Intervenció de: berenguer | 23-03-2011\nExhala una glopada de fum, fa un esforç per controlar l’estossec que li puja des del diafragma. L’envaeix un plaer indescriptible que no li produeix el tabac, sinó el fet de fumar per primera vegada. Aquest plaer però, és barrejat amb un sentiment de desencís, de ràbia, d’impotència...\n-A la merda! – murmura mentre mira la punta de la cigarreta amb els ulls plorosos pel fum. En els darrers dies gairebé són les úniques paraules que de manera repetida han pronunciat els seus llavis.\n-“A la merda !” Després de tota una vida de sacrifici i de dedicació, això és l’únic que li va dir a aquell tros de fusta inerta penjada de la paret abans de girar-li l’esquena i sortir de l'església amb la intenció de no tornar-hi a entrar mai més. Amb aquestes dues paraules havia trencat el compromís adquirit al seu dia, amb tota aquella parafernàlia; amb el bisbe, les autoritats, les beates... i la Maria que se’l mirava plorosa des d’aquell racó de sota el cor, des don cada diumenge se’l mirava afligida.\nEll ho donava tot per bo, els seus sacrificis eren ben poca cosa al costat de la recompensa eterna que li esperava, de tota la bondat i consol que podia repartir entre els feligresos per salvar-los del pecat. Però a poc a poc, els dubtes l’anaven corsecant; hi havia coses que no lligaven, que no acabaven de quadrar en allò que creia, en el que li havien explicat. Ell prou que resava, resava perquè la mare es guarís, però es va morir: -Deu ser una prova del cel”- va pensar. – Resignació. Va resar perquè no es declarés la guerra... res! Perquè s’acabés aviat... Malgrat no aconseguir cap resultat de les seves súpliques, la flama de la fe, tot i que afeblida, continuava encesa. Un dia boirós d’hivern en Ramonet entrà a la sagristia a corre-cuita, se li abraçà i li suplicà que el protegís. En Ramonet li feia d’escolà, i ell en tenia cura des que el seu pare se n’havia anat al front. Un grup de milicians va irrompre i se l’endugueren sense contemplacions. Ell resà, resà com mai abans ho havia fet, amb tota l’ànima, amb tota la convicció, allò per força havia de ser un malentès. Però pocs dies després la notícia de l’afusellament d’en Ramonet el sacsejà violentament.\n-“A la merda!”\nEl soroll somort per la llunyania de les bombes que cauen a la banda de Fraga desvetllen lleument a la Maria, que es remou suaument. Amb el moviment, el llençol es desplaça i deixa al descobert el seus pits, ferms, blancs, suaus...\nTorna a xuclar la cigarreta, l’estossec torna a maldar per eixir. L’apaga i es tomba cap a la Maria, disposat a fer l’amor per segona vegada a la vida.\ngypsy | 23/03/2011 a les 01:40\nVa ser un dia d’hivern clar i lluminós que em vaig prometre a mi mateixa que aquest cop seria l’últim. L’últim que em posaves les urpes al damunt i m’estomacaves fins al deliri, fins veure-ho tot borrós i esqueixat. La boca amb aquell gust de sang que em regalimava del nas i de la templa després d’haver caigut a terra a cops d’empenta mentre m’arrossegaves i jo et suplicava un perdó inexistent, ofegant en un xiscle rogallós el discurs que tot era un malentès. Tu no escoltaves, només em pegaves dient: puta de merda fins quedar exhaust. Puta la teva mare, que et va tenir. Només pots ser fill d’un delinqüent o d’un assassí despietat. Després em violaves, i sentir-te al damunt era el pitjor del món, amb aquell rostre desorbitat, més d’animal que d’home i clavant-me el teu membre amb brutalitat. El plaer que senties en fer mal se m’apareixia com un pecat del que mai no et podries desprendre. Sentia tot de llums que em voltaven, com si un focus potent ensenyés la nostra misèria al món sencer. I m’avergonyia de no tenir coratge per desfer-me del llast del teu cos d’animal. Quan ejaculaves, somreies i ho oblidaves tot. Jo, sortia corrents esperitada cap al lavabo. Volia treure’m l’olor repugnant del teu semen, que em degotava per les cuixes. Em mirava al mirall: bruta i ensangonada semblava més vella del que era. De fet, era una desferra amb forma de dona poruga. Aquella por de tu em paralitzava, i em convertia en un titella incapaç de decidir res per mi mateixa. De vegades, pensava que era una nina de drap, com les que tenen les nenes per jugar, per llençar a terra, per trepitjar o arrencar-li el cap d’una estrebada. Les nines no senten cap dolor i somriuen com quan les van anar a comprar a la botiga. Si les nines de drap parlessin, segurament acabarien suïcidant-se. La selva, la llei del més fort. I el feble, imbècil per ser feble. Vaig deixar córrer l’aigua tèbia sota la dutxa mentre em desfeia de la teva olor, i tota xopa vaig tornar a pensar en la promesa: prou pallisses. Em vaig vestir, tu dormies a terra. Semblaves inofensiu amb els ulls tancats. Vaig anar a la cuina a buscar un ganivet, et tallaria la jugular i deixaria que et dessagnessis com un porc. Almenys, per un cop havia d'acomplir el compromís que havia fermat amb la dona que vivia dins meu, la que no era un titella. Després, no sabia on aniria. Només s’havia que hauria de fugir. El sol encara entrava per la finestra de la cambra i escalfava l’avantsala de l’horror.\ngypsy | 23/03/2011 a les 01:44\nVa ser un dia d’hivern clar i lluminós que em vaig prometre a mi mateixa que aquest cop seria l’últim. L’últim que em posaves les urpes al damunt i m’estomacaves fins al deliri, fins veure-ho tot borrós i esqueixat. La boca amb aquell gust de sang que em regalimava del nas i de la templa després d’haver caigut a terra a cops d’empenta mentre m’arrossegaves i jo et suplicava un perdó inexistent, ofegant en un xiscle rogallós el discurs que tot era un malentès. Tu no escoltaves, només em pegaves dient: puta de merda fins quedar exhaust. Puta la teva mare, que et va tenir. Només pots ser fill d’un delinqüent o d’un assassí despietat. Després em violaves, i sentir-te al damunt era el pitjor del món, amb aquell rostre desorbitat, més d’animal que d’home i clavant-me el teu membre amb brutalitat. El plaer que senties en fer mal se m’apareixia com un pecat del que mai no et podries desprendre. Sentia tot de llums que em voltaven, com si un focus potent ensenyés la nostra misèria al món sencer. I m’avergonyia de no tenir coratge per desfer-me del llast del teu cos d’animal. Quan ejaculaves, somreies i ho oblidaves tot. Jo, sortia corrents esperitada cap al lavabo. Volia treure’m l’olor repugnant del teu semen, que em degotava per les cuixes. Em mirava al mirall: bruta i ensangonada semblava més vella del que era. De fet, era una desferra amb forma de dona poruga. Aquella por de tu em paralitzava, i em convertia en un titella incapaç de decidir res per mi mateixa. De vegades, pensava que era una nina de drap, com les que tenen les nenes per jugar, per llençar a terra, per trepitjar o arrencar-li el cap d’una estrebada. Les nines no senten cap dolor i somriuen com quan les van anar a comprar a la botiga. Si les nines de drap parlessin, segurament acabarien suïcidant-se. La selva, la llei del més fort. I el feble, imbècil per ser feble. Vaig deixar córrer l’aigua tèbia sota la dutxa mentre em desfeia de la teva olor, i tota xopa vaig tornar a pensar en la promesa: prou pallisses. Em vaig vestir, tu dormies a terra. Semblaves inofensiu amb els ulls tancats. Vaig anar a la cuina a buscar un ganivet, et tallaria la jugular i deixaria que et dessagnessis com un porc. Almenys, per un cop havia d'acomplir el compromís que havia fermat amb la dona que vivia dins meu, la que no era un titella. Després, no sabia on aniria. Només sabia que hauria de fugir. El sol encara entrava per la finestra de la cambra i escalfava l’avantsala de l’horror.\nberenguer | 23/03/2011 a les 20:28\nfoster | 23/03/2011 a les 22:12\nDemà entraré amb el passi electrònic duent el meu compromís secret amb la història a l’infern de l’abric; creuaré la nau principal de la Bilioteca i m’endinsaré per passadissos, escales i més pasadissos, fins arribar al departament de manuscrits on m’acomiadaré dels companys. I un cop allà, aprofitant l'avinentesa, m’esmunyiré dissimuladament dins la sala de reserva per col.locar la carta dins un volum triat a l’atzar del llegat Guimperà.\nPerò això serà demà, perquè encara em queda un dia de treball per enllestir la que ha estat la meva tasca durant els vuit darrers anys: confeccionar l’inventari detallat de l’obra –i per extensió de la vida- del més gran dramaturg i poeta modern del nostre país. Una feina que, segons havia establert la meva tia quan va fer donació del Fons a la Biblioteca Nacional, requeria d’algú de confiança de la família i amb prou coneixements en la matèria. Una feina que vaig poder assumir gràcies a un ajut de recerca de la Universitat amb l’objectiu que el vast llegat de llibres, manuscrits, edicions, premsa i epistolari pogués ser consultat per estudiants i estudiosos l’abans possible. Un treball rigurós, molt cansat i a voltes avorrit que, no obstant, aquest últim hivern em sorprengué amb una d’aquelles casualitats impossibles que et regala el destí. La troballa era dins una traducció al yiddish de “Terra bruna”, una edició especial en petit format que estava camuflada dins un dels nombrosos exemplars de “Maria Teresa” ja indexats, i que em va caure a terra d’entre les mans quan traslladava els llibres a la cambra d’emmagatzematge. Jo no reconeixia la coberta, i en fullejar el llibre, amagat a la solapa, vaig entreveure la punta d’un sobre color crema adreçat al que havia estat el millor amic i company de professió de Guimperà.\nEl contingut de la carta no enviada no deixava marge al possible malentès: Guimperà confessa sense embuts el plagi d’una novel.la de fulletó d’un autor occità del qual no n’esmenta el nom però sí el títol del’obra: “L’òme de la montanha”. Aquella revelació em colpí com un ganxo directe a les barres, ja que esdevenia obvi que la gran, incomparable i lloada al món sencer durant dècades “El llop del cim” de Guimperà, no era més que una versió retocada i contextualitzada en una època i espai diferents de l’original. El seu èxit era doncs només la conseqüència del pitjor pecat que pot cometre un escriptor. Em vaig adonar de seguida que aquella descoberta podia ser una bomba si la feia pública, però, alhora, del mal que causaria a l’autor i a tot el que havia representat i seguia representant en la tradició literària del nostre país.\nNo vaig dubtar ni un segon del que em calia fer i quan.\nGalzeran (homefosc) | 24/03/2011 a les 00:00\nVa ser la nit de cap d’any de mil nou-cents onze. Quina festassa aquella! Malgrat va començar amb un malentès banal. Les circumstàncies mai no poden ser valorades, fins que els fets han recorregut l’ampli espectre del succés en la forma exacta i definitiva.\nLa situació va esdevenir tensa per una carallotada jovenívola mal entesa, cap pecat important, però calia prendre una decisió sense precipitar-se, i sense perdre temps. En circumstàncies similars pots esperar qualsevol resposta, fins una de positiva.\n—No tot el que és carn es menja —digué l’avi amb tota la seva saviesa atresorada en fredes nits d’hivern a la vora de la llar de foc. —Fill meu! —ara en un to més cerimoniós, —qui la fa, la paga. Ves, i corre a cercar-la!\nL’avi era home de paraules florejades, semblava un diccionari de locucions o de frases fetes. Sempre en treia alguna de curiosa, com aquella que deia, fent referència a l’àvia Pilar quan venia amb la mosca al nas: “Ha fet una entrada de cavall sicilià”.\nI va ser en aquella nit de cap d’any, intentant fer-me el graciós, que vaig deixar una fresca a la cosina segona Cristina. Em tenia el cor robat, tan fina com era. Vaig repetir-ne una que havia escoltat a l’avi; “amb tu fem caritat al dimoni”, com la noia sempre feia cara de pomes agres quan venia per casa, em va semblar divertida. Però a ella no; va agafar el pallet i les eines i es va fer fonedissa, carrer avall.\nVa ser quan l’avi digué que sortís a cercar la cosina, que era com una estàtua amb peus d’argila, però més bonica i dolça que totes les coses i em va ordenar que fes l’impossible per arranjar la situació. Un cop la vaig aconseguir, ni massa curta ni prou llarga, em va dir que allò amb un casament s’arranjava, que ja duia jo massa temps fent el cràpula darrere de les seves amigues i que era ella qui havia de posar fi a aital situació.\nNo sé què més em va explicar d’un arròs covat o passat i altres cabòries, i com estàvem en mig del carrer i feia fred, vaig comprometre’m a fer tot allò que volgués, fins arribar a l’altar si era el seu desig; aquí sí que va somriure feliç. La cara li va canviar ben de presa després del llarg petó. Arribant a casa ens esperaven amb neguit, tot i que vaig copsar algun somriure, però nosaltres ho veiem tot ben diferent...!\nNo sé jo si tot plegat aquell sopar i la fugida va ser una ensarronada, però no me’n queixaré.\nEstà clar que un compromís et fa posar seny.\ndeòmises | 24/03/2011 a les 03:25\nSí (esbós de fulletó)\nVladimir | 24/03/2011 a les 18:31\nQuan el capellà va interrogar-lo, va voler dir “no” amb totes les seves forces i exposar amb un discurs convincent, raonat i sòlid els motius de la seva negativa; i, havent presentat els seus arguments irrefutables, hauria volgut sortir corrents, deixar-se embolcallar per la brisa hivernal, buscar altres horitzons, noves perspectives. Però va dir “sí”, i tots els assistents a l’acte van batejar aquella asseveració amb una pluja d’arròs.\nQuan ella va suggerir que tinguessin un fill, ell només hi veia impediments, conflictes, nits d’insomni i anys d’insatisfaccions. Amb tots aquells dubtes bullint al cervell, va sentir-se contestar “sí”, i nou mesos després bressolava una nena ploranera i d’una fragilitat que l’espantava. Va tornar a dir “sí” a la proposta de batejar-la –a la família d’ella li feia il•lusió, per bé que ell sempre s’havia declarat agnòstic– i encara repetiria la mateixa afirmació vuit anys més tard, per donar un vistiplau resignat a la primera comunió de la nena. Mentrestant, però, ja havia acceptat ser pare de dues criatures més, i això que vivien endeutats i el sentit comú aconsellava respondre amb un “no” rotund qualsevol proposició d’increment familiar (allò era un pecat!).\nPerò ell sempre deia “sí” i va guanyar-se la reputació d’home complaent i de bon conformar. Però es tractava d’un malentès: ningú no imaginava el combat que al seu interior es lliurava davant cada disjuntiva. Tots els capricis de la dona i els fills eren atesos, deia “sí” tant als amics que li demanaven favors, com al cap de l’empresa que li exigia una jornada laboral excessiva. També va respondre “sí” a les insinuacions eròtiques d’una companya de l’oficina, i unes setmanes després, interpel•lat per un advocat, deia “sí” a la demanda de divorci que l’obligava a buscar-se un nou pis i a pagar una pensió abusiva.\nPerò el dia que va enxampar la seva nova companya sentimental atrafegada amb un adolescent al llit, va creure que ja n’hi havia prou de consentir. Aturat al llindar de la porta del dormitori, va observar aquell amuntegament de carn que s’estremia en contorsions convulses, i no va poder dir “sí”. No. Va liquidar-los a cops de martell, pensant que tot allò s’ho hauria estalviat si aquell dia llunyà no hagués mentit al capellà, si hagués cridat ben fort un “no” categòric.\nangie | 24/03/2011 a les 18:48\nEstà a punt de fer els quaranta, serà pare per tercer cop i una malaltia sobtada l’ha dut a una baixa laboral de llarga durada. La tardor havia estat difícil, però res comparat amb un hivern que pronosticava realment complicat. La dona no tenia una nòmina suficient per cobrir les despeses de tota la família, i quan naixés la Sara, aquestes es veurien incrementades. Els estalvis s’havien acabat i tot el seu entorn estava patint la crisi igual o pitjor que ells i l’únic que el podria ajudar, un cosí folrat, no es parlava amb ell per culpa d’un malentès no resolt. Ja no li quedava res per vendre. El camió, embargat. No perdia però l’esperança de trobar alguna feineta, encara que fos dins l’economia submergida – quina ironia!, submergida! -.\nLa nena arribà dos dies després de Reis, benvinguda que quedà enterbolida per la preocupació evident. Cada cop que sonava el telèfon sabia que era més probable que fos el banc reclamant-li un ràpid ingrés d’efectiu que no pas algú que preguntés pel nadó. Tret de la publicitat, el correu es componia només de factures i avisos bancaris d’impagament. Havia anat trampejant però ja es trobava en un carreró sense sortida. Sempre havia defensat la premissa que el veritable valor d’un compromís era ser capaç de no trencar-lo, però, com s’ho faria per mantenir el que havia adquirit amb la compra de la vivenda?. Ja devien uns mesos d’hipoteca i tenien només unes setmanes per posar-se al dia. La solució li colpejà les temples mentre tothom dormia i ell feia càlculs i més càlculs inútils davant la paperassa bancària.\nLa seva mort fou inesperada. L’enterraren un dimecres plujós i poc agraït, en un nínxol de lloguer que pagà el cosí de marres. Tot plegat, una bona merda.\nDies després, quan la vídua anà a l’entitat bancària per demanar que li donessin l’estat de comptes i comunicar-los la mort del marit, el director de la sucursal la rebé amb tota l’amabilitat que no esperava, la va fer seure al seu despatx i li comunicà que no s’havia de preocupar per res. L’assegurança de vida que havia contractat el seu home amb la hipoteca, es faria efectiva en uns dies.\nMig plorosa, enrojolà com si hagués comès un pecat i entengué aleshores que el seu marit, un home de conviccions, havia tirat pel dret per tal d’acomplir el compromís que tenia amb els seus i de retruc, amb el causant de la seva mort.\nninona | 24/03/2011 a les 20:54\nQuan vaig agafar el compromís, gairebé no ho vaig pensar. Era una idea divertida i jo tenia tota una habitació plena de llibres que em feien més nosa que servei i que podia alliberar sense problemes; és més, segur que a casa estarien d’allò més contents que desembarassés una mica d’espai. A mi, en realitat, m’era ben igual; només volia impressionar aquella jove bellesa que em mirava embadalida i m’explicava amb entusiasme les bondats del bookcrossing. El preu de la conquesta: escollir un llibre especial (buf!, me l'hauria de mirar per poder-lo triar) i alliberar-lo en un parc amb una nota que expliqués perquè era l'escollit.\nAvui, mentre espero assegut en un banc del parc, tinc temps d’assaborir la quietud dels jardins i el silenci d'aquest matí gris i fred, i em venen al cap els versos de Martí i Pol: "L'hivern és el silenci, és el poble en silenci, és el silenci de les cases, ...". L'ambient convida al recolliment i malgrat la humitat que m'abraça com una amant gelosa, m'envaeix una serenor plàcida i sóc plenament conscient que l’únic pecat real seria renunciar a aquestes sensacions.\nFrèdia | 24/03/2011 a les 22:45\nEn acabar la guerra, les coses anaven maldades i l'Onofre va decidir passar la frontera i buscar una vida millor. Abans, però, li va prometre a la seva estimada Emilia que tornaria a buscar-la, que es casarien i estarien junts fins que la mort els separés.\nL'Onofre va marxar molt lluny. De Mèxic, recorda les borratxeres de tequila i les timbes a tuguris de mala mort. Va aprendre ràpid a jugar al pòquer i per això va anar a Las Vegas, és clar que allà empenyorà la camisa i, fins i tot, l'ànima. Ara no hi tornaria pas, amb tanta màfia! Escapar li va anar d'un pèl. Alaska era en aquella època una terra promesa, però, recoi, quin fred que hi feia, sobretot a l'hivern! No va surar fins arribar a Austràlia, fins a ser propietari d'una granja de cangurs, una carn poc coneguda en aquestes latituds i, en canvi, molt preuada a les antípodes. Allí s'aparellà amb una rossa eixerida amb qui va tenir una colla de xicotots. A tots els va donar cognom i estudis, però no es va casar perquè tenia un compromís i un home no es pot trair així com així.\nI ara, després de tant rodar, torna a ser al poble on va néixer disposat a complir una promesa que ja hauria d'haver caducat com els iogurts, prescrit com les estafes, però que l'Onofre, vantat de la seva fortuna, no vol considerar i ho hauria de fer, perquè no\nhi ha pecat més ominós que la supèrbia. I heus aquí que l'Onofre s'ha endiumenjat d'allò més i s'ha enllustrat les sabates i ha comprat un ram de roses i un braç de gitano i s'ha plantat a casa de l'Emília, convençut que ella li obrirà la porta, els braços i, fins i tot, les cames. I amb aquest esperit assertiu pica a la porta de l'antic mas on vivia la promesa de joventut i es troba amb un xicot que no sap què se n'ha fet de l'antiga propietària. Potser el mossèn en tingui alguna notícia. Mai no estat missaire, l'Onofre, tot i així s'acosta fins a la casa de Déu. Mossèn Ventura li diu emocionat que l'Emília no és al poble, perquè Déu la volia per a ell i se la va endur. En això hi ha d'haver algun malentès. Qui coi és aquest Déu per prendre-li la promesa? «I ella, mossèn, se n'hi va anar?», pregunta irat. «I tant! En pau i engalanada amb el vestit de núvia», contesta el mossèn. «De núvia? I jo fent-me un fart de recórrer món perquè ella em planti d'aquesta manera? Si és que ho havia de haver sospitat, collons! Si és que les dones no tenen paraula!».


