Fèlix de Valois - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEscultura a Homole (República Txeca)\n(fr) Félix de Valois\nHugues de Valois\n16 abril 1127\n4 novembre 1212 (85 anys)\nSuposadament, al Convent de Certfroid\nCofundador dels trinitaris; hi ha dubtes sobre la seva historicitat\n21 d'octubre de 1666, confirmació del culte; es diu que ja havia estat canonitzat l'1 de maig de 1262 , Roma nomenat per Alexandre VII (confirmació); Urbà IV (primera canonització)\n4 de novembre (fins al 1969, 20 de novembre)\nHàbit trinitari, amb cadenes trencades a la mà; un cérvol\nPresoners per raó de religió, trinitaris\nRaül I de Vermandois i Elionor de Blois\nSant Fèlix de Valois (Comtat de Valois?, 9 d'abril de 1127 - Cerfroid, Aisne, Picardia, 4 de novembre de 1212) era considerat com el cofundador, amb sant Joan de Mata, de l'Orde dels Trinitaris i, després, com el seu primer col·laborador. És venerat com a sant per l'Església catòlica.\nLa historicitat del personatge, però, no es pot comprovar i sembla que en realitat no va existir: en documents antics, només s'esmenta de passada el nom d'un anacoreta anomenat Fèlix en tres documents, sense que se li doni cap paper en la fundació ni el posterior desenvolupament de l'orde trinitari. A partir del segle xvii, des del mateix orde trinitari es va elaborar una biografia del sant i se'n van "trobar" documents i testimonis de la seva existència real. Possiblement, es va tractar d'una mistificació que tenia l'objecte de vincular la fundació de l'orde a la casa reial francesa dels Valois, a la qual hauria pertangut el "nou" sant Fèlix.\n1 Tradició trinitària\n1.1 Llegenda del cérvol\n3 Dubtes sobre la historicitat del personatge\nArticle principal: Orde Trinitari\nEl nom atribuït al sant només apareix en 1497 com a Felix anachoreta, sense més. Fins al final del segle xvi no s'hi afegeix Valiensis o "de Valois", per a indicar que havia nascut a la regió de Valois (França). Al segle xvii, els trinitaris van explicar que era perquè Fèlix pertanyia a una branca secundària de la família reial dels Valois. Segons l'hagiografia trinitària, va ser educat a la l'abadia de Claravall i es va fer monjo cistercenc; llavors va canviar el seu nom, Hugues, pel de Fèlix. Va anar a les croades i, en tornar, es va consagrar a la vida eremítica. Anà als Alps i després a Cerfroid, a la diòcesi de Meaux, on va trobar Joan de Mata, també eremita.\nTots dos projecten de fundar un orde religiós destinat a rescatar els presoners cristians que havien caigut en mans d'infidels, principalment musulmans, en guerres contra ells o en el curs d'atacs de pirates, molt freqüents llavors a la Mediterrània. El 1198 obtenen l'autorització del papa Innocenci III i funden l'Orde de la Santíssima Trinitat per a la Redempció de Captius.\nVan fundar el monestir de Cerfroid, que esdevindrà la casa mare de l'orde. Mentre Joan de Mata marxa a Roma per atendre els assumptes de l'orde, Fèlix roman a França. Va fundar una casa a París, vora l'església de Sant Maturí. Seran els membres d'aquesta fundació els responsables de la "creació" i difusió de les llegendes i la suposada història de Sant Fèlix, desitjosos de tenir com a fundador un príncep de sang reial.\nEscultura de Silano Sillani, 1682 (Roma, S. Carlo alle Quatro Fontane)\nEl sant i Fèlix de Valois, fundadors dels trinitaris; gravat del 1700\nSant Joan de Mata i Fèlix de Valois, al Pont de Carles de Praga, s. XVIII\nLlegenda del cérvol[modifica]\nJoan de Mata havia tingut una visió on va veure Crist, amb una creu vermella i blava, que beneïa altres dos, un de blanc i un musulmà, intercanviant-los entre si. En comentar la visió amb altres persones, van trobar que el papa n'havia tingut la mateixa, i la van interpretar com un senyal que havien de fundar un orde per a la redempció de captius, que intercanviés cristians captius per infidels. Poc després, essent al bosc on tenien l'ermita i amb Fèlix de Valois, van veure un cérvol que portava una creu, blau i vermella com la que havia vist en la seva visió, entre les banyes; seguint-lo, van veure que bevia tranquil·lament a una font per a refrescar-se i que, després de beure, va postrar-se davant dels dos eremites i va marxar.\nVan interpretar el fet com un senyal de Déu que havien de posar en marxa la fundació de l'orde que la visió els havia transmès. Després, van fundar al mateix lloc la casa mare de l'orde, donant-li el nom de Cerfroid (de "cerf", cérvol, i "froid", fred, perquè el cérvol es refrescava a la font).\nL'hagiografia trinitària afirmava que havia estat canonitzat per Urbà IV l'1 de maig de 1262, però que la butlla i acta de canonització s'havien perdut; segons això, el 1215, ja se celebrava el sant a la litúrgia de Meaux. El 21 d'octubre de 1666, Alexandre VII va confirmar el culte a instància de Lluís XIV de França, que volia donar prestigi a la família reial francesa. A partir de llavors, el seu culte es va estendre arreu.\nDubtes sobre la historicitat del personatge[modifica]\nNo hi ha cap document contemporani que esmenti Fèlix de Valois, mentre que la trajectòria de Joan de Mata és fàcilment reconstruïble als documents. Dos documents de 1208 i 1210 citen un Fèlix com a ministre a la casa de Marsella, sense cap altra dada. Només a la Seqüència de ben entrat el segle xiii es parla de "dos homes de santa vida" que havien viscut junts com a anacoretes i havien anat a Roma. Fins al 1497 no apareix el nom: "Felicius anachoreta" en l'obra de Gaguin i només al final del segle xvi s'hi afegeix "Valesius", referint-se a la regió del Valois, on hauria viscut. Tampoc no hi havia cap constància de culte o veneració, ni se'n conservaven relíquies.\nSembla que van ser els trinitaris de París que, desitjosos de tenir un fundador de sang reial, van "inventar" la figura de Fèlix de Valois al segle xvii, fent-lo membre de la dinastia regnant i reelaborant una biografia que el portava a les croades. La pèrdua de la butlla de canonització d'Urbà IV, que seria l'únic document que podia provar la sea existència, podia donar versemblança a la història. Mentrestant, van anar apareixent còpies de documents antics, tots desapareguts per accident, que, "a posteriori" donaven proves de les activitats i santedat de Fèlix de Valois. La intervenció de Lluís XIV de França, que va pressionar el papa, va fer que fos "recanonitzat" i la història del sant s'acceptés com a vàlida.\n↑ O, si va existir, es tractaria d'un eremita que va acompanyar Joan de Mata, però que no va fer el que després li atribueix la llegenda, ni va ser cofundador de l'orde.\n↑ És una llegenda similar a la dels sants caçadors Eustaqui de Roma o Hubert de Lieja.\n↑ De fet, és a l'inrevés: el nom ja existia i es va elaborar la llegenda per a explicar-lo i vincular el lloc i l'origen del monestir a la voluntat divina.\nJean GALOT, Fernando TORRES ANTOÑANAZAS. Nuestro padre, que es amor: manual de teología sobre Dios padre. Secretariado Trinitario, 1993. ISBN 8488643012. "4. Félix de Valois", p. 35-36. Analitza la pretesa historicitat del personatge.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Fèlix de Valois\nhttp://www.magnificat.ca/cal/fran/11-20.htm Arxivat 2009-11-13 a Wayback Machine.\nhttp://www.abbaye-saint-benoit.ch/gueranger/anneliturgique/pentecote/pentecote06/021.htm Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Fèlix_de_Valois&oldid=26590288»\nSants de l'Aisne\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 10 març 2021 a les 08:02.


APAE organitza una sessió de 'networking' a Sant Esteve Sesrovires - Regió7\nAPAE organitza una sessió de 'networking' a Sant Esteve Sesrovires\nL'Associació de Professionals Autònoms i Empreses (APAE) organitza per a divendres, 11 d'octubre, al matí una jornada de networking empresarial, amb el títol «Negoci, turisme i ecologia» a les instal·lacions de l'Hotel Barcelona Golf de Sant Esteve Sesrovires.\nLa jornada girarà al voltant del futur del turisme i de les seves conseqüències en els àmbits empresarial, econòmic i social. S'hi celebrarà una taula de debat, entre institucions, Generalitat, Diputació, Ajuntament de Barcelona, i representants de diferents empreses, on es debatrà sobre la qüestió.\nL'APAE preveu que uns 150 empresaris assisteixin a aquest acte gratuït, adreçat tant a autònoms, startups i pimes. Durant tota la jornada, segons l'organització, es potenciarà el networking «per fomentar la connexió i el negoci entre els empresaris assistents».\nLa jornada començarà a les 10 del matí i s'allargarà fins a les 3 de la tarda.


la pedra i el marge / LPM: L'oferta\nCoincidint amb la declaració de sobirania del Parlament de Catalunya, Alberto Fabra ha llançat una oferta certament curiosa. En els temps que corren tot esforç d’imaginació i diplomàcia, adobat amb la justa dosi de demagògia pròpia d’aquests casos i aquesta genteta, és poc. En previsió que l’actual procés al (amb perdó de taula) país germà només provoque inestabilitat i desconfiança, massives fugues de capital, trasllat de negocis a llocs més amables, qui sap si suïcidis col·lectius, ha ofert el país que gestiona per donar tota mena de facilitats als emprenedors que s’hi vulguen instal·lar. Caldria, però, matisar l’oferta, molt escaient en temps de rebaixes, que per a això no hi falten il·lustres precendents. Què els sembla, per exemple, l’organització d’una nova visita papal? Descartats Correa i el Bigotes (que no consta que fossen catalans) i els principals implicats en el cas Gürtel, amb o sense cotxe oficial i paga d’expresident, per raons òbvies, és segur que alguna empresa de dellà el riu Ebre podria ficar-hi cullerada. ¿O la reconversió, amb irrisòries despeses d’inversió, de l’aeroport (sic) de Castelló en un circuit de Fórmula 1 en substitució del ja amortitzat de València i en sana competició amb l’estranger de Montmeló? Amb l’avantatge que ja tindríem un director esportiu de la grandària de l’altre Fabra, el valent. ¿Parlem d’empreses educatives, amb excepcional oferta bilingüe espanyol-anglès i ràtio d’un ordinador per alumne? Iniciat amb èxit el procés de desmantellament de l’escola pública, és hora d’ofertar el que en queda a mans més emprenedores. ¿I la sanitat model hospital d’Alzira, enveja de l’ampla Castella? Amb l’ajuda de l’àgil administració valenciana que capitaneja Alberto Fabra, infrastructures de les dimensions i qualitat de la Ciutat de les Arts i de les Ciències, la Ciutat de la Llum o Veles i Vents, avui decandides per la crisi que ens colpeja, podrien viure una segona etapa d’or. Parlant d’or, per què no una nova oportunitat a l’espectacular urbanisme de Marina d’Or en platges encara verges? I el Valencia CF, que ara rescaten diners públics, ¿no seria més rendible sota l’ègida del FC Barcelona, a qui se li podria oferir el solar del Mestalla per a un Camp Nou Nou?\nPublicat a Levante-EMV, dissabte 26 de gener de 2013.\nEtiquetes de comentaris: L'oferta\nrrr 26 de gener de 2013, a les 12:52\nCom sempre, Manel, els teus articles són clarividents. Per què ens ha tocat a nosaltres de viure dins aquest sainet?\nManel Rodríguez-Castelló 28 de gener de 2013, a les 9:37\nGràcies per l'apreciació de clarividència, que jo simplement anomenaria simple observació de la realitat. Amb tot, té pebrots que el mateix dia que es publicava la columneta Alberto Fabra anunciés la construcció de l'enèsim megaprojecte inútil a Paterna. Per morir-se. La pregunta continua sent com és que els valencians encara permetem aquestes coses. Una abraçada.\nEl sentit del temps


