Medicampus 288 by Medigrup - issuu\nn. 288 marÇ 2012 Foto: Cedida\nuna detectiu amb mètodes infalibles C\nLa PrimaveraValenciana Lenacay, el resorgiment dels desapareguts Ojos de Brujo M\nViatgem a Àustria\n // MEDICAMPUS // L’entrevista\n“Vaig compaginar el final de la meva formació amb la primera feina” NÚRIA GAGO Una de les estrenes de la nova temporada televisiva de TV3 ha estat la sèrie “Kubala Moreno i Manchón (KMM)”, una sèrie d’investigadors que ens assegura que tots tenim cops amagats. A Medicampus hem pogut conèixer a la Manchón, o el que és el mateix, la Núria Gago, i hem pogut conversar amb ella per saber si té algun cop amagat. Text: Gerard Arias Fotos: Cedides\nDe ben petita ja volies ser actriu. Ha estat un camí fàcil o t’has trobat molts entrebancs? La veritat és que no em puc queixar, vaig compaginar els meus estudis fins a la selectivitat amb tot de cursos d’interpretació i formant part de diferents companyies amateurs. Vaig fer algun stage internacional, vaig formar-me sense abandonar els estudis. Un cop vaig acabar la selectivitat vaig començar a estudiar interpretació al Col·legi de Teatre de Barcelona.\nLa casualitat va voler que quan estava a punt de presentar el meu projecte final de carrera s’obrís càsting per un personatge nou que entrava a la sèrie “El cor de la ciutat”. Així que vaig compaginar la part final de la meva formació amb la meva primera feina. A partir d’aquí s’han anat succeint diferent etapes, algunes de més activitat, altres que he aprofitat per seguir formant-me... Em sento molt afortunada per totes les oportunitats que han anat sorgint.\nEn la sèrie interpretes Helena Manchón, t’imaginaves representant el paper d’una investigadora privada algun cop? La veritat és que mai m’ho havia plantejat, però la possibilitat d’interpretar a la Manchón és tot un luxe. És una tia amb molta empenta i molt valenta, creu molt en ella mateixa però a la vegada sap treballar amb els seus companys d’equip. És una noia que em cau molt bé, empatitzo molt amb ella i amb el motor que la mou quan ha d’entrar en acció.\nHi ha algun paper que t’agradaria representar sí o sí? Per quin motiu? Vaig llegir un llibre sobre les relacions sentimentals de Picasso i m’encantaria ser una d’aquestes dones en una adaptació de la vida del pintor. Vivien en una època apassionant, on l’art i la literatura anàven fortes de la mà. M’encantaria interpretar aquesta manera de viure i d’entendre la vida. Picasso vivia envoltat de gent apassionant, i les seves companyes sentimentals també ho eren.\nLa entrevista // MEDICAMPUS // \nHas tingut complicacions per preparar el personatge? Ha sigut fàcil o difícil? La veritat és que la Manchón està tan ben escrita que no hi ha hagut cap dificultat. Potser el més complicat ha sigut conduir en escenes de persecució, però a l’hora d’actuar ha sigut molt plaent. Les històries m’encantàven i els meus companys de repartiment són tan bons actors que tot és molt més fàcil.\nstaff medigrup digitaL: Director General: Joan Pons Directora Editorial: Àgata Serra Director Administración: Ramon Thomas Directora de Operaciones: Mònica Rodríguez Directora Delegación Madrid: Maika Fernández Jefe Área Dirección: Carles Vives Coordinadora Editorial: Meritxell Sort\nQuè té de Manchón la Núria Gago? I al revés, et sents identificada amb el personatge? Amb la Manchón comparteixo la determinació, la passió per la vocació, les dues hem apostat fort per poder treballar d’allò que ens fa felices. Crec que les dues som pencaires i intuïtives. Em sento molt identificada amb aquests aspectes, però crec que la Manchón és molt més reservada que jo. A la sèrie, el teu personatge practica Krav Maga –nom amb què es coneix el combat cos a cos de l’exèrcit israelià–, per desfogarse i alliberar tensions. En la vida real, tens alguna via d’escapament per desconnectar de tot una mica? El pilates em va de meravella, la meva esquena i el meu “coco” ho agraeixen. Del trio d’investigadors ets la més jove, i la que domina més les noves tecnologies? A la vida real com portes la relació amb tot aquest món? Jo sóc una patosa cibernètica, el món dels ordinadors no és el meu fort la veritat, fa relativament poc que tinc internet a casa, i la veritat\nMEDI CAMPUS MEDICAMPUS: Editor: Joan Pons Rble. Redacción: Gerard Arias Redacción: Àgata Serra, Meritxell Sort Rble. Diseño: Carlos Latorre Fotografía: Diego Calderón, M.A. Chazo, D. Fernández D.L: T-219-1995 C. Caballero, 79 2a 08014 Barcelona Tel. 93 280 00 08 Fax. 93 410 66 37\nés que em faig bastants embolics. La relació amb Kubala i Moreno a la sèrie és una mica distant i reservada. Com ha estat treballar amb en Jordi Martínez i en Marc Cartes? Havieu coincidit abans? Són uns companys meravellosos, m’ho han fet molt\nfàcil, són uns actors molt generosos i amb molt de talent, a més, és impossible avorrir-se amb ells. Són uns gamberros adorables. Em fet un gran equip, i crec que això afavoreix molt la feina que després es veu a la pantalla. Estic feliç de treballar amb aquest equip (tant d’actors, com directors, com èquip tècnic).\nA KMM diuen que tots tenim cops amagats. Quin cop amagat tens? Home! Si el revelo deix de ser amagat (riu).\nAv. M40, 13 bajo 27. 28921 Alcorcón, Madrid. Tel. 91 116 96 82 Fax. 91 485 55 74 www.medigrup.com www.medigrup.com Cualquier forma de reproducción, distribución, comunicación pública o transformación de esta obra sólo puede ser realizada con la autorización de sus titulares, sólo a la excepción prevista por la lei. Dirijase a CEDRO (Centro Español de Derechos Reprográficos, www.cedro.org) si necesita fotocopiar o escanear algún fragmento de esta obra.\n // MEDICAMPUS\nLa #Primavera Valenciana El passat mes de febrer, a València, unes manifestacions estudiantils pacífiques en contra de les retallades en educació van acabar amb fortes carregues policials, i reobren el debat de la contundència en l’actuació dels cossos de seguretat.\nLes millors pancartes A continuació recollim algun dels lemes que es van poder llegir i escoltar en pancartes i crits durant les manifestacions: - Més educació, Camps a la presó. - Si paguem la seva corrupció, qui paga la nostra educació? - Som el poble, no l’enemic. - Jo també sóc l’enemic. - Que valents, que peguen als xiquets.\nEns traslladem al País Valencià, un parell de mesos enrere, al gener d’aquest mateix any. En un context de crisi econòmica global, el govern de la Generalitat de Valencia acumula un dèficit de 62.500 milions d’euros, fet que la va impossibilitar de pagar els serveis bàsics en educació a més d’aprovar, el 18 de gener, un decret llei que retallava el salari de 55.000 docents. Arran d’aquestes mesures, moltes centres educatius van entrar en situació d’insostenibilitat i va provocar talls de llum i calefacció, i professors repartint mantes entre els alumnes com en el cas de l’IES Vila-roja d’Almassora. A més de l’educació infantil o secundària, aquesta greu situació també golpeja al sistema universitari valencià, ja que les seves universitats acumulen un deute de 800 milions d’euros i queden al límit de la capacitat d’endeutament. Arran d’aquestes situacions, el 21 de gener es van anunciar un seguit de mani-\nfestacions per tot el País Valencià que van agrupar més de 120.000 persones, xifres oficials tan dels organitzadors com també de la policia, entre les ciutats de València i Alacant. En les marxes pacífiques es denunciava la corrupcio del govern valencià a la vegada que es reclamava una millor gestió dels recursos públics que ajudessin a capgirar la situació que està vivint el sistema educatiu global. Dins d’aquesta allau de manifestacions, n’hi va haver una que va tenir una major cobertura per part dels mitjans de comunicació i que es va transformar sense buscar-ho en l’epicentre del moviment estudiantil, la dels estudiants de l’IES Lluís Vives. Els alumnes d’aquest centre, des del 18 de gener, es manifestaven cada setmana a les portes de l’institut per mostrar el seu rebuig a les retallades que s’havien aprovat des del govern. Un situació que es va anar repetint fins que a partir del 13 de febrer, aquestes concentracions\nsetmanals van passar a ser diàries.