Un SomRIUre de Clicks: Ja queda menys..\nDoncs si, dissabte s'inaugurarà la exposició Un SomRIUre de Clicks, a partir de les 10 del matí, a La Llanterna Teatre de Móra d'Ebre. Teniu la programació i les bases del concurs de diorames infantils a les entrades del bloc abans que aquesta.\nSi heu anat seguint aquest bloc, el passat 12 d'octubre vaig visitar a Montblanc, Clickània, una fira de Playmobil, i de llavors que em va entrar en cuquet i he anat arroplegant figuretes per totes bandes , fins tenir una bona mostra, encara que petita si ho comparo amb altres companys del foro somosclicks.\nUn SomRIUre de Clicks d'entrada vol ser sols una petita mostra, ja m'agradaria jugar a altres lligues, però a falta de pressupost crec que pot sortir una cosa prou correcta, al menys hem posat tota la il·lusio i les ganes .... i unes quantes hores col·locant ninotets i accesoris; tot això a canvi d'esperar que la gent vingui a veure'ns, i reconec que a aquestes hores tinc molts nervis sobre quanta gent pot venir, pànic potser mes ben dit. Dilluns ja haurà passat i ja estirè pensant en que muntar a la fira de Montblanc, i pel mig en les VI Jornades de Rol de la Baronia.\nEstimats lectors si voleu passeu a veure els 8 diorames (o maquetes) que hem muntat (amb sort potser fins i tot caurà algún mes aquestes dues nits que queden) des de els mes petits que fan 1.80m x 1.20m fins el mes gran de 1.80m x 3.60m. amb temàtiques ben diferents: medieval, oest, ciutat, anglesos, etc.\nEtiquetes de comentaris: Clicks, Comarca, i'm toys, Jocs, Poble\nUn lloc per a dur els meus nebodets.\nI fins i tot el seu estimat sogre :)\nCarai, accepten vostès visites de famílies de més de vint-i-cinc membres?\nÉs més, per què no fan obligatori el lligament de trompes?