MARILÓ FONTES I FEBRER i XAVIER M. CASTELLÀ I BEL – Testimonios para la Historia\nPortada » TH, 6è VOLUM. Crisi i Perspectiva » MARILÓ FONTES I FEBRER i XAVIER M. CASTELLÀ I BEL\nSr.Xavier.M Castellà i Bel et alia\nTexto del 09-07-2013\nFa 25 anys que l’economista Xavier M. Castellà i la lletrada Mariló Fontes van agafar les regnes d’una assessoria que ha anat evolucionant amb el seu sector, fins a l’actual model de despatx multidisciplinari. Per experiència i coneixements, saben que el nostre país continua sent una terra d’oportunitats i, a fi de no desaprofitar-les, advoquen per una major internacionalització de les empreses i per un canvi col·lectiu de valors que recuperi la cultura de l’esforç.\nDespatx multidisciplinari amb capacitat d’adaptació a les necessitats de cada moment\nLa nostra incursió al món professional es produí quan érem força joves. Just després de llicenciar-nos en Ciències Econòmiques (Xavier) i en Dret (Mariló), vam començar a dirigir un despatx d’origen familiar, que vam fer evolucionar complementant les nostres respectives formacions acadèmiques. Per projectar el negoci, el 1989 vam crear una divisió d’auditoria, cosa que ens va permetre diversificar l’activitat professional, créixer i accedir a la mitjana empresa i a filials d’empreses multinacionals. En paral·lel, hem seguint impulsant amb solidesa i qualitat l’activitat fiscal, laboral, mercantil i jurídica que el despatx practica des de la seva creació. Avui, el nostre equip consta de quinze professionals formats en els móns de l’auditoria, l’economia, el dret, la sociolaboralitat, la comptabilitat i els tributs. Amb una cartera conformada per uns 500 clients, ens podem definir com una firma professional multidisciplinària que s’adapta a les necessitats canviants de cada moment.\nUn equip competent i molt preparat\nConsiderem prioritari disposar d’un equip competent, ja que sabem que el fet de poder accedir a un cert tipus de clients depèn de la qualitat que puguem oferir. Amb el pas del temps, el nostre sector s’ha anat especialitzant de manera gradual i això ens ha exigit disposar d’una plantilla diversificada i molt ben formada. Al cap i a la fi, sabem que la preparació ens aporta eines per atendre necessitats específiques i tècniques.\nEstablir una relació de confiança amb el client\nEls professionals del nostre sector avui hem esdevingut una figura de confiança per als clients i, en certa manera, podem afirmar que desenvolupem una funció social: la d’ajudar els empresaris, i en especial els emprenedors, a tirar endavant un projecte que enriqueix tot el seu entorn. És imprescindible, doncs, que la nostra tasca transmeti seguretat i rigor per tal que les empreses creguin en les nostres capacitats. Si no aconseguim establir aquesta relació de confiança, la nostra feina perd tot el seu sentit.\nAugment de la pressió fiscal i del control per detectar actuacions fraudulentes\nFormem part d’un país que, durant molt temps, s’ha caracteritzat per la seva picaresca, però darrerament comencem a percebre un canvi de mentalitat col·lectiva, en entendre que l’Administració pública només es pot sostenir amb els impostos del contribuent. Això significa el compliment de les obligacions fiscals; això sí, sempre intentant reemborsar la mínima quantitat possible. Probablement, el recent increment de la pressió fiscal, així com també l’augment del control per detectar actuacions fraudulentes, contribueixen a ambdues realitats: que s’evitin les conductes fora de la legalitat i que, tot i així, es miri de tributar al mínim.\nLa responsabilitat de l’auditor envers la societat\nSom conscients que part de la nostra societat no acostuma a confiar en l’efectivitat dels serveis d’auditoria. La causa d’aquesta postura és el seguit d’escàndols financers que han transcendit a la llum pública. Malgrat que aquestes irregularitats són del tot lamentables, creiem que l’auditoria realment evita que la falta de transparència es multipliqui i s’estengui de manera catastròfica. L’objectiu dels professionals que ens hi dediquem és augmentar el grau de confiança de la informació financera d’una empresa. Per això, l’auditor ha de ser conscient de la seva responsabilitat davant la societat: els usuaris, els proveïdors, els bancs o els clients de qualsevol entitat.\nEls auditors mai no han de subordinar els seus criteris a les opinions dels seus clients\nLa independència constitueix un pilar fonamental de l’auditoria i es reconeix com a condició necessària per garantir l’objectivitat i la integritat de l’activitat. Però, més enllà de les línies normatives, creiem fermament en una independència mental que fomenti la capacitat de mantenir una postura del tot imparcial. Com a professionals independents, els auditors mai no han de subordinar els seus criteris a les opinions dels seus clients.\nPromoure la transparència de la informació econòmica i financera\nEl nostre despatx forma part de Grup 20, una associació creada des de Catalunya fa gairebé dues dècades amb la voluntat de desenvolupar propostes en l’àmbit normatiu i organitzatiu en el sector de l’auditoria. Va néixer com a fòrum per a la reflexió, el debat i l’opinió de l’auditoria i, actualment, reuneix 18 empreses mitjanes de Catalunya que promouen la transparència de la informació econòmica i financera i treballa per enfortir la imatge de la professió.\nUn mercat laboral erròniament gestionat\nL’última reforma laboral no ha complert els seus objectius. Fa anys que la rigidesa frena l’evolució de les empreses i aquest fet suposa una llosa que arrosseguem des del Govern del president Felipe González. Aspectes com les elevades indemnitzacions en cas d’acomiadament provoquen que molts empresaris temin contractar personal, cosa que, alhora, no fomenta l’ocupació. Disposar d’un mercat laboral mal resolt està provocant que moltes empreses neixin amb data de caducitat.\nFutur immediat fora de les nostres fronteres\nTot i que el nostre teixit empresarial actualment travessa el pitjor moment de les últimes dècades, val a dir que no tots els negocis es troben a les portes del tancament. Afortunadament, hem pogut presenciar com un bon nombre d’entitats continuen endavant i, fins i tot, han augmentat la seva facturació els darrers anys. Certament, però, ens referim a empreses que han posat el seu punt de mira fora d’Espanya. Això ens fa pensar que probablement el nostre futur immediat es troba més enllà de les nostres fronteres.\nEspanya continua sent un país d’oportunitats\nRecentment a la nostra empresa estem potenciant una nova via de negoci obrint relacions d’assessorament amb altres firmes establertes a països de l’Amèrica del Sud i Central, així com a l’estat de Florida dels Estats Units, on col·laborem tant amb empreses espanyoles que desitgen expandir-se com amb empreses estrangeres que desitgen desenvolupar-se aquí. Perquè, encara que no ens ho sembli, Espanya continua sent un país d’oportunitats. El baix moment que experimentem atrau inversors forans, els quals veuen una bona possibilitat de fer negoci al nostre territori. A banda d’això, cal tenir en compte l’atractiu internacional de la marca Barcelona, en creixement des de ja fa molt de temps.\nEnfortir llaços entre la universitat i l’empresa\nUna de les actuacions que requerim per potenciar-nos com a país és explotar les relacions entre la universitat i l’empresa, tal com es fa als Estats Units, que és un país modèlic en aquest aspecte. Aquí, pel fet de no saber enfortir aquests llaços, perdem grans idees, grans projectes i grans talents.\nLa crisi forçarà un canvi de valors\nMalgrat que creiem que serà un procés lent, estem convençuts que la crisi forçarà un canvi de mentalitat i de valors. Actualment, certs sectors de la societat encara pensen que el mal moment que travessem finalitzarà i després tot tornarà a ser com abans. A banda que si això succeís significaria que no hauríem après res positiu, probablement acabaren per sortir del túnel, però en cap cas el futur no ens retornarà aquell estat il·lusori de benestar on ens havíem instal·lat.\nPer tenir drets cal acomplir un seguit de deures\nA fi que les pròximes generacions no repeteixin els errors que ens han dut a aquesta crisi, s’ha de potenciar la cultura de l’esforç. Als infants se’ls ha d’ensenyar que per aconseguir allò que volen es requereix voluntat i constància. Més enllà de la formació acadèmica, és imprescindible preparar els nens i els joves per poder desenvolupar-se en una societat, en un grup i en un equip de treball. És necessari que les escoles i les famílies imbueixin als més petits un sentit de la responsabilitat i els transmetin que per tenir drets cal acomplir una sèrie de deures.\nUnitat bancària a la Zona euro\nPer tal que el banc nacional de cada país no acabi convertint-se en un instrument polític, és imprescindible que els països de la Zona euro mantinguin una unitat bancària. Tot i que pensem que la culpa de la nostra crisi compromet el conjunt de la societat, considerem que el Banc d’Espanya n’és el primer responsable pel fet de no haver llançat un missatge d’alarma en el moment que corresponia.\nFalta d’encaix entre Catalunya i la resta de l’Estat\nLa relació amb els nostres clients ens du a pensar que la posició de l’empresariat català respecte al procés sobiranista fluctua segons els interessos professionals que cadascú manté amb la resta de l’Estat. Tot i això, considerem que la pèrdua de mercat no ha de ser un problema, ja que actualment a Catalunya s’estan forjant sòlides relacions comercials amb l’estranger. Malgrat que no creiem que entre les preferències dels empresaris catalans formi part la secessió, sí veiem que la preocupació econòmica els inclina a exigir la materialització d’unes normatives més justes per al nostre territori. El creixement del sentiment independentista és la resposta al reiterat fracàs de la voluntat d’encaix que Catalunya ha lluitat per establir amb la resta de l’Estat durant anys.\nPrevAnteriorNARCíS CASTANYER I BACHS\nSiguienteRAFAEL CASTILLA I ÁLVAREZNext


