Els alcaldes de Yebra i Ascó s'agermanen\nTancar sessió Els alcaldes de Yebra i Ascó s'agermanen\nActualitzada el 27-01-2010 17:40\nRafael Vidal, alcalde d'Ascó, i Juan Pedro Sánchez, alcalde de Yebra, han coincidit aquest dimecres, en antena, a El món a RAC1. Sánchez ha dit al seu homòleg català que havia "pres la decisió encertada" i que podia "dormir tranquil". D'altra banda, Vidal creu que, davant el posicionament contrar de la Generalitat, han de reunir-s'hi. Rafael Vidal, alcalde d'Ascó, també ha dit que:\n"Tot aquest procés cansa. És un tema bàsicament emocional. Hi ha un resultat del plenari molt contundent, 7 a 2." "[A la Generalitat li diria que] comprengui la situació en què ens veiem els petits municipis i els municipis nuclears, que sempre hem estat una mica mal considerats i ens han deixat sols." "La comprensió per part del nostre govern crec que és plena." "Crec que s'imposarà el sentit comú i ens donarà la raó que Ascó ha fet el que havia de fer." "Que és una instal·lació segura per al país ho diu tothom." "És evident que ho hem de fer [una trobada amb el president o algun membre del govern]." "No [m'han trucat]." "He parlat amb el partit. Hem estat en contacte constant. Com a partit, tenen una visió molt àmplia. [...] Ells estan fent el que toca i nosaltres també." "No [he parlat amb Artur Mas]. Sí, amb Felip Puig, sí." "És normal que [CDC] m'obri un expedient [...] i que el procés acabi com marquen els estatuts." "Una vegada més, aquí estem sols defensant-ho davant de tothom." "A la comarca, hi ha 650 treballadors de la central nuclear, [...] que està sent l'única indústria que no només està aguantant sinó que està creant nous llocs de treball." "No hi ha perill perquè el magatzem de combustible no és una central nuclear." "[Obrir un debat sobre l'energia nuclear] és una necessitat que fa vint anys que s'endarrereix. [...] És hora de [...] resoldre quin ha de ser el nostre paper en aquest món." Juan Pedro Sánchez, alcalde de Yebra, també ha dit que:\n"Em sembla una decisió encertada." "S'ha fet molta demagògia. […] Els partits polítics moltes vegades opinen quan estaria molt bé que callessin. […] Tots els partits [fins i tot el meu]." "No entenc la reacció del govern de la Generalitat ni la del govern de Castella-la Manxa." "No ens venia de gust que haguéssim estat l'únic ajuntament d'Espanya que hagués optat a aquesta opció." "Ahir em va dir 'Pedro, això ha estat força dur. Hi ha hagut una mica de tensió. […] Esperem que ara sigui una miqueta més fàcil'." "No sé per què des d'altres instàncies no es contribueix a aquesta tranquil·litat [dels municipis]." "Difícilment es podrà presentar un altre candidat. […] Serem els únics dos candidats." "Encara no ha arribat el moment de competir." "Li diria [a l'alcalde d'Ascó] que descansi tranquil, que ha pres la millor decisió per al seu municipi i per a tots els municipis de la comarca, que no és una decisió fàcil de prendre." "Amb el pas del temps la majoria dels ciutadans i fins i tot dels estaments polítics estic convençut que estaran amb nosaltres." "No, ni de bon tros [estic fart de tot]. S'ha de continuar fins al final." Normes de participació


Tramuntana TV: DIVENDRES 6 DE NOVEMBRE DE 2009\nFigueres disposarà d'un centre formatiu d'emprenedoria lligat a la Universitat de Girona. Forma part del projecte Transversalis que facilitarà la inserció dels estudiants a empreses transfrontereres.\nEl ple de l'Ajuntament de Figueres ha aprovat un conveni bilateral amb el Ministeri de Foment per la rehabilitació de l’església del convent de Caputxins, i la conversió d’aquest espai en un auditori. El regidor de Cultura Ciro Llueca ho comenta al seu bloc.\nAquest vespre conferència del tinent alcalde de l’Ajuntament de Figueres, Pere Casellas, Dos anys de govern. El futur de Figueres i la seva gent com a eix de la nostra acció (a les 20.10 h, al Museu Dalí).\nDivendres de Contraban al Jardí amb Anna Estarriola i The happiest (21.00).\nJazz al Cercle Sport amb Josep M. Farràs i Ignasi Terraza Trio, concert Ressons de JJ.MM. (22.00)\nMiquel Abras i Joan Masdéu actuen aquesta nit al Teatre de Roses (22.30).


Les pensadores del segle XX\nWritten by Tona Gusi / Redacció AMECOpress\tThursday, 31 March 2011 12:58\nEn motiu de la presentació abans d'ahir a Madrid per part de la directora de l'Instituto de la Mujer Laura Seara, de la publicació de la sèrie Estudis "Pensadoras del siglo XX: aportaciones al pensamiento filosófico femenino", La INDEPENDENT reprodueix part d'una entrevista -publicada a la web de la Xarxa Europea de Dones Periodistes- a una de les seves autores, Fina Birulés, sota el títol: "Bàsicament treballem en la recuperació de l’obra de les filòsofes: les pitagòriques, les humanistes, les filòsofes del segle XX»\nLa publicació analitza des d'una perspectiva teòrica, la manera en què una sèrie d'autores com Hannah Arendt, Simone Weil, María Zambrano, Rachel Bespaloff i Jeanne Hersch es relacionen amb la tradició filosòfica i específicament entre si, a més d'altres autores. Laura Seara va estar acompanyada per les autores de l'estudi Fina Birulés professora de filosofia contemporània i Rosa Rius, professora d'Història de Filosofia, Estètica i Filosofia de la cultura, ambdues de la Universitat de Barcelona.\nLes investigadores de l'estudi, fa gairebé vint anys que treballen la producció filosòfica femenina amb l'objectiu d'investigar documental i teòricament l'obra d'autores com Hannah Arendt, Simone Weil i Maria Zambrano, així com d'iniciar el treball de lectura, traducció i investigació dels textos de Rachel Bespaloff i Jeanne Hersch.\nEls resultats confirmen que tot i que en els últims anys algunes d'aquestes pensadores han estat objecte d'un gran interès, segueixen sense estar inscrites en la tradició de pensament filosòfic i, per tant, sense ser conegudes per les futures generacions.\nEn aquest sentit, Seara va destacar que la història de les dones filòsofes és també la de la seva lluita perquè es reconeguin les seves aportacions, ja que amb més freqüència que els seus companys masculins "les dones pensadores es van exposar al desprestigi i al xafardeig, de manera que la seva vida privada acabava despertant més interès que la seva obra ".\nAquest llibre és un dels resultats de la recerca desenvolupada en el marc d'un projecte finançat per l'Instituto de la Mujer, a través de la seva convocatòria d'I + D + I de 2006, al voltant de les Pensadores del segle XX i les seves possibles aportacions a una tradició de pensament femení.\nDe l'Entrevista a Fina Birulés per Tona Gusi\n«Bàsicament treballem en la recuperació de l’obra de les filòsofes: les pitagòriques, les humanistes, les filòsofes del segle XX»\nFina Birulés és Directora de diversos treballs d’investigació i Tesis Doctorals, i autora des de 1992, entre les seves darreres obres destaquen: ‘Hannah Arendt. Una herencia sin testamento’, Herder, 2007 i ‘Una revisión de la historia judía y otros ensayos’, Paidós, 2005.\nÉs també fundadora el 1989 del Seminari de Filosofia i Gènere’ junt a Rosa Rius i Montserrat Jufressa. El Seminari està format per professores i alumnes de diverses facultats, bàsicament de Filosofia i Filologia, alumnes dels doctoratsi algunes professores d’institut. Encara que al començament ‘fes riure per sota el nas’ als seus col·legues masculins del Departament de la Facultat, el projecte rebé subvencions del Ministeri i fou considerat com a prioritari en l’àmbit de la recerca. Des de l’any 1990 no ha deixat d’estar reconegut i dotat econòmicament.\nÉs evident que la vesant filosòfica per la que ets més reconeguda és la que es coneix com a ‘Filosofia i Gènere’. Quins creus que són ara els temes més importants i actuals?\nUn dels temes continua essent la recuperació de les dones filòsofes ja que sempre són presents en el debat filosòfic però mai són transmeses. A l’hora de fer història desapareixen, fins i tot en algunes de les darreres històries que s’han fet del segle XX no n’hi consta cap, quan es pot triar entre un ampli ventall de filòsofes conegudes i influents. Recuperació doncs del pensament, de la producció filosòfica de les dones.\nCal fer també una reflexió sobre el que podríem anomenar ‘feminisme d’estat’. Hem de reflexionar sobre i el perquè a partir de quin moment el feminisme s’ha reconciliat amb les institucions.\nTradicionalment el feminisme era rebutjat per les institucions o era bel·ligerant envers elles. A partir dels anys 80 però el trobem instal·lat a la universitat, gràcies a la lluita de les dones certament! ...però és un fet que actualment està instal·lat també a les institucions i que en nom seu s’han iniciat fins i tot conflictes bèl·lics pels drets de les dones com el de l’Afganistan.\nSense estar-ne del tot segura, diria que l’altra cara d’aquesta moneda es el ‘post-feminisme’.\nLa tasca del Seminari de Filosofia i Gènere va en aquesta línia?\nBàsicament treballem en la recuperació de l’obra de les filòsofes: les pitagòriques, les humanistes, les filòsofes del segle XX, etc. Les hem traduït, introduït etc. També hi ha un cert debat de teoria feminista en el si del Seminari però no és l’eix central.\nAbans parlaves de les dificultats amb que topen les dones per ser reconegudes a l’Acadèmia. Quina ha estat la teva experiència personal? Com ho tenen les professores a les facultats de filosofia?\nEns trobem davant d’una situació molt peculiar que la gent desconeix. Tothom pensa que les facultats de filosofia són com les de les altres d’humanitats. I en canvi a Filosofia sempre l’alumnat ha estat majoritàriament masculí i pel que fa al professorat hi ha molt poques dones en tots els nivells. Fins fa 5 anys l’única catedràtica a tot l’Estat espanyol era la Celia Amorós. Ara n’hi ha algunes més però en qualsevol tribunal per sorteig sempre som 1 dona i 4 homes. Bàsicament es tracta d’un món molt masculí sigui perquè la pròpia disciplina té una clara herència de la Teologia, sigui perquè s’havia pensat en si mateixa com ‘el saber dels sabers’, o com ‘un saber neutre’ que s’identifica immediatament com a masculí.\nAra està canviant però molt a poc a poc!! Les estadístiques més actuals confirmen que les dues facultats més masculines i amb més professorat masculí son: Filosofia i Matemàtiques.\nPel que fa a la feina de les professores del Seminari, aquesta ha estat reconeguda malgrat s’hagin creat certes suspicàcies. Hem dirigit moltes tesis, realitzat Jornades i treballs importants.\nHas explicat la situació al país però, has estat professora invitada a d’altres països i per tant la teva feina es reconeguda internacionalment.\nEfectivament el que he fet sobre l’Arendt, i el que he escrit sobre gènere s’ha editat aquí però és molt conegut a Amèrica i és per aquest coneixement de les meves publicacions que se’m convida via Acadèmia. En el cas d’Europa (París, Viena...) es deu més a les col·laboracions i contactes personals a través dels Congressos.\nCircula la informació a nivell europeu i internacional de la tasca que esteu fent les dones filòsofes arreu?\nJo diria que si. De fet les filòsofes que estem tractant estan de moda: la María Zambrano, l’Hannah Arendt (fa 15 anys ningú no sabia qui era), la Simone Weil, etc. D’altres que també estem treballant i que la Rosa Rius ha traduït enguany no són tan conegudes arreu, com ara, Rachel Bespaloff, Jeanne Hersch ...\nEncara que en el món anglosaxó la filosofia acadèmica té un marge molt estret vinculat a l’anàlisi lògica, al llenguatge formal... i per tant algunes de les tasques que estem fent nosaltres es tracten més, a Anglaterra i a Estats Units, en els departaments de literatura comparada.\nPodríem connectar ara amb aquell repte o reflexió sobre la relació i la influència que té aquest pensament en el poder polític i social?.\nSempre he pensat que és molt irrellevant el que diu la filosofia respecte de la política. Normalment els filòsofs, les filòsofes, la intel·lectualitat pensa que les seves idees transformen el món i jo diria que qui transforma el món és qui actua directament, és a dir la política en un sentit ampli, no en el sentit de la política professional. Efectivament, algunes idees nascudes de la reflexió poden ajudar a direccionar o a actuar però no diria que sigui un fet mecànic més aviat al revés: algunes teories filosòfiques han causat grans desastres en política o han estat irrellevants. Molt sovint hi pensem quan ja ha passat, retrospectivament i, per tant, quan ja és massa tard!\nDe tota manera si que penso que la filosofia o la reflexió pot ajudar a comprendre el món que vivim en el sentit que deia l’Hannah Arendt. Tractar de saber que és el que ha ocorregut, el que passa - no sempre és fàcil, tot i que ho tinguis davant del nas!!-Aconseguir reconciliar-se amb el que ocorre. Es tracta d’evitar que allò que ens passa s’entengui de la mateixa manera que els fenòmens de la naturalesa. No entendre pas que el que passa és com un fenomen natural -ha passat i no hi podíem fer res!- O ha passat i hi participem o bé ha passat i analitzem perquè ha passat. Es tracta de sentir el que passa en el món comú com alguna cosa pròpia, no com a quelcom aliè. Jo penso que això és el màxim que podem fer des del punt de vista del pensament, de l’anàlisi... i a vegades surten mots nous, problemes nous que permeten reorientar però no orientar una política.\nEl moviment feminista ha introduït molts elements per a reorientar la política. Ara bé no sempre qui es dedica a la política els agafa com cal. El mateix exemple de la paraula gènere, que sorprenentment ha arrelat en els media i en el llenguatge polític quan el terme en les llengües romàniques no s’ajusta al significat. I quasi bé sempre s’utilitza com a sinònim de dona. Podien haver-se quedat amb ‘dona’, ‘mujer’, etc. És molt sorprenent!!\nEns pots avançar els teus propers projectes?\nM’agradaria fer un llibre partint d’alguns textos que ja he escrit sobre qüestions de gènere o de feminisme, intentant analitzar el ‘feminisme d’estat’ i l’anomenat ‘post feminisme’ com a l’altra cara de la mateixa moneda.\nI un altre llibre que encara no té títol però que té a veure amb la qüestió de la memòria històrica ja que penso que, sobretot en el cas del treball de les dones s’ha posat molt èmfasi en la memòria i en la genealogia i també per altra banda en l’experiència pròpia. S’han anat generant relats des de l’època dels grups d’autoconsciència, com si hi hagués una experiència femenina que pogués ésser comunicada directament a través de relats en primera persona, les històries de vida, etc... i m’interessen molt perquè em sembla que són fal·laços els arguments que consideren que aquesta comunicació d’experiència pròpia, per si sola, ja comunica sentit o significat. Fal·laços en el sentit que hi ha un element en aquest primar ‘lectura – experiència’ que es comunica directament des del jo viscut, com si aquest ja fos el criteri per saber de l’interès, de la veritat d’allò dit. Em sembla que és una qüestió que mereix una reflexió.\nJoan Scott, una coneguda historiadora feminista, ja fa anys va fer un article titulat ‘Experiència’ on analitzava els usos del mot experiència en els grups de dones, en els grups de recuperació de l’experiència homosexual, etc... és a dir com de cop i volta fer visible el ‘jo he viscut’ i el ‘jo he tingut aquesta experiència’ s’ha contemplat com si ja fos suficient.\nAh! I encara una última cosa en aquest Seminari hem introduït dues figures mes, la Jeanne Hersch i la Rachel Bespaloff i treballaré aquesta darrera.\n*Podeu llegir l'entrevista sencera a la web de la Xarxa Europea de Dones Periodistes: "Bàsicament treballem en la recuperació de l’obra de les filòsofes: les pitagòriques, les humanistes, les filòsofes del segle XX»\nWe have 1546 guests online\nContent View Hits : 25985323