\nEl cas de l’IES Lluís Vives\nAquestes manifestacions diàries es van anar succeïnt, fins que en un d’elles, el dimecres 15 de febrer, la Policia Nacional va carregar contra el alumnes que estaven realitzant una assentada pacífica tallant una vía pública, i es va detenir un dels manifestants que tenia 17 anys. Els alumnes d’aquest centre, l’IES Lluís Vives, reclamaven entre d’altres coses l’instal·lació de calefacció i denunciaven les retallades en educació que s’havien dut a terme. El fet de la detenció d’un dels manifestants i company de classe de molts joves, i la violència amb que van actuar les forces de seguretat va ser el detonant del que avui ja es coneix amb el nom de Primavera Valenciana. Un dia després, el dijous 16 de febrer, es va tornar a organitzar una manifestació al mateix carrer per denun-\nciar, a més de les retallades, el rebuig cap a la detenció del jove manifestant. I altre cop, la Policia va tornar a carregar amb contundència contra el joves, alguns van haver de ser atesos en les ambulancies que es van desplaçar fins a la zona, mentre la Policia en va detenir deu més. La versió policial va ser que alguns manifestants van sacsejar cotxes que hi havia estacionats, fet que va ser desmentit pels periodistes i fotografs que acompanyavem la marxa pacífica. L’endemà continuen les protestes i les càrregues policials, i així es va arribar al cap de setmana, sense protestes, però amb la convocatòria vía xarxes socials d’una gran protesta pel dilluns 20 de febrer.\nNeix la #PrimaveraValenciana\nLes xarxes socials com Facebook o Twitter bullien entre missatges de solidaritat i l’organització de més manifestacions en solidaritat amb els detinguts. L’etiqueta o hashtag: #PrimaveraValenciana, és va convertir en “trending topic”, és a dir, en un dels temes més actius en les xarxes socials a nivell mundial, i es va mantenir dins aquest rànquing durant\nalguns dies més. La nota curiosa durant la manifestació de dilluns 20 la va donar el Cap Superior de la Policia del País Valencià, Antonio Moreno, quan al ser preguntat pel nombre d’efectius que destinava a les manifestacions es va negar a contestar argumentant que “no era prudent facilitar aquesta informació a l’enemic”, referint-se als joves manifestants. Aquestes desafortunades declaracions van donar peu a encara més protestes i manifestacions que es van extendre per tot el territori, tant a Valencia, Catalunya com a la resta de l’estat, sota el lema: “Jo també sóc l’enemic”. Unes concentracions que van aplegar més de 350.000 persones arreu del País Valencià.\nUn cercador gratuït d'informació i orientació acadèmica que complementa la visita presencial.\nSaló dels idiomas\nRecinte Montjuïc 21-25 Març 2012\nque et jove\nCarnet Jove amplia les beques\nAtenció a tots els titulars del Carnet Jove, aquest any es vol seguir promovent la participació a les seves beques a la vegada que s’obren les portes al món professional. És per això que la convocatòria de les beques del Carnet Jove per aquest any 2012 s’ha ampliat fins a a 12 àrees professionals i una dotació econòmica de 5.000€ cadascuna. Els afortunats en beneficiar-se d’aquesta gran oportunitat per introduir-se al món laboral podran realitzar una estada aproximada d’un any a l’entitat col·laboradora segons la beca. Recordeu que hi ha beques per: Disseny, Lletres, Ràdio, Còmic, Fotografia, Enginyeria, Informàtica, Grafisme, Caracterització, Infografia, Muntatge Musical i Vestuari. I d’entre les empreses col·laboradores destaca Televisió de Catalunya, La Vanguardia, el Grup Flaix o l’empresa eyeOS.\nUnilever i el seu programa per a joves talents Davant l’allau d’estudiants i joves llicenciats que marxen a l’estranger a la recerca d’una oportunitat laboral, l’emrpesa Unilever va presentar el programa “Future Leaders Program”. Una vía de captació de joves talents que podran accedir a aquest programa de formació i que els permetrà convertir-se en futurs directius. L’èxit d’aquesta iniciativa està més que demostrada ja que la meitat dels membres del comità de Direcció d’Unilever a Espanya s’han format a través d’aquest programa formatiu. En l’edició del 2011, un total de 10 joves es va incorporar a l’empresa. I segons Yolanda Menal, directora de Recursos Humans d’Unilever Espanya “tenint en compte la situació laboral dels joves avui dia, volem que sapiguen que existeixen oportunitats, demostrar que les empreses si que aposten per ells. Aquest any és més important que mai per oferir una oportunitat al talent”.\nTira còmica: Cristina Bueno (ha estat beneficiària de la beca del CJ Connecta’t al Còmic, convocada en el marc del Programa Carnet Jove de l’Agència Catalana de la Joventut).\nActualitat // MEDICAMPUS // \nLa Fundació Universidad.es premia les Humanitats La 3a edició del Premi Julián Sanz del Río creat per la Fundació Universidad.es, és un guardó que reconeix la feina i l’esforç de joves investigadors d’Espanya i Alemanya que hagin publicat una obra relacionada amb l’altre país. Es valora la temàtica o la metodología del treball o també el resultat d’una cooperació hispano-alemanya. En l’edició d’enguany, el Premi Julián Sanz del Río està dedicat a l’àrea de les Humanitats. Una de les bases per participar es que tots els sol· licitants han de posseir un títol de doctor adquirit no fa més de 10 anys en una universitat espanyola o alemanya. El període d’inscripció i presentació de la documentació es tanca diumenge 15 d’abril de 2012. El resultat de la comissió del premi se sabrà 3 mesos després d’aquesta data límit de presentació, quan es farà entrega d’una dotació de 5.000 euros al guanyador espanyol, i 5.000 més al guanyador alemany.\nEl programa Erasmus celebra 25 anys\nVint-i-cinc anys canviant vides, obrint mentalitats a noves llengues i noves cultures, i enriquint culturalment als més joves. Creat l’any 1987, al llarg d’aquest quart de segle més de 3 milions d’estudiants han realitzat beques de mobilitat a través del programa Erasmus. Androulla Vassiliou, comissària europea d’Educació, Cultura, Multilingüisme I Joventut, va admetre que “l’impacte d’Erasmus ha estat enorme, no nomes per als estudiants a títol personal, sinó també per a tota l’economia europea.”, i afegeix que “el suport a l’ensenyament de qualitat i a un sistema modern d’educació superior, ens ajuda a afrontar el desfasament de capacitats, a la vegada que dóna confiança als joves, i la capacitat de treballar a altres països”. Durant aquest curs 2011/12, uns 250.000 estudiants estan realitzant un intercanvi entre països europeus.\nEntrevista a Roser Soley, directora del Saló de l’Ensenyament i del Saló de Màsters i Postgraus\n“El certamen ofereix una variada oferta de postgraus i màsters” REDACCIÓ\nQuines novetats presenta enguany el Saló de l’Ensenyament? Expliqui’ns en què consisteixen? En aquesta edició potenciarem encara més el servei d’orientació als estudiants. Per una banda, el Departament d’Ensenyament i el d’Economia i Coneixement de la Generalitat de Catalunya oferiran informació i orientació sobre l’itinerari acadèmic a seguir, les proves d’accés a la universitat, el Pla Bolonya o les beques i ajudes disponibles.\nPer una altra banda, el saló tornarà a posar a disposició del joves el Servei d’Atenció a l’Estudiant, on experts d’Educaweb els assessoraran sobre els estudis que més s’adapten a les seves preferències i aptituds. Així mateix, i com una de les principals novetats d’enguany, el Saló de l’Ensenyament i el Saló de Màsters i Postgraus, Futura, posen en marxa el portal Formacio365.cat, un innovador servei d’orientació i informació acadèmica que estarà operatiu durant tot l’any. La seva gestió anirà a càrrec d’Educaweb i comptarà amb un cercador de centres i cursos dels expositors, a través del qual els estudiants podran preparar la seva visita als salons amb antelació i, fins i tot, concertar una cita durant o després de la seva celebració. A més, en el marc del Saló de l’Ensenyament, es presentarà la guia de l’FP de Barcelona 2012 amb totes els estudis de formació professional que es poden cursar a la capital catalana.\n“La demanda de màsters i postgraus anirà creixent a mida que es vagi implantant el Pla Bolonya”\noferta de postgraus i màsters impartits a universitats públiques i privades, així com a centres de negoci d’Espanya i també de l’estranger com el Regne Unit, els Països Baixos o Bèlgica.\nD’on i de quins sectors provenen bàsicament els expositors? Enguany hi participen més de 160 centres, especialment de Catalunya però també de la resta de comunitats autònomes i de països estrangers com ara Suïssa o Argentina. Ofereixen una àmplia oferta d’estudis universitaris i superiors, d’idiomes, de cicles d’FP, formació ocupacional i complementària i serveis a l’educació. Com sempre, és molt important la presència dels departaments d’Ensenyament i el Consell Interuniversitari de la Generalitat de Catalunya.\nA quin perfil respon el visitant de del Saló de Màsters i Postgraus i quin tipus de formació sol·licita? El perfil del visitant és, en general, un jove que està a punt d’acabar la carrera o ja llicenciat que vol continuar la seva formació. També venen professionals de diferents àmbits interessats en ampliar els seus coneixements acadèmics o que volen especialitzar-se... tot per millorar el seu currículum i augmentar així les seves expectatives laborals.\nEl saló comptarà, a més, amb l’àrea “EspaiCiència” on diverses universitats, centres, institucions i empreses mostraran i compartiran amb els visitants les seves investigacions a traves de tallers i activitats interactives per fomentar la vocació pels estudis de ciència i tecnologia entre los joves. Es tracta d’una zona organitzada amb la col·laboració de la Fundació Institució Catalana de Suport a la Recerca.