Prèvia Jornada 12 - Copa Catalunya Femenina\nTweet #CopaCatBQ // Aquest proper cap de setmana 3 i 4 de desembre es disputarà la dotzena jornada de la de la fase prèvia de la Copa Catalunya Femenina, la competició de màxim nivell en categoria sènior organitzada per la Federació Catalana de Basquetbol (FCBQ).\nLa dotzena jornada del G1 de la Copa Catalunya Femenina es presenta aquest pròxim cap de setmana 3 i 4 de desembre, farcida de duels directes per jugars-se, en una taula on entre el tercer i el setè classificat tan sols els separen dues victòries. L'acció però, començarà amb el segon i el novè de la classificació entrant en escena, a les 18:15h del dissabte. El BASKET ALMEDA (8-3) i el SAGRADA FAMÍLIA CLAROR (2-9) competiran per un xoc que, probablement, no computarà de cara a la següent fase, però és rellevant de cara als interessos de locals i visitants en aquest G1, especialment per les de Cornellà de Llobregat, de cara a tenir a tocar el bitllet classificatori. Seguidament, a les 19:30h, el sòlid líder en solitari BÀSQUET DRAFT GRAMENET (10-1) visitarà La Nau, en busca d'un nou triomf a pista d'un OUTLETMOTO.COM-CB GRUP BARNA (0-11) amb ganes d'estrenar-se a la competició. Les groc-i-negres, de guanyar serien a un petit pas d'obtenir l'accés al grup de la pugna pel títol.\nD'altra banda, la resta de cites impliquen enfrontaments directes entre rivals que batallen pels mateixos objectius en aquest primer tram de curs. El dissabte es clourà, a les 20h, a territori gironí, amb la participació del GEIEG GVC GAESCO (7-4) i del CEJ HOSPITALET (5-6). Dues esquadres que es veuen les cares per mirar de capgirar les seves respectives dinàmiques negatives, després de grans inicis competitius. L'average (59-65 a l'anada), en mans vermelles, actualment. Haurem d'esperar fins el diumenge per viure un altre encontre decisiu, que medeix les forces del CB ROSER (6-5) i del BENCRIADA (6-5), en franja horària matinal. A les 12:15h, a l'Estació del Nord, les barcelonines intentaran obtenir una victòria que els faci ocupar provisionalment l'última posició que dóna pas a la següent fase, tot buscant remuntar l'average particular (67-58 a Banyoles), favorable a les blaves. De sumar els punts, les noies de Sandra Ventura veurien com un oponent directe restaria a dos partits de diferència, doncs els separaria un triomf i l'average. Per últim, a les 12:30h, al Maresme, es produirà el matx destacat de la J12, entre un CEEB TORDERA (4-7) que es vol ficar al combat pel cinquè lloc i un UNILEVER VILADECANS BF (7-4) que no vol donar vida a una disciplina verda totalment en ratxa positiva.\nPavelló Muncipal Tordera\nDiumege 4 de desembre a les 12:15h\nCEEB TORDERA (4-7)\nUNILEVER VILADECANS BF (7-4)\n[ Fitxa de partit ]\nEl Pavelló Municipal de Tordera acollirà l'encontre destacat del G1, corresponent a l'emocionant J12 de la competició, que disputaran les disciplines del CEEB TORDERA (4-7) i de l'UNILEVER VILADECANS BF (7-4), que passen per un moment molt dolç. El xoc en qüestió tindrà lloc el diumenge 4 de desembre, a les 12:15h, i significarà un punt d'inflexió important de cara a aquest últim trajecte vertiginós, abans de l'aturada nadalenca.\nLes noies entrenades per Marc Alonso arriben en el millor estat de la temporada, fent gala d'una ratxa victoriosa que s'enfila ja fins als tres partits. El darrer d'ells, davant el SAGRADA FAMÍLIA CLAROR (48-61), va significar sumar uns punts fonamentals contra un rival directe, afegint el punt extraordinari de capgirar l'average particular amb la disciplina taronja. En aquesta ocasió, les verdes, buscaran superar un conjunt del bloc capdavanter i retallar distàncies respecte una encara llunyana cinquena plaça. A l'anada, però, les visitants van vèncer de manera clara, per 72-54. Amb Kelsey Booth entonada i en una fase sensacional a nivell estadístic, les maresmenques no volen posar fre a aquest sprint actual i, il·luminats pel rendiment de la referència americana, d'altres peces com Vanessa Aguilar o Lauren Johnson seran puntals imprescindibles en la rotació local.\nA les línies viladecanenques, preparades per Jordi Justribó, la situació a dia d'avui també és extremadament positiva, venint de derrotar un oponent directe com el BENCRIADA (66-73), al Pla de l'Estany, i amb el qual arrosseguen un important 2-0 particular. Igualats amb el GEIEG GVC GAESCO en tercer lloc, les blaves aspiren a continuar emportant-se victòries que allarguin la dinàmica exitosa present (tres duels seguits guanyats) i, en especial, les acosti al grup de la lluita pel títol, a la segona fase de la competició. S'enfronten al Municipal de Tordera dos combinats nouvinguts que tenen una mateixa filosofia grupal, que prima el caràcter ofensiu i permet un joc vistós i alegre, amb transicions ofensives i tirs alliberats. La dupla configurada per Marta Guerrero i Sònia Pascual està encarregant-se de capitanejar, amb rumb immillorable, els atacs de les del Baix Llobregat, que tenen en Aida Nebot i Maria Simon algunes armes alternatives a ressaltar, a la pissarra de Justribó.\nJugadores més destacades:\nKelsey Booth (CEEB TORDERA):\n19 punts i 8,6 rebots / partit\nMarta Guerrero (UNILEVER VILADECANS):\n14,7 punts i 6,2 rebots / partit\nCEEB TORDERA (+3):\n63,2 pts a favor i 66 pts en contra / partit\nUNILEVER VILADECANS (+3):\n61 pts a favor i 59,5 pts en contra / partit\nLa Copa Catalunya Femenina arriba a la dotzena jornada del campionat, prevista per aquest següent cap de setmana 3 i 4 de desembre. El G2 afronta una trepidant agenda basquetbolística, amb l'atracció principal de la cita decisiva pel liderat de la classificació. L'activitat donarà el seu tret de sortida a terreny granollerí, a les 17:45h, amb el xoc clau a la part baixa de la taula entre el CB GRANOLLERS (2-9) i el TARRAGONA FEM BÀSQUET-TGN BÀSQUET (3-8). El quadre blanc-i-blau mirarà de trencar la mala dinàmica que arrossega i endur-se un 1-1 particular amb les liles. Les tarragonines, per la seva banda, busquen enllaçar dues setmanes consecutives guanyant i apuntar-se un segon triomf (a l'anada, 59-39) contra les vallesanes. El salt inicial posterior tindrà lloc a Virrei Amat, a les 18h, on SESE (2-9) i PHYSIC CB IGUALADA (5-6) es donen cita per tornar al camí victoriós. Les de Jordi Serra, disposades a sortir del pou classificatori mentre que les de Pep Piqueras, centrades en assolir uns punts que els tornin a donar empenta en la pugna per la competida cinquena plaça.\nA continuació, tindrem el matx destacat d'aquesta J12, que implicarà la participació dels dos primers classificats, al Guiera, a les 19:30h. CBF CERDANYOLA-VILA UNIVERSITÀRIA (10-1) i BARÇA CBS (10-1) desfaran l'empat actual existent al capdavant del G2, amb la memòria molt present al partit disputat al Juan Carlos Navarro (64-54), única pedra que han sofert les verdes. Un cop s'acabi aquest duel, posarem un punt i seguit fins la tarda d'un apassionant diumenge, que s'encetarà a Can Jofresa. L'escenari egarenc enfrontarà el quart i el tercer de la taula, JET-QSPORT (7-4) i PLATGES DE MATARÓ (8-3), respectivament. A les 17:45h, doncs, veurem si la zona noble es comprimeix de manera accentuada o es trenca, situació que sentiria favorable el bloc unionista. L'average particular (47-42 al Josep Mora), en mans actuals de les mataronines, també en joc a la ciutat terrassenca. Per últim, a les acaballes del cap de setmana, hi haurà el darrer enfrontament, al Bonaire, a les 19:30h. El CN TERRASSA (5-6) entrarà en escena sabent què han fet els seus rival més propers, i combatrà amb l'ARENYS BÀSQUET (3-8) per uns punts essencial per ambdues esquadres. I és que les maresmenques necessiten assaltar l'única pista on ha caigut el líder i capgirar l'average particular (52-56 al Municipal d'Arenys) per tenir opcions reals de seguir en cursa classificatòria entre els cinc primers del G2.\nDissabte 3 de desembre a les 19:30h\nCBF CERDANYOLA-VILA UNIVERSITÀRIA (10-1)\nBARÇA CBS (10-1)\nCBF CERDANYOLA-VILA UNIVERSITÀRIA (10-1), segon classificat, i BARÇA CBS (10-1), que ocupa el primer lloc, protagonitzaran un espectacular matx destacat del G2, el proper dissabte 3 de desembre, a les 19:30h. El Parc Esportiu Municipal Guiera decidirà el liderat provisional de la classificació, i determinarà l'average particular que s'enduran ambdues plantilles de cara a la següent fase.\nFantàstica fase de la temporada travessa la rotació encapçalada per Pilar Bilbao, que acumula un seguit de vuit victòries consecutives i tan sols ha perdut un xoc en tot el que portem del curs. Invictes al Guiera i fent gala d'una regularitat que no els va acompanyar l'any anterior, marcat per les constants lesions, les vallesanes arriben després de superar el CB GRANOLLERS (59-79). I és que les de Cerdanyola del Vallès han caigut tan sols al Juan Carlos Navarro, per 10 punts de diferència (64-54). Amb l'objectiu inicial de sumar un triomf que els catapulti a un liderat provisional, les verdes aspiren a capgirar l'electrònic de l'anada per endur-se l'average particular, que pot resultar important, especialment a efectes a llarg termini (més pensant en la segona fase de la competició). Blanca Garcia, brúixola local, mirarà de guiar amb encert una maquinària tremendament endollada, amb Carla Pérez i Julieta Mungo a l'exterior, i Silvia Marcelo, Cynthia Molina i Marta Arbizu fent molt mal a la pintura, a ambdues bandes de la pista.\nLes files comandades per Mateo Rubio acudeixen a l'encontre pel liderat en bon moment, enllaçant dos triomfs seguits, i havent deixat enrere la visita al Bonaire, única ensopegada de les barcelonistes, que avancen amb pas directe a la 2a fase del campionat. A la J11, les blaugranes van tombar el SESE (70-50), en una nova exhibició de responsabilitat i actitud defensiva. El combinat de Sant Feliu de Llobregat ha esdevingut, per mèrits propis, la millor defensa de la categoria. Al desplaçament al Vallès, es veuen les cares amb el millor atac del G2, en una lluita esplèndida d'estils de joc. L'esquadra del Baix Llobregat és conscient que una victòria a terres vallesanes els donaria pràcticament el liderat en safata, i acreditarien un immaculat 2-0 contra un bloc que serà rival directe en tot moment. L'estat de Mònica Lázaro tornarà a marcar els esquemes de Rubio, que veurà com Lucía Pablos protagonitza un bonic duel de directores de joc. L'encert des del perímetre d'Anna Boleda, el desquilibri en accions d'1c1 de Sheila Dixon i l'inspirat període actual de Lara Fernández i Regina Aguilar són factors que poden decantar la balança per les del Juan Carlos Navarro.\nBlanca Garcia (CBF CERDANYOLA):\n10 punts i 12 valoració / partit\nMónica Lázaro (BARÇA CBS):\n6,5 punts i 11,4 valoració / partit\nCBF CERDANYOLA (+8):\n64 pts a favor i 51,7 pts en contra / partit\nBARÇA CBS (+2):\n63,6 pts a favor i 49,5 pts en contra / partit\nText : Juli Climent\nGrup 2 Femení


Serveis: Execució Projectes « KISS Retail | Management Consulting\nServeis: Execució Projectes\nIniciServeisServeis: Execució Projectes\nKISS Retail acompanya durant les fases d’implementació de projectes per a ajudar als negocis de Retail a millorar la imatge i l’atractiu del concepte comercial i l’acompliment de les operacions amb la finalitat de contribuir a augmentar la rendibilitat d’aquests.\nDisseny espais comercials: botiga física i botiga virtual\nDisseny ambiental d’espais comercials.\nExpressió del Branding a la botiga.\nSenyalització i comunicació en el punt de venda.\nComunicació promocional en el punt de venda.\nElaboració de planogrames d’exposició de producte.\nSolucions decoratives que reforcin l’exposició del producte.\nCol·locació de l’exposició pilot.\nManuals de visual merchandising.\nFormació Comercial. Retail Coaching\nL’experiència del nostre equip de professionals en múltiples empreses i sectors, ens permet formar al seu equip de vendes, transmetre coneixements i metodologia, dinamitzar grups de treball i compartir experiències i tendències de mercat.\nOferim solucions a mida a fi d’integrar els aprenentatges, utilitzant distintes tècniques: formació grupal, programes individuals de desenvolupament d’habilitats directives (coaching, mentoring), coaching d’equips, acompanyaments comercials, workshops estratègics, seminaris de formació altament participatius, conferències.\nFormació xarxa de vendes:\nTècniques i estratègies de fidelització de clients\nInfluència i comunicació interpersonal eficaç\nKPI´s de gestió del negoci en Retail\nDesenvolupament de líders:\nExecutius de Retail\nLíders d’equips comercials\nFuturs Responsables de botiga\nProcés de desenvolupament personalitzat a managers orientat a resultats\nEntrenem als directius per a incrementar el seu aprenentatge i assolir canvis rellevants\nGuiem en la millora de les seves habilitats de lideratge per a arribar a noves metes\nProcés de desenvolupament d’equips, per a millorar el seu potencial i afrontar els nous reptes. Augmenta la seva cohesió i eficàcia millorant la comunicació, la coordinació d’accions, i la confiança.\nWorkshops estratègics dissenyats a mesura.\nPer a explorar nous models de negoci, nous canals, el posicionament de les marques o dissenyar noves estratègies a implantar. Apliquem diferents metodologies: innovadores, visuals, pràctiques i participatives que faciliten el procés de presa de decisions.\nProjecte executiu d’ interiorisme per reformes o botigues noves.\nDirecció i coordinació del seguiment de la producció.\nRetail Tours inspiradores\nKISS Retail prepara Retail tours al país on vostè desitgi expandir-se o en el més recomanable per tal d’observar i conèixer les tendències més actuals.\nVisitar el país on la seva empresa vol expandir-se i familiaritzar-se amb el seu mercat i les seves tendències.\nPoder veure i experimentar les “Best Practices”.\nVisites guiades a conceptes de Retail inspiradors de les principals ciutats del món.