La Generalitat de Catalunya veu una "bona notícia" els canvis en les 'revàlides' de la LOMCE\nLa consellera catalana d'Educació, Irene Rigau, ha qualificat de "bona notícia" el retard en el desenvolupament de les 'revàlides' en ESO i Batxillerat anunciat pel ministre del ram Íñigo Méndez de Vigo en la Conferència Sectorial d'Educació celebrada amb les CC.AA. aquest dijous a Madrid, perquè era "una llosa que pesava".\nEn declaracions després de la trobada, Rigau ha aplaudit aquesta decisió i que de moment es reguli la revàlida en Primària, que va a ser responsabilitat de les autonomies. "S'ha frenat el reial decret", ha valorat la consellera, que ha censurat no obstant això que no es vagi a frenar el calendari d'implantació de la llei, alguna cosa sobre el que ha admès que s'havien fet il·lusions en haver parlat el ministre de "flexibilitat" en la implantació.\nPer Rigau, és un "despropòsit pedagògic" intentar implantar en tres anys una llei d'aquest calat. "Si les coses cal fer-les perquè la llei les mana, cal fer-les bé. Fer-les de pressa per garantir que un canvi polític no els afecta, no és aconsellable", ha dit.\nRigau no ha volgut qualificar el canvi d'actitud entre el nou ministre el seu antecessor, José Ignacio Wert. "Prefereixo no fer-ho. Tots som consellers i un dia vindrà un altre... No. Els fets parlaran i veurem si es confirmen les expectatives", ha dit.\nD'altra banda, Méndez de Vigo i Rigau es reuniran per analitzar l'impacte de la previsió d'ajudes de 6.000 euros per a les famílies que vulguin escolaritzar en castellà als seus fills a Catalunya. "La realitat és que en 2014 hi havia cinc milions d'euros, que no es van gastar ni des de lluny, i aquest any hi ha un milió, que tampoc es gastarà", ha dit.\nLa consellera ha assegurat que les dues parts tenen "ganes d'aclarir aquest tema" i que en aquesta reunió bilateral aportaran les dades que tenen sobre aquest tema, encara que el Ministeri no ha acceptat la derogació d'aquesta previsió com reclama la Generalitat catalana. De moment no hi ha data per a la trobada. "Jo sempre estic a disposició per a un tema que sigui d'interès per a Catalunya", ha agregat.


El rumor sobre Seattle Seahawks que accepta Bitcoin és fals | Catalan.Lamareschale.org\nUna font de BitPay ha confirmat que Bitcoin examinador que els Seattle Seahawks no estan acceptant Bitcoin, encara que el rumor es va estendre per la companyia de processament de pagaments. BitPay està treballant actualment per eliminar l'anunci de Google+.\nDesprés dels Kings de Sacramento, hi ha un nou equip d'esports professionals que podrien estar a punt d'entrar en el mercat de Bitcoin. Malgrat tot és només un rumor per ara, els Seattle Seahawks, l'equip de futbol americà de la NFC que aviat va a lluitar pel Súper Bowlagainst els Denver Broncos, podria consistir en acceptar Bitcoin través BitPay.\nEl rumor va ser llançat exactament pel processador de pagament a través del seu perfil de Google+, però encara falta la confirmació oficial. El missatge publicat per BitPay va dir que "Estem molt contents de veure el nostre nou comerciant, + Seattle Seahawks, acceptant Bitcoinand anar al Super Bowl!".\nFins al moment, la informació no es reprodueix en qualsevol altre perfil de mitjans de comunicació social que pertany a BitPay o confirmat pels Seattle Seahawks, però cap de les parts nega l'anunci així.\nNo obstant això, podria haver una altra explicació per la remor. Mentre que els Seahawks pot o no estar acceptant Bitcoin, un dels jugadors de l'equip és, sens dubte tenint moneda digital paymentsin la seva botiga en línia. Cantoner de Seattle Richard Sherman va anunciar fa uns dies que està acceptant els diners digital a RichardSherman25.com.\nPlataforma de comerç electrònic del jugador ven principalment roba i accessoris per a homes, dones i nens inspirat en el tema Seahawks.\nNo obstant això, seria un salt de longitud per BitPay per anunciar que un equip sencer està acceptant Bitcoin quan en realitat era simplement una decisió individual feta per un sol jugador. Bitcoin examinador ha intentat confirmar aquesta informació amb la companyia de processament de pagaments, però no va ser possible obtenir una resposta fins al moment.\nEls Seattle Seahawks podria convertir-se en el segon equip professional gran per fer aquest moviment a tot el món, després que l'equip de la NBA amb seu a Califòrnia Sacramento Kings announcedthey van anar convertint en Bitcoin-amigable fa tot just una setmana.\nA partir de març, els fans dels Kings podran utilitzar moneda digital a pagar per bitllets per al joc i el marxandatge oficial a la botiga en línia de l'equip.


Tragèdia mortal en un accident laboral a les Borges Blanques - XCatalunya.cat\nTragèdia mortal en un accident laboral a les Borges Blanques\nUna treballadora de l’empresa Prefabricats Pujol ha perdut la vida aquest dimarts en un accident laboral a les instal·lacions que aquesta firma té al polígon Castellots de les Borges Blanques, dedica a la fabricació de formigó. Els serveis d’emergències han rebut l’avís cap a un quart de dotze del matí.\nSegons han explicat els Mossos, un operari de l’empresa que conduïa una màquina que transportava formigó ha atropellat accidentalment la dona.\nTot i la ràpida actuació del Sistema d’Emergències Mèdiques (SEM), no se li ha pogut salvar la vida. La víctima és una veïna de les Borges Blanques, de 51 anys. Han participat en la gestió de l’accident diverses patrulles dels Mossos, del SEM i dels Bombers de la Generalitat.\nEls Mossos d’Esquadra han posat els fets en coneixement del jutjat d’instrucció en funcions de guàrdia de Lleida i del Departament d’Empresa i Treball, d’acord amb els procediments habituals en accidents laborals amb víctimes mortals.\nTags: Accident, Les Borges Blanques\nAnterior Estabilitat dels índex de covid-19 aquest dimarts 31 de maig a Catalunya\nNePròximxt Tragèdia mortal en un accident a Pradell de la Teixeta


Sortida a s’Estalella – IES Damià Huguet\nHome » Activitats » Sortida a s’Estalella\nSortida a s’Estalella\nDivendres, dia 4 d’octubre de 2019, els tutorets emocionals de 4t d’ESO, de 2n d’FPB i alguns de 3r, vàrem anar d’excursió a s’Estalella amb els nins de 1r d’ESO. Els objectius principals eren gaudir de la naturalesa, netejar el lloc i fomentar relacions socials entre els membres dels grups, entre altres.\nEn arribar a s’Estalella van repartir-nos uns fulls als tutorets amb el que havíem de fer durant el recorregut i algunes preguntes que, més tard, hauríem de respondre. Vàrem fer activitats com recollir mostres d’aigua de la salinera i de la mar o arena de la platja i terra del pinar per analitzar-les en arribar a l’institut, fer fotografies a diferents paisatges, etc.\nEns vàrem aturar a berenar a una torre on hi havia ombra i, al final del trajecte, vàrem arribar a una urbanització pròxima a Cala Pi, durant el trajecte també vàrem netejar per contribuir en el tema d’evitar més contaminació.\nAquesta sortida no ha estat una sortida normal per a nosaltres, sinó molt especial i diferent. Ens han sorgit uns sentiments molt bons ja que ha estat molt gratificant ajudar els nostres tutoritzats amb la feina i conviure-hi tot un matí. Amb algun d’ells compartim aficions i això està molt bé perquè ens fa sentir més còmodes. També és positiu poder ajudar a qui ho necessita de manera especial.\nEn definitiva, ens ha agradat molt aquesta excursió i ens agradaria repetir-la ben aviat.\nEscrit fet per Gerard Adrover(4tD) i Viktor Boev(4tB).\n← Visita ADEMA\nVisita hospital Manacor →


