, només es va riure de mi. Imagín que és una pregunta molt estúpida, però necessitava saber on era. Vaig preguntar a dos adults més, i els dos es van burlar de mi, com el primer. Estava desesperat, ja no sabia que fer, però de sobte vaig veure a una filleta de la meva edat, més o menys, i optà per preguntar-li a ella.\n-Perdoni, em podries dir on ens trobam?\n-Estem a la capital, Desembarc del Rei.\nQue?! Desembarc del Rei? Que feia jo allà, i com hi havia arribat? He de tornar a casa de segur que deuen estar preocupadíssims, però abans de tornar podria explorar un poc la capital. I així ho vaig fer, però no vaig poder arribar molt lluny. Només vaig aguantar un quart d'hora caminant per aquells agostadors carrers, i tenint a sobre el sol es feia tot molt més pesat. Les meves robes eren de neu, i a la capital el sol et pot arribar a cremar. "Tant de bo regressar a casa" vaig dir baixet.\nNo ho podia creure, em trobava a casa! Vaig anar a abraçar a la meva mare i li digué:\n-Mare ja he tornat, no em tornaré a escapar mai més, però et jur que no ho he fet volent.\n-Bran, de què em parles? Si fa deu minuts ens trobàvem esmorzant junts. De segur que m'estàs prenent el pèl- em digué rient- On t'has escapat aquest cop?\n-He anat a la capital, a Desembarc del Rei.\n-Sí, és clar que si- em digué amb to sarcàstic.\n-Mama ho dic de veritat\n-Vinga, vés una estona a jugar amb el Rickon.\nQue m'està passant? Com no s'ha adonat ningú de què he estat fora durant tant temps? Com ho feia per viatjar d'un lloc a un altre amb tanta rapidesa? Em vaig posar a analitzar tot el que havia passat i, després de quasi una hora, a la conclusió que vaig arribar va ser que quan deia "Tant de bo visitar x ciutat" em desplaçava allà i ningú s'adonaria de la meva absència. No fiava deixar escapar tal oportunitat, així que vaig agafar una bossa petita de monedes i digué "Tant de bo poder viatjar a Dorne" i altre cop em vaig desmaiar a terra amb el sac de monedes ben agafat.\nEn despertar, tal com havia passat abans, em trobava a la ciutat que havia desitjat anar, Dorne. De segur que és el lloc més bonic de tot el món. A Dorne hi ha tot tipus d'animals, però els que predominen són els rèptils, i la vegetació és exòtica i molt bonica. Vaig passar-hi una setmana sencera, i fins i tot em van sobrar algunes monedes. Vaig gaudir molt de la cultura que hi ha a aquesta ciutat, els edificis no són com els altres, cada un té cosa especial que els diferencia i els fa únics, no com els de la capital, allí són tots molt paraescut.\nVaig regressar a Invernàlia, però no per molt temps. Desitjava amb tota la meva ànima visitar Bravos. Pel que he llegit, sé que a Bravos hi ha molta diversitat en tot, que allí hi ha el banc més poderós de tot el món, i que s'hi entrenen els millors assassins d'entre tots els set regnes.\nBravos és una ciutat on l'esclavatge és totalment il·legal, mentre que la resta de ciutats de l'altre continent, Essos, segueixen amb l'esclavatge.\nEm disposava a partir cap a Bravos, però, de cop i volta sentia un dolor espantós en el cap, "Potser es tracta d'un refredat" em deia a mi mateix. De sobte vaig escoltar una veu familiar, era la del meu pare i estava parlant amb l'Edgar. Podia escoltar la seva conversació com si estassen al costat meu, però eren enlloc.\n-Tens esperances que el Bran es recuperi?\n-El metge diu que està en un estat crític, però si lluita podrà viure- li respongué el pare.\nNo ho comprenia, com podia estar jo en un estat crític si em trobava de meravella. Vaig buscar al meu pare per a preguntar-li si es tractava d'una broma, però quan el vaig troba em mirava amb una cara estranya, com si jo estigués boig.\n-Segur que m'estàs fent una broma de les teves- em digué rient- doncs no hi picaré, no.\nEm vaig allunyar amb preocupació i dubtes. Que eren aquelles veus que em ressonaven en el cervell?\nL'endemà em vaig equipar amb un parell de peces, per si la meva estança a Bravos durava més del compte, i a la meva cambra vaig pronunciar les paraules màgiques.\nVaig despertar a un lloc completament nou i ple de vida. La gent del mercat em mirava d'una manera estranya, altre cop per la meva vestimenta d'hivern. Allí feia molta calor, fins i tot feia més calor que a Desembarc del Rei. Em vaig allotjar al primer hostal que vaig trobar, i allí vaig deixar-hi les robes d'hivern.