\nTambé voldria destacar que Barcelona Activa tornarà a organitzar els tallers sobre com buscar feina i donar assessorament, que tenen una gran acollida entre els joves i, sens dubte, són un bon complement pel saló.\nTambé hi haurà, un any més, el Saló dels Idiomes, organitzat per l’Associació de Promotors de Cursos a l’Estranger (ASEPROCE) on s’informarà dels cursos vigents per aprendre una llengua en un altre país i de les beques que s’ofereixen. D’altra banda, es crearà novament l’àrea Multimèdia, promoguda pel Centre de la Imatge i la Tecnologia Multimèdia CITM) de la Universitat Politècnica de Catalunya, on els estudiants podran descobrir el més nou en fotografia, creació digital i multimèdia. Com qualificaria l’evolució del Saló de Màsters i\nPostgraus des dels seus inicis? L’evolució del saló va en funció de l’augment de l’interès pels màsters i postgraus. De fet, en un moment de crisi com l’actual, la formació de tercer cicle es considera una de les millors vies no només per millorar el currículum sinó per accedir al món laboral amb més garanties d’èxit, ja que cada vegada es busquen professionals més qualificats. També cal tenir en compte que, segons les previsions, la demanda de màsters i postgraus anirà creixent a mida que es vagi implantant el Pla Bolonya. En aquest sentit, el certamen ofereix una variada\nFins a quin punt creu que és important seguir amb la formació un cop s’ha assolit una carrera? Com he comentat abans, la formació complementària ajuda als joves llicenciats a especialitzar-se i millorar el seu currículum per aconseguir ser més competitius en el mercat laboral. També els hi permet ampliar la seva xarxa de contactes per donar un gir a la seva carrera. La implantació del Pla Bolonya, a més, reforça aquesta necessitat de cursar estudis de tercer cicle, ja que ajuden a diferenciar-se en un món cada vegada més competitiu.\n10 // MEDICAMPUS// D’interès\nEl consum d’alcohol i tabac en els adolescents de Catalunya Després de l’acohol i el tabac, la substància més consumida entre els adolescents espanyols és el cannabis. De fet, Espanya és, juntaent amb Gales, el tercer país on més cannabis consumeixen els joves, després de Canadà i Suïssa. Aquesta és una de les conclusions que s’han extret d’un estudi realitzat per la Universitat de Sevilla.\nTot i això, malgrat aquestes dades, la situació no és alarmant. Els investigadors han comprovat que els joves espanyols no compleixen un perfil de risc en consum de substàncies però “és important que la societat, els mitjans de comunicació, els experts en intervenció i els propis joves modifiquin l’estereoptip de risc dels ado-\nlescents respecte les drogues, les dades del nostre estudi no haurien de servir com excusa per no prevenir el consum de substàncies”, ha assegurat la professora i investigadora de la Universitat de Sevilla, Pilar Ramos al Servei d’Informació i Notícies Científiques (SINC). L’investigació s’ha du a terme amb una mostra de 15.942 adolescents espanyols, 46’7% d’ells nois, d’edats compreses\nentre els 13 i els 18 anys, i procedents de 375 centres educatius, amb l’objectiu d’elaborar una enquesta relacionada amb el consum de substàncies, l’ajustament biopsicosocial dels adolescents i els seus entorns de desenvolupament. Per aconseguirho se’ls va preguntar sobre la freqüència de consum de tabac i alcohol, episodis d’embriaguesa I consum de\ncannabis I altres drogues il·legals com les de disseny (èxtasis o “pirula”, LSD, àcid o “tripi”), amfetamines o speed, heroïna, metadona o medicaments per col·locar-se, cocaïna, cola o altres. El 60% va declarar no consumir drogues però sí alcohol, tot i que en poques ocasions. I, en ambdos aspectes, el grup d’amics es\nconverteixen en un factor clau. “Les mesures mostre que els adolescents que consumeixen drogues tenen pitjor satisfacció familiar I escolar. Tot i això, l’àmbit de les amistats és on aquests joves se senten realment satisfets”, explica Ramos. A més, s’ha comprovat que existeix una relació directa entre el nivell de consum de substàncies i el de les\nwww.esl.es Más de 20 idiomas en los 5 continentes ¡ESL elegida mejor agencia europea de idiomas en el extranjero en 2010 y 2011!\nD’interès // MEDICAMPUS // 11\namistats. “És una de les raon per les que l’anàlisi del grup d’amics és bàsic per estudiar el consum de drogues juvenil”. Igualment, els investigadors han comparat la influència del context social en el consum de tabac entre els adolescents espanyols i anglesos. I els resultats són evidents: “el fet que fumi el millor amic és bastant més rellevant que el fet que consumeixin tabac altres agents presents en el creixement\nde l’adolescent, com són els pares o els propis germans”, afirma la investigadora.\nMés consum al nord\nTot i això, l’estudi no ha detectat diferències per províncies. Tan sols ha comprovar el baix índex de consum, tant de tabac com d’alcohol i cannabis, a Ceute I Melilla, però “respecte a les comunitats amb majors nivells de consum, les diferències són menys clares”. Al nordest d’Espanya, espe-\ncialment a Aragó i Catalunya, els joves han consumit amb “una mica més de freqüència” que en la resta de comunitats, mentre que els adolescents de les Illes Balears són els que han provat l’alcohol amb més freqüència. Després d’aquests resultats, els científics aposten per reduir el consum de substàncies a partir de tres accions diferents. La primera suposaria la posada en marxa de majors mesures de control a l’hora de tenir accés a aques-\ntes substàncies. En segon lloc, consideren important extendre els programes de prevenció i promoció del consum responsible i, per últim, fomentar la coherència entre els joves, “és a dir, les bones relacions que han de tenir entre sí els diferents contextos de desenvolupament: família, escola i amistats”, conclueix Pilar Ramos. Una bona cohesió i relació fluïda entre aquest tres entorns ajuden al creixe-\nment sa dels joves, ja que l’adolescència és una etapa molt influent i queda demostrat que les amistats de les qui s’envolten els joves poden ser un factor determinant a l’hora d’iniciarse en el consum de drogues com l’alcohol, el tabac o el cannabis.\n12 // MEDICAMPUS// Treball\nel 65% dels joves marxaria a canvi d’una feina\nTan crítica és la situació de l’atur juvenil, que la majoria de joves entre 18 i 25 anys no tindria cap problema en canviar el seu lloc de residència a canvi d’una feina. De fet, aquesta percepció entre els professionales més joves puja respecte l’any passat. Tot i això, no són els únics: el 71% dels estrangers també ho farien.\nL’alt índex d’atur juvenil i la fuga de cervells són dos qüestions que afecten al país com a conseqüència de la crisi econòmica. Espanya posseeix la xifra més alta d’atur juvenil de tota Europa i els joves marxen a l’estranger amb l’objectiu de o seguir augmentant aquesta dadque ja ronda el 50%. Tal és la situació econòmica actual que molts professionals busquen alternatives laborals, I entre elles, la mobilitat internacional. Actualment, sis de cada deu enquestat en edat de treballar (60%) admeten que marxarien del país a la recerca d’una oportunitat laboral, a diferencia del 42% que ho admetia el passat 2011. “Per primera vegada en la dècada, Espanya regista un saldo migratori negatiu, ja que durant l’any passat van marxar més persones (507.740) de les que van arribar (417.523), segons d’ades de l’INE”, senyala l’Estudi de Mobilitat Internacional Laboral de Randstad, que anualment analitza la percepció dels ciutadans en aquesta matària. De fet, els joves són els que ho tenen més clar. El 65% dels treballadors entre 18 i 25 anys estan disposats a canvia rde país a canvi d’una feina. Els més joves són els més disposats a la mobilitat laboral “una percepció que\nha augmentat 16 punts percentuals respecte al 2011”. Tot i això, no són els únics ja que el 61% dels treballadors entre 26 I 40 anys també canviaria de pais a canvi d’una feina estable. Molt diferent és el pensament entre aquells treballadors i treballadores de 41 a 55 anys: només el 50% estarien disposats a donar aquest pas, una xifra que s’ha incrementat en 5 punts respecte l’any passat. És més, l’estudi de Mobilitat recorda, en aquest sentit, que “segons dades recents d’Agett, des del començament de la crisi el col·lectiu de 45 anys ha experimentat un increment en el número d’emigrants de gairebé el 50%, fet que suposa un canvi en l’elecció de les prioritats”.\nReduir l’atur juvenil\nDesde 2008, més de 300.000 joves espanyols han marxat d’Espanya, aixi ho demostren “les dades d’atur de la població menor de 25 anys (47%) i que se situa més del doble per sobre de la mitjana europea. La nova reforma laboral inclou certes mesures amb les quals el Govern preten reduir aquestes xifres d’atur juvenil. Entre altres coses, s’ha dissenyat un contracte per a petites i mitjanes empreses amb un any de prova i que pot donar peu a incentius fiscals i a bonificacions si es subscriu amb determinats col·lectius.