La producció de la plus-vàlua absoluta - 6. Capital constant i capital variable\n5. Capítol. El procés laboral i el procés de creació de valor | Índex | 7. Capítol. La taxa de plus-vàlua\nCapital constant i capital variable\nEls diferents factors del procés laboral assumen diferents papers en la formació del valor-producte.\nEl treballador afegeix a l'objecte de treball nou valor mitjançant l'addició d'una determinada quantitat de treball, amb independència del contingut, objectiu i caràcter tècnic concret del seu treball. D'altra banda trobam que els valors dels mitjans de producció consumits retornen com a porcions del valor-producte, com ara els valors del cotó i de la filadora en el valor del fil. El valor dels mitjans de producció s'hi manté per tant mitjançant la transferència al producte. Aquesta transferència s'esdevé durant la transformació dels mitjans de producció en producte, en el procés laboral. Mitjançant el treball. Però com?\nL'obrer no treballa dues vegades en el mateix temps, una per tal d'afegir un valor al cotó amb el seu treball, i l'altra per mantindre l'antic valor o, el que és el mateix, per transferir el valor del cotó, que treball, i de la filadora, amb la qual treball, al producte, el fil. Sinó que amb la simple addició de nou valor manté l'antic valor. Com que, però, l'addició de nou valor a l'objecte de treball i el manteniment dels antics valors en el producte són dos resultats del tot diferents, que provoca el treballador al mateix temps, tot i treballar una sola vegada i en el mateix temps, és evident que aquesta duplicitat del resultat tan sols es pot explicar per la duplicitat del propi treball. En un mateix interval presenta la propietat de crear valor i l'altra propietat de mantindre o transferir valor.\nCom hi posa cada treballador temps de treball i per tant valor? És clar que tan sols a través d'una forma de treball pròpiament productiva. El filador tan sols hi posa temps de treball en filar, el teixidor en teixir, el ferrer en forjar. És mitjançant la forma d'un objectiu determinat, que s'hi posa treball en general i per tant nou valor, i en filar, teixir, forjar, els mitjans de producció, cotó i filadora, fil i teixidora, ferro i enclusa, esdeven elements constitutius d'un producte, d'un nou valor d'ús.(20) La forma antiga del valor d'ús desapareix, però tan sols per aparèixer en una forma nova de valor d'ús. En considerar el procés de creació de valor s'hi dóna, però, que en la mesura que un valor d'ús es consumeix amb l'objectiu de produir un nou valor d'ús, la quantitat de treball esmerçada en la producció de l'article consumit, constitueix una porció de la quantitat de treball necessària per produir el valor d'ús nou, porció que el treball transfereix des dels mitjans de producció al nou producte. El treballador manté per tant el valor dels mitjans de producció consumits o els transfereix com a porcions constituents del valor del producte, no a través de l'addició de treball en general, sinó a través del caràcter particularment útil, mitjançant la forma específicament productiva d'aquest treball afegit. Com a activitat productiva i deliberada, filar, teixir, forjar, el treball aixeca els mitjans de producció d'entre els morts amb el simple contacte, anima els factors del procés laboral i els combina en productes.\nSi el treball específicament productiu del treballador no fos filar, no podria convertir el cotó en fil, i per tant tampoc transferir els valors del cotó i de filadora al fil. Si el mateix treballador canviàs l'ofici pel de fuster, continuaria a afegir valor al material amb una jornada de feina. Per tant mitjançant el seu treball, i no per ésser el treball d'un filador o d'un fuster, sinó per ésser un treball abstracte, socialment general, hi afegeix una determinada quantitat de valor, no perquè el seu treball tinga un contingut particularment útil, sinó perquè dura un determinat temps. Per la característica abstracta i general, per tant, com a esmerçament de força de treball humana, el treball del filador afegeix un nou valor als valors del cotó i de la filadora, i per la característica concreta, particularment útil de procés de filar, transfereix el valor d'aquests mitjans de producció al producte i n'hi manté el valor. D'ací la duplicitat del resultat d'un mateix interval de temps.\nPer la simple addició quantitativa de treball s'hi afegeix nou valor, i per la qualitat del treball afegit es mantenen els antics valors dels mitjans de producció en el producte. Aquest efecte doble del mateix treball, que resulta del seu doble caràcter, es posa de manifest en diversos fenòmens.\nAssumim que una certa troballa capacita el filador per filar en 6 tant de cotó com feia abans en 36. Com a objectivament útil, l'activitat productiva del seu treball ha multiplicat la força per sis. El producte ha augmentat sis vegades, 36 lliures de fil per comptes de 6. Però les 36 lliures de cotó absorbeixen ara únicament tant de temps de treball com abans 6 lliures. S'hi afegeixen sis vegades menys del nou treball respecte a l'antic mètode, i per tant ara ja tan sols té una sisena part del valor anterior. D'altra banda existeix ara una sisena part del valor del cotó en el producte, en les 36 lliures de fil. En les 6 hores de filar s'hi manté una quantitat sis vegades inferior del valor de les matèries primeres que es transfereix al producte, per bé que el nou valor que s'hi afegeix a la mateixa primera és sis vegades inferior. Això mostra com la propietat per la qual el treball manté el valor dels components del procés és essencialment diferent de la propietat per la qual crea valor. Com més temps de treball és necessari per l'operació de filar la mateixa quantitat de cotó, més gran és el nou valor que s'hi afegeix al cotó, però com més lliures de cotó es filen en el mateix temps de treball, més gran és el valor antic mantingut en el producte.\nAssumim contràriament que la productivitat del treball de filar resta inalterada, que per tant el filador empra el mateix temps que abans per transformar una lliura de cotó en fil. Però que el valor d'intercanvi del propi cotó varia, que el preu d'una lliura de cotó augmenta o cau en un factor de sis. En tots dos casos el filador afegeix el mateix temps de treball en la mateixa quantitat de cotó, i per tant el mateix valor, i en tots dos casos produeix en el mateix temps la mateixa quantitat de fil. Amb tot el valor que transfereix del cotó al fil, el producte, és o bé sis vegades inferior o sis vegades superior a abans. Igualment quan els mitjans de treball s'encareixen o s'abarateixen, però s'hi manté el mateix ús en el procés laboral.\nSi les condicions tècniques del procés de filar no s'alteren i no hi ha cap canvi del valor en els mitjans de producció, el filador empra les mateixes quantitats de matèria primera i de maquinària en el mateix temps de treball que abans i amb els mateixos valors. El valor que manté en el producte es troba així en relació directa amb el nou valor que hi afegeix. En dues setmanes hi afegeix dues vegades més treball que en una, i per tant dues vegades més valor, i igualment utilitza dues vegades més material d'un valor dues vegades més elevat, i desgasta dues vegades més maquinària d'un valor dues vegades més elevat, i manté així en el producte de dos setmanes un valor dues vegades més gran que en el producte d'una setmana. Sota una determinades condicions de producció constants com més valor manté el treballador, més valor hi afegeix, però no manté més valor perquè no n'hi afegeix més, sinó perquè l'afegeix sota unes condicions constants que són independents del seu treball.\nCertament que es pot dir en un sentit relatiu que el treballador manté la mateixa proporció de valor antic d'acord amb el nou valor que hi afegeix. Tant si el cotó puja d'1 xíling a 2 o baixa a 6 penics, el treballador manté independentment en el producte d'una hora tan sols la meitat del valor de cotó que hi manté en el producte de dues hores. Si canvia similarment la productivitat del seu propi treball, si puja o baixa, filarà igualment, posam, en una hora de treball més o menys cotó que abans, i en conseqüència mantindrà més o menys del valor del cotó en el producte d'una hora de treball. En tot cas en dues hores de treball mantindrà el doble de valor que en una hora.\nEl valor, deixant de banda l'expressió merament simbòlica en objectes de valor, existeix tan sols en un valor d'ús, una cosa. (El propi home, considerat com a mera presència de força de treball, és un objecte natural, una cosa, si bé també una cosa vivent i autoconscient, i el propi treball és una alienació material d'aquesta força). Si per tant es perd el valor d'ús, també es perd el valor. Els mitjans de producció en oferir el valor d'ús no perden alhora el valor és perquè tan sols perden la forma originària de valor d'ús en el procés laboral per guanyar en el producte la forma d'un nou valor d'ús. Per important, però, que puga ésser pel valor l'existència d'un cert valor d'ús, tant se val quin siga, com ho mostrava la metamorfosi de les mercaderies. Se segueix per tant que en el procés laboral els mitjans de producció traspassen el valor al producte en la mesura que els mitjans de producció perden el valor d'ús independent alhora que el valor d'intercanvi. Tan sols donen al producte el valor que perden com a mitjans de producció. Els factors objectius del procés laboral es comporten, però, en aquest sentit de formes diferents.\nEl carbó que crema la màquina desapareix sense rastre, igual que l'oli amb el qual hom engreixa els eixos de les rodes, etc. Els tints i d'altres additius desapareixen, però tornen en les propietats del producte. La matèria primera constitueix la substància del producte, però la forma és alterada. La matèria primera i els additius perden per tant la forma independent, amb la qual entraren en el procés laboral com a valors d'ús. Altrament s'esdevé amb els mitjans de treball pròpiament dits. Un instrument, una màquina, una fàbrica, un conducte, etc., serveixen tan sols en el procés laboral en la mesura que serven la forma originària i cada matí de nou entren en el procés laboral amb la mateixa forma. I així com durant la vida, el procés laboral, mantenen una forma independent del producte, també ho fan després de la mort. Els cadàvers de les màquines, eines, edificis, etc. encara existeixen separades del producte que col·laboraren a constituir. Si consideram ara tot el període mentre serveix un cert mitjà de treball, des del dia de l'entrada en el taller fins el dia de la retirada a la cambra dels mals endreços, trobam que durant aquest període el seu valor d'ús l'ha consumit completament el treball i que el valor d'ús s'ha transferit completament al producte. Si una filadora, per exemple, dura 10 anys, és clar que durant aquests deu anys el procés laboral en transfereix tot el valor al producte de deu anys. El període vital d'un mitjà de treball es destina per tant a un nombre més o menys gran de procesos laborals contínuament repetits. Els mitjans de treball es comporten com els humans. Cada humà mor diàriament 24 hores. En veure'l, però, cap humà pot endevinar quants dies li resten fins a la mort. Això, però, no impedeix a les oficines d'assegurances de vida de deduir de les vides mitjanes dels humans unes conclusions força segures, i el que és més important, força profitoses. El mateix amb els mitjans de treball. Hom sap per experiència quant de temps dura un mitjà de treball, com ara una màquina d'una certa mena. Suposam que el seu valor d'ús en el procés laboral dura tan sols 6 dies. Així perd de mitjana cada jornada laboral 1/6 de valor d'ús i dóna per tant 1/6 de valor al producte diari. D'aquesta forma es compta el desgast de tots els mitjans de treball, i per tant, per exemple, la pèrdua diària de valor d'ús i la transferència diària corresponent de valor al producte.\nResulta per tant frapant que un mitjà de producció no done més valor al producte del que perd en el procés laboral per l'anul·lació del propi valor d'ús. Si no hagués perdut cap valor, és a dir no fos pròpiament un producte del treball humà, no passaria cap valor al producte. Serveix a la constitució de valor d'ús sense servir en la constitució del valor d'intercanvi. Aquest és per tant el cas de tots els mitjans de producció que disposa la natura, sense participació humana, com la terra, el vent, l'aigua, el ferro en el mineral, la llenya dels boscos verges, etc.\nUn altre fenomen interessant se'ns hi apareix. Una màquina val, per exemple, 1.000 lliures esterlines i s'hi fa malbé en 1.000 dies. En aquest cas diàriament 1/1.000 del valor de la pròpia màquina passa al producte. Igualment, si de cas amb una força vital disminuïda, la màquina actua globalment en el procés laboral. Sembla per tant que un factor del procés laboral, un mitjà de producció, entra íntegre en el procés laboral, però tan sols hi entra parcialment en el procés d'augment del valor. La diferència del procés laboral i del procés d'augment del valor s'hi reflecteix en els factors objectius, en el mateix mitjà de producció com a element íntegre del procés laboral i com a element de creació de valor tan sols compta a peces en el mateix procés de producció.(21)\nD'altra banda un mitjà de producció pot entrar contràriament íntegre en el procés d'augment del valor, per bé que tan sols a peces en el procés laboral. Suposam que en filar el cotó s'hi perd diàriament 15 de 115 lliures, que no constitueixen fil sinó tan sols devil's dust. Amb tot, si en aquest cas 15 lliures són una pèrdua normal i inevitable del treball mitjà amb el cotó, el valor de les 15 lliures de cotó, que no en són cap element del fil, passen de totes formes al valor del fil íntegrament, igual com el valor de les 100 lliures que en constitueixen la substància. El valor d'ús de les 15 lliures de cotó ha d'extingir-se per fer 100 lliures de fil. La pèrdua d'aquest cotó és per tant una condició de producció del fil. En tant que això el valor passa al fil. El mateix val per tots els excrements del procés laboral, en la mesura que aquess excrements no constitueixen nous mitjans de producció ni per tant nous valors d'ús. Així hom veu en les grans fàbriques mecanitzades de Manchester muntanyes de ferralla, semblants a encenalls al costat de les màquines ciclòpies, que són dutes en grans vagons de la fàbrica a les fundicions, per tal de retornar a l'endemà com a ferro massiu des de la funció a la fàbrica.\nTan sols en perdre els mitjans de producció durant el procés laboral el valor en la forma dels antics valors d'ús, transfereix valor a les noves formes dels productes. El màxim de pèrdua de valor que poden patir en el procés laboral la limita evidentment la quantitat original de valor amb la qual entraven en el procés laboral, o el temps de treball requerit per la llur producció. Els mitjans de producció no poden afegir per tant més valor al producte que el que posseïen de forma independent al procés laboral al que serveixen. Per molt útil que siga un material de treball, una màquina, un mitjà de producció: si costà 150 lliures esterlines, digam 500 jornades laborals, no pot afegir sota cap circumstància més valor al producte que 150 lliures esterlines. El seu valor no el determina el procés laboral on entra com a mitjà de producció sinó aquell del qual prové com a producte. En el procés laboral serveix tan sols de valor d'ús, de cosa amb propietats útils, i no pot per tant transferir cap valor al producte que no posseís abans d'entrar-hi.(22)\nMentre el treball productiu transforma els mitjans de producció en elements constitutius d'un nou producte, el valor pateix una transmigració. Passa del cos consumit al cos format de nou. Però aquesta transmigració d'ànimes s'esdevé damunt els muscles del treball efectiu. El treballador no pot afegir nou treball, i per tant generar nou valor, sense el manteniment d'antics valors, ja que ha d'afegir treball d'una determinada forma útil, i no el pot afegir d'una forma útil sense emprar producte com a mitjans de producció d'un nou producte i transferir-n'hi així el valor. La força de treball en acció, el treball viu, que manté valor en afegir-ne, és per tant un do natural que no costa res al treballador, però molt avantatjós pel capitalista en el manteniment del valor del capital que disposa.(22a) Mentre el ram floresca el capitalista en massa enfeinat en treure'n profit com per adonar-se'n del do gratuït del treball. La interrupció violenta del procés laboral, la crisis, el fa sensiblement conscient.(23)\nÇo que es consumeix en general dels mitjans de producció n'és el valor d'ús, pel consum del qual el treball constitueix el producte. El valor de fet no s'hi consumeix (24), i per tant tampoc no es reprodueix. S'hi manté, però no per cap operació pròpia en el procés laboral, sinó perquè el valor d'ús, que existia originalment, desapareix de fet, però tan sols desapareix en un altre valor d'ús. El valor dels mitjans de producció apareix així de nou en el valor del producte, però no s'hi reprodueix, estrictament parlant. Ço que es produeix és un nou valor d'ús, on apareix de nou l'antic valor d'intercanvi.(25)\nAltrament amb el factor subjectiu del procés laboral, la força de treball en acció. Mentre el treball mitjançant una forma deliberada transfereix i manté el valor del mitjà de producció en el producte, constituent en cada moment del moviment valor afegit, nou valor. Suposam que el procés de producció s'atura en un punt on el treballador ha produït un equivalent del valor de la pròpia força de treball, que amb el treball de sis hores, per exemple, hi afegeix un valor de 3 xílings. Per damunt d'aquest valor es constitueix un excedent en el valor de producte, més enllà del valor dels mitjans de producció que hi han pres part. És l'únic valor originari format dins aquest procés, l'única porció del valor del producte que produeix el propi procés. Certament no oblidam que tan sols cobreix la compra de la força de treball pel capitalista, i que són els diners que el propi obrer esmerça en els mitjans de vida. En relació a 3 xílings esmerçat apareix un nou valor de 3 xílings tan sols com a reproducció. Però s'hi reprodueix realment, i no tan sols en aparença, com el valor dels mitjans de producció. La substitució d'un valor per un altre la realitza la generació de nou valor.\nSabem, amb tot, que el procés laboral continua més enllà del punt on es reprodueix un simple equivalent de la força de treball i que s'afegeix a l'objecte de treball. Per comptes de les 6 hores amb les quals n'hi havia prou, el procés s'allarga, per exemple, 12 hores. Mitjançant l'acció de la força de treball no tan sols s'hi reprodueix per tant el propi valor, sinó que s'hi produeix un valor excedentari. Aquesta plus-vàlua constitueix l'excedent de valor de producte per damunt dels constituents consumits, és a dir dels mitjans de producció i de la força de treball.\nEn explicar les diferents papers que juguen els diferents factors del procés laboral en la creació del valor del producte, hem caracteritzat de fet les funcions de les diferents parts que integren el capital en el propi procés d'ampliació del valor. L'excedent del valor general del producte per damunt de la suma de valor dels elements constitutius és l'excedent de capital ampliat per damunt del valor de capital originalment invertit. Els mitjans de producció, per la seua banda, la força de treball per l'altra, són tan sols les diferents formes d'existència que adopta el valor originari de capital en l'abandonament de la forma monetària i la transformació en factors del procés laboral.\nPer tant la part del capital que apareix en els mitjans de producció, és a dir en la matèria primera, la matèria auxiliar i els mitjans de treball, no canvia de quantitat de valor en el procés producció. La denomín així porció constant del capital, o més curt: capital constant.\nLa part del capital que apareix en la força de treball canvia contràriament de valor en el procés de producció. Reprodueix el propi equivalent i un excedent, la plus-vàlua, que pot canviar, que pot ésser més o menys gran. D'una quantitat constant aquesta part del capital es transforma en una de variable. La denomín així porció variable del capital, o més curt: capital variable. Les mateixes parts que integren el capital, que des del punt de mira del procés laboral es diferencien com a factors objectius i subjectius, com a mitjans de producció i força de treball, es diferencien des del punt de mira del procés d'ampliació del valor en capital constant i capital variable.\nEl concepte de capital constant no exclou de cap manera una revolució en el valor de les parts que l'integren. Posam que la lliura de cotó costa avui 6 penics i augmenta demà com a conseqüència d'una pèrdua de la collita de cotó, a 1 xíling. L'antic cotó que s'havia comprat a un valor de 6 penics, i que s'hi havia treballat, transfereix, però, ara al producte una porció de valor d'1 xíling. I el que ja s'havia filat, i que potser ja circula en el mercat com a fil, transfereix igualment al producte el doble del valor originari. Hom veu, però, que aquests canvis de valor són independents de l'ampliació de valor del cotó en el propi procés de filar. Si l'antic cotó no hagués entrat encara en el procés laboral podria revendre's ara a 1 xílings per comptes de 6 penics. Contràriament: com inferior siga el procés laboral pel qual haja passat, més segur serà aquest resultat. És per tant una llei de l'especulació, quan tenen lloc aitals revolucions de valor en la matèria primera, d'especular amb aquell material on s'hi ha esmerçat la menor quantitat possible de treball, i per tant especular més amb fil que no pas amb teixits, i més amb el propi cotó que no pas amb el fil. L'alteració del valor no s'hi origina en el procés on el cotó juga el paper de mitjà de producció, i on funciona per tant com a capital constant, sinó en el procés on es produeix el propi cotó. El valor d'una mercaderia és certament determinat per la quantitat de treball que conté, però la quantitat es determina socialment. Si el temps de treball requerit socialment per la producció canvia – i la mateixa quantitat de cotó, com ara després d'una collita desfavorable, demana una quantitat de treball més gran que una de bona –, trobam un efecte en la mercaderia antiga, ja que tan sols són exemplars individuals d'un gènere (26), el valor del qual es determina per la necessitat social, i per tant també pel treball necessari sota les condicions socials prevalents.\nAixí com el valor de la matèria primera pot canviar, també ho pot fer el valor dels mitjans de treball que serveixen el procés de producció, la maquinària, etc., i per tant també la porció del valor que passen al producte. Si, per exemple, com a conseqüència d'una nova troballa la maquinària d'una mateixa mena es reprodueix amb una despesa inferior de treball, l'antiga maquinària es devaluarà més o menys, i transferirà per tant relativament menys valor al producte. Però també ací el canvi de valor s'origina fora del procés de producció on la màquina funciona de mitjà de producció. En aquest procés no pot donar més valor que el que hi posseeix de forma independent.\nAixí com un canvi en el valor dels mitjans de producció, fins i tot per un efecte posterior a l'entrada en el procés, no en canvia el caràcter de capital constant, de la mateixa forma un canvia en la proporció entre el capital constant i el variable no els altera funcionalment. Les condicions tècniques del procés laboral poden, per exemple, transformar-se fins al punt que allà on abans 10 obrers amb 10 eines treballaven una quantitat relativament petita de matèria primera, ara 1 obrer amb una màquina cara treballa cent vegades més de matèria primera. En aquest cas hi ha un fort augment del capital constant, és a dir de la quantitat de valor dels mitjans de producció utilitzats, i una forta caiguda de la porció variable del capital, representada en la força de treball. Aquest canvi tan sols altera, però, la relació quantitativa entre el capital constant i variable, la proporció en la qual el capital total es divideix en les parts constant i variable que l'integren, però no gens la diferencia entre constant i variable.\n(20) «El treball dóna una nova creació per una d'extingida». («An Essay on the Polit. Econ. of Nations», London 1821, p. 13.) <=\n(21) No s'hi tracta de les reparacions de mitjans de treball, màquines, construccions, etc. Una màquina que es repara ja no funciona com a mitjà de treball sinó com a material de treball. Ja no s'hi treballa, sinó que se la treballa, hi desapareix el valor d'ús. Hom pot pensar en aquests treballs de reparació pel nostre objectiu com a part del treball requerit per la producció dels mitjans de treball. En el text s'hi tracta així del desgast, que cap doctor no pot curar i que inexorablement menen a la mort, d'«aquella mena de desgast que no es pot reparar de tant en tant i que, en el cas d'un ganivet el reduirien a un estadi on l'afilador en diria, que en val menys un de nou». Hom ha vist en el text que una màquina participa íntegra en un procés laboral, però que en el procés simultani de crear valor hi entra tan sols a peces. Com de gran és la confusió de conceptes d'això: «Ricardo diu que una porció del treball del mecànics que fa màquines s'hi conté, per exemple, en el valor d'un parell de mitjons. Amb tot el treball total que produeix cada parell de mitjons... inclou tot el treball de l'enginyer, no una porció; ja que una màquina fa molts parells, i cap d'aquests parells no s'hi podrien haver fet sense cap part de la màquina». («Observations on certain verbal disputes in Pol. Econ., particularly relating to Value, and to Demand and Supply», London 1821, p. 54). L'autor, un «wiseacre» insòlitament cofoi, l'encerta en la confusió i per tant en l'argument tan sols en un punt, en el fet que ni Ricardo ni cap altre economista, anterior o posterior, ha distingit acuradament els dos aspectes del treball, i encara més els papers diferents que cadascun juga en la creació de valor. <=\n(22) Hom concep per tant l'absurditat del fatu J. B. Say, que intenta d'atribuir la plus-vàlua (interès, profit, renda) als «services productifs» que els mitjans de producció, el sòl, els instruments, els articles, etc. ofereixen a través dels llurs valors d'ús en el procés laboral. El senyor Wilhelm Roscher, que no deixa escapar cap oportunitat de registrar negre sobre blanc ingenioses reflexions apologètiques, s'afanya: «Remarca amb força encert J. B. Say, «Traité», t. I, ch. 4: que el valor produït per un molí d'oli després de deduir-ne els costos és quelcom nou, quelcom de ben diferent del treball amb el qual s'erigí el molí». (l.c.p. 82, Note). Força correctament! L'«oli» produït pel molít és certament força diferent del treball que costà l'edificació del molí. I per «valor» el senyor Roscher entén coses com l'«oli», ja que l'«oli» té valor, per bé que «a la natura» hom trobe petroli, tot i que en quantitat relativament «força petites», a la qual cosa sembla referir-se en una altra remarca: «Rarament» (la natura!) «aporta valor d'intercanvi». La natura roscheriana amb valors d'intercanvi s'assemblen més aviat a la donzella esbojarrada amb un fill, per bé que «és molt petit». Aquest «instruït» («savant sérieux») remarca encara: «L'escola de Ricardo acostuma a incloure el capital sota el concepte de treball com a 'treball acumulat'. N'és un de poc qualificat (!), perquè (!) de fet (!) el propietari del capital (!) amb tot (!) fa quelcom més (!) que la mera (?!) creació (?) i (??) conservació del mateix (què?): és a dir (?!?) la conservació respecte el propi gaudi, per la qual cosa demana, per exemple (!!!) un interès». (l.c.) Com de «qualificat!» és aquest «mètode anatòmic-fisiològic» de l'economia política, que d'un mer «desig» en desenvolupa un «valor». <=\n(22a) «De tots els instruments de l'ofici de pagès el treball humà... és el més important per recuperar-hi el capital. Els altres dos... les bèsties de càrrega i els... carros, arades, pales, etc., sense una determinació porció del primer, no són res». (Edmund Burke, «Thoughts and Details on Scarcity, originally presented to the Rt. Hon. W. Pitt in the Month of November 1795», edit. London 1800, p. 10.) <=\n(23) En el «Times» del 26 de novembre del 1862 s'hi plany un fabricant, en la filatura del qual hi treballen 800 obrers i consumeixen de mitjana 150 bales de cotó de les Índies Orientals o bé 130 bales de cotó americà, de les fortes despeses de la fàbrica durant les aturades anuals. Les calcula en 6.000 lliures esterlines l'any. Entre aquestes despeses s'hi troben diversos apartats que no ens interessen ara, com el lloguer, les contribucions, les assegurances, els salaris anuals de treballadors, gestors, comptables, enginyers, etc. Després, però, compta unes 150 lliures esterlines de carbó emprades de tant en tant en la fàbrica per escalfar la màquina de vapor, i a banda inclou les pagues dels treballadors que mantenen la maquinària durant les aturades. Finalment hi consigna 1.200 lliures esterlines per la degradació de la maquinària, ja que «el clima i el principi natural de la caiguda no suspenen l'actuació mentre la màquina de vapor no funciona». Remarca expressivament que no calcula aquesta depreciació per damunt de les 1.200 lliures esterlines, una suma petita, ja que la maquinària ja s'ha gastat gairebé del tot. <=\n(24) «Consum productiu... allà on el consum d'una mercaderia es part del procés de producció... En aquests casos no hi ha consum de valor». (S. P. Newman, l.c.p. 296.) <=\n(25) En un compendi nord-americà que ha passat potser per 20 edicions, hom hi llig: «No és d'importància en quina forma reapareix el capital». Després d'una llarga enumeració de tots els possibles ingredients de la producció, el valor dels quals reapareix en el producte, s'hi conclou: «Les diferents menes de nutrició, roba i allotjament, necessaris per l'existència i el confort dels humans, també varien. Són aprofitades de tant en tant, i el valor en reapareix amb noves forces, en cos i ànima, i en constitueix així nou capital, utilitzat novament en el procés de producció». (F. Wayland, l.c.p. 31, 32). Entre totes les altres meravelles n'hi ha prou a observar, per exemple, que allò que reapareix amb força renovada no és el preu del pa sinó les substàncies que en constitueixen la sang. Altrament, allò que reapareix com a valor de la força no són els mitjans de vida, sinó el valor. Els mateixos mitjans de vida, si costassen tan sols la meitat, produïrien la mateixa quantitat de múscul, os, etc., en breu la mateixa força, però no la força del mateix valor. Aquesta confusió entre «valor» i «força» i la completa indeterminació farisaica de l'autor suposen un intent, inútil d'altra banda, d'elaborar una explicació de la plus-vàlua a partir de la simple reaparició dels valors preexistents. <=\n(26) «Totes les produccions d'un mateix gènere no formen pròpiament més que una massa, el preu de la qual es determina en general i sense consideració de les circumstàncies particulars». (Le Trosne, l.c.p. 893.) <=