Construcció dels Gegantons Neolítics – Grallers, Gegants i Nans de l'Espluga de Francolí\nLa primavera de l’any 2017 va començar al Taller Sarandaca de Granollers la construcció dels Gegantons Neolítics de l’Espluga, a mans de Ramon Aumedes, autor igualment dels Gegants Neolítics Gorg i Spluc.\nEs van elaborar a partir de les il·lustracions d’Helena Rivero sota projecte de Xavier Lozano i amb assessorament històric d’Antoni Carreras.\nMembres de l’Associació Cultural de Grallers, Gegants i Nans a Granollers, escollint el vestuari dels personatges\nPer afavorir la semblança dels dos gegantons amb els seus pares es va escollir el mateix mètode constructiu i el mateix escultor, al qual es va demanar que s’inspirés en el Gorg i l’Spluc per crear les cares dels seus dos fills preadolescents, de 8 i 10 anys respectivament. Ramon Aumedes va elaborar les cares en fang, abans de fer-ne l’escultura final en fibra de vidre.\nL’escultura en fang del gegantó Pastor amb el xai a l’espatlla\nL’escultura de fang de la gegantona Terra, al taller Sarandaca de Granollers\nL’escultor Ramon Aumedes, acabant de vestir el gegantor Pastor\nRamon Aumedes col·locant el nom del Pastor en braile al braç del gegantor\nUna de les peculiaritats d’aquests gegantons és la incorporació del seu nom en braile a l’avantbraç, perquè les persones invidents puguin llegir-lo mentre toquen amb les mans la figura dels personatges.\nMembres de l’Associació Cultural de Grallers, Gegants i Nans de l’Espluga amb el constructor Ramon Aumedes, el dia de la recollida dels gegantons\nSEGUEIX: NAIXEMENT DELS GEGANTONS


El rei de Malàisia es divorcia de l'ex miss russa per la qual va abdicar de l'tron fa sis mesos | Ma Volaille\nEl rei de Malàisia es divorcia de l’ex miss russa per la qual va abdicar de l’tron fa sis mesos\nMohamed V de Kelantan i Rihana Oksana Petra – Instagram\nUn mes després de el naixement del seu primer fill , el sultà Mohamed V ha decidit divorciar-se de Rihana Oksana\nMadridActualizado: 2019.07.18 12: 42h\nel romanç entre el que va ser rei de Malàisia i sultà de Kelantan, Mohamed V, i l’exmodel russa , Oksana Voevodina, ha estat situada en el focus mediàtic des dels seus inicis. Tot i els 24 anys d’edat de diferència que s’emporta la parella, el seu enllaç es va celebrar a Moscou al novembre de 2018. Ella va tancar els seus perfils de xarxes socials, on promocionada seva carrera com a model, i fins i tot va prendre la decisió de convertir-se a l’ islam, arribant-se a canviar el nom per un de més adient a les creences religioses de país: Rihana.\nTan fort era el seu amor per l’ex Miss Moscou 2015 que el rei Mohamed V de Malàisia va anunciar el passat mes de gener la seva abdicació de l’tron, la primera vegada en tota la història de país que un monarca es retira abans de completar el seu mandat de cinc anys. El lloc de Cap d’Estat constitucional de la federació de Malàisia sol equiparar-se a el de rei en els països occidentals, només que el país asiàtic constitueix una de les poques monarquies electes i rotatòries de l’món.\nTot apunta que la renúncia a l’tron per part de l’sultà de Kelantan es va deure a la publicació d’una sèrie d’imatges de la model, corresponents a la seva participació en un “reality show” rus, on apareixia mantenint relacions íntimes amb un altre jove.\nNo obstant això, després d’un efímera història d’amor, el que va ser rei de Malàisia fins a principis de 2019 i la seva dona, Rihana Oksana Voevodina, exmodel russa, han posat fi al seu matrimoni. Així ho han demostrat aquesta setmana uns documents filtrats per la premsa de país asiàtic, segons els quals la parella s’hauria divorciat el passat dia 1 de juliol, tan sols set mesos després de la celebració del seu casament i tot just un mes més tard del naixement d’Ismail Leon, el primer fill de la parella.\nUn divorci que, tal com pot llegir-se en el document de tribunal malaisi, s’ha dut a terme pel ritual del “triple talaq”, una manera de dissoldre un matrimoni, únicament permesa per als homes per la llei islàmica: el marit només ha de pronunciar tres vegades la paraula “talaq” (divorci) per poder abandonar a la seva dona.\nEs tracta d’una decisió unilateral i irrevocable per part de l’ex monarca de Malàisia. Però, a l’sembla, Oksana encara no s’ha adonat de la seva nova situació sentimental, ja que en els seus perfil d’Instagram ha continuat compartint fotografies amb el seu ja ex marit, escrivint el molt que l’estima o fins i tot explicant anècdotes als seus seguidors sobre com va conèixer a monarca.\nl’advocat de Rihana Oksana ha confirmat que actualment l’exmodel està a Rússia amb el petit Ismail, en una casa de camp pagada per Mohamed V, qui pretén proveir a la seva exdona i el seu fill de tot allò que necessitin per subsistir. El que encara es desconeix són les causes d’aquesta enigmàtica i sobtada separació, encara que tot apunta que s’han vist forçats a dur-la a terme a causa de pressions per part de les autoritats polítiques i religioses de país.\nGuia per a la tardor a Florida: festivals, esdeveniments, coses a fer\nDisney Califòrnia Adventure reobrirà les portes, mira com i quan


‘Al ras’ estarà demà a Llíria - À Punt\n‘Al ras’ estarà demà a Llíria\nEn directe entre les 10:00 h i les 13:00 h des de Ca la Vila, a la plaça de l’Ajuntament.\n'Al ras' visita Camp de Túria\n20 de novembre 2018 - 17:40\nAl ras, el magazín matinal de la ràdio d’À Punt, presentat per Jèssica Crespo i Joan Espinosa, es desplaçarà demà a Llíria. El magazín estarà en directe entre les 10:00 h i les 13:00 h des de Ca la Vila, a la plaça de l’Ajuntament de la localitat del Camp de Túria.\nDes d’allí parlarem durant la primera part del programa amb l’alcalde de Llíria, Manolo Civera. I, com no pot ser d’una altra manera, la música tindrà un gran protagonisme durant el magazín. Així, entrevistarem el director de l’orquestra de la Universitat Internacional Menéndez Pelayo, Vicente Pelechano, i tindrem en els nostres micròfons els responsables de la Banda Primitiva de Llíria i de la Unió Musical i el director del programa de ràdio d’À Punt De banda a banda, Jordi Company.\nA més, durant Al ras tractarem altres temes i entrevistarem Sergio García, de l’Associació de Familiars i Víctimes del Franquisme Cementeri de Llíria, o Xavier Vidal, arqueòleg municipal, que ens explicarà la història de la localitat. També tindrem ocasió de parlar amb Pepa Juan, que ha sigut guardonada fa uns dies com a millor actriu de repartiment en els Premis de l’Audiovisual Valencià pel seu treball en Formentera Lady. I estarà al programa Natxo Rodilla, excapità del València Basket, exentrenador del CB Llíria i col·laborador de Tot esport d’À Punt, i Mónica Merenciano, guanyadora de tres medalles de bronze en els jocs paralímpics en 2012, 2008 i 2004.\nLa música en directe demà tindrà el nom propi de la cantautora Maria Faubel i, en l’apartat gastronòmic, Juan Borrea, del restaurant La Taula, de Llíria, ens parlarà del concurs d’arròs amb bledes.


Joana Barceló deixa la Secretaria del PSOE per dedicar-se al Consell\nJa ha manifestat a l'executiva que no es presenta a la reelecció\nJ.P.F. | 29 agost 2000\nLa presidenta del Consell de Menorca, Joana Barceló, deixarà de fer-se càrrec de la Secretaria General del PSOE menorquí després del IX Congrés Insular que tindrà lloc el pròxim 30 de setembre a Maó. Barceló ja ha comunicat la seva decisió a l'executiva del partit amb un missatge ben clar: el desig de dedicar la seva activitat política i centrar tots els seus esforços en la presidència del Consell de Menorca que compatibilitzarà amb l'escó que ocupa de diputada autonòmica del PSIB-PSOE en el Parlament de les Illes Balears.\nAixò no obstant, Joana Barceló continuarà vinculada a la direcció del PSOE menorquí, però vol descarregar la responsabilitat de la gestió i el dia a dia del partit en l'executiva. Aquest fet obre les portes a l'elecció d'un nou secretari general. Joana Barceló ha expressat en diverses ocasions la seva preocupació per la disperssió d'esforços i l'alt cost personal que ha hagut de pagar després de les eleccions de juny de 1999, quan passà a ocupar la presidència del Consell de Menorca.\nLa primera secretària dels socialistes menorquins "que ocupa aquest càrrec des de 1994, sent reelegida en el congrés de 1997" explica que «es tracta d'una decisió que he d'adoptar de manera col·legiada ja que afecta tot l'equip de direcció del PSOE». Segons Barceló, «primer ha de definir-se quin model de partit volem per després distribuir les responsabilitats per desenvolupar la nostra activitat amb rigor i eficàcia».