Ens podrem banyar a la platja per Setmana Santa? | betevé\nEns podrem banyar a la platja per Setmana Santa?\nEls mapes del temps anuncien un inici de la Setmana Santa força suau i tranquil\nManel Cascante Torrella | divendres, 7 d'abril del 2017, a les 11.19\nAquesta setmana s‘ha llaurat la sorra de les platges de la ciutat i ja són a punt de rebre els primers banyistes de la temporada. Entrar dins l’aigua, però, encara serà només apte per als més valents ja que l’aigua del mar supera, de poc, els 15 ºC superficialment. Aquest matí, com a repte d’‘El matí de Barcelona’ hem tornat a prendre la temperatura de l’aigua marina, concretament a l’espigó de Mar Bella. La temperatura resultant, a menys d’un metre de profunditat, ha estat de 15,5 ºC, un valor similar al de les darreres setmanes.\nL’aigua del mar s’escalfa lentament i és habitual que cada any per Setmana Santa encara mantingui llindars relativament baixos. Malgrat tot, segons les dades de l’observador meteorològic Diego Lázaro, es trobava 0,5 graus per damunt de la mitjana ara fa una setmana a la Barceloneta. Segons els seus registres, el valor més baix enguany es va registrar a finals de gener, amb 12,8 ºC. Cal recordar que és a finals d’estiu quan assoleix el valor més elevat de l’any, normalment a l’entorn dels 25 o 26 ºC.\nLa previsió del temps per al cap de setmana ens parla de sol arreu del país, també a Barcelona i el litoral, tot i que diumenge a la tarda podran proliferar capes de núvols baixos o alguna boira marítima en aquest entorn. El temps es mantindrà força estable durant els primers dies de la Setmana Santa, només amb algun ruixat de tarda aïllat entre dilluns i dimarts cap al nord del país. Encara és d’hora per precisar el temps dels dies típicament festius de Setmana Santa.\nA continuació podeu recuperar el vídeo de la mesura de l’aigua del mar realitzada en directe aquest matí per @btveltemps a l’espigó de Mar Bella:\nPrenem la Ta del mar i us expliquem el temps cap setmana / Setmana Santa https://t.co/DNY7U5gHQn\n— btv el temps (@btveltemps) 7 de abril de 2017\n— meteorologia — platja de la Mar Bella — platja del Bogatell — Setmana Santa — temperatura\nBTV ESPORTS RÀDIO 2×137


Fotografies: recuperar el gust pel temps (Mònica Planas)\nFotografies: recuperar el gust pel temps\nMÒNICA PLANAS Actualitzada el 10/04/2011 00:00\n260x366 Fotografies: recuperar el gust pel temps Fotografies: recuperar el gust pel temps\nEl 33 ha estrenat el programa Fotografies , que és un d'aquells espais que entraria en la categoria de "programes bonics". Per a tots els aficionats a captar imatges amb càmeres de retratar, però també per als que els agradi veure a la televisió espais en què el temps sembla que no compta i les imatges van fluint amb lleugeresa.\nAntoni Tortajada el condueix (mai més ben dit perquè ens va portant d'una banda a l'altra amb cotxe) i ens va oferint diferents maneres d'abordar la fotografia. En el primer episodi van parlar del paisatge, i un aspecte que pot semblar molt limitat descobreixes que té un ventall amplíssim. Des de la fotografia més convencional fins a tècniques primitives de captar la imatge, l'astrofotografia o fins i tot el vessant menys artístic de fer servir un optocòpter (un petit aparell volador que capta imatges des de l'aire).\nAra que tots plegats, amb el mòbil, ens hem tornat fotògrafs en potència i ens hem familiaritzat amb la immediatesa de veure la imatge, Fotografies ens fa recuperar el gust per la foto pensada, per l'enquadrament buscat, el plaer de l'espera per trobar l'instant precís. El programa té un tractament gràfic molt elegant, molt vinculat amb la iconografia de les càmeres digitals. El guió simplifica les explicacions sense caure en la pedagogia avorrida. Al contrari: té una poètica gens cursi i complementa la imatge sense reiterar. I, a l'hora d'abordar, per exemple, casos com la fotografia més antiga o descobrir tècniques que ja s'han deixat d'utilitzar, serveix per entendre l'evolució del valor de la imatge, recuperar el misteri de com quedarà la foto final. L'espai té quelcom de pedagògic, però també d'artístic, d'innovador, i sap crear un bon fil conductor que et transporta fins al final del programa. Una bona opció televisiva que ens acosta la imatge fixa a través de la imatge en moviment. La germana gran que tot ho veu es recorda de la seva precursora i ho fa amb estima.


L'aprofitament sostenible i planificat pot ser un aliat a la conservació dels boscos\nAvui divendres 26 de juny ha tingut lloc a la sala de plens del Consell Insular la jornada de clausura del projecte Life + Boscos Gestió forestal sostenible a Menorca en un context de canvi climàtic, iniciativa de la Conselleria d'Economia, Medi Ambient i Caça que pretén recopilar dades sobre el terreny per dissenyar estratègies que facin possible l'adaptació dels ecosistemes forestals mediterranis als impactes del canvi climàtic.\nAquest projecte es va iniciar per part del Consell Insular al gener de l'any 2009 amb una inversió d’1,2 milions d'euros, amb el 50 % de finançament a càrrec de la UE, i també amb la col·laboració del Govern balear.\nDesprés d'una primera fase d'estudis i de reunions amb els diferents agents implicats (pagesos, empresaris, propietaris...) per posar en comú les directrius del Pla de gestió forestal, es va aplicar la fase d'execució de les proves pilot a nou finques de Menorca amb l'objectiu de recopilar dades per aconseguir un aprofitament sostenible dels boscos.\nAvui la jornada ha començat amb la presentació per part de l'enginyer forestal José Domingo de la Guia de Bones Pràctiques de Gestió Forestal per a l'Adaptació al Canvi Climàtic a Menorca que vol retornar al sector primari de l'Illa la informació obtinguda durant aquest anys. Amb aquesta publicació es pot consultar tant el cost per dur una gestió sostenible del bosc com el tràmits administratius per fer-ho.\nPer la seva part el biòleg Miquel Truyol ha explicat el contingut del número 14 dels Quaderns de la Reserva de Biosfera de Menorca. Segons indica aquest tècnic en els propers anys es podrà conèixer a ciència certa el grau d'efectivitat de les activitats preventives dutes a terme des d'una perspectiva consensuada entre els experts que han intervingut.\nLa també biòloga i directora d'aquest Projecte, Agnes Canals, ha donat compte de les accions més recents dutes a terme com ara xerrades a instituts i sortides familiars, de l'edició del llibre El bosc a Menorca, de l'assistència a deu congressos i reunions d'experts, així com de la organització a finals d'abril d'un seminari de formació sobre aquest tema amb experts convidats i sortides de camp.\nSegons Agnes Canals, una de les principals conclusions és que l'aprofitament sostenible i planificat pot ser una aliat a la conservació dels boscos. “En aquest sentit la Reserva de Biosfera de Menorca té una oportunitat per ser un camp d'aprenentatge a la vegada que generar economia verda”.\nMaó, 26 de juny de 2015


Les Pungoles opina i viu: Quan es volen fer les coses bé..... es fan i punt!!!\nQuan es volen fer les coses bé..... es fan i punt!!!\nSegons ha publicat el PUSA , el diari local El 9 Nou publicava el passat mes de setembre una entrevista a l’ alcalde de Bigues i Riells on es parlava de la problemàtica de les urbanitzacions.\nA la pregunta del periodista ” quines urbanitzacions estan pitjor” responia Joan Galiano ( l’ Alcalde ) ” Can Traver, Castell de Montbui i Can Castanyer. Tenen molts carrers sense asfaltar i no tenen serveis bàsics. S’ havia fet un càlcul i arreglar per complert la urbanització del Castell de Montbui costaria uns 14 milions d’ euros. És evident que ara mateix el que no podem fer tampoc és fer pagar els veïns uns errors que venen de lluny. Però hem de donar una resposta. Farem plans parcials petits per avançar de mica en mica. Ho farem amb subvencions i evitarem al màxim que ho hagin de pagar els veïns.”\nTambé preguntava el diari sobre el problema d’ esquerdes a moltes cases del municipi. L’ Alcalde responia que: ” És un problema seriós. És cert que la sorra argilosa tan peculiar de la zona n’ és un dels principals motius, però no podem oblidar l’ activitat extractiva de la pedrera. S’ estan fent encara uns estudis i quan acabin esperarem els resultats. Esperem que s’ acabin a final d’ any.”\nEn resum, a Bigues i Riells tenen clar que els veïns no son culpables del desori urbanístic del municipi, i que ha de ser l’ Ajuntament qui faci les obres d’ urbanització buscant fòrmules imaginatives ( subvencions, plans parcials, etz )que evitin que siguin els veïns qui hagin de pagar la factura final.\nL’ Ajuntament també entén que els problemes d’ esquerdes de les cases de Bigues i Riells fan necesàri un estudi geològic al municipi, i que aquest l’ haurà de fer l’ ajuntament, no els particulars. A Sant Antoni de Vilamajor, amb un problema semblant, la resposta de CDC ha estat que paguin l’ estudi els veïns, que no és un problema de l’ Ajuntament.\nDos maneres ben diferents d’ afrontar els problemes. A uns els importen tots els veïns i els seus problemes, als altres tans els hi dona.


EL RACÓ DE L'ANNA (Crítiques de cine i molt més): La vie en rose (Edith Piaf)\nPublicat per Anna Maria V. a 12:48\nOstres Anna, realment m'han vingut moltes ganes d'anar a veure la pel·licula. i d'escoltar l'Edith Piaf. Com que no la tinc a mà, suposo que em posaré Brassens.\n30 d’abril de 2007 a les 13:28\nCelebro que t'agradés. Jo hauré d'esperar la versió en dvd.\n30 d’abril de 2007 a les 19:52\nDoncs és la típica pel.lícula que suposo no hauria anat a veure perquè no conec a la protagonista de la biografia, però després de llegir la crítica realment entren ganes de veure-la. A veure si hi ha ocasió...\nJa he vist i contestat el teu comentari de Brokeback, realment és curiós la semblança de gustos que tenim.\n1 de maig de 2007 a les 20:49\nJa no alavo més les teves crítiques. Saps de sobres que m'encanten! Que sempre et demano opinió, sempre vull saber què opines d'una pel·lícula i fer un comenting amb tu d'aquests que ens agraden...\nJa saps que jo tinc ganes boges per anar a veure La vie en rose,i és que Piaf, com molts altres icones de la societat i cultura francesa, m'atrauen intensament...\nQuan vagi en parlem.\n1 de maig de 2007 a les 21:24\nem podries enviar un mail? (al meu blog a la dreta trobaràs un link que diu Contacta'm per mail) Del 21 al 28 de maig estaré a bcn i m'agradaria poder contactar amb tú en cas de trobar un forat per anar a veure una pel.licula d'aquestes que costa trobar gent interessada ;) O si no coincidissin disponibilitats, com a mínim poder aconsellar-me, doncs ara mateix segur tens la cartellera catalana més controlada que jo xD\nPD: el comentari és perquè no tinc altra manera de comunicar-me de moment, pero no te res a veure amb la peli, aixi q si vols el pots borrar un cop tingui el teu mail


Nissan concedeix llicències als projectes que lluiten contra la Covid-19\nInici > Nissan concedeix llicències als projectes que lluiten contra la Covid-19\nPost published:30 desembre, 2020\nDiverses empreses han aprofitat la tecnologia de Nissan per fabricar termòmetres adaptats a la Covid-19 | NISSAN\nNissan està concedint llicències dels seus productes tecnològics a totes aquelles empreses i organismes que treballen per combatir la Covid-19. Gràcies a aquestes llicències, els fabricants japonesos Chino Corporation i Seiko NPC Corporation han pogut desenvolupar dispositius de medició de la temperatura corporal sense contacte. Així doncs, Nissan no demanarà a aquestes empreses cap compensació ni reclamarà cap patent pel disseny, fabricació i comercialització d’aquests productes.\nLa concessió de llicències arriba després que Nissan signés el maig la Declaració d’Accés Obert a la Propietat Intel·lectual contra la Covid-19. Mitjançant aquest acord, diverses empreses es van comprometre igualment a no reclamar drets de propietat intel·lectual en la lluita contra el coronavirus. Altres firmes d’automoció, com ara Mitsubishi, Subaru o Mazda, també van incorporar-se a aquest acord.\nAmb les llicències de Nissan s’han fabricat termòmetres adaptats a la Covid-19\nGràcies a les llicències de Nissan, Chino Corporation ha posat al mercat dispositius de medició de la temperatura especialment adaptats a la Covid-19. Aquests termòmetres permeten detectar ràpidament temperatures elevades en la superfície del cos sense necessitat de contacte directe. Seiko NPC també ha desenvolupat productes similars sota la subllicència de la tecnologia d’IHI Aerospace.\nEls sensors de medició sense contacte de Nissan detecten raigs infrarrojos d’un objecte o superfície. Això permet mostrar imatges amb una resolucó aproximada de 2.000 píxels. A més, segons Nissan aquests productes tenen uns costos de producció significativament menors que els produïts amb tecnologies convencionals. Així doncs, els termòmetres per infrarrojos estan perfectament adaptats a les restriccions sanitàries que la pandèmia ha imposat a espais com les escoles, els aeroports o les instal·lacions mèdiques. Aquesta no és la primera iniciativa de Nissan per ajudar a lluitar contra la Covid-19. Durant els ptijors moments del a pandèmia, l’empresa d’automoció va col·laborar amb l’Hospital de Sant Pau i Eurecat per fabricar respiradors.\nNissan, oberta a ajornar el tancament de Barcelona fins al juny de 2021\nEls nous perfils professionals que necessita el sector de les renovables\nEurecat Academy ofereix més de 50 cursos online d’àmbit tecnològic


Producció en espera\nL'actriu hispanocubana Ana de Armas, en una imatge d'arxiu.\nActualitzada 31/07/2021 a les 06:48\nNetflix ha ajornat fins al 2022 l’estrena de Blonde, la pel·lícula sobre la vida de Marilyn Monroe que protagonitzarà l’actriu hispanocubana Ana de Armas. Segons una exclusiva de la revista Variety, la plataforma televisiva ha decidit ajornar el debut d’aquesta esperada producció fins a l’any que ve, sense confirmar cap data específica ara com ara.\nDe Armas (l’Havana, 1988) tindrà així el rol central d’aquesta cinta biogràfica sobre una de les actrius més famoses de Hollywood, que al seu temps es basa en la novel·la homònima de Joyce Carol Oates. Andrew Dominik (El asesinato de Jesse James por el cobarde Robert Ford) serà l’encarregat de dirigir el film per a la plataforma.\nEl projecte, que està en fase de producció des de fa gairebé deu anys, havia d’estar inicialment protagonitzat per l’actriu Naomi Watts. Després del rebuig de Watts es va parlar de Jessica Chastain com a substituta, encara que finalment va ser la protagonista de la sèrie El internado la triada per al paper.\nNascuda i formada a Cuba, l’actriu va començar la seva carrera a Espanya abans d’assolir la majoria d’edat, gràcies a directors com Manuel Gutiérrez Aragón (Una rosa de Francia, 2006) o el duo Albacete i Menkes (Mentiras y Gordas, 2009), tot i que el personatge al qual li deu la seva major popularitat és el de Carolina, un dels principals de la ja esmentada sèrie El internado.\nDesprés d’aquesta ficció, l’actriu va continuar a la petita pantalla amb la sèrie Hispania i al cinema amb Por un puñado de besos (Menkes, 2014). Posteriorment, empesa per la crisi del sector a Espanya i davant de la possibilitat d’aconseguir noves oportunitats al mercat nord-americà, va emigrar a Hollywood, on s’ha convertit en la nova noia Bond i ha aconseguit la nominació al Globus d’Or per Puñales por la espalda.\nRescat d'un malalt amb un camió escala dels bombers\n1. Rescat d'un malalt amb un camió escala dels ...\n4. Vivian Maier - 'blanc i negre i color'\n5. Un retorn molt esperat\n6. Maeva Estévez i Mario da Cruz entrenen a ...\n7. Un miler d'entrades per a l'afició anglesa\n8. Clínic de primer nivell amb Javier Orán i L...\n9. Primera concentració de la temporada de la ...\n10. Triomf de Montellà i segon lloc de Ferré a la P...