\nVaig passar molt temps caminant pels voltants de la ciutat, pels mercats, pel centre, .... Em vaig fixar en una casa en particular que destacava de la resta, aquesta tenia les finestres d'un blau molt fosc i la porta blanca com la neu. A la porta hi havia runes per tot arreu. De sobte la porta s'obri i una figura encaputxada sortí d'aquella misteriosa casa. La persona encaputxada dirigí la mirada cap a mi, i em dedicà un somriure diabòlic i entremaliat, i s'allunyà.\nVaig optar per anar a reposar a l'hostal, però no el trobava enlloc. Vaig roda per tot arreu sense tenir èxit. Estava desesperat, la nit ja havia caigut a la ciutat i jo em trobava al carrer sol, sense saber on dirigir-me, i amb molta por. Durant una hora més vaig tornar a emprendre la recerca del meu hostal, de nit era molt més difícil situar-se. Els carrers eren foscos, freds i silenciosos, no hi havia ni una ànima fora de casa. Em va semblar veure una taverna, la qual il·luminava una part del camí. Vaig entrar-hi dins per a preguntar pel meu hostal, va costar cert temps però finalment un home una mica estrany va acceptar en guiar-me.\nL'home misteriós no parlava, ni una paraula. Vam entrar a un carrer molt petit i estret, el qual no tenia sortida.\n-Escoltí, on em porta? Aquest carrer no porta a cap lloc!\n-Ho sé- em digué dedicant-me un somriure familiar\nVa ser tot tan ràpid. Si la Mort et dedica un somriure, ja no tens escapatòria, és el teu fi. Em passà tota la vida al davant els ulls abans de deixar anar el meu últim alè. Una vida bastant curta, no obstant això, va ser una bona vida plena de bons records. Però, l'últim record em va desorbitar. Pel que semblava havia caigut d'un vaixell, i més tard m'havien dipositat a un llit on el meu pare em vetllava cada cop. El viatge a través de la meva vida acabà amb el meu pare desolat en un mar de llàgrimes.\nANÒNIM 83 grups\nMARTA SOLDADO 131 grups\nJORDI SIERRA I FABRA 193 grups\nCAMILLA LÄCKBERG 305 grups\nMARIA ANTÒNIA OLIVER 67 grups


Diada Onze de Setembre - Maria Miranda\nMaria Miranda » Discursos » Diada Onze de Setembre\nÉs un orgull celebrar la Diada Nacional de Catalunya amb els veïns i veïnes de Castelldefels. La Diada de tots els catalans i catalanes!\nVoldria començar donant les gràcies a les cinquanta entitats, associacions, representants d’Institucións Públiques, Regidors i Regidores de l’Ajuntament, que avui han participat en la tradicional ofrena floral al monument a La Senyera, a la plaça Onze de Setembre.\nUna acte que mantenim en un marc de civisme i on tenen cabuda totes les sensibilitats existents des del respecte per la convivència.\nAvui tornem a trobar-nos en la Diada per reivindicar allò que, en realitat, defensem en el nostre dia a dia: Una Catalunya que s’aixeca al voltant del catalanisme, des del respecte a la nostra història, i amb el compromís de crear una societat catalana moderna, oberta, activa i plural.\nL’Onze de Setembre ens uneix com a catalans i catalanes.\nAvui, com cada dia, conviuen aquells que defensen el futur de Catalunya en el marc de la Constitució actual, aquells que volen una Catalunya independent, i els qui creuen en una Catalunya millor dins de l’Estat Espanyol. Tothom!\nNo hem de perdre de vista els capítols de màxima intensitat política i social que hem viscut en el darrer any.\nA Castelldefels, com no pot ser de cap altra manera, seguim l’actualitat política catalana des del respecte, escoltant la diversitat d’opinions.\nHo fem convençuts que, en aquest context, i més que mai, el diàleg ha prés una rellevància cabdal per trobar solucions en un escenari soviet de tensió i angoixa.\nAra, més que mai, hem de recordar que només a través del diàleg s’ha arribat a un ampli consens social en qüestions primordials com la llengua, l’educació, la cultura i la cohesió social.\nEn aquesta etapa de polarització política, a Castelldefels hem sabut donar exemple d’allò que els catalans i catalanes en diem seny. Hem demostrat ser un exemple de convivència, tolerància i respecte a la diversitat d’opinions.\nUn exemple perquè, en una societat heterogènia i canviant, a Castelldefels cada dia arribem a punts d’acord en un municipi plural com és el nostre.\nMés enllà de les necessàries discrepàncies d’una societat plural i democràtica, des de l’Equip de Govern treballem amb la voluntat de sumar esforços perquè Castelldefels continuï creixent.\nDavant de l’escenari global, us convidem a pensar primer en Castelldefels. En la nostra gent. Comencem el mes de setembre amb la màxima il·lusió i energia per construir el Castelldefels que tots somiem.\nUna ciutat que lluita contra l’atur, que vetlla pel benestar social, que reivindica l’habitatge digne, els drets, la cohesió social.\nI sobretot, que avança en el camí del progrés amb les persones com a protagonistes.