mon petit tresor: Su Majestad la Leche de Vaca -newsletter abril 2009 Laura Gutman-\nTxapulín 5 de maig de 2009 a les 15:10\nHe decidit posar-me més corcó encara i començar a portar la contrària a les tesis de les teves entrades amb contraopinions fonamentades.\nPodem començar aquí, per aquesta, que ve d'un blog seriós escrit per una estudiant del MIR de la que em fiaria completament si em posés malalt:\nI et recomano especialment el debat generat als comentaris.\nmònica 5 de maig de 2009 a les 18:00\nHola Alex, benvingut el teu nou comentari...\nEntenc que la teva "contraopinió fonamentada" dóna resposta al meu post FONAMENTAT, no? o et sembla que aquesta entrada no és seriosa? les explicacions són tan científiques com les de la metge bloguera, o més, ja que ella preten donar raons per les que la llet és bona i no en dona cap (el més semblant a una raó és que poguem sintetitzarla si no sóm intolerants, però això no vol dir que sigui bona!).\nQue tinguem la capacitat de tolerar la llet de vaca com a resultat d'un aventatge evolutiu em sembla molt bé, però no sé quins beneficis aporta avui en dia prendre'n.\nDels comentaris dir que també em semblen molt poc científics (tenint en compte la majoria són metges)perquè el tema dels mocs està demostrat, i podria rebatre molts altres opinions, però no vull entrar-hi, perquè els interessos de fons són molt diferents i no arribariem a res ("no ens passa res" com ella diu és molt subjectiu).\nPenso que aquests metges del blog bàsicament intenten defensar que els hi agradi la llet i que no vulguin prescindir-ne, i ho trobo fantàstic. La Coca-cola també som capaços de digerir-la i no és un bon aliment. Jo no criminalitzo la llet (ni la coca-cola, ni casi res!), també m'agrada de tant en tant, però sí que em fa reflexionar que hi hagi tants adults intolerants. No vull perdre de vista que som mamífers i confio en que la natura ens ha dotat d'un estòmac addient per processar la llet de la nostra espècie i no d'altres; que siguem capaços de digerir-ne d'altres no vol dir que no estiguem pagant un preu físic (i és el que penso dels aliments transgènics, etc).\nmònica 5 de maig de 2009 a les 18:08\nAh! i tot això referit a de la llet de vaca, no pas al que venen als súpers que poc té a veure, i encara menys si és desnatada (el procés necessari per extreure el greix fa la llet de pitjor qualitat).\nTinc un amic (Jaume, si em llegeixes rectifica'm) que m'explicava que així com a Italia s'estan instal.lant màquines expenedores de llet fresca, aquí no es pot fer per la mala qualitat de la llet... ho faran amb llet pasteuritzada... no coments...\nTxapulín 5 de maig de 2009 a les 19:48\nPrecisament se m'han disparat les alarmes quan he llegit el tema dels mocs. Tú dius que està demostrat. A mí, d'entrada, em sembla que no té res a veure (els mocs són una defensa de l'organisme contra agents que arriben de l'aire, no contra les mol·lècules danyines de la llet. Tenir mocs no és dolent, al contrari.), però és clar, no sóc metge i no m'arrisco a dir frases categòriques com "està demostrat" o "no està demostrat".\nNo és cert el que dius que l'article no diu cap raó per prendre llet (o derivats): diu que és la millor manera per a que el nen incorpori al seu organisme el calci, la vitamina D i el fòsfor. Hi ha una altra, que és la històrica o la evolutiva: en algun moment la llet s'ha incorporat a la dieta de certes cultures provocant una "millora de l'espècie" que ha incorporat la lactasa al sistema digestiu.\nJo confio en què ets una persona responsable i que quan el teu fill deixi de prendre llet de pit, si decideixes no donar-li llet de vaca, li donaràs els substitutius que calgui per a què tingui el calci i la vitamina D que necessiti, que per això estàs informada sobre el tema, però divulgant el missatge que "la llet de vaca és dolenta" estàs fent un flac favor a la gent que es queda amb aquesta idea simple i no va més enllà.\nmònica 5 de maig de 2009 a les 20:52\nQuan l'organisme no pot assimilar segons quines substàncies (com la caseïna a la llet de vaca) té diversos recursos per desfer-se'n, però em sembla ingenu pensar que el cos no se'n resenteix per aquest esforç energètic. Potser són coses massa poc importants per segons quines sensibilitats, però molts problemes a la pell, al cabell, secrecions excessives... tenen aquí la seva causa. Per tant els mocs evidentment no són dolents, però tenir-ne en excés està donant l'alarma de que quelcom ha passat al cos (com quan hi ha una infecció vírica, es fan mocs per netejar no pas "contra agents que arriben de l'aire" com tu dius). Jo no puc remetre't a links perquè els meus coneixements sobre aquests temes els he anat conformant desde fa molts anys, llegit, escoltant a molts professionals... i no només llegint un blog.\nJo no he dit que l'article de la metgessa no doni cap raó per prendre llet, sinó que no dóna cap raó per defensar que sigui BONA I NECESSÀRIA. Ella mateixa diu que hi ha altres maneres de prendre calci, etc, de fet hi ha verdures i llavors que porten més calci que la llet (tu que t'informes molt deus saber-ho).\nPenso que no has entès el tema de l'avantatge evolutiu: l'humà en un moment donat va aprofitar que podia assimilar la llet de vaca en un moment de la història en que li mancaven aliments, els que la toleraven van sobreviure i els altres no, però això NO VOL DIR que millorès l'espècie per això!!!!! La lactosa és tan sols una proteïna, hi ha altres maneres de prendre-la!!!!!\nI sobre la meva responsabilitat, torno a dir-te que jo no faig cap lleig a la llet, i igual que jo en prenc de tant en tant el Rai també en prendrà, sobretot perquè en els infants (i com bé diu la metgessa bloguera) és una manera molt còmoda de prendre el calci que necessiten (que és molt).\nI penso que la feina que puc fer amb aquest post és molt important, perquè per començar en cap moment diu "la llet de vaca és dolenta" sinó "no és necessària com creiem", i sinó fixa't en que la majoria dels comentaristes del blog que em remets no en tenien ni idea de les característiques dubtoses de la llet de vaca, i això que són gent "que va més enllà" com tu dius.\nJoan Milelire 5 de maig de 2009 a les 21:32\nA veure, jo crec que no és tant difícil.\nSom mamífers, i prenem llet de la nostra mare fins que estem preparats per prendre altres aliments. Després et pot semblar bona, però no és necessària. Cap altre mamífer en pren després del període de lactància. Segons alguns estudis antropològics, en l'ésser humà de fa uns mil·lers d'anys hi havia cultures que l'infant prenia llet fins als 5-7 anys, que segons sembla és pel que estem programats genèticament. Després ja no era necessària (que no apeteixible).\nAnem en compte que la publicitat cala molt fons, i després la consumim a litres perquè si no se'ns desfaran els ossos, ens xutem l'actimel en vena degut a les seves bactèries màgiques que fan que no ens tornem borrosos (que en realitat son les mateixes que hi ha en un iogur del pryca) o que si prenem un vitalinea compensa després d'haver dinat 2 kilos de calçots és una dieta de puta mare.\nI per cert Àlex, dius "en algun moment la llet s'ha incorporat a la dieta de certes cultures provocant una "millora de l'espècie" que ha incorporat la lactasa al sistema digestiu". Doncs bé, la població negra americana i oriental son propensos a patir intolerància genètica. Poso aquí el percentatge d'intolerants (extret de la wikipedia) i per tant el percentatge d'empitjorament de l'espècie:\n# Suecos 1%\n# Ingleses 6%\n# Rusos 15%\n# Españoles 15%\n# Árabes 80%\n# Esquimales 83%\n# Mexicanos 83%\n# Africanos centro 83%\n# Tailandeses 98%\nTruco al Le Pen? jejeje\nmònica 5 de maig de 2009 a les 21:45\nRectifico al Joan, hi ha cultures on ENCARA amamanten fins als 7 anys.\nI sobre els mocs, no t'he volgut explicar que hi ha experiències emocionals que també poden fer produir més mucositat de l'habitual, perquè això sé que et superarà, i molt, que diràs que no estas gens d'acord perque no hi ha "evidencies científiques", però he d'aprofitar per parlar-ne per si algú empatitza amb aquesta sensibilitat i llegeix aquest post: als nens se'ls hi diu mucosos perquè moquejen molt, i un dels motius (a part d'estar formant el seu sistema immunològic i estar sovint en contacte amb virus)és que somatitzen el que encara no saben expressar i els mocs són una conseqüència.\nTxapulín 6 de maig de 2009 a les 11:43\nPotser hi ha una cosa que he entès malament. En una segona lectura de l'article de la Sra. Gutman, l'he situat en el context de donar pit contra donar preparats làctics, i en aquest context entenc la seva postura i la comparteixo: no hi ha cap dubte que donar pit a l'infant és la millor manera d'alimentar-lo per a la nova vida.\nEl que no m'agrada és que la defensa de la llet materna ve acompanyada d'un atac frontal contra la llet de vaca, i d'aquí el malentès, ja que jo ho he interpretat com un "treiem la llet de vaca de les nostres vides".\nUn cop matitzat això, tinc moltes coses més a comentar, però tinc feina. Tornaré més tard.\nmònica 6 de maig de 2009 a les 14:55\nT'havia passat per alt el principal objectiu, doncs, però no t'equivoques amb que pensa (i comparteixo) que la llet de vaca no és adequada pels adults. El fet de que l'enzim que ajuda a assimilar la lactosa es vagi perdent a mida que ens fem grans (en tots els mamífers i en la gran majoria d'humans) la porta a dir que és una llei natural que no tenim en compte, i jo ho comparteixo, perquè la majoria de nosaltres no som conscients d'això i considerem que un adult intolerant a la lactosa és un "malalt" i de fet és el més normal del món, per això està bé ho tinguem en compte i d'altra banda que sapiguem que no és necessària per viure (com ens diuen a la tele, que s'ha de beure 1/2l de llet al día com a mínim), el que és necessari és el calç, no la llet.\nPer tant, no diu "treiem la llet de vaca de les nostres vides", però si diu que no és el més adequat i que per tant, si ens senta malament és normal.\nI dit això, espero la teva nova contra ;)\nTxapulín 6 de maig de 2009 a les 16:31\nVaig per temes.\nLlet i mocs: No he trobat cap estudi que digui que la llet i la producció de mocs estiguin relacionats. Totes les referències que he trobat s'originen en el llibre de la Laura Gutman. No sé si el llibre de la Gutman té referències o explica quin és l'origen d'aquests estudis, per tant, em costa de creure. L'única cosa que he llegit del tema i que té lògica és que la casseina, en ser una proteïna, es divideix amb els enzims de l'estómac en els seus aminoàcids i per tant no pot ser que afecti com a tal a la resta del cos.\n"Avantatge evolutiu que millora l'espècie". D'acord, Joan, l'expressió ha estat desafortunada i me l'has treta de context per donar-li el toc racista. Saps perfectament que no volia donar-li aquest desafortunat matís. És cert que la gran majoria de la espècie humana (i quasi tots els mamífers) perdem la capacitat de digerir la lactosa (un sucre, per cert, no una proteina) quan deixem de mamar. En aquest context estic d'acord que tractar els intolerants a la lactosa com a malalts és prepotent i desafortunat, quan es tracta del 80% de la població. Però això no vol dir que jo, que la llet no em senta malament, ni em fa venir mocs, no en pugui prendre. Encara diria més, si jo abuso de la llet (i com qualsevol abús, sabem que és dolent) i en prenc dos litres al dia de llet no desnatada, em moriré abans d'un atac de cor pel colesterol alt que per excessiva producció de mocs.\nÉs més, posem l'exemple que jo sóc un japonès intolerant a la lactosa que, veient a la Naomi Campbell amb els morros bruts de llet convidant-me a prendre'n, em decideixo a provar-la. Com segurament tindré una digestió pesada i una mica de diarrea per la tarda, al dia següent no en prendré perquè ja sé que em senta malament i tornaré als meus plats de sushi i salsa de soja.\nPer cert, jo no he tret en cap moment el tema de l'actimel i el vitalínea, que es tracta de temes de màrqueting i no tenen res a veure amb la llet.\nQue sí, hem d'estar atents per si el nostre fill té en algun moment intolerància a la lactosa i li senta malament la llet, si no, és el que li pensem donar per tenir el calci que necessiti. Si és intolerant, ens queden els iogurts i els formatges, que ja no tenen lactosa però que encara tenen els nutrients i l'energia de la llet. I si ens creiem a la Laura Gutman, doncs no passa res, però no oblidem de complementar amb una mica més de fruita, verdura i peix, esperant que no ens haguem de barallar massa per a que en prengui.\nConclusió: Lluitar per la lactància materna està molt bé i és necessari. Avisar que no és necessaria la llet, especialment si ets intolerant a la lactosa, i que hi ha alternatives, també està molt bé. El tema de la llet i els mocs el deixem com a tema de confrontació inacabat, tu dius que està demostrat, jo dic que no està demostrat, no ens posarem d'acord, fi de la discussió. Tampoc és tant important. Ara bé, criminalitzar la llet de vaca (i no parlo per vosaltres dos, sinó pel missatge de la Gutman) quan és una de les fonts d'aliment més importants i a l'abast que li podem donar als nostres fills en la cultura occidental em sembla fins i tot perillós. Hi ha coses molt pitjors que ens fotem a diari entre pit i esquena: una cervesa, un cafè i un cigarret, per exemple.\nmònica 6 de maig de 2009 a les 20:30\nPuc assegurar-te que la L.Gutman no és la única professional que relaciona llet i mocs. Jo la he descobert fa molt poc i de tota la vida que el meu metge m'ha suggerit eliminar els lactics quan estic encostipada (i la setmana passada ho va fer la pediatra del Rai).\nTambé et dic que obviament saben més de nutrició els nutricionistes que els metges, no t'equivoquis, que ens pensem que són deus però no dominen tots els temes (de lactància per exemple en saben ben poc).\n"Algunos estudios afirman que una de las causas del exceso de mucosidad es el pH excesivamente ácido de algunos derivados lácteos como el yogur, mientras que otras fuentes señalan a las proteínas presentes en la leche de vaca como causantes de las mucosidades nasales excesivas.\nAunque existe un cierto desconocimiento sobre la relación directa de los lácteos en el aumento de la mucosidad, lo que sí se sabe es que al moderar o restringir la presencia de productos lácteos en la dieta, la cantidad de mucosidad disminuye de forma importante, por lo que se facilita la desaparición de la congestión nasal, y se mejora la respiración."\nJo de tu, provaria la propera vegada que tinguis molta mucositat... Jo ho afirmo perquè confio en el meu metge, perquè ho he comprovat i perquè he participat en foros a on tothom que ho ha provat, ha evidenciat resultats.\nCom veig que el tema et mola (i els links més) et passo un perquè puguis ampliar els teus coneixements sobre els làctics.\nLou 8 de novembre de 2009 a les 22:06\nUs puc assegurar que la llet provoca mucositat perqué ho he viscut a la própia pell. De petita em van diagnosticar traqueobronquitis asmatiforme, m'ofegava sovint ( atacs d'asma)i sempre tenía moltíssima mucositat fins que tot va canviar a l'adolescencia. Em portaven al Hospital de Sant Pau i els metges sempre li han dit als meus pares que la llet era perjudicial per a mi per aquest tema, no me l'ha van prohibir, pero em van dir que vigilés.. Jo fa molts anys que no em prenc perqué he comprovat que així es, a part de que no li senta bé al meu aparell digestiu.\nAra combino les de Soja (encara que aquesta cada cop menys perque sento que es fa pesada) la d'arrós i la d'avena.