Els governs de Catalunya i les Illes preparen l'obertura d'una fossa on podria haver-hi 500 soldats enterrats\nEls governs de Catalunya i les Illes preparen l’obertura d’una fossa on podria haver-hi 500 soldats enterrats\nEls dos governs tenen un conveni per col·laborar en polítiques de memòria democràtica\nEls govern català i de les Illes es reuneixen avui per a preparar l’obertura de la fossa de sa Coma, situada al llevant de l’illa de Mallorca, on es calcula que hi podria haver uns 500 soldats enterrats, la gran majoria catalans que van participar en el desembarcament de Mallorca de l’any 1936. La trobada s’emmarca en el conveni signat l’any 2018 entre les dues administracions per col·laborar en polítiques de memòria democràtica.\nEl conveni signat entre els dos governs estableix que una comissió tècnica del govern de les Illes determinarà el calendari d’obertura de la fossa. El Departament de Justícia de la Generalitat, per la seva banda, haurà d’enviar arqueòlegs per extreure mostres d’ADN i repatriar els cossos dels catalans que siguin identificats. El Memorial Democràtic ha d’aportar la seva experiència en la senyalització dels espais de memòria.\nLes tropes republicanes van desembarcar al llevant de Mallorca la matinada del 16 d’agost de 1936 amb la intenció de recuperar l’illa, que estava en mans dels franquistes. L’operació va ser ideada des de Catalunya i hi van participar uns 8.000 combatents catalans provinents de diferents partits polítics o sindicats, com ara el PSUC, la UGT o la FAI. Hi havia també brigadistes internacionals i un grup de mallorquins.\nEl desembarcament, però, va ser un fracàs. Les tropes estaven poc preparades, els reforços no van arribar i l’aviació italiana va ser determinant. Es calcula que els republicans van patir unes 400 baixes en només dos dies i unes 1.700 en els vint dies que va durar l’ofensiva. El 4 de setembre es va produir la retirada i el reembarcament. Grups de republicans dispersos es van quedar a terra dispersats pel camp de batalla. Van ser empresonats i executats.\n🕜A les 13:30h la consellera @FannyTurRiera i el conseller @raulromeva @exteriorscat visiten la #fossa de #saComa, Sant Llorenç del Cardassar pic.twitter.com/enKOkeGbVG\n— CulturaGOIB (@CulturaGOIB) July 21, 2017\nLes víctimes del desembarcament van ser enterrades en diferents indrets del front, i per això hi ha diverses fosses documentades. La fossa més gran en extensió i en nombre de cossos és a la platja de sa Coma, al municipi de Sant Llorenç del Cardassar. La zona va ser també l’objectiu prioritari dels avions italians. Els bombardeigs i els metrallaments eren diaris. Les víctimes eren portades en carro fins a la fossa, on les sepultaven. En molts casos, per no haver de perdre temps, els cossos eren llançats directament al mar.\nNo es va fer cap registre en el moment dels enterraments i, per tant, tampoc no hi ha informació sobre la majoria de les identitats. Hi ha famílies catalanes que saben que els seus parents van morir durant el desembarcament, però desconeixen el lloc precís de la sepultura.