\nTambé es regula novament el contracte d’aprenentatge i formació amb un nou règim. “Está dirigit a treballadors majors de 16 i menors de 25 anys sense titulació per pràctiques, però transitoriament s’ampliarà als mejors de 30 anys fins que l’índex d’atur no baixi del 15%”. L’actual situació econòmica és la principal raó (60%) que impulsa als joves a sortir a l’estranger davant la manca d’oportunitats a Espanya i Catalunya, tot I que un 11% assegura que ho faria per assumir un repte professional. “En aquesta línea, la formació també ocupa un paper important, ja que un 10% assegura que canviaria de país amb l’objectiu d’aprendre un idioma nou, fet que no circumscriu tant la necessitat d’un lloc de treball sinó a la preparació de cara a futurs reptes laborals i que, a més, se sol identificar amb el col·lectiu més jove”. Els joves que més desitgen emigrar són els extremenys (87%), madrienys (86%) i bascs (70%), mentre que els canaris (45%), els castellanolleonesos (51%) i els navarresos (53%) són els més reticents a l’hora de buscar una oportunitat laboral a l’estranger”.\nEls estrangers, els més interessats\nper edats, també hi ha diferències entre sexes. Els homes (65%) estan més disposats que les dones (55%) a l’hora d’iniciar una nova etapa professional a l’estranger, tot i que és precisement entre les dones on més ha crescut durant l’últim any aquesta percepció, amb un increment del 13%, enfront al 7% dels homes. A més, els que més interès tenen en marxar d’Espanya són els universitaris (69%) i aquells professionals amb un nivell formatiu mig (59%).\nNo obstant, els més interessats en marxar d’Espanya no són els espanyols sinó els ciutadans estrangers. El 71% d’aquest treballadors canviaria de país a la recerca d’una feina gairebé sense pensars’ho. “Aquestes xifres concorden amb les dades oficials que demostren com durant l’any passat van marxar d’Espanya 445.130 immigrants”, asseguren desde Randstad.\nTu carrera profesional empieza\ncon una buena formaci贸n\n14 // MEDICAMPUS// Idiomes\nRetallen a la meitat les beques PER estudiar idiomes a l’estiu El Ministeri d’Educació ha reduit a la meitat el pressupost destinat a aquest tipus d’ajudes, que ara compta amb una aportació total de 24’5 milions d’euros per poder aprendre anglès, alemany o francès.\nCada any, el Ministeri d’Educació concedeix un seguit de beques a diversos estudiants perquè aquests pugui realitzar una estada a l’estranger durant els mesos d’estiu i així poder estudiar i millorar el domini d’una altra llengua. Aquestes ajudes van destinades a joves que volen estudiar anglès, alemany o francès a l’estranger, així com també ofereixen la possibilitat de realitzar cursos d’immersió lingüística d’anglès però sense sortir d’Espanya. En la passada edició de 2011, el pressupost d’aquestes beques va arribar fins als 51 milions d’euros, però enguany, aquesta xifra s’ha reduït a la meitat fins a quedar-se en poc més de 24 milions d’euros. Així queda reflectit en el Butlletí Oficial de l’Estat (BOE), on es van publicar les resolucions i bases amb les que es convoca la nova edició d’aquesta beques. El pressupost final és divideix en diverses parts que van destinades a varies ofertes de cursos lingüístics. La part més important d’aquest pressupost és de 20 milions d’euros\nque va dirigida a tots aquells universitaris i universitàries que vulguin realitzar cursos d’anglès, alemany o francès a l’estranger. L’import individual d’aquestes beques un cop hagin estat adjudicades als seus beneficiaris pot oscilar entre els 2.645 euros per aquells que realitzin cursos a Australia, i uns 1.245 euros pels estudiants que decideixin realitzar la beca a l’illa de Malta. A més, des del Ministeri d’Educació s’ha previst un import de 2 milion d’euros per estudiar els mateixos cursos d’anglès, alemany o francès, tot i que els beneficiaris d’aquesta part del pressupost serán estudiants d’ensenyaments superiors artístics o d’ensenyament de grau superior de formació professional, arts plàstiques i disseny o alumnes d’ensenyaments esportius. I els imports individuals serán els mateixos que els que rebran els estudiants universitaris. Una altra resolució fa referència a la convocatòria de beques per estudiar llengua francesa a França durant el mes de juliol, i en aquest cas\nels beneficiaris podran ser alumnes tan de Batxillerat com estudiants d’ensenyaments professionals de música i dansa, alumnes de grau mig d’FP, de grau mig d’arts plàstiques i disseny, de grau mig densenyaments esportius i tots aquells estudiants d’ensenyaments d’idiomes de nivell intermig i avançat. En tots aquests casos, amb un màxim de 500 dotacions individuals, els imports seran de 1.255 euros, segons ha estimat el Ministeri d’Educació. Per últim, el minsiteri va publicar una darrere convocatòria de beques per participar en programes instensius d’immersió lingüística d’anglès a Espanya. En aquest últim cas, es tracta d’un total de 2.000 beques dotades amb 900 euros cadascuna i dirigides a estudiants de batxillerat, d’ensenyaments professionals de música i dansa, de grau mig d’FP, de grau mig d’arts plàstiques i disseny, de grau mig en ensenyaments esportius i tots els estudiants d’ensenyaments d’idiomes de nivell intermig i avançat.\nen temps de crisi Però no tot són males notícies tot i els temps que corren, la Fundació del col•leccionista i filantrop honaldès Han Nefkens, afincat a Barcelona, va engegar durant el mes de febrer una col•laboració amb l’editorial Alfabia i la Universitat Pompeu Fabra. Aquest projecte permetrà al seu beneficiari, escriure un llibre de narrativa durant un any amb un sou pagat. Una beca totalment destinada als joves escriptors que compta amb un pressupost de 15.600 euros, repartits en mensualitats de 1.300 euros i la compra de 500 exemplars del llibre que finalment seria publicat per l’editorial Alfabia, amb qui Nefkens fa firmar la col•laboració. El nom del guanyador se sabrà el 25 de juny, i aquest o aquesta s’ha de comprometre a cursar el màster en creació literària de la Universitat Pompeu Fabra (matrícula pagada), i escriure I entregar el seu projecte inèdit abans del 31 de desembre de 2013. La publicació de la novel•la està programada pel primer trimestre de 2014.\n¿Lo ves tan cLaro como cuando eras niño? guía\nmasters Revista Trimestral de Masters, Postgrados y Cursos de Especialización\nN.25 // 4º trimestre 2011 // 5€\nposTgRados y cuRsos .\nde especialización pág. 17-49\ninternacional pág. 53\nTRabajo en las Redes sociales pág. 16\nSA UT LU A T S\na t n e v a l a ! ¡ o c s o i u q n tu 05/10/2011 12:08:30\nLa revista que desveLa qué hay después MBA de La universidad. Redes sociales TRabajo en las pág. 16\nla búsqueda de pág. 50\nesTudianTes RelaTos de pág. 53\n16 // MEDICAMPUS // Especial tecnologia\nel cor d’Europa Amb una població que supera els 8 milions d’habitants, Àustria, travessada pel Danuvi, és un país de costums i tradicions fixes molt arrelades que es mantenen fins avui dia. Ideal per visitar en familia, sol o en parella GERARD ARIAS\nRepública d’Àustria ocupa la part central d’Europa, limitant geogràficament amb Alemanya i la República Txeca pel nord, amb Itàlia i Eslovènia pel sud, amb Hongria i Eslovàquia per l’est i amb Suïssa i Liechenstein per l’oest. Podriem dir que és el cor d’un vell continent que continua latent al ritme de la gran Orquestra Filarmònica de Viena, capital del país, una de les orquestres més prestigioses de tot el món.