Els 21 passatges més bonics de Barcelona\nIrene FernándezPassatge de les Manufactures\nEls passatges més macos de Barcelona\n21 carrerons emblemàtics i amb encant que ens comuniquen amb la història de la ciutat\ndimarts 4 de desembre 2018\nBarcelona va carregada de llocs bonics, jardins secrets, i fins i tot patis ben macos, però una ciutat que se sol definir pels seus edificis i monuments més importants, que sovint són també els més grans. Els passatges, en canvi, són l’expressió minúscula de l’urbanisme. Carrerons a l’ombra dels principals, creats per solucionar un problema, bé d’edificació o de trènsit. El passatge és doncs una excepció, i probablement és això el que ens fascina d’ells. Fan que una ciutat es converteixi en un poble. L’escala es redueix, hi ha plantes en lloc de cotxes. Ens sentim acollits.\nJoan Miró va néixer al número 4 d’aquest passatge cobert protegit com a bé cultural d’interès local, on també va tenir-hi el taller durant uns anys. El passatge del Crèdit es va construir entre els anys 1875 i 1879, on abans hi havia el convent de l’Ensenyança.\nEl primer que ens rep és el passat amb forma de falta ortogràfica: ‘Pasage’ de la Paz. Aquest passatge –un dels més bonics del Gòtic– on hi ha l’estudi de Miralles-Tagliabue també va acollir el Chalet del Moro, obert cap al 1910, un dels primers prostíbuls de la ciutat.\nProjectat per l’arquitecte Francesc Daniel Molina per encàrrec del propietari Ramon de Bacardí, uneix la Rambla (números 40-42) amb la plaça Reial (1850-1859), en el solar de l’antic convent dels Caputxins, enderrocat el 1836. Fixeu-vos en l’ús del vidre i el ferro, sobretot al pont que el creua.\nDissenyat per Jeroni Granell i construït l’any 1864, el passatge Permanyer és el més antic de l’Eixample i un dels que s’han conservat millor. Les casetes d’estil anglès conviuen amb una barreja d’estils clàssic, àrab i noucentista. Encara se’n conserva l’empedrat original.\nA la cantonada de Provença amb el passatge Mercader hi havia el cinema Miria, de l’any 1924, que va estar obert fins al 1962. Encara avui, el passatge Mercader (aprofiteu quan aneu a la Central de Mallorca!) conserva un aire distingit, amb casetes d’estil anglès, ferro i tarongers.\nPassatge de Lluís Pellicer\nSi hi ha un passatge on es menja bé, amb permís del Calders, és aquest. En poc més de cent metres, al passatge de Lluís Pellicer hi tenim un clàssic com el Bar Velódromo; La Brochette (especialistes en pollastre); el Bun Sichi –un dels primers japonesos de la ciutat, obert l’any 1991–; el Blau Restaurant, del xef Marc Roca; l’Escale Bistrot (deliciosa cuina francesa); la creperia bretona Le p’ty mon; La Jacaranda, local de vins i platillos; i l’Espai Boisà, on fan cursos i tallers de cuina. L’Associació d’Amics del Passatge treballa per mantenir-lo ben viu!\nAl Camp de l’Arpa, on no es va poder completar el pla de l’Eixample de Cerdà, s’hi han conservat una gran quantitat de passatges. Es troben molt fàcil sobre plànol, però a peu de carrer no resulten tan obvis. El de Catalunya, dels anys 20, és llarg i de cases baixes i pintoresques.\nSaltem a Sarrià, a un dels racons més bonics del barri; Josep Mallofré es va fer construir tres cases, totes amb jardí, totes abocades al passatge, que es va obrir per facilitar el trànsit cap al 1870. És un pas privat, on es respira silenci i calma, i una placa convida a respectar-los.\nEl 2016 es va acordar el pla especial de millora urbana per protegir el barri de la Satalia, sorgit a Montjuïc quan va cloure l’activitat de la pedrera de Joan Serrahima. Entre d’altres, inclou la protecció de cases del passatge homònim, del segle XIX. Això també és Barcelona, encara que no ho sembli.\nLa majoria de passatges industrials tenen noms propis, dels amos i senyors de les fàbriques que fumejaven a la Barcelona de mitjan segle XIX. El de Bernardí Martorell, empresari tèxtil, es va inaugurar el 1848 tal com recorda l’enreixat de l’entrada nord, al carrer Hospital. Un passatge semicobert, sovint recordat per l'antiga a botiga de mobles que s’anunciava amb una banderola ampla com el passatge, però que va tancar ara fa uns anys.\nAquest passatge llueix cara nova després de la reforma que l’ha convertit en zona de pas amable. Obert el 1878, enllaça dos barris i dues realitats urbanístiques (l’Eixample i Sant Pere) i s’hi percep el desnivell de quatre metres que separa la ciutat de les zones deltaiques, tal com indica el llibre de Jordi Carrión i el mapa geotècnic de Barcelona. Fixeu-vos-hi quan baixeu les escales que porten de l’hotel Yurbban Passage al Flax & Kale (i mireu amunt si no voleu perdre-us l’escultura d’Antonio Yranzo). Passareu pel costat d’un ascensor –per a veïns– i l’escalinata noble amb el sostre cassetonat, detalls recuperats d’un passatge que, si no hagués estat per la rentada de cara, diu una veïna, potser hauria acabat tancat.\nEl de Sert, a quatre passes de de les Manufactures, és una edificació aixecada el 1867 per allotjar la producció de tapissos de la família Sert (la del pintor, la de l’arquitecte) que dibuixa un carrer lluminós, amb encant. Hi ha comerços (Ici et La i Nomad Coffe), oficines i balcons que vessen vegetació. Per a curiosos: a la porteria, tocant a Sant Pere, podeu albirar una il·lustració de com era el complex fabril antany.\nA les Corts també van obrir passatges per allotjar els treballadors de les indústries veïnes. Com el de Tubella, cognom de comerciant igualadí. Data del 1925, és tot descobert i el formen casetes baixes amb jardí a la part del davant; en sobreviuen 18 de les 22 inicials, totes idèntiques (balcó i finestreta a la primera planta, façana policromada), i només trenca el conjunt un bloc de pisos dels 70.\nPassatge de Carlota Mena\nAlguns dels passatges de la ciutat, queden amagats i són poc coneguts perquè són privats. És el cas, per exemple, del passatge de Carlota Mena al Poblenou, carrer particular amagat darrere d’una porta translúcida sempre tancada.\nPassatge de Masoliver\nEl passatge de Masoliver, s'obre des de Pujades fins a Ramon Turró. A banda de naus antigues, hi trobareu productores de cinema, els lofts del Vapor Llull, un espai gastronòmic per a esdeveniments (Roc 35), estudis d’artistes i un taller de gravat i edició (Quadrat 9).\nPassatge del Camp\nEl passatge del Camp al Poblenou sorprèn. S'hi arriba venint d’Almogàvers, de tallers mecànics i benzineres que conviuen amb estudis creatius on abans hi havia fàbriques, on el gris és el color dominant. Per això, un no s'espera trobar de sobte una entrada estreta amb terra sense asfaltar –és dels pocs carrers de la ciutat que no ho estan–. Continues al Poblenou, però d’alguna manera és un lloc diferent.\nPassatge Joan Goula\nEl carrer de Pere IV uneix el passatge del Camp amb el petit passatge de Joan Goula i s’hi fa un racó silenciós. Plantes dels veïns a totes dues bandes, roba estesa a un fil que travessa l’ample del passatge i alguna joguina arraconada. No és cap obra d’art ni està especialment cuidat, però ens transporta a un Poblenou que no hem conegut, que va ser rural i que gràcies a excepcions com aquesta, encara existeix.\nEl passatge Trullàs és un altre testimoni de quan, cap a la dècada del 1860, aquest territori agrícola es va convertir en un dels primers nuclis urbanitzats del barri. Avui el passatge és un espai veïnal i viu que acull el projecte de ciència ciutadana Estació Ciutat, on es fan accions participatives relacionades amb el medi ambient.\nN’hi ha d’altres que s’han quedat aturats en el temps i oblidats per l’Ajuntament, com el passatge de Robacols del Clot, al número 37 del carrer Rossend Nobas, a porta tancada des de fa prop d’una dècada. Si hi traieu el cap, hi veureu un camí apuntalat de sorra, vorejat per dues fileres de cases baixes del segle XIX amb balcons tapiats, gats mandrosos i uns quants testos de colors que encara cuiden els pocs veïns que hi queden. No és l’únic passatge que viu als llimbs de la titularitat pública/privada.\nPassatge de Camil Oliveras\nEls passatges, en tant que carrers, haurien de ser públics i hauria de ser l’Ajuntament qui se’n cuidés. Els veïns del passatge de Camil Oliveras –també del segle XIX, amb casetes baixes amb jardí, a Gràcia– es queixaven fa uns mesos del mal estat del passatge en comparació amb tots els carrers del voltant, més visibles i amb més veïns que el seu.\nPassatge de Feliu\nEl passatge de Feliu, a la Clota, a Horta, ens transporta a una Barcelona d’un passat que conviu amb el present, no sabem bé fins quan. Com diu Jordi Carrión, autor d’El llibre dels passatges, “la ciutat sempre ha estat una dinàmica de construcció-destrucció”.