Els skaters ja gaudeixen del nou bol de Cal Gavatx - Ajuntament de les Franqueses del Vallès\nPortada > Actualitat > Notícies > Els skaters ja gaudeixen del nou bol de Cal Gavatx\nEls skaters ja gaudeixen del nou bol de Cal Gavatx\nLes pistes d’skate de Cal Gavatx compten amb un nou element per a la pràctica d’aquest esport. Es tracta d’un bol, un vas de formigó d’1,5 m de profunditat màxima amb formes arrodonides, que es suma als elements existents des de 2014.\nEl nou bol té15 metres de llargària i 8 metres d'amplada en un costat i 7 en l'altre. El fons és arrodonit i està dividit en dues profunditats: 1,2 metres i 1,5 metres. També s'hi ha instal·lat un desguàs per evitar inundacions quan plogui. El pressupost de l’obra ha estat de 48.000 euros.\nLes Franqueses aposta des de fa temps per aquesta modalitat esportiva i compta, des de fa anys, amb dues instal·lacions. La més antiga és la de Bellavista, rere l'Escola Bellavista-Joan Camps, que compta amb tres elements i va ser renovada durant el 2014. Des d'aquell mateix any, el municipi compta amb els 8 mòduls (quarters, rampes, funbox i planters) de les pistes d'skate de Cal Gavatx. De fet, aquestes pistes han estat la seu de diversos campionats com la 1a Competició d'Esports Extrems, el 2014, o el 1r Campionat d'Skate de les Franqueses. Amb l'ampliació de les pistes de Cal Gavatx es vol continuar apostant per una activitat que cada vegada té més practicants al municipi.


La dona del metge italià contagiat per coronavirus ha donat positiu per Covid-19. Ambdós procedeixen de la Llombardia, la regió del nord d'Itàlia que més casos acumula.\nDesprés de confirmar-se que el metge de 69 anys havia estat infectat amb coronavirus, els metges de l'Hospital Universitari Nostra Senyora de La Candelaria a Tenerife han realitzat una anàlisi a la dona d'aquest. Els resultats han confirmat que la dona té el virus de Wuhan, segons informa RTVE.\nAra, la pacient es troba ingressada en espera que es li realitzen unes segones proves en el Centre Nacional de Microbiologia de l'Institut de Salut Carles III per confirmar el contagi. Mentrestant, la dona i el seu marit estaran aïllats i baix control sanitari.\nLa parella estava de vacances a Espanya, a l'hotel H10 Costa Adeje Palacen de Tenerife. Arran de donar positiu en coronavirus, l'hotel ha posat en quarantena el miler de turistes que estaven en el complex per poder seguir el protocol d'actuació.\nLes forces i cossos de seguretat de l'Estat col·laboren en la mesura, impedint que cap client entre o surti de l'hotel, segons informa Diari d'Avisos. Aquest seria el primer gran aïllament massiu que ha tingut lloc al país pel nou virus.\nCinc casos a Espanya\nAmb aquesta dona, ja són cinc els casos confirmats amb coronavirus a Espanya i el segon del dia d'avui. El primer en donar positiu va ser un ciutadà alemany en La Gomera, que va tenir un contacte estret amb un dels pacients diagnosticats a Alemanya.\nEl segon va ser el pare de família britànic a Mallorca, que es va infectar en una estació d'esquí de França. El tercer ha estat el metge italià de 69 anys i marit de la nova infectada. Finalment, la quarta encomanada, és una dona de 36 anys, de nacionalitat italiana però resident en Barcelona.\nEl coronavirus de Wuhan ja supera els 80.000 encomanats a tot el món i el nombre de morts s'eleva a 2.663. A més, el Covid-19 s'ha expandit a 34 països fora de la Xina, entre els quals es troben França, Corea del Sud, Afganistan, Itàlia i Espanya.


L'impost a pisos que portin més de dos anys buits s'aplicarà a partir l'1 de març\nEls alcaldes socialistes del Baix Llobregat s'han compromès a defensar el dret dels ciutadans a un habitatge digne. Així, han sol·licitat als bancs que abans de maig posin a disposició dels seus municipis els pisos que estiguin buits amb l'objectiu de destinar-los a lloguer social.\nEn un comunicat conjunt aquest dimarts, els edils han instat els bancs ia les empreses de subministraments a complir la llei 24/2015 de mesures urgents en l'àmbit de l'habitatge i de la pobresa energètica.\nTambé han sol·licitat una reunió amb la consellera de Governació, Meritxell Borràs, per tractar els marcs de desplegament de la llei, per tal d'assegurar que no generi desarrelament ni desigualtats territorials.\nEl primer secretari del PSC del Baix Llobregat i alcalde de Sant Joan Despí, Antoni Poveda, ha explicat que més enllà d'aquestes mesures urgents, els alcaldes socialistes "seguiran defensant que les polítiques d'habitatge se situïn en el centre de l'agenda política, ja que l'accés a un habitatge digne és un dels drets fonamentals".\nFinalment, els edils han demanat que les mesures aprovades pel Parlament en el ple dedicat a la pobresa es duguin a terme de manera "urgent".


El llibreter de Kabul Libro gratis - Descargar ebook gratis para Kindle - EspaMobi\nQuan al novembre del 2001 Åsne Seierstad arriba a Kabul, la primera persona amb qui es troba és el llibreter Sultan Khan. Ell és un venedor hàbil i bon conversador: "Primer els comunistes van cremar els meus llibres, després els mujahidins em van arrasar la botiga, finalment els talibans mels van tornar a cremar". Un dia, el llibreter la convida a sopar a casa seva, i li presenta la seva família. Els homes riuen, expliquen anècdotes i fan broma, però les dones parlen poc. Durant la seva convivència amb aquesta família, Åsne Seierstad és testimoni directe d’amors prohibits, de matrimonis de conveniència, de crims i de revoltes callades de les dones que encara se senten condemnades a "menjar pols". Åsne Seierstad, amb tan sols trenta-dos anys, és una de les corresponsals de guerra més jove i ben considerada d’Europa: pels seus reportatges de Kosovo, Txetxènia i l’Afganistan, ha rebut molts reconeixements nacionals i internacionals, entre els quals el premi al millor periodista de la televisió noruega el 1999, al millor escriptor del 2000 concedit per la revista Elle i el prestigiós Free Speech Award al millor reporter de guerra.


✅ L'OMS alerta d'un nou i desconegut símptoma del coronavirus\nL'OMS alerta d'un nou i desconegut símptoma del coronavirus\nEs suma a altres com la tos, la febre o la pèrdua d'olfacte i el gust\ndijous, 21 de maig 2020 - 09:55h\nL'OMS indica un nou símptoma del coronavirus | València Diari\nL'Organització Mundial de la Salut (OMS) ha confirmat en un nou document sobre preguntes i respostes sobre la COVID-19 un nou símptoma que pot indicar que estem contagiats. L'OMS explica que les persones amb coronavirus poden tindre dificultat per a moure's o per a parlar.\nEn el document, s'assenyala que «les persones de qualsevol edat que tinguen febre o tos i, a demés, respiren amb dificultat, senten dolor o opressió en el pit o tinguen dificultats per a parlar o moure's han de sol·licitar atenció mèdica immediatament. Si és possible, es recomana avisar primer al professional sanitari o centre mèdic, per a que remeten al pacient a l'establiment sanitari adequat».\nA pesar d'això, han insistit que els símptomes més habituals de la COVID-19 són la febre, la tos seca i el cansament. A demés, han recordat que altres símptomes menys freqüents que afecten a alguns pacients són els dolors i molèsties, la congestió nasal, el mal de cap, la conjuntivitis, el mal de coll, la diarrea, la pèrdua del gust o l'olfacte i les erupcions cutànies o canvis de color en els dits de les mans o els peus.\nQuan poden aparéixer estos símptomes\nL'OMS ha recordat que «el temps que transcorre entre l'exposició de la COVID-19 i el moment en què comencen els símptomes sol ser d'uns cinc o sis dies, però pot variar entre 1 i 14 dies». Este nou document també recorda que encara que algunes persones solen presentar un quadre lleu, este pot augmentar de manera gradual.\nAl voltant del 80 per cent de les persones que van contraure la malaltia es recupera sense tractament hospitalari. A pesar d'això, la malaltia pot presentar-se de manera més severa en alguns grups de risc.\n«Les persones grans i les que patixen afeccions mèdiques prèvies com hipertensió arterial, problemes cardíacs o pulmonars, diabetis o càncer tenen més probabilitats de presentar quadres greus, però qualsevol persona pot contraure la COVID-19 i caure greument malalta», comenta l'OMS.