RP estrena programació\nAvui dilluns aquesta emissora comença una nova temporada regular amb l’objectiu de consolidar-se com la ràdio de refeència de PLF, tan a nivell informatiu com d’entreteniment i música. Aquests tres són els pilars de la nova programació on de nou la presència de col•laboradors voluntaris és primordial per oferir programes diversificats i propers a la ciutadania.\nLes principals novetats són l’ampliació del programa el Despertar de PLF, que passa de 3 a 4 hores i combinarà sardanes amb música catalana i havaneres. Enguany estrenem programa de viatges i de tecnologia així com s’amplien els informatius amb l’informatiu vespre a les 21h i un informatiu nit a les 23h. A les 9 del mati, just després del programa Tic Tac Ring, es farà una connexió amb Catalunya Informació per conèixer l’actualitat general del dia.\nLa programació que avui s’estrena s’allargarà fins el mes de juny del 2013, amb la intenció de consolidar les bones dades d’audiència que ha aconseguit aquesta emissora, que des de fa un any apareix al ranquing d’emissores locals més escoltades del Baròmetre de la Comunicació, que ha atorgat un màxim de 7000 oients acumulats.\nEl que també es posa en marxa és el servei web de l’emissora que amb unes 30 mil visites l’any, ha esdevingut referència obligada per conèixer l’actualitat de la nostra localitat\nArticle anteriorLa Policia desmantella un punt de venda de droga en un Club de Fumadors de Malgrat\nArticle següentUna nova línia de bus connecta PLF amb els Hospitals de Calella i Blanes


Arxiu Municipal de Sant Feliu de Guíxols: Per una reparació social de les víctimes del franquisme: difonem els sumaríssims, difonem els arxius\nPer una reparació social de les víctimes del franquisme: difonem els sumaríssims, difonem els arxius\nAssociació d’Arxivers-Gestors de Catalunya i l’Associació d’Arxivers Sense Fronteres\nEl passat 19 d’octubre, a proposta de la Comissió de la Dignitat el Parlament va aprovar la proposició de llei per declarar nuls els consells de guerra sumaríssims celebrats pel franquisme entre 1938 i 1975. Tal com recull el text de la proposició, s’articularà un reglament perquè les famílies puguin sol·licitar i rebre la certificació de nul·litat del procediment i la sentència corresponent. Es tracta d’un imperatiu democràtic llargament esperat i, des de l’Associació d’Arxivers-Gestors de Catalunya i l’Associació d’Arxivers Sense Fronteres donem tot el suport a aquesta iniciativa legislativa. Creiem que és necessari dotar de la major força cívica possible l’acte jurídic de nul·litat, tal com s’ha fet en d’altres països a l’hora de retre comptes sobre els seus períodes dictatorials. Per posar fi realment a la impunitat, cal socialitzar el coneixement dels crims comesos, començant per garantir l’accés universal a la documentació generada pels mateixos victimaris: els arxius de la repressió han de transformar-se en arxius de la reparació. El Parlament és conscient del valor cívic dels arxius, com demostrà amb la seva adhesió a la Declaració Universal dels Arxiu el juliol de 2013. Una declaració on s’estableix que “l’accés lliure als arxius enriqueix el nostre coneixement de la societat, promou la democràcia i protegeix els drets de la ciutadania”. La proposició de llei és una excel·lent oportunitat per refermar aquests principis. És per això que, en el marc dels treballs parlamentaris que han de portar a l’aprovació del text definitiu de la llei, demanem la inclusió d’un article que reguli la creació d’un portal web de víctimes de la repressió franquista a Catalunya que permeti la difusió i la socialització de l’exercici de reparació que pretén aquesta llei. Comptem amb els treballs d’arxivament i descripció fets entre 2003-2013 per l’Arxiu Nacional de Catalunya, arran del conveni de col·laboració amb el Tribunal Militar Territorial Tercer i el Memorial Democràtic. D’aquests treballs en resultà el catàleg de persones represaliades (unes 78.000, 70.470 homes i 7.718 dones) i la Guia dels procediments judicials militars instruïts entre 1939 i 1980, publicada l’any 2015 per l’ANC. Ara cal sumar-hi la voluntat política, facilitant els mitjans, i la implicació de víctimes i familiars, donant el seu consentiment, per garantir que el conjunt d’aquest patrimoni documental arribi directament a la ciutadania. Fem que la reparació de les víctimes no només sigui jurídica, sinó sobretot social. Fem així que cap tribunal, ni passat ni present, pugui arrabassar-los novament la seva dignitat.\nBarcelona, 29 de novembre de 2016.\nPublicat per Arxiu Municipal Sant Feliu de Guíxols a 5:30\nEtiquetes de comentaris: Arxiu Municipal de Sant Feliu de Guíxols, franquisme\nPer una reparació social de les víctimes del franq...