ALPHONSE MUCHA: Polifacètic i visionari | Reial Cercle Artístic\nALPHONSE MUCHA: Polifacètic i visionari\nL'art és l'expressió dels sentiments més íntims... una necessitat espiritual\nUna visita indispensable si per algun motiu es viatja a Madrid en qualsevol moment i fins al 25 de febrer d'aquest any 2018, és l'exposició sobre l'obra d'Alphonse Mucha (Ivančice, 1860 - Praga, 1939) que acull el Palacio de Gaviria, situat al número 8 del carrer Arenal de Madrid, a tocar mateix de la popular Puerta del Sol.\nLa mostra, d'una mica més de dues-centes peces, procedents la seva majoria de la Fundació Mucha, deixa clara constància de com va arribar a ser de visionari, místic i cosmopolita l'artista txec que, abans de consagrar-se com a cartellista al París de finals del segle XIX, va fer de professor d'art, va il·lustrar llibres i revistes i va demostrar un gran talent com a fotògraf. El seu estil es va arribar a convertir en una icona de l'Art Nouveau i, cap al 1900, amb la gran Exposició Universal de París, Mucha ja era considerat com una de les millors figures artístiques de l'art decoratiu mundial, amb la qual cosa la seva fama aviat va arribar als Estats Units.\nPioner en el fet de vincular art i publicitat, va ser, en realitat, un dels artífexs d'allò que coneixem actualment com a disseny gràfic, i el seu estil, teatral i al·legòric —molt propi— va originar un exèrcit d'imitadors.\nVa ser el 1894 quan Mucha, gràcies a la creació d'un cartell promocional del melodrama grec Gismonda, de Victorien Sardou, va aconseguir el seu primer i aclaparador èxit. Sarah Bernhardt, l'actriu que encarnava el personatge principal de l'obra, va contactar la Nit de Nadal amb la impremta en què treballava Mucha. Ell va realitzar un nou projecte tan trencador per l'època que va captar l'atenció i va despertar l'admiració de tota la ciutat.\nA més a més, però, el seu estil va exercir una gran influència en totes les tendències artístiques que aleshores es començaven a desenvolupar entre els ambients més bohemis. La model, a escala real, era representada de manera més estilitzada, amb matisos bizantins i orientals, cosa que aportava una certa dosi d'irrealitat, de llanguiment elegant, un fet poc freqüent en els corrents dominants, tot i mantenir en tot moment una harmonia magnífica.\nFidel al un concepte romàntic, va saber reflectir la utopia d'un art bell però accessible i gens frívol, per la qual cosa molts el reconeixen com el precursor del merchandising.\nEl 1898, Mucha va vistar Barcelona, Tarragona, València, Cartagena, Granada, Còrdova, Madrid, Toledo i Saragossa per realitzar les il·lustracions d'un llibre que no va arribar mai a veure la llum. █


Impacte internacional: El funcionari de Cadis que va cobrar per no anar a la feina durant anys\nJoaquín García no va anar a la feina entre el 2004 i el 2010 i va continuar cobrant la nòmina\nUn jutjat de Cadis ha condemnat un ex-funcionari de l’ajuntament d’aquesta ciutat a pagar 30.000 euros per no haver anat a treballar com a mínim durant sis anys i haver anat cobrant el sou, entre el 2004 i el 2010. L’octubre d’aquell any li van obrir un expedient per una falta molt greu per ‘abandonament del servei i falta injustificada’, però la suspensió de sou i feina només va durar quatre mesos perquè durant la tramitació de l’expedient aquest funcionari, Joaquín García, es va acollir a la jubilació anticipada.\nEls fets es remunten al 1990, quan García va entrar a la plantilla del consistori. Venia de l’empresa Dragados, i l’ajuntament el va nomenar director tecnic de medi ambient fins al 1996. I el 1998, quan l’ajuntament de Cadis va signar un conveni de col·laboració amb l’empresa pública Aguas de Cádiz, pel qual aquest treballador s’havia de fer càrrec d’uns controls de l’estació de La Martona. Però segons la sentència no va arribar a anar mai a aquell lloc de treball ni va fer cap tasca i, això no obstant, va anar cobrant la nòmina. El regidor Jorge Blas Fernández, del PP, va descobrir que a Aguas de Cádiz es pensaven que els serveis de Joaquín García per a l’empresa s’havien acabat i a l’ajuntament es pensaven que el funcionari continuava treballant a Aguas de Cádiz.\nAquests fets han tingut un ressò extraordinari en la premsa internacional, sobretot en la premsa anglosaxona. La BBC n’ha fet notícia, destacant que el funcionari ha argumentat que havia deixat d’anar a la feina perquè patia assetjament laboral, per motius polítics (ell tenia una vinculació amb el PSOE, va entrar en un ajuntament socialista i després va entrar a governar el PP) i que s’havia traslladat ‘a un lloc de feina on no hi havia feina’.\nThe Guardian també se n’ha fet ressò, amb una notícia que ha titulat: ‘Un dinar llarg: Un funcionari espanyol no va a treballar durant anys i ningú no se n’assabenta’.\nHi ha altres diaris de prestigi que han recollit els fets, com el londinenc The Times i l’edició europea del diari Politico.


S’ha passat d’una inversió per habitant de 77,96 euros a 113,79 euros\n16/11/2018 - Tania López\nPaiporta ha sigut la localitat escollida per a fer el balanç del treball de la Diputació de València en aquests tres anys de legislatura. La vicepresidenta de la Diputació, Maria Josep Amigó, ha sigut l’encarregada d’informar de les inversions que s’han anat realitzant en aquests últims anys, i ho ha fet envoltada dels diferents alcaldes i regidors dels diferents municipis que conformen la comarca de València.\nAixí, el Museu de la Rajoleria de Paiporta ha sigut el lloc escollit per a, tal com ha explicat Isabel Martín, Alcaldessa de Paiporta, “visibilitzar les inversions que s’han fet en els municipis de la província de València, així com reivindicar que arribe més pressupost. Lamente l’absència d’alguns alcaldes que, per ser d’un altre color polític, han decidit no assistir, perdent una oportunitat única. La gestió de la Diputació de València ha fet un gir de 360°. I és que no solament s’ha duplicat les inversions en tots els pobles, sinó que s’ha repartit de manera molt més equitativa, deixant arrere la falta de transparència de l’anterior Diputació”.\n“Les inversions es repartien en funció del color polític de cada municipi”\nA continuació, ha sigut el torn de Maria Josep Amigó que ha destacat el treball que, en aquesta legislatura, la Diputació ha dut a terme juntament amb els diferents Ajuntaments i la Conselleria perquè “nosaltres no veníem a competir amb la resta d’Administracions, sinó a treballar, conjuntament, per a solucionar els problemes de cada municipi. Quan arribarem ens trobarem amb una institució obsoleta, que treballava amb convenis singulars, és a dir, que les inversions no solament es repartien en funció del color polític de cada municipi, sinó que, a més, havies de caure-li bé al responsable de torn”.\n“Tots estàvem d’acord que aquesta forma de treballar no era la més transparent ni igualitària. Per això, li hem fet un gir absolut i, ara, solament es deixen els convenis singulars per a casos que realment són singulars. Ara, es reparteixen els recursos equitativament entre els diferents pobles de la comarca de València, tenint en compte requisits importants, com el nombre d’habitants”.\nEl resultat? Un augment considerable de les inversions que, a l’Horta Sud, ha passat de més de 35 milions d’euros a més de 60 milions, que ha suposat una inversió per habitant de 133,79 euros, enfront dels 77,96 euros que es destinava en l’anterior legislatura. “Açò significa que tenim més diners?”, ha preguntat Amigó. “No, la qual cosa significa eixe augment del 72% de les inversions és que les repartim millor, amb més igualtat i, per tant, arriba a tots els municipis. Hem potenciat l’autonomia dels Ajuntaments perquè siguen ells els que decidisquen en què volen invertir eixos diners, en funció de les necessitats de cada municipi, la qual cosa ha evitat que es malgasten els recursos”.\nAixí mateix, la vicepresidenta de la Diputació ha volgut posar l’accent principalment en l’estreta col·laboració que han mantingut amb les Conselleries. Una relació de treball conjunt que els ha permés atendre millor les necessitats dels diferents pobles de la província de València. “Quan parlarem amb el conseller d’Educació, Vicent Marzà, ens va explicar que feia anys que no s’invertia en el manteniment de les escoles públiques. Arran d’aquesta conversa, vam crear un Pla de Manteniment per a la reforma de portes, finestres i estalvi energètic, així com un Pla de Manteniment en espais educatius, com escoletes, conservatoris i escoles d’adults amb el qual, al costat del Pla Edificant, aconseguirem arribar a tots els els centres de la comarca”.\nEs rehabilitarà l’antic Hospital Militar de Mislata per a convertir-se en residència i centre de dia\nA més, ha volgut destacar les inversions de la Diputació als centres socials. “La consellera d’Igualtat i Polítiques Socials, Mónica Oltra, ens va explicar que feia més de 20 anys que no s’obria una plaça pública. Gràcies al treball dels Ajuntaments, que cedeixen l’espai, i a la Conselleria, que s’encarrega de la gestió dels centres, la Diputació ha fet una important inversió econòmica que es traduirà en 600 noves places, repartides en deu centres de la província de València. A l’Horta Sud, es rehabilitarà l’antic Hospital Militar de Mislata aconseguint oferir 60 places per al centre de dia, i 40 places per a la residència”.\n“Els Ajuntaments han demostrat que volen treballar junts per a fer comarca. I la Diputació estarà per a ajudar-los en aquesta tasca. El nostre objectiu és rescatar persones, i unint esforços i repartint els recursos de manera equitativa es pot aconseguir”, ha conclòs Maria Josep Amigó.


cap casernes Sant Andreu de Palomar | L'Exprés de Sant Andreu\nSalut ofereix noves cites al CAP Casernes per vacunar amb AstraZeneca\n2 d'abril del 2021 Societat L'Exprés de Sant Andreu\nEl Departament de Salut ha obert noves cites per vacunar-se contra la COVID-19, gràcies a la recepció de 168.000 dosis d’AstraZeneca, les quals s’han començat a injectar aquest mateix divendres. Una passa més en la immunització contra el coronavirus en què el CAP Casernes també tindrà un paper protagonista. El motiu: Salut ha decidit començar a citar a la població per vacunar-se en aquest centre. De fet, es tracta de l’únic CAP de la zona nord de Barcelona on se subministraran vaccins.\n19 de setembre del 2020 Societat L'Exprés de Sant Andreu\nEl Departament de Salut ha detectat cinc casos positius de COVID-19 al centre sociosanitari Isabel Roig, el qual comparteix edifici amb el CAP Casernes. Segons han confirmat fonts de l’administració, tres són pacients i dos treballadors, fet que ha conduït a endurir les restriccions de seguretat per evitar la propagació del virus per les instal·lacions.\nNomés un nou veí contagiat de coronavirus al dia\n11 de maig del 2020 Societat David García Mateu\nEl coronavirus deixa d’encebar-se amb el veïnat. Segons les darreres dades del Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya, des que va començar el mes de maig a Sant Andreu de Palomar només es diagnostica poc més d’un positiu de COVID-19 al dia. Més concretament, des del passat 2 de maig fins a aquest dilluns només s’han comptabilitzat 13 nous casos oficials. En total, des que van començar a haver-hi registres s’ha confirmat que 475 andreuencs han donat positiu a les proves PCR.\nUn de cada 100 veïns de Sant Andreu nord, positiu en coronavirus\n2 de maig del 2020 Societat David García Mateu\nDesescalada amb la vista posada en les xifres oficials. Segons dades de la Generalitat de Catalunya, a la zona nord de Sant Andreu de Palomar (aquella que té com a CAP de referència el de Casernes), hi ha 248 casos positius de coronavirus. O l’equivalent: un de cada 100 veïns d’aquest sector ha estat contagiat. En canvi, si bé la incidència de la pandèmia a la zona sud (de Malats cap a la rambla) també és alta respecte a la mitjana catalana, la densitat de casos dista del veïnat del nord (0,73%).