Francesc Serés guanya el Premi Llibreter 2021 de Literatura Catalana amb «La casa de foc» - Regió7\nBarcelona | 06·07·21 | 16:39 | Actualitzat a les 16:53\nL’escriptor Francesc Serés, Premi Proa per "La casa de foc" Marta Casado Pla\nL'escriptor Francesc Serés ha guanyat el Premi Llibreter 2021 de Literatura Catalana amb 'La casa de foc' (Proa) i Ivan Vera, el de Literatura Infantil i Juvenil en català per 'Àunia' (Akiara Books). 'El país dels altres' (Editorial Angle), de Leïla Slimani, ha rebut el Premi Llibreter 2021 d'Altres Literatures; 'La nena del far' (Pagès Editors), d'Annet Schaap, el de Literatura Infantil i Juvenil d'Altres Literatures i 'Els estels' (Editorial Joventut), de Jacques Goldstyn, el d'Àlbum Il·lustrat. Per altra banda, la llibretera Gemma Garcia, de les llibreries Vitel·la, i el periodista Toni Puntí, són els guanyadors del X Memorial Pere Rodeja.\n'La casa de foc', de Francesc Serés, recentment nomenat director de l'Institut Ramon Llull, ha guanyat el Premi Llibreter 2021 de Literatura Catalana. Un llibre que va guanyar el segon premi Proa i té com a protagonistes els ciutadans de la Vall del Ser, a la Garrotxa. Un professor desubicat arriba a la vall i intenta entendre l'espai i les persones que hi viuen. "Amb una qualitat literària magnífica, l'autor juga amb l'ambigüitat, et retrata la foscor i les llums que pots trobar en una petita comunitat", han destacat els organitzadors del premi.\nSerés ha dit que és un llibre que és complex saber d'on surt perquè en un principi no estava previst que acabés en una novel·la, sinó que era una vivència d'un temps que va viure en un lloc determinat i que en té molt bon record. "És igual què va passar i vam viure al Sallent, a Mieras o en tota aquella zona, sinó que el que quedarà és aquest record transformat que és la novel·la". Ha apuntat que "té una força simbòlica tan gran que fa que s'hagi transformat una mica el paisatge, el passat i potser fins i tot el futur del lloc".\nL'escriptor ha dit que una de les coses boniques és tenir un llibre que pugui arribar a molta gent diferent. "És un ham que no vols deixar anar. Poder complaure a crítica i públic és un exercici complicat i per això un s'ho pensa molt quin serà el següent pas perquè anar enrere, no hi vols anar".\nEl Premi Llibreter 2021 d'Altres Literatures ha estat per 'El país dels altres' – 'El país de los otros', de Leïla Slimani amb traducció al català de Valèria Gaillard i traducció al castellà de Malika Embarek López (Editorial Angle / Editorial Cabaret Voltaire). Aquesta novel·la se situa al final de la Segona Guerra Mundial i en un Marroc on el sistema de segregació colonial s’aplica rigorosament. Slimani ha explicat que és un llibre molt íntim i personal i està inspirat en la història dels seus avis.\n'Àunia' d'Ivan Vera, publicat per Akiara Books, ha guanyat el Premi Llibreter de Literatura Infantil i Juvenil de Literatura en Català. Ambientada a la Catalunya dels ibers, el jurat remarca que es combinen en aquest relat un autor jove, una protagonista potent i valenta, i també un relat àgil ple de referències històriques.\nVera ha remarcat que la novel·la tracta sobre l'autodeterminació humana i sobretot de la dona i sobre l'autodeterminació dels pobles. "Els ibers vivien en diverses tribus fins que ve un invasor de fora que posa en joc la seva cultura, història i llengua i s'uneixen com a poble contra un enemic comú".\n'La nena del far', d'Annet Schaap, amb traducció de Maria Rosich i editada per Pagès Editors, ha guanyat el Premi Llibreter 2021 de Literatura Infantil i Juvenil d’Altres Literatures. Aquesta és la història de la filla d’un faroner abatut per la tristor en temps de pirates, mites i grans aventurers. Des dels premis, han destacat que 'La nena del far' és "una novel·la màgica, intensa, emocionant. Un meravellós relat d’aventures que li dona veu al vent, a aquells que ja no hi són i als monstres més reals per a enfonsar-nos de cap a la llegenda".\nAnnet Schaap, autora de 'La nena de far', ha agraït el guardó del premi llibreter i s'ha mostrat molt contenta de rebre'l sobretot perquè ve de les llibreries.\nEl Premi Llibreter 2021 d'Àlbum Il·lustrat ha estat per 'Els estels' – 'Las estrellas', de Jacques Goldstyn, amb traducció al català i castellà de Susana Tornero Brugués, editats per Editorial Joventut. Segons han destacat des dels premis, 'Els estels' reivindica "la passió per la ciència i el coneixement i la força de l'amistat per damunt de tot. Destaquem el missatge de la importància de la constància i la determinació a l'hora d’aconseguir els somnis propis i també la tendresa i l’humor a l’hora d’abordar qüestions sensibles com les diferències culturals i religioses".\nGoldstyn ha agraït el guardó i ha remarcat la bona relació que hi ha entre Catalunya i el Quebec. Ha celebrat que la història sigui universal, i que aquesta parla de l'amor que triomfa i també sobre l'astronomia. "L'astronomia i l'amor són dues de les meves grans passions", ha indicat.\nS'ha concedit el premi a la llibretera Gemma Garcia, de les llibreries Vitel·la per la seva feina "ben feta", per obrir una llibreria a l’Escala, ja en fa deu anys, i en plena pandèmia "va tenir l’empenta no només de plantejar-ne un canvi d’ubicació ran de mar, on podria haver-hi qualsevol negoci adreçat al turisme, sinó la gosadia d’agafar el relleu d’una llibreria que plegava per jubilació (la Mediterrània) per a obrir una nova Vitel·la a Palafrugell, un espai de cultura i literatura, com li agrada de dir-ne". Garcia ha destacat que el premi afavoreix les petites llibreries de poble.\nAixí mateix, s'ha concedit el premi a la divulgació dels llibres i les llibreries al periodista Toni Puntí perquè "sempre hi és, perquè deu haver visitat totes les llibreries de Catalunya, perquè el seu periodisme abraça el país sencer i tota mena de llibreries, perquè en les seves diverses facetes professionals, ara com a Cap de la Secció de Cultura de TVC, ha acumulat un enorme historial d’estima, coneixement, suport i posada en valor de la cultura, la lectura i les llibreries, les quals ha posat al centre dels serveis informatius en què ha treballat i continua bregant per a fer-les visibles". Puntí ha dedicat el premi a l'ofici de periodista cultural.


CiU es proposa assaltar grans ciutats i diputacions "pensant en positiu"\nCiU es proposa assaltar grans ciutats i diputacions "pensant en positiu"\nLa federació es presentarà unida en les seves més de 900 llistes\nCiU escalfa ja motors de cara a les municipals amb l'objectiu de fer el tomb a les grans ciutats i a les diputacions, tradicionalment en mans socialistes. Lluís Corominas (CDC) i Benet Maimí (UDC) han fet una primera presentació de la campanya, que tindrà com a lema "Pensem en positiu" ("El canvi en positiu" on ara no governen). Es dóna per fet que s'arribarà a les 900 llistes i que no hi haurà cap desacord aquesta vegada entre CDC i UDC. El treball continuat dels grups municipals durant els set anys de CiU a l'oposició al Parlament donarà un resultat "magnífic", ha dit Corominas, que és poder ser "alternativa" en llocs on el PSC governa des de fa anys, com Barcleona, Girona, Terrassa, Reus i Mataró.\nEl també secretari executiu de Territori, Acció Municipal i Territori de CDC ha subratllat que el treball continuat dels grups municipals donarà un resultat "magnífic" en aquestes eleccions en les grans ciutats, perquè primera vegada CiU pot ser alternativa en llocs on el PSC governa des de fa molts anys. I tot això després de set anys a l'oposició al Parlament. Es lluita així per guanyar a Barcelona, Girona, Terrassa, Reus o Mataró, entre d'altres.\nÉs més, Corominas ha assegurat que CiU lluitarà també per les quatre diputacions, inclosa la de Barcelona, així com pels consells comarcals. La federació espera repetir els bons resultats de les catalanes, però també és conscient que la clau de les municipals i de les eleccions al Parlament "no van necessàriament enganxades", perquè les primeres tenen una 'clau pròpia' que depèn més de cada candidat.\nAixí, són conscients que el vot urbà està en mans socialistes, però igual que el PSC reclamava un canvi després de 23 anys de governs de CiU a la Generalitat, ara cal "deixar pas" a les grans ciutats després de dècades de domini socialista. En qualsevol cas, ha afegit que de poc serviria guanyar el PSC en vots si no obtenen la victòria a Barcelona.\nCorominas ha explicat que la campanya serà en positiu, de proximitat, austera i de continuïtat respecte a la de les catalanes, i ha assegurat que no és una campanya contra ningú. "Campanyes a curt termini, amb molt soroll i molta propaganda que no arriben a la gent no les farem", ha assegurat. CiU no amagarà la seva marca perquè creu en ella i en els seus candidats. S'utilitzarà també el somriure que va caracteritzar la campanya d'Artur Mas per a cada alcaldable. El propòsit, ha continuat, és posar en valor la manera de fer política de CiU, amb "humilitat, treball i sentit comú, i no treballar pel discurs fàcil i el populisme, sinó per donar solucions".


Libros de Anima Llibres - Saltamarti Llibres\n402 resultats per Editorial : ANIMA LLIBRES\nArriba el nou àlbum de Rocio Bonilla, una història valenta sobre els límit de la por i el respecte en les relacions ...\nLa novel·la tracta sense dramatisme temes com el dol, la solitud i l'acceptació de la vellesa. També eixampla els lí...\nLa del Penjat és una història de camí, d'aprenentatge, d'experimentació. Una novel·la en vers rimat que explica el r...\nEl Sr. Gat es pensava que no l'estimava ningú, fins que un dia va canviar la por i la desconfiança per la voluntat d...\nL'Agència Kronos et necessita de nou. Sospiten que els vikings foren els primers que van xafar el nou continent. T'a...\nL'Agència Kronos té preparada una nova missió per als lectors i lectores més agosarats i agosarades. Aquesta vegada ...\nSabíeu que algunes abelles poden matar una vespa només movent les ales? O que els tèrmits es comuniquen fent cops de...\nLes grans amistats no entenen de diferències. La història d'aquesta gallina i aquesta gossa així ho demostren. Deixa...\nRedescobrim les Faules de La Fontaine, actualitzades pel poeta Jordi Vintró (Premi Ciutat de Barcelona 2014) i bella...\nL'Enma té un secret: algunes nits desapareix i, quan es desperta, no sap què ha fet ni on ha estat. És una dona pant...\nDescobreix els dinosaures en companyia del descarat paleontòleg Indino Jones i amb molt d'humor! Més que una simple ...\nAtenció, agafa aire perquè t'esperen 20.000 llegües de viatge submarí! Tot i que encara hi ha entre deu i trenta mi...\nDescobreix si els esclaus de la família Shelby aconsegueixen viure en llibertat. ...\nEn Martí és un nen molt alegre, però últimament no va tan content a l'escola. Què li deu passar? Gràcies a l'àvia, l...\nGràcies a una avaria d'Internet, la vida del veïnat canviarà del tot. Gràcies a la valentia i la curiositat, els ve...


Amanuense històric: 08/28/17\nARA diumenge, 15 de gener del 2017\n¿PODEM QÜESTIONAR L'ELECTORAT?\n¿Estem qüestionant la democràcia quan lamentem la pèssima qualitat d’un electorat? ¿Pequem d’aristocràtics? Són preguntes que no sé deslligar del mal que ha fet, socialment, la teleporqueria... El dit que prem el botó del comandament pertany a la mateixa mà que fica el vot a l’urna. I si les dues accions es fan en el mateix marc mental i moral, no ha de sorprendre a ningú que el polític elegit tingui una qualitat tan ínfima com el programa...\nVaig dir fa poc que en aquest sistema econòmic ser consumidor i ciutadà tendeix a ser incompatible. Ho diré al revés: un bon ciutadà, un ciutadà modèlic, és un pèssim consumidor: és algú que gasta poc, que no viu en l’obsessió narcisista de ser jove i guapo i que pot gaudir -el verb més repetit en publicitat-amb una cosa tan barata com sentir-se solidari. És, per tant, lògic que el sistema dediqui molts milions i el màxim talent a transformar ciutadans en consumidors, i que faci servir la tecnologia perquè visquem cada vegada més aïllats i la nostra dimensió política quedi reduïda a zero. Amb el fred que fa, ¿qui se’n va a la reunió de l’associació X podent veure l’última sèrie de Netflix ben calentet al sofà?\nPerò què passa amb la democràcia quan ens quedem al sofà i ningú va a la reunió? Què passa quan el cul de sofà -ressentit perquè està lliscant de la classe mitjana a la baixa i no es podrà comprar l’últim smartphone - fica el vot a l’urna? Doncs passa que guanyen els de les pantalles, uns senyors que fan servir la democràcia per arribar al poder i que, un cop hi són, es dediquen a destruir-la.\nI és evident que l’electorat no està privat de raó ni és manipulable per se, però també ho és que la qualitat ciutadana no ve de fàbrica. De fàbrica som, ras i curt, animals salvatges amb un gran potencial. Hi ha models de societat que civilitzen i models de societat que barbaritzen. Una democràcia només és possible on hi ha ciutadans i està en greu perill en un model de societat en què els ciutadans fan nosa...\nPublicat per edmon a 9:00 Cap comentari:


Zanini construirà una nova planta a Parets abans del 2023 - somParets\nZanini construirà una nova planta a Parets abans del 2023\nHo farà gràcies als 25 milions d'euros que rebrà del Banc Europeu d'Inversions i amb els quals també millorarà les plantes actuals\nDivendres, 17 de juliol de 2020 | 11:14h\nEl Banc Europeu d'Inversions finançarà amb 25 milions d'euros les inversions en R+D+i del grup Zanini, amb seu a Parets i especialitzat en el desenvolupament de components per al sector de l'automòbil. Això permetrà a la companyia millorar les plantes de producció i ampliar-ne la capacitat amb la construcció d'una altra planta al mateix municipi. El grup executarà la inversió al llarg de quatre anys, fins al 2023.\nL'objectiu de l'estratègia d'innovació és reforçar la línia de negoci centrada en la producció de noves tecnologies per a la integració de radars, fonamentals per al desenvolupament del vehicle autònom. Zanini té centres de producció a 10 països i actualment compta amb uns 1.400 empleats. També es faran millores ambientals i de seguretat a les instal·lacions i es modernitzaran les tecnologies de comunicació i informació que fa servir l’empresa.\nEl banc de la UE facilita aquests fons en el marc del Pla d'Inversions per a Europa amb l'objectiu de donar suport a la innovació en la indústria de l'automòbil europea i per donar suport a la recuperació econòmica arran de la crisi de la covid-19.\nL’estratègia d’R+D+i de Zanini finançada pel BEI també impulsarà el desenvolupament de noves tecnologies per a Sistemes Avançats d’Assistència al Conductor (ADAS per les sigles en anglès). Gràcies a aquestes tecnologies s’incrementarà la seguretat dels vehicles, que podran disposar de nous sistemes de frenada automàtica d’emergència i control de velocitat. El desenvolupament d’aquestes noves tecnologies contribuirà a dissenyar vehicles més lleugers i, per tant, més eficients des del punt de vista del consum energètic i menys contaminants.