Els westerns i la Mallorca «esvaïda», a revisió al llibre «El somni de l'Oest»\n06 març 2021 00:14\nGabriel Genovart és l'autor del volum, publicat per Temps Moderns\nM.L.E. | 12 juny 2007\nEl catedràtic de filosofía i expert en cinema Gabriel Genovart (Artà 1944) recupera en el seu segon volum, El somni de l'oest, el record de «la Mallorca esvaïda i passada» per establir els paral·lelismes que té en la seva opinió amb les «terres verges de l'oest».\nWesterns com ara Que verda era la meva vall!, Horitzonts llunyans i Terres llunyanes serveixen a Genovart per estudiar aspectes diversos del gènere, però també per mirar enrere i situar el lector en els principis del cinema a Mallorca, quan les projeccions s'oferien als pobles els diumenges al capvespre. «He concebut el llibre com un retorn a les terres mítiques del record que inclouen naturalment la imatge de la Mallorca que jo vaig conèixer», puntualitzà Genovart, qui aprofità també per reivindicar la reobertura d'antics cinemes de poble com ara l'Ideal de Sant Llorenç o l'Oasis d'Artà.\nMalgrat que El somni de l'Oest pren un sentit de text homogeni, el llibre és en realitat un recull dels articles que l'autor va publicar al llarg del 2003 a la revista Temps moderns amb motiu de la commemoració del centenari del western, ja que va ser el 1903 quan es va estrenar la primera pel·lícula de l'Oest, Assalt i robatori al tren, d'Edwin S. Porter.\nL'escriptor Antoni Figuera signa el pròleg d'El somni de l'oest, davant el qual en la seva opinió «hom experimenta la saludable sensació de trobar-se no únicament davant un llibre entranyable i sàviament escrit, sinó davant una bellíssima balada que escoltaríem, cap al tard, a la vora d'un confortable i agombolador foc de campament, o còmodament instal·lats davall un porxo en no menys relaxants i acollidors balancins». Figuera assenyala també la «selecta panoràmica i el bellíssim travelling» que traça l'autor sobre el western, en què destaca especialment la «passió narrativa i el sentiment tel·lúric del paisatge» que imprimerix Genovart al seu somni de l'oest.\nLa nota curiosa del volum la imprimeix el capítol que porta per títol San Antonio... sota el cel estrellat de Texas, on l'autor troba el punt de connexió entre el seu poble natal (Artà) i la ciutat de San Antonio, que va ser fundada el 1691 per Damià Massanet, un frare franciscà artanenc.\nEl somni de l'Oest, publicat a la col·lecció Temps Moderns, es presentarà dia 27 a la sala Augusta de Palma a les 20.00 hores; després s'hi projectarà el film L'home que matà Liberty Balance de John Ford. Dia 28 Genovart donarà a conèixer l'obra al Teatre d'Artà també a les 20.00 i serà l'escriptor Miquel Mestre qui el presentarà. Després es projectarà el film d'Anthony Mann Terres llunyanes.


II Trobada APS | Institut Samuel Gili i Gaya\nEl dimecres 20 d´abril de 2016 es va celebrar la II trobada pedagògica d´aprenentatge i servei anomenada “ApSsejant per Lleida”, organitzada pels Serveis territorials d´ensenyament de Lleida juntament amb l´equip ICE Aps de la UdL. Durant tot el matí van haver diverses activitats a l’edifici del centre Transfronterer de la Universitat de Lleida.\nHi va haver una fira on alguns Instituts de la província de Lleida van exposar els seus projectes Aps. L´Institut Samuel Gili i Gaya de Lleida va participar d´aquesta fira i també va ser un dels instituts protagonistes de la jornada ja que va explicar la seva experiència del projecte APS que desenvolupa des de fa tres cursos. En la sala de videoconferències els dos coordinadors del projecte, Prado Figueroa i Javi Badia van estar acompanyats de dos alumnes de 4t d´ESO, Carles Maroto i Aaron Law que van explicar la seva pròpia experiència d´aquest projecte en la col·laboració que aquest Institut té amb ODEC (Oficina de desenvolupament econòmic i cooperació de la UdL).\nLes dos activitats que alguns alumnes del nostre Institut van realitzar estan relacionades amb programes informàtics. L´Aaron Law va explicar una activitat relacionada amb codis QR. Fa uns dies van ser repartides 10 targetes amb codis QR per diversos espais de l´Institut i l´activitat va ser posada en pràctica pels alumnes de 4t d´ESO que amb el telèfon mòbil podien accedir a una pregunta en anglès que tenia tres opcions de resposta. Si la resposta era correcta et dirigia a un nou espai de l´Institut on hi havia un altre codi QR i així successivament fins arribar a un premi final que consistia en un petit llibre sobre els Drets Fonamentals.\nL´altra activitat va ser explicada per Carles Maroto i consistia en un joc interactiu anomenat Kahoot on hi havia preguntes en anglès. Cada pregunta oferia quatre possibles respostes i els alumnes de 4t amb el telèfon mòbil van poder jugar a l´aula classe. Els alumnes que responien correctament amb el menor temps possible eren els que acumulaven més punts. El joc constava de 14 preguntes. Aquestes preguntes tractaven sobre preocupacions socials actuals com per exemple el cas dels refugiats de Síria o les desigualtats econòmiques al món.\nLes dos activitats han sigut un èxit per la bona acollida que han tingut entre l´alumnat de 4t d´ESO, ja que han estat motivats durant la realització de les activitats. Això posa de manifest que les noves tecnologies com els telèfons mòbils són una eina molt útil en l´ensenyament sempre i quan tinguem molt clars quins són els objectius d´aprenentatge que volem aconseguir amb la seva utilització.\nJavi Badia, coordinador del projecte Aps a l´Institut Samuel Gili i Gaya de Lleida.


Per iniciar la nostra excursió ens dirigirem cap a Mont-ras en cotxe seguint l’autovia C-31; si venim de Palafrugell haurem d’abandonar-la a l’última sortida, que mena al cementiri, i travessar l’autovia per un pont; si venim de La Bisbal d’Empordà i de Llofriu haurem d’agafar la primera sortida i aparcar el nostre vehicle poc abans del pont que creua l’autovia. El camí que mena fins a La Font de la Teula surt precisament d’aquest punt, tot i que és tan estret i està tan amagat per la vegetació que en un primer moment pot costar una mica de veure. Hem de seguir aquest sender amb prou feines uns cent metres fins a trobar una desviació: si seguim cap a l’esquerra anirem a parar a un bosc; hem de girar cap a la dreta –el recorregut fins a la font fa no massa temps estava matusserament indicat amb unes marques blaves pintades als troncs dels pins– per seguir un camí, cada cop més ample però ple de pedres i en bastant mal estat, que primer voreja un camp de conreu i després es comença a enfilar poc a poc cap al massís de les Gavarres.\nCaminarem una mica més d’un quilòmetre fins a trobar una drecera que s’endinsa dins el bosc a l’esquerra, també indicada amb una marca pintada de color blau. Després d’uns tres cents metres la drecera en tornarà a deixar al mateix camí: la Font de la Teula és només uns cent metres més amunt, just passat un encreuament. Amb una espaiosa taula de pedra amb dos grans bancs, un per costat, protegida per l’ombra d’un gran pomer, és un paratge ideal per fer una petita parada per esmorzar i per degustar la seva aigua cristal·lina amb un lleuger gust ferruginós (coordenades UTM 31T 510612, 4640487 ETRS 89).\nEl Dolmen de la Vinya Gran és una mica més amunt i fins que gairebé no hi hem arribat no trobarem cap senyal que indiqui la seva ubicació. Amb la Font de la Teula a la nostra esquena, hem d’agafar un camí que surt a l’esquerra i que s’enfila amb cert pendent Gavarres amunt. Hem de seguir aquest camí aproximadament uns vuit cents metres, moment en què arribarem a un altre camí que haurem d’agafar cap a la dreta. Després de seguir-lo uns sis cents metres, ens haurem de desviar cap a l’esquerra tot seguint la primera indicació, caminant poc més de dos cents metres per un corriol emboscat fins arribar a la construcció megalítica (coordenades UTM 31T 509851, 4640650 ETRS89).\nUn dolmen poc conegut\nExcavat sense resultats per Maties Pallarès l’any 1919, va ser publicat per aquest mateix investigador l’any 1923, classificant-lo com una cista i comentant que encara servia com a cabana. Lluís Esteva i Cruañas l’excavà i el publicà amb bones planimetries l’any 1970, considerant-lo un dolmen d’entrada de “finestra” dubtosa.\nEs tracta en realitat d’una probable galeria coberta en U, estreta, feta de lloses de pissarra. La seva entrada està orientada al sud-est (160º ±5°) i amida interiorment 1,50m de llarg per 0,60 d’ample, amb 1m d’alçada màxima. Actualment conserva 4 lloses de la seva cambra (1 llosa de capçalera, 1 suport lateral esquerra i 2 suports laterals drets) i la coberta in situ. Prop de l’entrada hi ha 1 llosa transversal que fa pocs anys estava caiguda. La seva posició és dubtosa, ja que podria haver formar part de l’inici del corredor. Al mateix temps, la segona llosa lateral dreta presenta a la part baixa de la seva cara interna l’existència d’1 cassoleta artificial d’uns 3cm de diàmetre per 1cm de profunditat. N’hi ha dues més de naturals i entrellaçades entre si a la cara interna del lateral esquerra.\nEs conserven també restes visibles del túmul que l’envoltava, mentre que a uns 3-5m de distància hi ha dos blocs que podrien formar part d’un peristàlit.\nL’excavació va proporcionar 1 penjoll de pissarra, 10 fragments de ceràmica de tipus dolmènic de color rogenc, 1 ascla de sílex i 1 còdol; la data de la seva construcció es podria situar vers el 3.000-2.500 aC.\nRecorregut: Set quilòmetres i mig aproximadament (anada i tornada).\nTemps aproximat: 120 minuts.\nDificultat: mitjana-baixa. El camí fins a la Font de la Teula és bastant planer però puja una mica més per arribar fins al dolmen de la Vinya Gran, tot i que no està en gaire bones condicions.


Ovidi4: «Vam començar el 2015 quan es podia obrir per baix el que volien tancar per dalt, i ara estan tancant per dalt tot el que volíem obrir per baix» - Kult\nDavid Fernàndez, David Caño i Borja Penalba van fer, el març del 2015, el seu primer concert com a Ovidi3 a Vic. Aquest dissabte han fet l'últim, ja amb Mireia Vives, que es va incorporar el 2017, i amb Toti Soler, la mà dreta -i esquerra- de l'Ovidi, que es va incorporar al 2020, també a Vic. L'espectacle transgredeix els formats clàssics i combina música, cançó, poesia, discurs polític i humor.\nGairebé set anys després d’haver començat l’homenatge més canalla que se li ha fet a Ovidi Montllor, David Fernàndez, Borja Penalba, Mireia Vives i David Caño van posar punt final a Ovidi4 dissabte al teatre Atlàntida de Vic. «Només hi havia una forma de tancar això, que era tornant on va començar», diu Fernàndez. I és que Vic va ser, precisament, l’escenari del primer concert dels llavors Ovidi3 el set de març del 2015, abans que Mireia Vives s’hi incorporés el novembre de 2017, i abans que el que va ser «la mà esquerra i la mà dreta d’Ovidi», Toti Soler, els convertís en Ovidi5.\nBP: Sí, pleguem, perquè les anteriors vegades eren finals de gira, entenent que tancàvem cicles, però sempre deixant la porta oberta a una possible tornada si vèiem que era adient. La primera tornada va ser per la incorporació de Mireia, que era Ovidi4, la segona va ser per Ovidi25, que era per celebrar els vint-i-cinc anys de les vacances de l’Ovidi, amb la complicitat de Barnasants, i l’última ha estat tant per la incorporació de Toti Soler com per la publicació del llibre-disc, amb Propaganda pel fet i Sembra llibres.\nDF: Seria això, apuntant que l’Ovidi5 amb Toti Soler és una conseqüència directa de l’Ovidi25. Vam anar a Barnasants el gener del 2020, abans de la pandèmia, però el que havia de durar un Barnasants, s’ha allargat fins a les portes del 2022. Després de la primera gira de 53 concerts vam acabar a Vic, també, i ara sí que és la definitiva. Per diverses raons. La primera: després de tocar amb Toti Soler és impossible seguir, qualsevol cosa sense el Toti Soler ja seria un buit enorme; i l’altra és que per la implicació de persones, de col·lectius de base de la cultura autoorganitzada, la feina està feta. Des d’aquell Palau de la Música Catalana l’any 2006 fins ara, Ovidi sí que ha tornat i ja no marxa. I qui sí que pot marxar som nosaltres. I quan ja ho has donat tot i saps que no pots donar més, s’ha de saber parar i marxar i celebrar-ho. Feina feta mai fa destorb, però és impossible que anem més enllà.\nMV: Jo crec que estem en el moment més madur en tots els sentits de l’espectacle, i imaginar-se una cosa que puge un escaló més és impossible, és que ara estem tocant el cel.\nBP: Toti i molta gent, estem sobredimensionats. Una de les coses més boniques és eixa estima permanent que hem rebut per part de la gent fins al punt d’eixa sobredimensió de dir-nos «no podeu plegar, sou necessaris». És fruit de l’escalfor del concert, que surts amb els sentiments a flor de pell, però no som necessaris, tots fem la nostra contribució, igual que la fem nosaltres, la fa el Diluvi, la fa Feliu Ventura i tants altres.\nMV: Però sí que és cert que aquesta manera de fer-ho jo no l’havia vista. Amb un polític que reflexiona, un poeta boig, el geni de Borja i una servidora és de veres que es donen com uns viatges emocionals superbèsties, perquè estàs parlant de coses superreals a través de cançons, de poesia, de reflexions i, clar, allà plorem, riem, i això és el que agraïx la gent, que una cosa siga de veritat i que et faça eixe viatge.\n“És un diàleg permanent, inacabat i inacabable amb l’Ovidi”\nOvidi4 sempre ha estat al costat de les lluites populars i autogestionades. A la foto, amb membres\nde Càrnies en lluita, al març del 2018 a Vic. Foto: Dolors Pena\nEl format de l’espectacle és prou singular. Combina música, cançó, poesia i discurs polític, i humor! Creieu que l’escena dels Països Catalans està faltada d’espectacles que transgredeixin més sovint els formats clàssics?\nDF: Tal com ho has dit és la crítica més gran que ens fa el Toti per dissoldre’ns, el vam convidar a fer una col·laboració al Barnasants i deia que feia molt de temps que no veia aquesta combinació, que és com una muntanya russa, per tots els pals de vida. De fet, és molt ovidià, això. Cantar-li a l’alegria i cantar-li a la pena. Vam començar amb aquesta idea inicial d’un poeta xiflat, un músic xiflat i un activista xiflat, i això havia de durar un dia. La part més bonica és que, més que intentar repetir l’Ovidi, el que hem fet és dialogar amb ell. És una generació que no el va conèixer, que se l’ha fet seu, i el porta posat com una samarreta. En comptes de preguntar-nos quin poeta recitava l’Ovidi, ens preguntem quin poeta ha de recitar Caño; o en comptes de fer la cançó de batre que feia l’Ovidi, la Mire fa ‘Cançó de precària’. I sobretot, una cosa que a mi m’agrada molt com ho diu la Jana Montllor al llibre, és «que amb un filet uneixen l’alcalde de la fera ferotge amb Llarena i a les bombes que van embogir a la Teresa amb la infàmia de Gaza». És un diàleg permanent amb l’Ovidi, un diàleg permanent, inacabat i inacabable.\nBP: Pel que fa a l’escena catalana, jo no la controle. No sé què es fa. Ni la catalana ni la valenciana. Per sort estic tan ocupat que malauradament no puc estar pendent del que es fa. No sé si hi ha alguna cosa similar o semblant, o si és transgressor. Supose que sí que n’hi haurà coses.\nDF: Jo torno al born. Si el març del 2015 ens haguessin dit que sis anys després estaríem amb Mireia Vives i Toti Soler tancant una gira en homenatge irreverent i d’estima a Ovidi, no ens ho creuríem, perquè hem sigut uns inconscients i mai ens ho hem plantejat. Els homenatges que se li han fet a l’Ovidi arreu dels Països Catalans són més aviat des de la solemnitat, i és molt d’agrair, però hem intentat donar-li la volta i entendre millor el món amb els ulls de l’Ovidi, que és el que ens agrada fer a nosaltres. I resulta que aquesta mirada serveix brutalment encara per entendre el món d’avui.\nAquest és un contingut de Setembre | Llegeix l’article complet