\nLa cultura musical a Àustria és un dels pilars bàsics de la seva societat i els seus habitants. Terra de grans compositors com Mozart, Schubert o Strauss, en aquest país centreeuropeu, la música és ben present en el dia a dia de tots i cadascun dels seus habitants, des dels més petits fins als més ancians. A Àustria tothom o gairebé tothom toca un instrument musical, ja que comptem amb una, sinó la millor, de les orquestres de tot el món. L’Orquestra Filar-\nmònica de Viena escull els seus membres de l’Orquestra de l’Òpera Estatal de Viena, en un procés de selecció d’un mínim de tres anys tocant música per òpera i ballet, un cop passat aquest període de prova els músics poden sol·licitar una plaça per entrar a formar part d’aquesta gran entitat musical. La creació de la Filarmònica de Viena es remunta al segle XIX, quan l’any 1842 el compositor i músic Otto Nicolai va fundar l’Academia Filarmònica. A\npartir d’aquí es van establir un seguit de normes que encara perduren, i que fan d’aquesta orquestra una entitat molt prestigiosa que l’han converteit amb l’orquestra dels millors. Per tant, és gairebé una obligació visitar el Musikverein, l’edifici seu de l’Orquestra Filarmònica de Viena, i on se celebra el ja mundialment conegut, el Concert d’Any Nou de Viena que es porta celebrant desde l’any 1941, i que commemora la música de la familia de\nJohann Strauss. Però Àustria a part de ser coneguda per la seva música, és una terra famosa pels seus grans paissatges naturals, que la converteixen en una gran postal a escala real. Un país format per nou estats federals, cadascun amb les seves particularitats però tots de visita imprescindible. Com per exemple la regió del Tirol, una zona ubicada enmig dels Alps, amb un peu a Àustria i l’altre a una part\nEspecial tecnologia // MEDICAMPUS // 17\ndel nord d’Itàlia, a la regió de Trento. Aquest estat federal té com a capital la ciutat d’Innsbruck, coneguda per la celebració d’esports hivernals ja que es troba entre muntanyes de més de 2.500 metres d’altitud. La regió del Tirol és famosa pels seus vestits tradicionals, les llargues faldilles de les dones, i els pantalons curts amb tirants verds i barret dels homes. En aquesta regió, és tradició reunir-se en familia utilitzant aquesta vestimenta per celebrar un aniversari, mentre són música tradicional tirolesa, ja que la major part de la gent sap tocar algun instrument.\nL’Àustria històrica Seguim fent ruta per Àustria i arribem a la regió de Salzburg, amb la capital que porta el mateix nom. Coneguda per ser el bressol que va veure néixer Wolfang Amadeus Mozart, actualment la casa que va veure fer els primers passos i composicions del músic, és ara un museu amb gran afluència de públic, i una “meca” per a tots els amants de la música que visiten la ciutat de Salzburg. Continuem el viatge per arribar finalment, a la capital d’Àustria, Viena. A part de l’importància musical, la ciutat de Viena ha estat escenari de\ngrans moments històrics per Europa. Lloc de residència de Napoleó després de la derrota austríaca a mans de l’exèrcit francès, la ciutat va viure un resorgiment durant la segona meitat del segle XIX i va ser proclamada capital de l’imperi Austrohongarès convertint-se així en un fort centre polític, industrial, cultural, artístic i financer a nivell mundial. Durant aquest període també es va veure sotragada per les teories del psicoanàlisi de Sigmund Freud, i escenari clau on va tenir lloc l’assassinat de l’arxiduc Francesc Ferran, fet històric que va desencadenar la Primera Guerra Mundial.\nDurant l’expansió de l’Alemanya nazi, la ciutat de Viena i la resta d’Àustria es van veure annexionades al Tercer Reich, però els bombardejos indiscriminats durant la Segona Guerra Mundial van destruir bona part del patrimoni cultural de la capital austríaca, que avui dia encara es poden visitar.\nI per acabar, cal destacar la gastronomia del país, també molt lligada a les tradicions i costums del país, no es estrany estar de visita en una casa rural d’Àustria i poder gaudir, per exemple, d’un got\nde llet fresca recent extreta de les vaques que pasturen els voltants. Una cuina que s’ha enriquit i ha rebut influències dels països veïns, fan que el país gaudeixi d’una gastronomia multicultural. No heu de deixar de provar plats típics com el “Kärntner Nudel”, un plat de pasta amb formatge fresc i pebre, o els caramels “Pez” que es van inventar a Viena. Tradicions i costums que es fusionen per fer d’Àustria una gran destinació a tenir en compte, i que la transformen un petit racó de cultura, història i paissatges en ple centre d’Europa.\n18 // MEDICAMPUS// Solidaritat\nCamps de solidaritat: mira-t’ho amb els seus ulls Un Camp de Solidaritat és una manera d’acostar-te a les persones del sud per canviar la teva manera de veure i entendre el món. Una oportunitat per formar-te i conèixer de primera mà la realitat dels països empobrits, la feina de les seves organitzacions o les dificultats que afronten dia a dia els seus habitants.\nEls Camps de Solidaritat de SETEM Catalunya es realitzen a més de 16 països d’Àfrica, Àsia i Amèrica Llatina des de fa 21 any, i fins ara hi han participat més de 4.700 persones. L’objectiu és formar sobre les creixents desigualtats Nord-Sud, generar una mirada crítica sobre l’actual ordre mundial i impulsar l’activisme a Catalunya. Per això, els Camps de Solidaritat es realitzen en col·laboració amb organitzacions locals que treballen per al desenvolupament comunitari. Així els participants connecten amb valors com la implicació social, el compromís o l’inconformisme envers la injustícia.\nCara a cara amb una altra realitat\nLa convivència amb la realitat del sud és la manera de trencar tòpics i prejudicis sobre aquest món que de vegades ens imaginem llunyà i diferent. Passar-te uns dies cara a cara amb les persones del sud et permet fer-te una idea real, directa, sense intermediàries de què hi passa i com es viu. Es diu que la vida comença on s’acaba la teva zona de confort. Un Camp de Solidaritat intenta sobretot això, allunyarte d’aquesta zona de confort i col·locar-te enmig d’una altra realitat, perquè la visquis des de dins d’una manera quotidiana i l’entenguis.\nFormació, Convivència, Implicació\nParticipar en l’experiència dels Camps de Solidaritat implica formar part d’un procés dividit en tres fases. El viatge dura dues o tres setmanes, en els mesos de juliol, agost o setembre. Durant aquests dies convius amb organitzacions i famílies de països empobrits, però a banda de l’estada té una gran importància la fase prèvia i la fase posterior. Entendre la realitat del sud et porta a reflexionar sobre la realitat del nord. Abans de marxar cal que facis el curs ‘apropar-se al sud’, una formació específica, amb reunions amb el grup i el coordinador. Així preparem els teus ulls perquè puguis entendre realment tot el que veuràs. Durant el viatge es conviu i es realitzen activitats d’intercanvi i col·laboració amb les persones i les organitzacions locals. Així coneixes i vius la seva realitat quotidiana. A la tornada s’organitzen activitats de sensibilització per a la transformació social. Un Camp de Solidaritat té una gran importància per l’empremta que deixa un cop s’ha tornat. Els participants coincideixen en que després de l’experiència tenen una implicació molt més activa en la seva societat i intenten viure d’una manera més sostenible i responsable.\nTria un Camp de Solidaritat a la teva mida Aquest any els Camps de Solidaritat es reparteixen en 3 continents, 16 països i 23 destinacions diferents. La convivència és l’eix central, però cada un té unes característiques singulars. Alguns et permeten conèixer de molt a prop els nens i altres les dones, uns t’acosten a les famílies agricultures i d’altres a la realitat política del país. A Yura, Bolívia, participaràs en activitats de temps lliure amb infants i joves de la zona rural de l’Ayllu Yura. A Mumbai, Índia, coneixeràs el sistema de treball de l’organització mitjançant visites a artesans i convivència amb alguns productors. A Dakar, Senegal, realitzaràs tallers amb les noies del Centre de Promoció femenina de Sam Sam i participaràs també en els tallers de les dones de Rufiske. A Quimilí, Argentina, podràs formar-te sobre la realitat social de la regió i col·laborar en algun dels projectes impulsats pel moviment camperol.\nLa veu dels participants De vegades la societat actual accepta allò que ens ve donat sense qüestionar-ho o analitzar-ho. Els Camps de Solidaritat pretenen precisament que qüestionis l’ordre actual del món. “Sols per la sensibilització, ja s’hauria de permetre que tots els joves passessin per un camp de solidaritat. Tothom ha de poder sortir dels seus context social per veure’s a sí mateix i per veure als altres”- Opina Bladi Figueras, formador en desenvolupament personal, organitzacional i coaching. D’altra banda, la M. Antònia Bogóñez, va estudiar dret, reflexionava a la tornada sobre la justícia: “La justícia es crea a tot arreu i un no pot crear justicia allà sense ferne aquí. Un no pot demanar que el Txad tingui més bones condicions si aquí tens segons quins comportaments. La justícia és la suma de moltes decisions petites”. L’Aleyda Mestres és farmacèutica i viu a Anglaterra, i subratlla la força que et dona el pas per un Camp de Solidaritat:\nLes inscripcions són obertes i encara hi ha places disponibles. Trobaràs tota la informació a la web de Camps de SETEM Catalunya: http://www.setem.org/ site/cat/camps. Anima’t a viure una experiència que no oblidaràs!\n“L’experiència em va donar energies per lluitar per un món millor, perquè quan ho vius amb el cor és quan realment et pots involucrar”. En Ludovic Nau, economista, diu referint-se a les desigualtat Nord-Sud: “Penses ens les injusticies socials, en com enfocar els problemes del Sud a partir de canviar els problemes del Nord”. Tots ells són testimonis de què significa viure l’experiència d’un Camp de Solidaritat, que aprens i que t’emportes a casa.