VIATGES EGIPTE. El Nil en faluca. Nadal 2014\nViatges a Egipte: Solcant les aigües del Nil al Mar Roig\nInici Àfrica\tEgipte\tSolcant les aigües del Nil al Mar Roig\n25 viatgers Max. / 2 viatgers Min.\nVaixell, Hotel 4*, Hotel 5*\nSolcant les aigües del Nil al Mar Roig\nTerres Llunyanes us proposa descobrir la màgia de les terres faraòniques d'Egipte mentre solquem les tranquil·les aigües del riu Nil, adornades amb els seus mil·lenaris temples faraònics, fins arribar al Mar Roig, on podrem meravellar-nos amb les seves espectaculars platges, relaxar-nos i realitzar esports aquàtics com l'snorkel. Amb el nostre viatge "Solcant les aigües del Nil al Mar Roig" descobrirem la capital d'Egipte, El Caire, que guarda un dels tresors més espectaculars i misteriosos del país, les seves màgiques Piràmides de Gizah, boniques mesquites i esglésies cristianes, a més d'antics barris amb basars i botigues carregats d'història. Durant el nostre viatge per les aigües del Nil, descobrirem la bellesa dels seus temples, com Philae i la seva mítica història. També, els Temples d'Edfú, dedicat al déu Horus, home amb cap de falcó i Kom Ombo, dedicat a dues divinitats: Sobek i Horoeris. Podrem contemplar meravelles arquitectòniques com els Temples de Luxor i Karnak, la Vall dels Reis, el Temple de la Reina Hatshepsut o els Colossos de Memnon. Desconnecta del món entre les aigües de Hurghada al Mar Roig, on podràs bussejar entre les seves aigües cristal·lines plenes de colorits corals. Un viatge on explorar el més impressionant d'aquest pròxim país, carregat d'un gran llegat històric.\nItinerari Solcant les aigües del Nil al Mar Roig\nCiutat d'origen - El Caire - Aswan\nPresentació a l’aeroport, tres hores abans de la sortida del vol, en els taulells de facturació de la Companyia Egyptair. Facturació i embarcament al vol amb destinació Aswan, via El Caire. Arribada, assistència per part del nostre representant, tràmits de visat i trasllat a la motonau. Nit a bord.\nNit en Motonau.\nAl matí, visita al Temple de Philae. Passeig en faluca, típica embarcació de vela o amb llanxa motora pel riu Nil. Retorn al nostre vaixell.\nAl matí, visitarem els Temples d’Abu Simbel, la més increïble i bella construcció de la història egípcia, edificada per ordre de Ramsés II El Gran, i en la qual també podrem admirar un Temple menor dedicat a la seva esposa Nefertari. Aquests temples van ser traslladats i reconstruïts pedra a pedra del seu emplaçament original amb la finalitat de rescatar-los de les aigües del Llac Nasser. Navegació cap a Kom Ombo.\nKom Ombo - Edfú - Luxor\nArribada i visita a l’únic Temple dedicat a dues divinitats: Horoeris, déu amb cap de falcó i Sobek, déu amb cap de cocodril. La seva construcció data de l’època grecoromana. En el seu interior es podran observar tres cocodrils momificats. Navegació cap a Edfú. Arribada a Edfú i visita al Temple del déu Horus (un dels més bells i millor conservats) datat l’any 237 a.C.. Continuació del creuer rumb a Luxor. Nit a bord.\nEsmorzar a bord. Al matí, visitarem la Necròpoli de Tebes, que inclou la Vall dels Reis, on van ser enterrats els faraons més rellevants de les dinasties XVIII i XIX. Només és possible visitar 10 de les tombes que s’obren per torn d’any en any i depèn de les que estiguin disponibles en el moment de la visita. En aquesta excursió s’inclouen dues, exceptuant la de Tutankhamon; el Temple de Hatshepsut i els Colossos de Memnon, dues majestuoses estàtues de 19,5m d’alt, vigilants de l’entrada al monument funerari de Amenofis III, que representen al faraó assegut amb les mans reposant als genolls. Als seus peus i en tots dos costats, les estàtues de l’esposa i la mare del faraó. A continuació, visita als Temples de Luxor (descobert al 1881 i dedicat al déu del sol Amon Ra) i Karnak (impressionant complex monumental) units antigament per una llarga avinguda adornada d’esfinxs amb cap de carner, que formen un conjunt monumental de santuaris, estàtues, columnes i obeliscos dignes d’admiració. Esmorzar i, a l’hora concertada, trasllat per carretera cap a Hurghada. Arribada i trasllat a l’hotel. Sopar i allotjament.\nDia lliure en els quals podrem gaudir de les cristal·lines aigües del Mar Roig, famoses pels seus espectaculars corals i la seva fauna marina, o realitzar, si ho desitgem, esports nàutics.\nDia lliure. Us recomanem realitzar un Safari pel desert (consultar a l’equip de Terres Llunyanes informació i tarifes).\nHurghada - El Caire\nA l’hora concertada, trasllat amb destinació al Caire. A l’arribada, trasllat a l’hotel seleccionat i resta del dia lliure. Sopar i allotjament.\nAl matí, visita panoràmica a la Necròpoli de Gizah, on es troben les Piràmides dels faraons de la IV dinastia: Kheops, Kefrén i Micerinos i la famosa Esfinx que custodia la necròpoli i representa al rei Kefren. Tarda lliure. Opcionalment, podrem realitzar la visita a Memphis i Sakkara, on es troben monuments arcaics de la III dinastia, però també de totes les èpoques de la història egípcia, inclòs el període cristià.\nDia complet durant el qual visitarem el Museu Egipci, construït per l’arquitecte Marcel Dourgnon i en el qual es troba el fabulós tresor de Tutankhamon, entre d’altres antiguitats de gran interès històric. També, la Fortalesa de Saladino amb la Mesquita d’Alabastre de Mohamed Alí, la més visitada del Caire, construïda per l’arquitecte grec Yusuf Busnaq, qui va realitzar una pàl·lida imitació de les mesquites otomanes d’Istanbul. L’última visita d’aquest dia complet per la ciutat del Caire, es reserva al Basar de Khan el Khalili, conjunt de carrerons i cases populars on es poden adquirir tot tipus d’objectes artesanals. Es recomana una parada en el Cafè Fishawy, lloc de reunió de la intel·lectualitat i la bohèmia egípcia per a degustar un deliciós te amb menta.\nEl Caire - Ciutat d'origen\nEsmorzar a l’hotel. A l’hora concertada, trasllat a l’aeroport del Caire per a embarcar en el vol amb destinació a la seva ciutat d’origen. Arribada i fi dels nostres serveis.\nDates de sortida Solcant les aigües del Nil al Mar Roig\nALTRES RUTES PER Egipte\nDes de 880 € + Vols\nTerra de Faraons. Sortida especial Setmana Santa 2021\nDes de 960 € + Taxes Aèries


Pel treball d'homologia he de fer, pel cap baix, 10 exercicis de feixos i esquemes, gairebé res "directe" d'homologia (vull dir que hagi de fer jo i no estigui fet a la referència). Quina il·lusió, i "només em demanen això per aprovar", que em van dir. Genial.\nCada cop que penso en la feina que he de fer m'atasco, no sé per on començar. Què és més urgent? La feina de mecànica l'he de fer abans, el treball d'homologia és més difícil, el treball de Mandelbrot l'entrego a primers de gener, el treball de'n Simó és més difícil. Quan em poso a fer algo de mecànica penso que no, que perquè ho faig, aprofitaria més avançant per l'altre, quan em poso amb el d'homologia penso que la mecànica l'he d'entregar abans... I així vaig fent voltes i voltes inútilment.\nVal, doncs l'objectiu és:\nTema de mecànica, pel dilluns passat el pont.\nProblemes de mecànica, són urgents ja (i en tinc pendents).\nTema de mecànica, pel 23 de desembre\nTreball de Mandelbrot (amb programes), 13 de gener\nTreball homologia i treball Simó (13 de febrer, finals de febrer, són els dos xungos)\nEscampat pel mig hi ha l'últim parcial de bases des dades, les pràctiques de disseny digital i els dos finals respectius. Doncs ja està, he de fer les coses per aquest ordre, al Nadal ja em preocupare dels treballs més gruixuts.\nAquest cap de setmana ve la Cristina, ens veurà jugar diumenge contra els actuals segons classificats. I potser som 5 o 6 només... (bé, com a molt podem ser 7 i és poc probable que siguem tants).\nDilluns tornaré a entregar la base de dades, ja retocada perquè funcioni bé, ho he de fer demà a la tarda bàsicament. Dimarts festa (hauria d'acabar de passar a net els apunts d'homologia), dimecres tinc classe d'homologia i potser vaig a disseny digital. Llavors encara està per veure quin dia pujo a Girona, si dijous o divendres, i quan torno. Si només depengués de mi...\nJa em vaig acabar El halcón maltés, està realment bé, i m'he posat amb Les claus de vidre. Hi ha 17 històries curtes, on has de descobrir quines pistes han servit al detectiu per saber qui era culpable. Molt entretingut, em sembla que vaig per la 7a història, i n'hi ha dues que no he pogut descobrir encara.\nL'habitació, ara veig, està força desendreçada, i crec que porta més de dos mesos així, papers pertot arreu, llibres escampats, llapissos, bolis... Sembla el resultat d'una explosió a una papereria. L'he d'endreçar!! I a la carpeta també li tocaria, perquè tinc tot de papers acumulats sense endreçar massa.\nEm sembla que això és tot... De moment.


Els alumnes del CEIP Joan Benejam de Ciutadella podran tornar demà a les aules amb total garantia, després de les actuacions realitzades aquesta tarda per part de la Conselleria d’Educació i Unviersitat i de la supervisió feta pels tècnics responsables de la supervisió de l’obra.\nA primera hora d’avui la zona on s’ubica el centre ha patit un episodi meteorològic advers amb pluges de molta intensitat que han descarregat en molt poc temps i que han coincidit amb les obres que s’estan realitzant al centre. La gran quantitat d’aigua vessada en un curt període de temps, afegit a una mala connexió entre la baixant nova i l’antiga ha provocat que es vessàs aigua a dues aules.\nEl delegat d’Educació de Menorca, Joan Marqués s’ha desplaçat al centre acompanyat del enginyer responsable de la supervisió de l’ instal·lació elèctrica i del director d’obra, i per qüestions preventives i de seguretat, s’ha procedit a desallotjar als 47 alumnes de les dues aules del centre. Posteriorment s’ha comprovat que les filtracions no procedien de la nova coberta, que ha funcionat correctament, sinó de la mala connexió de les dues baixants, juntament amb l’acumulació de restes de les obres a la canal.\nDes de la Conselleria d’Educació i Universitat es lamenta l’ensurt i la preocupació dels nins i professors que es trobaven a les aules. De tota manera, cal aclarir que en cap moment hi ha hagut una situació de risc ni d’esbucament ni d’electrocució, entre d’altres coses, perquè aquestes aules no tenen activada la instal·lació elèctrica.\nEl proper divendres el delegat d’Educació a Menorca, Joan Marqués es reunirà a les 20.30 hores a la sala d’actes de l’IES Josep Maria Quadrado amb les famílies per donar informació sobre l’estat i l’execució de les obres, els seus terminis i per explicar els fets ocorreguts avui al centre.