La xarxa de Centres Dona 24 hores atén a 1.023 dones en el primer semestre de 2016 | Valencia Extra\nLa xarxa de Centres Dona 24 hores atén a 1.023 dones en el primer semestre de 2016\nSis de cada deu dones de les 1.023 víctimes de violència de gènere ateses durant el primer semestre del 2016 en la xarxa de Centres Dona 24H (CM24H) de la Conselleria d’Igualtat i Polítiques Inclusives han interposat denúncia i un 47,2% ha sol·licitat ordre de protecció.\nA més de les 1.023 dones víctimes de violència de gènere que van ser ateses per primera vegada en els centres de València, Castelló, Alacant i Dénia, han sigut també ateses en aquest període 1.349 dones que portaven seguiment d’anys anteriors i 268 dones més, sobre les quals s’han représ els seus expedients.\nPer al secretari autonòmic d’Inclusió i de l’Agència Valenciana de la Igualtat, Alberto Ibáñez, el balanç de la Xarxa de Centres Dona 24 hores de la Comunitat Valenciana relatiu al primer semestre d’enguany, evidència que, actualment, “si ben 1.023 dones han estat ateses de forma directa, existeix una realitat i és que al telèfon gratuït d’atenció a víctimes van cridar 17.127 dones”.\nEn aquest sentit, Ibáñez ha explicat que la Conselleria actualment està engegant una nova Xarxa d’Atenció a Dones Víctimes de Violència de Gènere que supose “tant l’ampliació de l’atenció directa com la desvictimització de les dones”. Aquest procés, ha comentat, està en aquests moments en període d’al·legacions.\nUna de les funcions principals d’aquesta nova xarxa, tal com ha explicat el secretari autonòmic, serà la d’acostar aquests recursos a les dones, visualitzar-los i crear un dispositiu per a millorar l’atenció i que puga arribar a la totalitat de les dones i els seus fills que ara com ara pateixen violència masclista”.\nEn aqueix sentit, Alberto Ibáñez considera necessari “interpel·lar a la societat i posar els mecanismes de recuperació integral d’aquestes dones que han sigut durament colpejades no solament per una violència física, sinó per una violència psicològica i d’aïllament social”.\nSegons ha assenyalat el secretari autonòmic d’Igualtat, la problemàtica més freqüent detectada en aquest període ha sigut la del maltractament físic i psíquic, amb un total de 666 casos de dones, la qual cosa suposa el 65%. El balanç dels CM24H reflecteix que el segon problema més atés va ser el relatiu als maltractaments psíquics, amb 318 dones (31%).\nRespecte als casos relacionats amb violència sexual, es va atendre a un total de 38 dones, la qual cosa representa el 3,7%. Per agressió sexual, van acudir als centres 17 dones; per abusos sexuals, 13; i per assetjament sexual laboral, 8. També es va atendre a una dona víctima de tracta de dones amb finalitats d’explotació sexual, fet que ha sigut denunciat.\n95 telefonadoes diàries al 900.58.08.88\nParal·lelament, durant el semestre, el Servei d’Atenció Telefònica Gratuïta 900.58.08.88 ha atés una mitjana de 95 telefonades diàries, i en xifres, un total de 17.127 telefonades, procedents de València i la seua província el 47,5 % d’elles (8.138 telefonades).\nUn 70,7% de les telefonades són realitzades per les mateixes dones víctimes i 1.474 dones es van posar en contacte per primera vegada per a exposar la problemàtica de la qual són objecte. D’aquestes el 49,7% van realitzar consultes relatives a maltractaments físics i psíquics i el 48,8% a maltractaments psíquics.\nEn el mateix període en els CM24H s’han realitzat 46 tallers en els quals han participat 250 dones, sobre diversos temes com l’autoestima, l’assertivitat i habilitats socials, les relacions de parella saludables, i cerca activa d’ocupació.\nAixí mateix, s’han portat 76 actuacions de prevenció, amb una participació d’un total 1.964 assistents. També s’ha ajudat 362 dones en matèria d’inserció sociolaboral, de les quals 113 han trobat treball.\nDe la mateixa manera en els CM24H s’han realitzat tallers psicoeducatius per a fills i filles de dones ateses.\nEva Ortiz: "Sánchez menysté a Puig mentre el PP aporta solucions"


YAGLE | Posicionament web a Espanya | SEO a Espanya | Mallorca\nPosicionament SEO a Espanya\nPosicionament Web SEO a Espanya\nSi vols posicionar el teu negoci en els primers resultats de Google España, t’interessarà saber que Espanya és un dels països europeus amb un major índex d’activitat a internet. De fet, més del 80% del espanyols tenen accés a internet i, d’aquesta xifra, el 55% realitza compres online. I és que és molt baix el nombre de persones que prefereixen acudir a botigues físiques per a resoldre les seves necessitats, perquè internet els ofereix els mateixos productes a preus més competitius, a qualsevol hora del dia i amb seguretat en el procés de compra.\nAquest comportament, cada vegada més comú per part d’usuaris espanyols, fa que les empreses ja no hagin de focalitzar els seus esforços en publicitar-se per a un mercat local, ni tan sols tenir un lloc físic en el que vendre els seus productes, qualsevol usuari que entri a la seva web pot arribar a ser un potencial client independentment d’on resideixi.\nPer això, no és d’estranyar que moltes empreses vulguin donar-li més visibilitat al seu negoci i es decantin per contractar serveis de posicionament SEO a Espanya per a mostrar el seu negoci local, a nivell nacional. No obstant això, s’ha de tenir en compte amb “estar a Google” ja no és suficient. Has d’estar… primer. Si la teva agència de posicionament SEO a Espanya no aconsegueix posicionar-te entre els primers resultats del cercador, el teu negoci passarà desapercebut i no obtindrà els resultats necessaris per a poder expandir-te.\nFactors que influeixen en el posicionament\nFer SEO a Espanya implica molt més que triar un parell de paraules claus amb les quals posicionar una pàgina web. El contractar una empresa de posicionament indica que vols estar en els primers llocs i superar a la competència. I, per a aconseguir aquest objectiu, la teva agència SEO professional ha de tenir en compte tots els factors que influeixen positiva o negativament en el posicionament en cercadors. Existeixen factors de tota mena: factors que afecten a la pàgina web, factors que afecten a la reputació de l’empresa, factors que influeixen en el comportament de l’usuari, factors que influeixen en la decisió final de compra, etc. i el que és segur és que analitzar-los ens donarà idees de què podem fer per tu.\nAixí doncs, si volem posicionar una pàgina web a Espanya els factors més importants que hem d’analitzar són:\nCercadors més utilitzats.\nIdiomes més utilitzats.\nDispositius més utilitzats.\nResolucions de pantalla més utilitzades.\nNavegadors més utilitzats.\nPeriòdics més consultats.\nCercadors més utilitzats\nCada cercador té el seu propi sistema d’algorismes i actualitzacions, la qual cosa provoca que no existeixi cap servei de posicionament genèric que posicioni la teva empresa en tots els motors de cerca disponibles en el mercat. Per aquest motiu, a l’hora de fer posicionament web a Espanya el primer pas és decidir en quin cercador volem posicionar la nostra empresa. I, en aquesta línia, el cercador que més visibilitat i rendibilitat ens pot proporcionar és Google; ja que és el cercador que domina pràcticament tot el mercat, deixant una petita parcel·la a Bing i Yahoo.\nIdiomes més utilitzats\nQuan decidim fer ús del posicionament per a millorar la visibilitat de la nostra empresa, una de les decisions més importants que hem de prendre és l’idioma per el qual volem que els nostres possibles clients ens trobin. Com és de suposar, a Espanya el castellà és l’idioma amb més presència en gairebé totes les comunitats autònomes. No obstant això, en algunes regions la majoria de la població utilitza la seva llengua materna per a dur a terme accions quotidianes com, per exemple, parlar amb els amics o buscar per internet; i això s’ha de tenir en compte si volem definir una estratègia SEO efectiva.\nSegons les estadístiques, el català a Espanya és parlat per un 17,5% de la població, però a Catalunya ho parla un 85%. D’aquesta forma, si el nostre públic objectiu està a Barcelona pot resultar-nos interessant fer també SEO en català per a abastar una major cobertura. Per tot això, dins dels idiomes que podem utilitzar per a posicionar-nos a nivell nacional destaquem els principals segons la quantitat de parlants.\nGoogle[.es]: Posicionament web a Espanya; (Sol·licita PRESSUPOST)\n...i arribaràs a 50 províncies i 8124 municipis espanyols.\nDispositius més utilitzats\nJa que el que volem és, en definitiva, posicionar una web a un cercador, és molt important que aquesta s’adapti a cadascun dels diferents dispositius que utilitzen els usuaris a Espanya per a navegar per internet. Per què? Perquè que vegem bé la nostra pàgina en l’ordinador no significa que l’experiència d’ús sigui tan agradable per a, per exemple, dispositius mòbils. I que un usuari tingui un mal funcionament durant la navegació és sinònim de pèrdua d’un potencial client. Per a solucionar aquest tema, haurem d’assegurar-nos que el nostre lloc web sigui adaptable (també conegut com responsive), ja que això significa que s’adapta a tots els dispositius.\nA Espanya, l’ús de dispositius es divideix en aquest percentatge.\nResolucions de pantalla més utilitzades\nDins del posicionament web, és imprescindible optimitzar la nostra pàgina perquè pugui veure’s de forma òptima en les diferents resolucions que ofereixen els anteriors dispositius. La idea és que es pugui veure tant a un ordinador de taula com a un portàtil, telèfon mòbil i fins i tot auna tablet. Google no penalitzarà una web per no tenir la resolució correcta, però donarà més valor a totes aquelles webs adaptables. A més, no oblidem que si un usuari no veu bé la nostra pàgina o li costa navegar per ella, abandonarà la web sense realitzar cap mena d’acció beneficiosa per a l’empresa (trucar, escriure, comprar, etc.).\nPer saber les resolucions de pantalla més utilitzades que s’han de tenir en compte per poder posicionar-se a Espanya, consulta aquest gràfic.\nEn les cerques per a internet s’utilitzen diferents navegadors i la web ha de ser capaç d’adaptar-se a qualsevol pantalla. Per tant, és aconsellable provar el nostre lloc web en el major nombre de navegadors disponibles, insistint en l’aparença i funcionalitat per a saber com ho veuran els diferents usuaris. A Espanya el navegador més utilitzat és Chrome, seguit des de lluny per Safari i Firefox.\nSistemes operatius més utilitzats\nQue la pàgina web funcioni també depèn del tipus de sistema operatiu que tingui el dispositiu. Segons el sistema operatiu utilitzat, el navegador pot visualitzar la pàgina web d’una forma o una altra. Per això, una pràctica SEO és adaptar la nostra web a la majoria de sistemes operatius possibles per a evitar que això no succeeixi. En aquest gràfic podràs veure els sistemes operatius més utilitzats a Espanya.\nSi bé per posicionar-nos en un motor de cerca no és necessari tenir en compte les xarxes socials, no hem de deixar-les de costat perquè constitueixen una altra forma d’enviar tràfic a la web, millorant així el nostre posicionament SEO. Dins del món de les xarxes socials, les més utilitzades en l’últim any a Espanya són:\nPeriòdics més consultats\nLes estadístiques marquen una clara tendència de creixement en la inversió publicitària digital enfront de la caiguda d’altres formats. Per tant, encara que no fem posicionament en periòdics, sabem que invertir en aquells que tenen més audiència pot ser part de l’estratègia publicitària d’una empresa, de manera que analitzem els periòdics més consultats i assessorem als nostres clients on publicitar-se en funció de les seves necessitats.\nPerquè una empresa tingui èxit a l’hora de posicionar-se a Espanya és fonamental conèixer el perfil de l’usuari que compra el seu producte. Si no sap qui és el seu públic objectiu, no sabrà quina estratègia de màrqueting utilitzar per arribar a ell. Per això, la nostra agència duu a terme un estudi de mercat per a saber quines són les preferències dels consumidors entre productes similars, les seves motivacions de compra, les seves expectatives, etc. buscant com a resultat trobar un públic objectiu concret.\nFins i tot les empreses més tradicionals comencen a pujar-se al tren del posicionament web. Cada vegada és més evident que una bona posició a Google equival a un major nombre de trànsit i vendes. I, poc a poc, comencen a veure el SEO, no com una despesa, sinó com una inversió. Per tant, si vols posar el teu negoci en les millors mans, posa’t en contacte amb Yagle, una agència de màrqueting online que ofereix als seus clients avantatges exclusius en els seus serveis SEO.