\nOci // MEDICAMPUS // 19\n“La música és un camí que suposa molt esforç i no sempre n’obtens una recompensa” Quatre manresans, en Pau, en Xevi, en Guillem i en Jet. Ells són Clepton, un grup que es va crear a principis de 2007 tocant versions de grans bandes de rock i indie com els Red Hot Chili Peppers o els consagrats Arctic Monkeys. Medicampus parla amb en Guillem, el baixista que combina la vida musical amb la carrera de magisteri musical. si aconsegueixes un públic i a poc a poc et vas fent un nom podràs arribar a professionalitzar-te, això és en el que nosaltres creiem.\nTEXT: GERARD ARIAS FOTOGRAFIA: TXELL VIDAL\nCom neix Clepton? Al juliol del 2007, Clepton va sorgir quan jo (Guillem), el Pau i el Xevi vam buscar una nova fórmula de poder expressar i fer allò que volíem, per fer-ho vam afegir en Jet (guitarra), i des del primer dia ja vam treballar junts, amb temes propis i amb les idees molt clares. Us trobeu en plena gira de presentació. Com esteu vivint tot aquest moment? Molt contents, estem treballant molt i molt bé, o això pensem, tant a dalt de l’escenari com a baix tot està anant sobre rodes, i tot i que suposa molt d’esforç combinar la vida musical amb la feina o la universitat ho estem disfrutant d’allò més! Quines són les vostres influències musicals? Influències són moltes, des del jazz fins al funk, ara, si t’he de dir grups que han influenciat directament en el so de Clepton són Manchester Orchestra, Muse, Biffy Clyro, Foals... Per què el nom de ‘Sentit únic’?\nÉs la nostra filosofia de cara a la vida i a la música, com sempre diem, la vida és un carril de sentit únic, posarem totes les nostres forces en tirar endavant aquest projecte i a demostrar que tenim ganes de lluitar per ell, és el que ens fa sentir vius, el que ens dóna sentit a la vida. Hi ha hagut un ressorgiment de la música en català de la mà de grups com Manel, Els Amics de les Arts o Mishima amb qui teniu una col·laboració. Com veieu el panorama musical català?\nMolt bo, heterogeni i en expansió, està clar que aquesta és una terra amb inquietuds i que això es nota amb la quantitat de produccions culturals que sorgeixen. Com ho tenen grups els més amateurs en aquesta industria? Bé, el que has de tenir clar és que t’hauràs d’esforçar, el camí de la música és una camí que suposa molt esforç i no sempre n’obtens una recompensa, tant amateurs com més novells, hem de posar-hi esforç i creure en nosaltres,\nUn grup jove que té clar que el futur de l’industria musical passa per internet. De fet oferiu el vostre disc en descarrega gratuïta des de la pàgina web. Què en penseu d’aquest debat contra la pirateria? La cultura ha de ser lliure i la gent ha de poder accedir-hi fàcilment, tot i així, una cosa ha de quedar clara, el que no pot ser és que una persona tregui benefici a partir de l’obra d’una altra, sense que aquesta segona no en tregui algun profit, cal recordar que darrere d’aquesta obra s’hi ha destinat unes hores i uns recursos incalculables. En el cas de la pirateria, jo crec que el debat es centra en les gran multinacionals que han perdut el monopoli i en comptes d’intentar adaptar-se i treballar conjuntament (com algunes han fet) opten per estancar-se i posar traves utilitzant com a excusa l’argument que a dalt s’ha mencionat, negant-se però, a una alliberació de la cultura.\nVint i pocs anys, i mitja vida dedicada a la música\nEn Xevi i en Pau, nascuts el 1989, són els grans del grup amb 23 i 22 anys respectivament. En Guillem i en Jet, nascuts un any més tard, acaben de complir-ne 21 i tots quatre porten gairebé mitja vida dedicada al món de la música. El projecte de Clepton va néixer a principis de 2007, però les seves inquietuds musicals ja els hi venien de ben petits. En Xevi, guitarrista i vocalista, amb tan sols 11 anys ja va començar a muntar les seves primeres bandes amb una clara influència del punk-rock. En Pau, el bateria, s’introdueix al món de la música de mans del seu pare. Per la seva banda en Guillem, el baixista, va agafar el primer instrument juntament amb el Xevi i en Pau. I finalment arriba la incorporació d’en Jet, guitarrista, qui de ben petit va cursar estudis musicals de piano. Durant el primer any comencen a buscar la seva línia musical a cop de cançons dels Red Hot Chili Peppers, The Fratellis o els Arctic Monkeys entre d’altres. Entre bolos i la participació a un concurs, arriben a la tardor de 2007 amb la clara idea d’enregistar el primer EP amb 5 cançons.\n20 // MEDICAMPUS// Oci\n“Seen nssee “S\nellss n neerrvviiss el\nnno o vviibbrrar íem aríem aallss eesscceenna ris” a ris Ramon Giménez i DJ Panko, membres fundadors dels desapareguts Ojos de Brujo, es reagrupen per iniciar una nova aventura musical envoltats d’amics com Xavi Turull, percussionista i company durant una dècada d’Ojos de Brujo, i algunes cares noves com els germans Cortés (Eduardo, guitarra; i Yolanda, bailaora) i la cantant Paula Rodríguez. A Medicampus hem parlat amb en Xavi, que ens explica molt il·lusionat els primers passos de Lenacay.\nTEXT: GERARD ARIAS FOTOGRAFIA: PEP GÓMEZ\n“Len-“ i “–acay”, la mirada al curs de la vida. Una vida que, tot i que ara sembla que no pinta massa bé, vosaltres us heu arriscat amb un nou projecte. Mai és tard per tornar a començar? La vida està difícil per tothom en aquests moments, però jo sóc dels que creu que mai es torna a començar. Com més temps i experiència més bon bagatge, i aquí utilitzem tot allò après amb Ojos de Brujo i amb els nostres grups anteriors com Amalgama, i també afegim l’experiència dels nous components i els ingredients que no varem poder fer servir abans. M’he fet un fart de construir projectes al llarg de la meva vida, i l’important és gaudir-los amb la màxima intensitat. La resta vindrà tot sol i serà el que hagi de ser en funció de la il·lusió i les ganes que hi posem, que en aquest cas són de màxim nivell. Us trobeu en plena preparació de la gira de promoció. Els anys d’experiència servei-\nCine // MEDICAMPUS // 21\nxen d’alguna cosa, o ho esteu vivint amb nervis i emoció? Els anys serveixen de molt, l’experiència fa que sàpiguem triar millor el que hem de fer, per ser més pràctics i tenir més calma, però l’emoció és fonamental per crear, per sentir la música... i els nervis formen part de la vida i sense ells no vibraríem als escenaris. En el primer disc RYMA, hi ha una fusió d’estils, amb incorporació de nous instruments com guitarres elèctriques. Noves formes de comunicar pels nous temps que corren? Fa molt de temps que teníem aquests elements en el cap però no trobàvem ni quan ni a on utilitzar-los. Ara ha sigut el moment, ja en teníem moltes ganes i es el que haguéssim fet també amb Ojos de Brujo. Intentem sempre buscar noves\nformes a cada nou àlbum que fem. Hi ha una cançó que ens va fer especial gràcia pel seu títol, “Walking on the Ramblas”. Sens dubte un gran punt d’inspiració. D’on han sortit les lletres de les cançons de Lenacay? Algunes lletres son de la Paula, d’altres del Panko, retocs d’en Ramón, i aquest precisament és un tema “made in” Panko dels principis de Ojos que mai varem trobar-li lloc en els discos i ens moríem de ganes de gravar-lo. Com veieu el panorama musical amb la lluita contra la pirateria? Amb Ojos de Brujo va significar deixar de ser discogràfica pròpia i la ruïna de la nostra empresa autogestionada. És delicat perquè vivim en una societat on a\ntothom li fan fa l t a d i n e r s per sobreviure, i és important que els músics en podem fer si volem seguir fent música. Si la nostra feina és gratis ho hauria de ser tot, el metge, el menjar, les cases, etc, però com que de moment això es impensable, estic en contra del que utilitza la musica piratejada per guanyar diners i no els reparteix amb els autors. En contra del que la copia tenint bona posició econòmica perquè podria comprar-la perfectament i així col·laborar amb la supervivència del músic, però no estic contra el qui les copia per us personal sense profit si viu sota mínims i no pot pagar-la... Cadascú ha de tenir prou criteri com per fer el més correcte. El problema no es tan la pirateria sinó l’educació de la població i el sistema capitalista neoliberal de competència egoista en el que vivim que ha de rebentar i canviar. En un moment donat vaig idear i muntar un sistema per tenir els nostres àlbums i vídeos en una web on tothom que volgués podria accedir i pagar la voluntat, des de gratis fins al que volguessin, però els companys es van acollonir i va ser quan vàrem canviar el rumb del grup (Ojos de Brujo) per firmar amb una multinacional. Segueixo pensant que era el camí a seguir però ja és tard.