Comprar o llogar una propietat a Menorca?\nCompradors i venedors, Costa, Lifestyle, Luxe, Menorca, Sector Inmobiliari, Venda\nMenorca és l’illa de la calma, un paradís en la terra, luxe a l’abast del client que aprecia l’exclusivitat de la naturalesa en estat pur que li permet gaudir d’un dels cels estrellats més nets del planeta terra.\n*Atipika us mostra els principals arguments de per què Menorca és un valor segur a curt/mitjà termini per a invertir, per a viure, o com segona residència. Per això considerem que “Menorca luxe en estat pur”\n1.- És molt difícil trobar una illa, no massificada\nSense grans hotels que trenquin el seu paisatge autèntic. Menorca va ser declarada Reserva de la Biosfera per la seva naturalesa autèntica i tenir un dels cels nocturns més nets del planeta terra.\n2.- Menorca, és una illa rica en platges de tota mena\nAl Nord agrestos i esculpides pel vent de la “ Tramuntana” i al sud de sorra blanca i fina, amb platges extenses i petites cales amb una aigua cristal·lina. La transparència de la mar a Menorca és 100 vegades superior a la millor platja del Carib.\n3.- Disposa d’una rica cultura *Talaiòtica\nDe fa més de 4000 anys i manté encara l’encant rural i tradicional dels pobles d’antany.\n4.- Entre zones ben comunicades podem destacar CALA BLANCA o CALA a BLANES\nUna de les més petites cales de l’illa, ben comunicada ja que es troba en el nucli urbà de Ciutadella. Com aquesta propietat, situada en una de les zones més exclusives de la “*Ciudadella de Menorca, en la zona de “Son Carrió” a pocs metres de platges de sorra blanca i aigua turquesa.És un espectacular xalet d’estil modern i acabats de primera qualitat. Aquesta propietat compta amb *230m2 i *535m2 de parcel·la.\n5.- És una illa per als amants de la nàutica\nQue els permet gaudir d’aquelles cales a les quals no es pot arribar amb transport terrestre, o que requereix realitzar caminades de diverses hores per a poder gaudir-les. Entre les cales més boniques de l’illa es troben, “Cala *Morell”, “Cala *Pregonda” “Cala Pilar” “*Cavallería” “Cala *Pudent” “Cala *Talaier” “ Cala *Macarella i *Macarelleta”. Aquesta propietat està situada en la zona de “Binibéquer, amb impressionants vistes a la mar i llicència turística. Disposa de 322m2 d’habitatge i 1000 m² de zona exterior privada\n6.- Les dues principals ciutats de l’illa, Maó\nCompten amb tota mena d’infraestructures i comoditats per a qualsevol turista i resident.\n7.- El més rellevant d’aquesta illa\nQue la fa realment atractiva respecte a altres illes com Mallorca, Formentera o Eivissa, són que els preus de compra d’immobles, en general, es troben un 40% més econòmic, com aquesta magnifica casa en venda de luxe construïda en el 2001 i amb *630m2 de superfície. És important esmentar que a escassos *400m de la finca existeix un projecte aprovat per l’Ajuntament de Maó en el qual es dotaran una gran quantitat d’amarraments per a embarcacions de luxe i de gran grandària o aquesta magnifica propietat situada en Ciutadella\n8.- segons L Observatori Socioambiental i l´Institut d´Estudis de Menorca, Consell insular de Menorca, actualment a Menorca\nPer cada 100 habitants hi ha 1.581 turistes. Eivissa i Formentera en conjunt presenta un nom major, de 1.952 *turistes per cada 100 *habitants. Això significa que Menorca està en fase d’explosió i creixement amb una possibilitat de retorn immobiliari a curt/ mitjà termini, que serà més o menys accelerat segons les circumstàncies externes econòmiques i tot allò que afecti la mobilitat entre països.\nPot localitzar-nos per a qualsevol consulta, en la nostra oficina de Maó ubicada a https://goo.gl/maps/1TytK9gi5ydunTBo8


L’amenaça del 155 no esquerda Junts pel Sí i una entrevista a Marcel Mauri, a la portada de VilaWeb Paper | VilaWeb\nL’amenaça del 155 no esquerda Junts pel Sí. En parlem en aquesta nova edició de VilaWeb Paper que ja podeu descarregar a partir d’ara. També hi oferim una entrevista amb el portaveu d’Òmium Cultural, Marcel Mauri, que ha parlat amb Josep Casulleras.\nEn aquest número també hi trobareu l’editorial de Vicent Partal i els Mails Oberts de Marta Rojals i Martí Estruch. També un reportatge de Xavier Montanyà sobre l’eradicació de l’ablació de clítoris.


Alemanya es prepara per escollir el primer govern de l’era post-Merkel – La Manyana\nAlemanya es prepara per escollir el primer govern de l’era post-Merkel\nL'SPD i la CDU arriben amb un empat tècnic a les eleccions, segons la darrera enquesta\nFOTO: EFE / Cartells electorals al centre de Berlin\nAlemanya ultima els preparatius per a les eleccions d’aquest diumenge, en què prop de 61 milions de ciutadans estan cridats a les urnes per escollir el que serà el primer govern sense Angela Merkel en gairebé dues dècades. A només un dia dels comicis, els carrers de Berlín llueixin els tradicionals cartells electorals i les seus dels partits ultimen els preparatius per a la contesa electoral. L’atenció mediàtica se centra en les seus dels principals partits, especialment els conservadors de la CDU i els socialdemòcrates de l’SPD, que són els que es disputen a hores d’ara la victòria segons apunten les darreres enquestes. El focus també està en els Verds, que amb la tercera posició poden ser decisius en la formació de govern.\nAl centre de la capital alemanya, els partits apuren les últimes hores abans de les eleccions. Membres de les diferents formacions reparteixen pamflets i alguns obsequis, com per exemple roses en el cas de l’SPD, per intentar fer-se amb algun vot dels que a hores d’ara encara no saben a qui votar. Segons les enquestes, el nombre de persones indecises és més elevat que mai.\nLa darrera enquesta, publicada pel ‘Frankfurter Allgemeine Zeitung’, dona als socialdemòcrates de l’SPD un 26% dels vots i un 25% als conservadors de l’CDU i el seu partit germà CSU. Amb el marge d’error dels estudis, les dues formacions es troben pràcticament en un empat tècnic a un dia dels comicis.\nEl canvi climàtic està sent un dels principals temes de la campanya electoral alemanya, però aquesta creixent preocupació pel clima dels ciutadans no s’ha transformat en un major suport al partit dels Verds en la recta final de la campanya. Algunes enquestes publicades durant la primavera posicionaven els ecologistes al capdavant en els comicis, però les darreres projeccions els donen gairebé per descartats en la lluita per la cancelleria. Rafael Loss, expert a l’oficina de Berlín del ‘think tank’ Consell Europeu de Relacions Internacionals, creu que la caiguda dels Verds s’explica per “les poques ganes de canvi” dels alemanys.


Opinions del Finca Terrerazo 2016 (vi) - Uvinum\n« Tornar al perfil tècnic de Finca Terrerazo 2016\nAquest és un vi elegant que mostra els efectes sobre el raïm Bobal amb només una petita quantitat de criança en fusta. En nas apareixen aromes de fum i florals que emmarquen perfectament els caràcters de la baia de fruita madura. En boca, el taní està bé, però enganyosament adherència.\nAmb el vi Finca el Terrerazo 2016 és un vi de la DO EL Terrerazo elaborat per Bodegas Mustiguillo. És un vi que transmet l'essència del clima, les gents i cultura de l'Terrerazo. Es busca oferir la màxima expressió de la nostra finca situada a l'altiplà mediterrani. Finca el Terrerazo és un vi...\n- El vi Finca Terrarazo és un vi negre del celler Mustiquillo, amb denominació d'origen El Terrerazo.\n- Està elaborat amb raïms 100% Bobal.\n- Es tracta d'un vi de color cirera picota, intens i brillant, amb aroma de fruita negra madura, amb suaus especiats, herbes aromàtiques i llaminers...\nFinca Terrerazo 2016: Color vermella picota intens. En nas presenta intensitat mitjana alta. En boca té una entrada dolça i glicèrica, amb cos.\nPreus Finca Terrerazo 2016 »


VilaWeb - Diari escola: Mòbils: novetats principals\n> Del mòbil 3D...\n> ... al mòbil PlayStation\n> Barcelona, capital mundial de la telefonia mòbil?\nLa setmana passada es va fer a Barcelona, per sisè any consecutiu, el Mobile World Congress, la principal fira mundial de la telefonia mòbil.\nLa fira va batre el rècord d'assistents: 60.000, per 49.000 de l'any passat, i va deixar a la ciutat 1.500 milions d'euros. S'hi van aplegar vora 1.400 companyies, que hi van presentar els nous productes que tenen a punt de llançar al mercat: 'smartphones' ('mòbils intel·ligents'), 'tablets' (o pissarretes, portàtils ultralleugers de pantalla tàctil), aplicacions, tecnologies, accessoris...\nEl rècord d'assistents de la fira i el ressò mediàtic aconseguit (els mitjans internacionals n'han parlat molt) s'adiuen amb la importància creixent dels mòbils; uns mòbils, com més va, més utilitzats per connectar-se a internet (en detriment dels ordinadors convencionals).\nDel mòbil 3D...\n+ L'Optimus 3D permet de visualitzat imatges en tres dimensions sense necessitat d'ulleres especials.\nDe tots els productes presentats al Mobile World Congress, els més vistents, els que més atrauen el públic, són els aparells i les aplicacions mòbils. Enguany un dels productes estel·lars ha estat l'Optimus 3D, de la companyia coreana LG, l'únic mòbil que permet de visualitzat imatges en tres dimensions sense necessitat d'ulleres especials (la tecnologia 3D s'ha incorporat no fa gaire al cinema i a la televisió).\n... al mòbil PlayStation\n+ L'Xperia Play.\nA la fira, també s'hi han presentat els mòbils ChaCha i Salsa, del fabricant taiwanès HTC, tots dos amb botó d'accés a la xarxa social Facebook; l'Xperia Play, de Sony Ericsson, a mig camí entre el mòbil i la videoconsola (incorpora un comandament molt semblant al de la PlayStation); i la 'pissarreta' de Samsung, Galaxy Tab, de 10,1 polzades de longitud i 599 grams de pes (destinada a rivalitzar amb l'iPad d'Apple).\nBarcelona, capital mundial de la telefonia mòbil?\n+ Barcelona rivalitza amb Milà, Munic i París.\nL'any vinent el Mobile World Congress es farà, novament, a Barcelona, que també aspira a ésser-ne la seu els anys 2013-2017. La capital catalana rivalitza amb tres ciutats europees més: Milà, Munic i París. La ciutat guanyadora, la decidirà abans de l'estiu la GSMA, associació internacional que aplega vuit-centes operadores mòbils.\nTingut a Barcelona els dies 14-17 de febrer.\nAssociació d'operadores que organitza el Mobile World Congress.\nEl Mobile World Congress es va fer primerament a la ciutat occitana de Canes. Barcelona va prendre'n el relleu el 2006.\nA la fira d'enguany s'hi han pogut veure carregadors de mòbil que funcionen amb energia solar.\n> Una passejada pel Mobile World Congress.\n> Seguint el pols mòbil amb el periodista Albert Cuesta.\n> Cop d'ull a les quatre ciutats candidates a ser la capital mundial de la telefonia mòbil.\n> Ginys anhelats.\nMobile World Congress: panoràmiques de 360 graus.\nWorld Mobile Congress: unes quantes novetats.