Badanotis :: El carrer de Francesc Layret quedarà tallat al trànsit el proper dissabte 4 de maig des de les 17 i fins a les 24 hores\nEl carrer de Francesc Layret quedarà tallat al trànsit el proper dissabte 4 de maig des de les 17 i fins a les 24 hores\nEl tall de trànsit està motivat per la celebració de la 1a Badalona Shopping Night i de la Trobada de Gegants en el marc de les Festes de Maig\nRedacción - 03/05/2013 05:01\nLa celebració en el marc de les Festes de Maig, aquest dissabte 4 de maig, de la 1a Badalona Shopping Night i de la Trobada de Gegants, obligarà a tallar el trànsit del carrer de Francesc Layret des de les 17.00 i fins a les 24 hores, en el tram comprès entre l'avinguda d'en Martí Pujol i el carrer d'Eduard Flò/carrer de la Mercè (que quedaran oberts al trànsit).\nAquest tall de trànsit comportarà tota una sèrie de canvis a nivell de mobilitat al centre de la ciutat durant unes hores. Els autobusos i vehicles privats s'hauran de desviar a l'alçada de l'avinguda de Martí Pujol i seguir un itinerari alternatiu pel lateral de l'autopista i l'avinguda del President Companys, per incorporar-se novament a Francesc Layret. Al llarg d'aquest itinerari se situaran diverses parades d'autobús alternatives. Només podran accedir pel carrer Francesc Layret els veïns del carrer Arnús i el seu entorn.\nD'altra banda, el carrer de la Soledat canviarà de sentit cap a Barcelona, en el tram comprès entre Arnús i Lleó per donar entrada i sortida als vehicles. Per accedir a aquests carrers es podrà fer servir el carrer de Sant Josep. El carrer Lleó tindrà doble sentit de circulació, entre Francesc Layret i Soledat, per poder tenir accés als aparcaments de la zona.\nEls pàrquings situats al tram de Francesc Layret que quedarà tallat al trànsit no es podran utilitzar durant aquestes hores. Per aquesta raó, s'ofereix als seus usuaris la possibilitat de fer servir l'aparcament municipal de Pompeu Fabra amb un tiquet gratuït de 24 hores (de 14 hores del dissabte fins a les 14 hores del diumenge). Aquest tiquet es podrà recollir dijous i divendres al matí (de 8h a 15h) a la 3a planta de l'edifici El Viver ( plaça de l'Assemblea de Catalunya , 9-12).\nEl carrer de Jaume Borràs serà de doble sentit per poder donar sortida i entrada al pàrquing i als veïns d'aquest carrer per Via Augusta. D'altra banda, el carrer d'Eduard Flò quedarà obert al trànsit i serà d'un únic sentit accedint de Via Augusta fins a Francesc Layret. El carrer del Carme serà de doble sentit de circulació, entre Sant Pere i Francesc Layret.\nPer accedir al carrer d'en Prim, el tram del carrer Sant Pere, entre carrer de la Mercè i Sant Francesc d'Assís, serà de doble sentit de circulació.\nLa 1a Badalona Shopping night comptarà amb la participació de més de 140 botigues del centre de la ciutat que obriran fins a la mitjanit i oferiran diverses activitats dins i fora dels seus establiments.


Dona un cop d'ull a les nostres habitacions\nHabitacions renovades recentment, molt ben il·luminades, amb dos llits, armari, tauleta i finestra oberta a l’exterior. Totes disposen de la seva pròpia dutxa i WC així com de calefacció. També televisió i connexió WiFi gratuïta.\nEn tenim equipades amb aire condicionat.\nHabitacions espaioses, acollidores i renovades recentment, amb un llit individual, armari, tauleta i finestres obertes a l’exterior. Totes equipades amb dutxa i WC, així com calefacció, televisor i connexió WiFi gratuïta. Algunes disposen també d'aire condicionat.\nHabitacions renovades recentment, amb tres llits individuals, armari, tauleta i finestres obertes a l’exterior. Totes estan equipades amb dutxa i WC propis a l'interior, i disposen de calefacció i aire acondicionat. També tenen televisió i connexió WiFi gratuïta.\nCreat per David Crous Mayné - 2021


Xerrades sobre empoderament femení i masclisme\nPublicat a Consell Comarcal del Segrià (http://segria.cat)\nInici > Vista d'impressió > Xerrades sobre empoderament femení i masclisme\nUn any més des del Servei d'Informació i Atenció a les Dones (SIAD) del Consell Comarcal del Segrià s'ha organitzat un cicle de xerrades pensant especialment amb el col.lectiu femení de la nostra comarca sota el títol d' "Empoderament femení".\nSobre aquesta temàtica es proposen diverses xerrades: "I love you", "La persona emocionalment intel·ligent", "Comunicació proactiva i habilitats socials" i "Afluixa't".\nL' objectiu és promoure la salut i el benestar de les dones i afavorir l' empoderament femení a través del creixement personal. Es treballaran aspectes personals com l' autoestima, la gestió emocional, les habilitats socials, etc...\nCom a novetat, el format d' enguany permetrà fer conferència (1,30h) o bé taller (3 a 5h), segons interessi.\nTenint en compte les actuals circumstàncies, donem l' opció de fer-ho en format on-line o bé presencial, sempre d' acord les restriccions sanitàries del moment.\nSi us agrada la proposta i voleu organitzar-les a la vostra associació podeu contactar directament amb el SIAD a través del correu siad@segria.cat o bé telefònicament al 973 054800\nD'altra banda, des del SIAD també es proposen altres xerrades-taller, com el de "Realitat o Ficció? El masclisme també es consumeix".\nAquesta xerrada-taller va adreçada a la gent jove de la comarca amb l' objectiu de sensibilitzar envers les desigualtats de gènere existents en els mitjans de comunicació. Es posarà la mirada feminista en alguns anuncis publicitaris i altres productes audiovisuals (sèries, programes, etc..) per comprovar com contribueixen a reproduir el masclisme i, fins i tot, les violències masclistes.\nURL d'origen: http://segria.cat/arees/noticies/xerrades-sobre-empoderament-femeni-i-masclisme?page=1


Els estudiants coneixen el funcionament del cicle de l’aigua amb visites a l’estació depuradora de Manacor\nEls alumnes de primer d'ESO de l'IES Mossen Alcover han visitat l'estació depuradora d'aigües residuals de Manacor (EDAR) per poder veure en persona el cicle de l'aigua que han estudiat a classe i també una part important del sistema de sanejament de l'aigua de Manacor.\nEls han acompanyat el gerent de l'Empresa de Serveis del municipi de Manacor (SAM), Francesc Grimalt; a més de la presidenta de la SAM, Maria Antònia Sansó; i el vicepresident, Joan Sagrera.\nL'estació depuradora d'aigües residuals de Manacor (EDAR), és una instal·lació on es recullen les aigües residuals provinents de la ciutat i són tractades per reduir la contaminació per tal de poder ser abocades de nou al medi receptor (Torrent, mar, etc.). L'EDAR forma part del cicle de l'aigua, i del dia a dia de la nostra vida.\nDegut això, els professors de l'Institut Mossèn Alcover han considerat important mostrar-la als seus alumnes, i tant l'Ajuntament com l'Empresa de Serveis del municipi de Mancor (SAM) els obren les portes per poder organitzar les visites. I és que és important que els nins i nines puguin veure en primera mà el funcionament de la EDAR i els problemes que té a causa dels abocaments indeguts per les piques i el vàter.\nI és que és important no utilitzar el vàter com si fos una paperera. A més el consum de les tovalloletes humides s'ha incrementat notablement durant els darrers anys i ja és un article habitual en la higiene diària de moltes persones i famílies. El problema apareix en el moment en què aquestes tovalloletes es llencen pel vàter, ja que són les responsables d'embussos a la xarxa de clavegueram, avaries a les depuradores i l'encariment del procés de sanejament de les aigües residuals.


Concert benèfic i solidari amb ZING - Músiques del món - Fundació Magone\n1€ al mes\nVols ser una empresa responsable?\nConcert benèfic i solidari amb ZING – Músiques del món\nEl proper divendres 20 de desembre a les 20h s’oferirà un concert solidari en benefici de la Fundació Magone al Teatre Pare Casals, de St. Esteve de Palautordera. Allà podreu gaudir de les melodies de Zing – Músiques del món.\nZing emprèn un viatge per Europa, des de la mediterrània, fins a Rússia, assaborint i fent una tria de música de diferents indrets, cultures i tradicions, sempre captivadora per l’essència, l’arranjament i la sonoritat de les peces escollides, en tot moment adaptades al gust de les tres components.\nEl repertori esdevé un tast que convida a l’emoció melòdica i rítmica, i al gaudi sonor dels instruments que la interpreten, sovint en recintes de caire intimista i recollits, on l’acústica i la ressonància esdevenen òptimes per deixar-se portar amb la sensibilitat i el caràcter, a voltes popular, a voltes tradicional, que suggereix cada tema.\n© 2020 Fundació Magone