\n“El problema no és tan la pirateria sinó l’educació de la població i el sistema capitalista neoliberal”\nQuè en pensa Lenacay del mercat musical a través d’internet? Cap on s’hauria d’anar? Com et deia, la societat està mal muntada, està tot dissenyat perquè els rics siguin cada cop més rics, i els treballadors de classe mitja i baixa creguin que són lliures i segueixin votant a titelles polítics al servei de banquers i super empresaris. La xarxa hauria de ser una excepció però comença a seguir el mateix camí ja que el jovent té el cervell rentat per les grans marques i els sistemes de comunicació massius tipus televisió i portals d’Inter-\nnet, i consumeixen el que li diuen aquests monstres. L’avantatge de la xarxa és que ara arribes a tot el món en un instant, això no té preu, per començar és fantàstic ja que pots regalar al món sencer les cançons i és perfecte perquè grups novells es donin conèixer. Però el que estar clar és que la música encara està sotmesa al sistema capitalista, també en el mercat virtual d’Internet, que depèn del que s’inverteixi en temps, màrqueting i promoció per arribar més o menys lluny. Pensava que amb Internet podria ser diferent però comença a ser el mateix de sempre, ja veurem cap on anem, però l’ideal seria que tothom tingués les facilitats per autogestionar-sse i competir de tu a tu amb les grans empreses que es dediquen a consagrar pocs artistes a molt alt nivell. Això fa que la majoria de músics es morin de gana i que quatre consagrats es forrin... Hem de fer que Internet sigui una eina lliure i evitar que sigui una eina de control com comencen a intentar els governs titelles de torn. Digueu-nos un escenari on us agradaria tocar o tornar a tocar, si ja ho heu fet abans, i per què? Recordo la sala Paradiso d’Amsterdam, un dels millors públics que hem tingut mai totes les vegades que hi hem tocat... i perquè té una connotació històrica molt especial. Però per condicions de so, l’Ancienne Belgique a Brussel·les sonava com mai hem sonat enlloc, a nivell orgasmàtic, amb dues paraules: im-pressionant (riu).\n22 // MEDICAMPUS // Oci\nconcerts mĂşsica cine llibres...\nOci // MEDICAMPUS // 23\nPEL•LÍCULA La Montaña Rusa\nEl director de “El otro lado de la cama”, Emilio Martínez Lázaro, torna al món de la comedia amb una història de tres amics de tota la vida que es retroben al cap de molt temps. Els tres protagonistes són, ni més ni menys que Verónica Sánchez, Ernesto Alterio i Alberto San Juan, que encarnen al trio d’amics. El fet de tornar-se a trobar al cap de tants anys farà que tots els sentiments i emocions que havien deixat enterrats al passat tornin a aparèixer. La noia, altre cop, es trobarà davant d’una situació molt complicada i haurà d’escollir entre els dos homes de la seva vida. Però aquest cop serà diferent, ja que haurà de prendre una decisió si no vol que les coses es tornin a espatllar com va passar anys enrere. Tot una montanya russa d’emocions que faran viure bones i males experiències als protagonistes, però sens dubte un bon grapat de rialles als espectadors d’aquesta nova comedia.\nUna divertida comedia on es demostra que de l’amor a l’odi hi ha un pas, i viceversa. El pare d’ella és d’Argelia, la mare d’ell és jueva. Ella, Baya Benmahmoud és una noia d’esperit lliure, mentre que ell, Arthur Martins, és completament quadriculat. La Baya no té vergonya, i no dubte en utilitzar el sexe per convertir els seus enemics conservadors en liberals. L’Arthur, porta sobre les seves espatlles anys de culpabilitat i és home d’una sola dona. Tot sembla pronosticar que saltaran xispes\nquan es coneguin, ja que són dos persones completament diferents, i que provenen d’entorns diferents, però a vegades les aparences enganyen.\nEl director francès Phillipe Guillard arriba amb aquest drama que té com a protagonista una estrella del món del rugby, i el seu fill Tom. La familia Canavaro sempre ha destacat per ser una gran dinastia dins el món del rugby. Nét d’una llegenda d’aquest esport, fill també d’un gran jugador de rugby, i ell mateix, en Jo Canavaro, és un jugador de gran prestigi i reconeixement. Una saga d’esportistes que es veu interrumpuda quan a en Jo li toca criar sol al seu fill de 13 anys en un petit poble del Tarn. Per desgracia seva i de la tradició familiar, el petit Tom Canavaro és tan bo en matemàtiques com inútil dins un terreny de joc. Això fa que en Jo, en un rampell per mantenir la dinastia dels Canavaro en el món del rugby i després de rebre la negativa de diversos equips perquè el seu fill Tom jugui a rugby, decideix muntar el seu propi equip amb l’ajuda dels seus amics però contra la voluntat de tot el poble, i la del seu propi fill.\nArriba a les grans pantalles l’adaptació de la novel·la homònima de Jonathan Safran Foer. Un drama que narra la història d’una odisea d’un jove que pateix una pèrdua terrible, i acaba amb el poder curatiu de l’autodescobriment, amb els tràgics atemptats de l’11 de setembre com a teló de fons. El protagonista d’aquesta història és l’Oskar Schell, un nen excepcional\nd’onze anys, inventor aficionat, francòfil i pacifista. L’aventura comença arran de la troballa d’una clau misteriosa que pertanyia al seu pare, mort en els atemptats contra les Torres Bessones. Aquesta clau el portarà a recorre diversos barris de Nova York, i conèixer grans persones que el marcaran d’una manera o altre. Al final, el viatge de l’Oskar conclou on va començar, però havent aconseguit l’experiència més humana: l’amor.\nEn Nick Cassidy (Sam Worthington), un antic agent de la policia de Nova York no s’imaginava pas el rebombori que s’organitzaria quan amb una decisió d’infart decideix enfilar-se a la cornisa d’un dels gratacels de la ciutat. Tot Nova York es paralitza davant aquest fet, mentre la negociadora del departament de policia Lydia Spencer (Elizabeth Banks), l’intenta convèncer perquè desisteixi de voler llençar-se al buit. Però què amaga en Nick? Podria ser una acció de distracció o una conseqüència d’algun fet que implica directament a l’exagent Cassidy en un misteriós projecte? O intenta demostrar la seva innocència? Una pel·lícula d’altura que resulta amagar alguna cosa més que la possibilitat que un home enfilat a una cornisa pugui perdre l’equilibri.\nDE CONCERTS James Morrison\nEl cantant britànic visita la ciutat de Barcelona amb el seu últim àlbum “The Awakening” sota el braç. I per tots aquells fans, actuarà en concert dissabte 24 de març a la Sala Razzmatazz.\nDivendres 30 de març, arriba una nova edició d’una de les festes universitàries més conegudes de Catalunya, la Telecogresca. Els actes i concerts tindran lloc al Parc del Fòrum.\nTREUEN NOU DISC…\nLa reina del pop continua sorprenent i demostrant que encara està en forma tot i els seus 53 anys. Una prova va ser el show en directe durant la mitja part del partit de la Super Bowl als Estats Units, on es va poder escoltar “Give me all your luvin’”, el primer single del seu nou àlbum “MDNA”, que surt al carrer a finals de març.\nKeane Els britànics Keane tornen a l’escena musical amb el quart àlbum d’estudi titulat “Strangeland”. El nou disc sortirà a la venta en quatre edicions: en CD, en digital, en una versió CD extensa (amb 4 cançons extra) i en una edició deluxe en CD i DVD que inclou les 4 cançons extres més 5 vídeos de versions en acústic i un llibre amb\n“23 roses per Sant Jordi”, Jaume Subirana ARA Llibres\nS’acosta Sant Jordi, i l’editorial ARA Llibres presenta aquest recull de poesies a càrrec de l’escriptor Jaume Subirana. Una selecció de poemes d’amor de tots els temps i indrets del món acompanyada d’una rosa.\nSábados, de 21.30 a 22h\nSaló dels Màsters i Postgraus FUTURA\nRecinto Montjuïc 23-24 Marzo 2012\nLa revista dels universitaris


Psicòleg per Skype - Demana la teva visita a Psicologia Flexible\nShopInici » Productes » Psicòleg per Skype\nPsicòleg per Skype\nPuntuat amb 0 sobre 5\n(Sigues el primer a valorar-ho)\nVisita amb el psicòleg per Skype. Més comoditat, privacitat, sense esperes i amb preu més baix.\nquantitat de Psicòleg per Skype\nCom es fan les visites amb el psicòleg per Skype\nLes visites amb el psicòleg per Skype es fan a través de videoconferència: Amb un ordinador que tingui càmera i micròfon. També es poden fer amb una tauleta o un telèfon mòbil si tenen l’aplicació Skype. L’usuari i el professional conversen i es veuen a través de la pantalla, a temps real.\nSkype és un dels programes més utilitzats del món per a fer videoconferències. Es pot descarregar gratuïtament des d’aquest enllaç. Un cop tinguis el programa descarregat em pots buscar amb el nom d’usuari d’Espaipsicosalut.\nLes visites per Skype de Psicologia Flexible tenen una durada d’uns 60 minuts (igual que les que es fan al despatx o a domicili).\nAvantatges de la psicologia per Skype\nEls estudis demostren que la psicoteràpia per Skype és tan eficaç com la que es fa presencialment a la consulta del psicòleg. Però a més a més té una sèrie d’avantatges:\nEl preu és més baix\nT’estalvies el desplaçament fins el despatx del psicòleg\nTambé t’estalvies el temps de la sala d’espera\nMés comoditat i més privacitat, perquè ets a casa teva\nCom demanar una visita amb el psicòleg per Skype\nFes “click” al botó RESERVA de la part superior d’aquesta pàgina i omple les teves dades personals. Podràs fer el pagament a través del mateix web, de manera totalment segura, amb targeta de crèdit o de dèbit, transferència bancària, Paypal o Stripe.