Què fem? – Jamia Kafo\nClasses d’alfabetització en llengua catalana.\nS’organitzen a Vidreres, des del Grup Intercultural Jamia Kafo i com es porta fent des de l’any 1997, classes d’alfabetització en llengua catalana (a nivell oral i a nivell escrit). Es treballa amb cinc grups de nivell, que abarquen les persones que desconeixen el català tant a nivell oral com escrit, fins a persones que vulguin ampliar els seus coneixements i que ja hagin assistit a les classes en cursos anteriors.\nEn aquest sentit, les classes d’alfabetització en llengua catalana són una eina facilitadora d’accés als recursos i a la xarxa normalitzada d’ensenyament del català i el programa d’aprenentatge gradual de la llengua (dissenyada a partir dels diversos grups de nivell) és la via adequada que ho canalitza.\nLes classes es porten a terme amb la metodologia i el material que s’ha anat dissenyant, però adaptant-les a les necessitats de cada grup. Les classes, com des dels inicis de l’associació, les portaran a terme les persones voluntàries que integren l’entitat.\nEs preveu realitzar dues sessions setmanals, d’una hora de durada cadascuna, els dimarts i els dijous, al CEIP St. Iscle de Vidreres.\nTallers d’habilitats socials.\nParal·lelament a les classes d’alfabetització creiem important des de l’entitat incidir en el treball de convivència al poble. És per això que cal donar importància a les normes socials “no escrites” que regeixen la societat d’acollida (associacions de veïns i veïnes, normes de circulació, etc.). És a partir d’aquí que es preveu la realització de diversos tallers encaminats a donar a conèixer i promoure els valors cívics amb la voluntat de millorar la convivència ciutadana. Alhora, mitjançant els Tallers d’Habilitats Socials es vol reduir la percepció del col·lectiu immigrat referent a la desigualtat de drets respecte a la resta de la ciutadania, i millorar per tant la seva perspectiva de drets i deures i potenciar el compromís de les persones immigrades en la construcció d’una societat plural i cívica.\nTal i com es porta fent des de cursos anteriors, s’organitzen xerrades encaminades a donar a conèixer a les persones immigrades el funcionament i l’accés a diversos serveis públics (Biblioteca Municipal de Vidreres, CAP, Ajuntament de Vidreres, etc.) i els diversos tràmits o accions que porten a terme; així com l’afavoriment de la seva autonomia. Alhora, també es treballaran aspectes relacionats amb l’associacionisme i les activitats que s’organitzen a Vidreres durant l’any, a qui van adreçades, vies d’accés, etc.\nDes de la nostra entitat es preveu impulsar una campanya de disseny i edició de materials d’acollida (fulletons, plànols, guies, etc.) traduïts en diverses llengües per poder incidir en el coneixement del municipi i la relació de serveis i activitats que s’hi desenvolupen i donar informació a les persones estrangeres des del primer moment de la seva arribada a Vidreres. Aquest treball es pretén realitzar en coordinació amb l’Ajuntament de Vidreres i altres entitats i institucions municipals.\nClasses de llengua i cultura àrab per a infants, dones i noies.\nAmb l’objectiu d’ afavorir la cohesió social de Vidreres mitjançant accions formatives adreçades a la població immigrada al municipi, el Grup Intercultural Jamia Kafo ha organitzat dos cursos de llengua i cultura àrab per tal de proporcionar a dones i infants un espai d’intercanvi i coneixement de la llengua àrab.\nDes de la nostra entitat valorem molt positivament aquest programa ja que permet donar impuls a la cohesió social donant eines a les famílies per participar en activitats del seu màxim interès i que no estan cobertes per cap altra institució. A més a més, el fet que les famílies portin els seus fills a classe fa que se sentin que participen en activitats extraescolars, que com que en aquest cas són gratuïtes (el cost de material s’assumeix des de la nostra entitat) promouen que siguin d’accés universal.\nPel que fa al grup de dones, valorem que la iniciativa ha de continuar al llarg del proper any ja que les dones estan molt contentes de poder fer aquestes classes i tenir un espai de reunió i intercanvi, on a més a més d’aprendre la llengua àrab poden participar i sentir-se part de la comunitat.\nCap de Setmana Intercultural de Vidreres.Tal i com es porta fent en diverses edicions, el Cap de Setmana intercultural de Vidreres que s’organitza des del Grup Intercultural Jamia Kafo aglutina activitats per afavorir el coneixement entre tota la ciutadania. És per això que es proposen xerrades, mostres gastronòmiques, exposicions, etc. Des de l’entitat es preveuen activitats i accions d’intercanvi intercultural per afavorir la relació ciutadana i d’una veritable convivència, fomentant la participació, el disseny de propostes d’acció i l’execució d’activitats, com es porta fent des de fa molts anys, del propi col·lectiu de persones immigrades.\nEscrits a la revista municipal El Rec Clar\nCampanya solidària de recollida d’aliments i productes no alimentaris. La nostra entitat fa dues recollides d’aliments durant l’any: una a l’estiu, durant la campanya “la fam no fa vacances” i l’altra al mes de novembre, en el marc del Gran Recapte d’Aliments. Totes dues campanyes, promogudes pel Banc d’Aliments, tenien per objectiu la recollida massiva d’aliments pel Banc d’Aliments de Vidreres a fi de beneficiar a les persones usuàries derivades des dels serveis socials.


La informació sobre els atemptats i el bon rendiment del 'prime time' impulsen el canal públic\nTV3 ha tancat l'agost com el canal més vist a Catalunya, i ha empatat amb Telecinco amb un 10,1%. És el primer cop aquest any que la televisió pública encapçala el rànquing mensual de cadenes, i ho ha fet, paradoxalment, en el mes en què normalment té més problemes per aconseguir bons resultats. Sense anar més lluny, l'agost del 2016 TV3 va ser tercera, amb el pitjor resultat dels seus més de 30 anys d'història: un 9,4%.\nUna de les claus d'aquest bon resultat a l'agost van ser els especials informatius que TV3 va oferir per cobrir els atemptats a Barcelona i a Cambrils del dia 17. La televisió pública es va convertir en el canal de referència dels catalans per seguir la informació sobre els atacs i la investigació posterior, i, de fet, el 'Telenotícies vespre' del dia dels atemptats va ser l'emissió més vista de tot l'agost a Catalunya. Aquell dia, TV3 va obtenir una quota de pantalla del 18,8%, just el doble que Telecinco, que va ser segona.\nLa cobertura informativa dels atemptats ha impulsat TV3 fins al primer lloc Ccma\nTambé ha contribuït a aquest lideratge la bona rebuda que han tingut la majoria d'apostes estiuenques de 'prime time', especialment 'Aeroport', però també formats com 'Res és impossible' , 'Joc de cartes' o 'Això no és un trio'.\nPel que fa al futbol, en canvi, la seva aportació no ha sigut especialment positiva. La Supercopa d'Espanya -especialment l'anada- va aconseguir uns registres molt notables, però també es va emetre a Telecinco, cosa que no va ajudar TV3 a distanciar-se de la seva principal rival. I, en canvi, tant la Supecopa d'Europa com especialment els dos partits de la fase prèvia de la Champions van penalitzar clarament la pública, que va obtenir uns registres extremadament baixos per a un 'prime time': un dels partits es va quedar amb un 4,3%.\nEn realitat, el 10,1% de TV3 a l'agost iguala el registre del juliol -en què la pública va ser segona però ja apuntava una tendència estiuenca positiva- i és, de fet, la segona pitjor dada dels últims dotze mesos, només per sobre del preocupant 9,6% de l'abril, el segon registre més baix de la història de la cadena. En qualsevol cas, TV3 ha sigut capaç de mantenir-se estable en un mes de descensos generalitzats dels canals generalistes, fet que li ha permès coliderar l'agost i encarar la nova temporada amb bones sensacions.\nLa cobertura dels atemptats també ha impulsat el canal 3/24, que ha tancat l'agost amb un 2,2%, la millor quota de pantalla mensual dels seus 14 anys d'història. Esport3, per la seva banda, ha pujat una dècima respecte al mínim històric del juliol, i se situa al 0,6%. En canvi, el Super3/33 ha passat de l'1,2% a l'1%, el resultat més baix des que els dos canals es van fusionar, l'octubre del 2012. En conjunt, els canals de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals han obtingut a l'agost un 13,9%, sis dècimes més que al juliol.\nGeneralistes a la baixa\nPel que fa a la resta de cadenes, Telecinco, tot i l'empat amb TV3, encadena el seu vuitè mes consecutiu de lideratge -de fet, des del juny de l'any passat només ha perdut el primer lloc en una ocasió, al desembre-. El seu 10,1%, però, suposa un descens de sis dècimes respecte al juliol i representa la pitjor dada per a la cadena des del 10% de l'agost del 2015.\nTambé ha anat a la baixa Antena 3, que manté sense problemes el tercer lloc tot i anotar-se la pitjor dada en més de sis anys, un 9,2%, que la situa dues dècimes per sota del juliol. Això sí, ha reduït a menys d'un punt la distància respecte als colíders.\nLa 1, en canvi, es torna a distanciar de les primeres posicions: després d'una progressiva escalada entre el febrer i el juny, que la van portar del 6,9% al 8%, la televisió pública es va deixar una dècima al juliol, i ara n'ha perdut sis més, de manera que cau fins al 7,3%, la pitjor dada dels últims cinc mesos. Sumant-hi la resta de canals, Televisió Espanyola tanca el mes amb un 12,5%.\nLa lluita entre Cuatro i La Sexta continua molt ajustada, però en aquesta ocasió el segon canal d'Atresmedia ha recuperat el lideratge que el seu rival li havia arrabassat el mes passat: La Sexta ha remuntat una dècima per situar-se al 5,6%, mentre que Cuatro n'ha perdut dues i es queda amb un 5,4%. Per grups, però, s'imposa clarament Mediaset, amb un 26% pel 22,9% d'Atresmedia.\nPer la seva banda, 8TV ha tancat l'agost amb un 2%, el registre més baix dels últims dos anys. El fet que l'estrena de la nova temporada s'avancés al dia 28 d'agost ha permès maquillar lleugerament els resultats a última hora.\ntelevisió TV3 Telecinco Antena 3 La 1 Cuatro La Sexta 8TV Tribunals


Caas CEIP Fabra i Coats + Aparcament\nLa nostra proposta per l’escola de CAN FABRA es situa dins de l’àmbit del perímetre de l’antiga fàbrica FABRA I COATS, actualment desdibuixat degut a la demolició de part del mur que tancava el recinte. El projecte va ser sensible a aquest fet i va voler restaurar el mur amb la seva traça original recorrent tot el perímetre del nostre projecte. Aquest mur es va fragmentar en planta baixa per permetre una comunicació tant física com visual entre el carrer, l’escola i els diferents espais públics que l’envoltaven.\nLa proposta es situa en l’històric conjunt de Fabra i Coats, conjunt format per diferents edificis industrials de principis de segle XX.\nLes peces s’organitzen segons dos eixos principals que defineixen les traces de l’edifici. La Planta Baixa es zonifica per usos i acull els espais de servei i àrees d’ús comú. La Planta Primera es destina a les aules d’INTANTIL i la Planta Segona es destina a les aules de PRIMÀRIA. La PLANTA COBERTA és accessible pels alumnes de PRIMÀRIA i s’hi ha ubicat el seu pati exterior.\nLa primera decisió del projecte va ser la de prolongar el mur existent per a conservar el seu traçat original. La idea era que aquest s’estengués per tot el voltant de la planta baixa del nostre projecte definint-ne els seu límits. Aquest mur només es va fragmentar en aquells punts que ens interessava tenir un accés o una comunicació entre els diferents espais públics veïns (plaça, biblioteca, equipament, etc).\nDins del projecte de la nova escola es va realitzar un estudi d’eficiència energètica per a veure quines afectacions podria arribar a tenir, ja fossin pròpies com les produïdes pels edificis veïns (assolellaments, ombres projectades, etc)\nImatge de l’escola des del Pati del centre\nImatge de l’escola des del carrer segre\nCarrer del Segre, 40, 08030 Barcelona, Barcelona\nEmplazamiento + Planta baja\nPlanta 1 + Planta 2 + Planta coberta (Pati)\nEsquemes de Circul.lació Planta 1, 2 i coberta (Pati)\nSecció Transeversal 1\nSecció Transeversal 2\nCroquis desenvolupament del Mur\nPerforacions en el mur i la seva relació amb l’entorn\nAccesos i permeabilitat en Planta Baixa