LA EVOLUCIÓ DE LA CÀMERA timeline | Timetoast timelines\nLA CAMBRA OSCURA. L'ORIGEN DE LA CAPTURA D'IMATGES\nUna de les primeres vegades que la cambra oscura va ser mencionada al escrit d'un filòsof xinès on explicava com la llum projectava imatges invertides sobre una paret quan la llum passava\nper un petit forat.\nPeriod: 500 BCE to 1700\nEVOLUCIÓ TÈCNICA DE LA FOTOGRAFÍA\nLA PRIMERA CAMBRA OBSCURA\nDesprés a Grècia el filòsof grec Aristòtil, intrigat pels rajos de llum pel fet de que aquest produeixen figures de formes arrodonides al passar per forats quadrats i també perquè la llum quan passa per un forat genera rajos creixents en forma de con en lloc de lineals, finalment va crear la primera cambra obscura que es té registre\nLA CAMBRA OBSCURA, L'ÒPTICA I L'ASTRONOMIA\nEntre el segle IX i XI es troben referències de la cambra obscura en escrits de científics àrabs, una figura important va ser Alahazeni matemàtic àrab que al segle X va demostrar a traves d'experiments i descripció detallada dels ulls, que els rajos de llum no són emesos pels ulls, de fet es el contrari són els objectes els que reflecteixen la llum, que es captada pels ulls, gràcies a aquest descobriment sobre la llum va ser quan després es va inventar la càmera fotogràfica.\nLA CAMBRA OBSCURA I L'ASTRONOMIA\nAl segle XIII el filòsof científic anglès Roger Bacon que coneixia la cambra obscura i la recomanava per la visualització del eclipsis.\nAl segle XIV el filòsof, matemàtic, físic i astrònom jueu Levi ben Gershon va realitzar observacions astronòmiques utilitzant la cambra obscura i va descriure mètodes per mesurar els diàmetres del sol, la lluna i els planetes Venus i Júpiter\nLA CAMBRA OBSCURA COM UN INSTRUMENT PER COPIAR O CALCAR IMATGES\nJa al segle XV va començar a utilitzarse com un instrument auxiliar per la representació de la realitat.\nLa primera descripció detallada i il·lustrada data del segle XV a un dels manuscrits de Leonardo Da Vinci, a aquella època la cambra obscura era una habitació fosca, sense llum, en la que havia un forat pel que passava la llum i que projectava una imatge invertida del que havia a fora. Leonardo va relacionar en funcionament de la cambra obscura amb el sentit de la vista.\nLA PRIMERA CAMBRA OBSCURA PORTÀTIL\nAl segle XVI, Giovanni Battista della Porta va afegir un lent al forat per millorar la qualitat de la imatge projectada. Les cambres oscures va ser tant populars que les van començar a fer de fusta para poder-les transportar més fàcilment el tamany era el suficent para que entres un persona de peu dibuixant, després aquest disseny milloraria a una tenda de campanya feta en una cortina de tela.\nLA SEGONA CAMBRA OBSCURA PORTÀTIL PART 1\nAl segle XVII es va fer un avanç molt important,gràcies als estudis que un monjo alemany amb el nom de Johann Zahn havia fet 150 anys abans, la cambra obscura\nva evolucionar cap a una cambra portàtil, més petita, que incorporava un mirall a 45º i una pantalla de paper, de manera que no era necessari que la persona estigui dins.Era com una caixa, normalment de fusta, que utilitzava lents per a millorar la qualitat de la imatge projectada.\nLA SEGONA CAMBRA OBSCURA PORTÀTIL PART 2\nAquell aparell era casi una càmera fotogràfica, només faltava trobar la manera de fixar les imatges al paper. Que la càmera obscura fos portàtil va fer que la utilitzen naturalistes, científics,topògrafs, artistes i aficionats com una ajuda per a realitzar els seus dibuixos.\nLA EVOLUCIÓ QUÍMICA\nA principis del segle XVIII el naturalista alemany Henrich Schulze, va descobrir compostos com la sal de plata que es feien foscos amb contacte amb la llum, gràcies això molts científics van investigar la posibilitat de grafia una imatge sobre un paper amb substàncies químiques fotosensibles entre 1780 i 1810 el anglessos Thomas Wedwood i Humphry Davy van aconseguir fotogrames eren impressions en paper de plantes.\nLA PRIMERA IMATGE PERMANENT\nLes primeres imatges fotogràfiques permanents daten al 1826 i van ser obra del científic francès Nicéphore Niepce.\nNiepce les va anomenar heliografíes. Les va aconseguir sobre unes plaques de peltre (un aliatge d'estany, coure i plom) cobertes de betum, que va situar dins de la cambra obscura i que va deixar esposades a la llum durant 8 hores. Després va netejar la placa amb una mescla de petroli blanc i espígol dissolent les parts de betum que no s'havien endurit amb la llum.\nMILLORANT LA QUALITAT I REDUINT EL TEMPS D'EXPOSICIÓ GRÀCIES A LA QUÍMICA.\nCap al 1835 Daguerre va substituir la planxa de peltre per una planxa recoberta d'una capa de iodur de plata sensible a la llum, sobre la que es produïen impressions en blanc i negre, de molta qualitat i més detall, reduïnt el temps d'exposició a 30 min. Ara bé, era una imatge única de la que no es podien fer copies. L'invent va ser anomenat com Daguerrotip.\nMILLORANT LA QUALITAT I REDUINT EL TEMPS D'EXPOSICIÓ GRÀCIES A LA QUÍMICA PART 2\nAl mateix temps, l’inventor britànic William Henry Fox Talbot ja havia descobert com crear imatges amb\nCap al 1850 Gustave Le Gray va inventar la tècnica del col·lodió humit, que s'aplicava sobre una placa de vidre neta i polida. El col·lodió era ssensibilitzat amb nirtat de plata, exposat a la cambra obsucura i una vegada produïda la impressió es proceida al revelat amb sulfat de ferro amoniacal. Aquest sistema reduïa el temps d'exposició a pocs segons i permetía fer còpies\nLES PLAQUES SEQUES I LES CÒPIES PART 3\nDurant el segle XIX tambés es va intentar obtenir fotografíes en color. La primera es obra per Clerk Maxwell i data de 1861. Aquest va prendre tres fotografies consecutives amb un filtre roig, un de blau i un de verd i posteriormen les va superposar en una projecció obtenint aixi els color desitjats. Aquesta tècnica es va anomenar Tricomia. Però no va trobar la manera de deixar els colors fixats. Per això les fotografíes de aquella època eren pintades a mà.\nLES PLAQUES SEQUES I LES CÒPIES PART 2\nEntre els anys 1871 i 1882 Richard Leach Maddox i Charles H. Bennet van introduïr les plaques seques que també eren làmines de vidre recobertes d'una solució de bromur de cadmi, aigua i gelatina sensibilitzada amb nitrat de plata i exposades a una cambra obscura. Aquesta nova tècnica permetèia utilitzar materials secs i reduïr el temps d'exposició a un quart de segon. Alguns dels fabricants més importants d'aquest tipus de càmares van ser els germans Lumière i Guilleminot i Agfa\nEL RODET I LA FOTOGRAFÍA A COLOR\nLany 1884 als Estats Units l’inventor George Eastman va\ntransparent i flexible,recoberta amb una emulsió sensible. Així\nva nàixer la pel∙lícula de rodet.Aquest invent, juntament amb\npossibilitar aparells més lleugers i manipulables.El procediment\nEL RODET I LA FOTOGRAFÍA A COLOR PART 2\nEL RODET I LA FOTOGRAFÍA A COLOR PART 3\nL’aparició de la pel∙lícula de rodet i del processament industrialitzat del revelat va simplificar molt la\nmanera de fer fotografies i va obrir el camp a milers d’aficionats interessats en captar imatges amb el nou\nEL RODET I LA FOTOGRAFÍA A COLOR PART 4\ncolor. Es va donar a conèixer amb el nom d’Autochrome, però no es va comercialitzar fins al 1907. Oferia diapositives a color sobre una làmina de vidre.\nEL RODET I LA FOTOGRAFÍA A COLOR PART 5\nLA FOTOGRAFÍA INSTANTÀNIA\nEl 1960 els primers VTR Video Tape Recorder ja eren capaços de capturar imatges, convertir‐les en senyals elèctriques i guardar‐les en suport magnètic. L’invent que revolucionaria el món de la fotografia es va ser l’any 1969 i va ser el desenvolupament de l’estructura del CCD (Dipositiu de Càrrega Acoblada).És un sistema d’emmagatzematge d’informació, que va ser utilitzat després pels laboratoris Bell com un sistema per a captar i emmagatzemar imatges, donant lloc a la primera videocàmera.\nEl 1960 els primers VTR Video Tape Recorder ja eren capaços de capturar imatges, convertir‐les en senyals elèctriques i guardar‐les en suport magnètic.\nL’invent que revolucionaria el món de la fotografia es va ser l’any 1969 i va ser el desenvolupament de l’estructura del CCD (Dipositiu de Càrrega Acoblada). És un sistema d’emmagatzematge d’informació, que va ser utilitzat després pels laboratoris Bell com un sistema per a captar i emmagatzemar imatges, donant lloc a la primera videocàmera.\nEl 1975 Kodak va encarregar a l’enginyer Sasson la construcció de la primera càmera\ndigital. Després de uns mesos va aconseguir un prototip que utilitzava sensors CCD, que gràcies a diminutes cèl∙lules fotoelèctriques captaven la llum i la transformaven en corrent elèctrica que era processada per la càmera, que després emmagatzemava les imatges. Pesava 3,60 kg i només feia fotos en blanc i negre, tenia una resolució de\n0,01 megapíxels i tardava 23 segons en processar la captura d'una imatge.\nEl primer model de càmera digital es va comercialitzar l’any 1990, era la Dycam model 1. Disposava d’un cable per a descarregar les imatges a un ordinador. Després van venir la DC 40 de Kodak o la Quick‐Time d’Apple, que era la versió per a ordinadors Mac.\nAl 1997 es va comercialitzar la primera càmera compacta, la DC210 de Kodak, que era senzilla d’utilitzar, tenia un disseny ergonòmic i disposava d’una pantalla LCD en color. L’emmagatzematge es feia en una targeta de memòria. Aquesta era molt similar a les càmeres digitals que podem trobar avui en dia al mercat.\nEl darrer avenç que s’ha produït en el món de la fotografia va\npotents processadors, capaços d’executar moltes funcions i\nque a més es poden connectar a internet. Aquests nous telèfons


Les urnes diuen que Palamós vol un canvi\nLes urnes diuen que Palamós vol un canvi\nPalamós ha demanat un canvi, després de 22 anys de govern de Convergència i Unió. El canvi el materialitza Teresa Ferrés, la cap de llista del Partit dels Socialistes de Catalunya. Aquesta força va ser ahir la guanyadora d'aquests comicis, amb pràcticament el 33% dels sufragis, obtinguent sis regidors. També destaca el fort increment de vot de la formació d'Entesa pel Progrés Municipal, liderada per Josep Espadalé, que passa d'un a tres regidors. // Jordi RodríguezLes urnes han dit que Palamós volia un canvi polític i un gir a l'esquerra. Això s'ha materialitzat en un increment de vot en el PSC i l'Entesa-Iniciativa Verds. El gran derrotat d'aquestes eleccions ha estat Convergència i Unió, després de 22 anys de govern.\nAnem a repassar les dades principals de la jornada electoral d'ahir. Comencem per la participació, que va tenir el llindar del 63,20%, 8.3 punts per sobre dels comicis de l'any 1999, dels més baixos en la història de Palamós. Certament, aquest increment de la participació va motivar també el canvi de tendència política. La participació del 63% és una constant en les Eleccions Municipals, i ja es va aconseguir una xifra similar tant al 95 (63%), com al 91 (62.5%). Només es va reduir fa quatre anys, com abans comentàvem.\nLa formació guanyadora, el PSC, va aconseguir ahir 2.569 vots, mil més que l'any passat. El PSC va arribar el 33% del sufragi, que equival a sis regidors. Entra a l'Ajuntament Teresa Ferrés, Emili Pérez, Jordi Ors, Raquel Gallego, Joan Gea i Joan Mármol.\nPer contra, Convergència i Unió deixava de ser la força líder en 22 anys, i recollia 2003 vots, un 26% del total, que li feien perdre dos regidors respecte al 1999, i es quedava finalment en 5 regidors. Convergència i Unió mai no havia tingut uns resultats tan dolents a Palamós, que mai no havien baixat de set regidors. Va perdre 300 votants respecte al 1999. Els regidors que han estat escollits són l'encara alcalde Jordi Pallí, Francesc Brull, Maria Roviralta, Josep Ribas i Maria Dolors Portas.\nL'altre gran salt espectacular ha estat el d'Entesa-Iniciativa-Verds. Proporcionalment és la força que més creix, i es converteix amb el PSC amb la clau del gir a l'esquerra. Si al 1999 Francesc Matés aconseguia 583 vots, Josep Espadalé ha arribat a 1242 vots, cosa que representa el 16% de l'electorat, amb tres regidors al consistori. Aquesta formació fa entrar a l'Ajuntament Josep Espadalé, Francesc Matés i Erik Solés.\nCiutadans de Palamós, en la primera vegada que es presenten en unes Eleccions també van obtenir representativitat, amb un regidor, Antoni Bachiller. Es van quedar a poca distància de tenir-ne un altre, a punt que entrés Alfons Bartolomé. Van aconseguir el 9.80% dels vots totals de Palamós, 754 vots.\nEl Partit Popular va guanyar 40 vots que no pas l'any 99, però tot i això proporcionalment el seu percentatge va caure. Manté, però, un regidor al consistori, Joan Fontanet.\nPer últim, Esquerra Republicana va aconseguir reunir més votants que en els comicis del 99, 200 més, però això no va ser suficient per obtenir un segon regidor. Es va quedar finalment en 563 vots. El regidor d'Esquerra és, doncs, Joan Gasull.


Aguanta, nena, aguanta - Empar Moliner\nAguanta, nena, aguanta\nÉs molt interessant aquesta crònica que firma Quim Aranda sobre la difunta princesa Diana de Gal·les, a qui tots els vacunats anomenarem sempre “Lady Di”. Diu que Guillem, el seu fill gran, ha dit a Twitter que la BBC va contribuir a “empitjorar la relació dels seus pares” quan no va controlar “els mètodes del periodista Martin Bashir, que van esperonar la por que Lady Di va sentir en els seus últims anys de vida i van fer que revelés informacions molt íntimes de la vida privada del matrimoni”.\nGuillem, com la meva àvia, doncs, és partidari de l’“aguanta, nena, aguanta”. El periodista va fer que la princesa revelés secrets matrimonials. Però eren uns secrets que existien. Eren secrets no gaire agradables, com ara que Carles tenia una amant, també casada, a qui sempre va estimar. Que l’esposa sabés que hi havia una amant i que ho digués públicament es pot entendre com una mena de catarsi. Hi ha qui ho explicaria, hi ha qui no ho explicaria. Això va a gustos. Però el fet que l’amant existís és el que obligava l’esposa a prendre una decisió. Fer veure que no ho sabia? Potser aquesta hauria estat la preferència de la família reial i en particular de Guillem, que llavors era un nen. Que dissimulés, que és el que ha fet, per exemple, la reina espanyola Sofia. S’entén que si els casen per conveniència els prometin, a canvi, bufets lliures de sexe.\nEm sorprèn que aquest noi, però, no redimeixi ni una mica la seva mare, que es va casar enamorada. Em sorprèn que li foti la culpa, de l’amor del pare per l’amant, de les banyes, del dolor, al fet que ella expliqués aquests secrets. Aquest és un mal que no vol soroll, se sol dir. Els draps bruts es renten a casa, se sol dir. Suposo que totes les llengües en tenen, de refranys d’aquests, preparats per a la resignació i la pena.\nFamília reial britànica Lady Di