\nSi ho prefereixes, també pots parlar amb mi per a reservar aquesta visita, o pots demanar fer el pagament a través d’una factura que t’arribarà per correu electrònic. Resol qualsevol dubte que tinguis:\nPer telèfon o WhatsApp: (+34) 644 29 87 59\nPer correu electrònic: info@psicologiaflexible.com\nPel xat en viu amb el psicòleg: Click aquí\nEm posaré en contacte amb tu per buscar el moment de fer la visita. Normalment el temps entre que concertem la visita i la realitzem és inferior a dos dies.\nLeave a customer review Cancel·la les respostes\nLa teva valoració *\nMés serveis i productes\nPsicòleg al domicili 55,00€\nPsicòleg a Barcelona 50,00€\nPsicòleg per Skype 40,00€\nPsicòleg a Manresa 50,00€\nTècniques d'estudi 45,00€\narticle anterior: Tècniques d’estudi\n* = Dada obligatòria\nDona'm de baixa de la llista\nÚLTIMS ARTICLES AL BLOG\nPsicòleg per WhatsApp\nL’homosexualitat no és una malaltia\nManejar el dol\nLa personalitat pot canviar?\n10 frases motivacionals que no tenen sentit\nCopyright Psicologia Flexible 2019 - Tots els drets reservats\nUtilitzem cookies per millorar l'experiència de l'usuari quan ens visita. Si continues amb nosaltres entenem que ho acceptes.D'acord


L'Ajuntament de TGN, en peu de guerra contra els coloms\nTarragona continua la lluita contra la sobrepoblació de coloms\nL'Ajuntament repartirà 25 gàbies arreu de la ciutat per capturar els animals | Unes obres al pont de Vidal i Barraquer serviran per foragitar les aus en aquest punt\ndimarts, 8 d’octubre 2019 - 06:00h\nDesenes de coloms a la font del Centenari de Tarragona, que es trobava buida aquest dilluns. | TarragonaDigital\nL'Ajuntament de Tarragona continua la lluita contra la sobrepoblació dels coloms. Descartada de moment l'opció d'esterilitzar els animals amb pinso, el consistori repartirà 25 gàbies arreu de la ciutat per capturar les aus. L'objectiu és analitzar les captures i decidir si se sacrifiquen o s'alliberen. D'altra banda, també actuarà al pont de l'Avinguda Vidal i Barraquer per solucionar els problemes de salubritat que provoquen els ocells. S'instal·larà una xapa de metall per evitar que visquin sota el pont i, així, eliminar les dejeccions en aquest punt.\n25 gàbies per capturar coloms a Tarragona\nLa lluita contra la sobrepoblació de coloms a Tarragona continua. El consistori ha licitat el subministrament de 25 gàbies de diferents mides per capturar les aus. Aquestes es repartiran arreu de la ciutat i s'ubicaran, majoritàriament, en terrats i teulades. L'objectiu és aconseguir que hi entrin diferents exemplars per, després, analitzar-los. Els animals que estiguin sans i, per tant, no suposin un problema per la salut pública, es deixaran lliures. La resta, en canvi, se sacrificaran.\nAquesta mesura es repeteix des de fa mesos a la ciutat. De fet, a l'abril, l'Ajuntament ja va licitar un projecte de control sanitari dels animals mitjançant 15 gàbies, xarxes hidràuliques i neteja de nius. Tot i això, encara no ha arribat a Tarragona el pinso amb esterilitzant. Es tracta d'una opció que la ciutat veïna de Reus ja ha implantat, i que serveix per controlar la població. S'instal·len dispensadors tractats químicament en diferents punts, les aus s'acostumen a anar-hi a menjar i l'esterilitzant —nicarbacina— fa efecte.\nLes gàbies seran de tres mides diferents. N'hi haurà tres de 2,40 metres d'alçada i amplada i d'1,60 metres de fondària. Una desena seran d'un metre per 0,26 centímetres, i una dotzena més de 0,90 metres per 0,40 metres i 30 centímetres de fons. El subministrament de gàbies costarà a la ciutat gairebé 12.000 euros.\nEl pont de l'avinguda Vidal i Barraquer, infestat de dejeccions\nEl passat divendres, 4 d'octubre, l'Ajuntament de Tarragona també va licitar les obres per millorar el pont entre l'avinguda Vidal i Barraquer i l'Avinguda Roma. Es tracta d'un espai que presenta unes «condicions de salubritat delicades, degut a l'acumulació d'excrements de coloms tant al paviment de la vorera com a la calçada». Així ho reconeix la memòria justificativa de l'actuació, redactada pels tècnics del consistori.\nLes obres per millorar el pont de l'Avinguda Vidal i Barraquer costaran prop d'uns 50.000 euros. | TarragonaDigital\nLa remodelació d'aquest pont era una de les propostes ciutadanes que ha estat escollida per executar en el marc dels Pressupostos Participatius, tal com passa amb la remodelació de la plaça dels Infants. La veïna de la ciutat Ana Celes va expressar que el pont feia «por» i «fàstig». «Has de passar corrents si no vols acabar tacat per excrements de coloms», deia en el text de proposta Celes.\nS'instal·larà una xapa de metall sota les vigues del pont de l'Avinguda Vidal i Barraquer per evitar la presència de coloms. | TarragonaDigital\nPer tal de solucionar-ho, l'Ajuntament instal·larà una xapa metàl·lica al sostre del pont, el que evitarà que els coloms puguin fer-hi nius o passejar-hi. Els focus existents es reubicaran i es col·locarà una barana per separar la vorera de la carretera. En total, aquestes obres tindran un cost de 47.791,90 euros i duraran un mes i una setmana. Es preveu que finalitzin abans d'acabar l'any.\n🚧L'Ajuntament inicia les obres de millora de la Part Baixa de Tarragona\n🏟 La Diputació de TGN licita les obres per millorar l'aïllament acústic de la TAP\nAjuntament de Tarragona animals medi ambient


Sons de la Mediterrània : Classes de repàs amb Jaume Arnella i Rafel Sala\nClasses de repàs amb Jaume Arnella i Rafel Sala\nEl 10 de maig al CAT de Gràcia\nEl Tradicionàrius 2019 ja és història. Però això no vol dir que la música deixi de sonar al CAT de Gràcia. El proper 10 de maig, per exemple, el duo format per Jaume Arnella i Rafel Sala hi farà un repàs antològic de la seva producció conjunta entre els anys 1976 i 2019.\nJaume Arnella i Rafel Sala. Foto: Arxiu del CAT\nJaume Arnella i Rafel Sala van començar a actuar com a duo l'estiu del 1976, en el marc de la Marxa per la Llibetat, i des d'aleshores han impulsat un munt de projectes i treballs discogràfics. Per començar, van establir-se al poble de Cornudella del Montsant, al Priorat, fent una feina de treball de camp, i també de creació, que va plasmar-se a l'àlbum Potser ja és ara l'hora (Edigsa, 1976), gravat amb els músics de la Companyia Elèctrica Dharma. Aquell mateix any, amb Joan Crosas, van editar un altre disc especialment remarcable, el monogràfic Cançons de vi i de taverna (Edigsa, 1976).\nDesprés van fundar l'Orquestrina Galana, grup amb el qual van plantejar una renovació del ball popular, més vinculat als gèneres tradicionals. Amb el final de la Galana, cadascú va seguir el seu camí (Arnella és entre altres coses un gran romancer; Sala, violoncel·lista de l'Orquestra del Liceu), però tots dos s'han anat retrobant en uns quants treballs monogràfics que són tota una referència del folk català: Eròtica monàstica (1995), recreació dels amorosos poemes medievals del Carmina Riuipullensia; l'extraordinari Les cançons de Beget (2001), on interpreten amb aire cambrístic més cançons populars recollides, en aquest cas del Ripollès, al costat de Ferran Martínez i Toni Oró; Balades i testament (2007), on adapten els versos descreguts del francès François Villon; Llibre de la saviesa (2011), poemes postrers i escèptics de Vicent Andrés Estelles, i Les sabates d'en Jaume (2014), sobre lletres de Josep Gual, soldat de la lleva del biberó a la Batalla de l'Ebre.\nDe tots aquests projectes, la parella en farà una antologia a l'escenari del CAT, el proper divendres 10 de maig a partir de les 22 h.\nJaume ArnellaRafel SalaTradicionàrius


Bloc d´un Metge de Família: Tractament de la malaltia d’Alzheimer: ha canviat alguna cosa?\nTractament de la malaltia d’Alzheimer: ha canviat alguna cosa?\nAmb aquest títol, en el número d’abril del butlletí Australian Prescriber es planteja i revisa de manera sintètica l’estat actual sobre el tractament de la malaltia d’Alzheimer (Australian Prescriber 2015;38:60-63).\nTant els inhibidors de la colinesterasa com la memantina, fàrmacs actualment emprats per a la malaltia d’Alzheimer, no han mostrat uns efectes beneficiosos objectius en la majoria de pacients i no modifiquen el curs de la malaltia. S’estan explorant noves línies d’investigació.\nLa història recent dels assaigs clínics en el tractament de la malaltia d’Alzheimer suggereix que cal ser prudent en anunciar una cura de la malaltia. El fet que els resultats d’estudis in vitro i en animals no s’hagin pogut reproduir en els assaigs clínics en humans reflecteix la complexitat de la patogènia de la malaltia. Nombrosos tractaments amb una base científica plausible i assaigs positius de fase II han fracassat quan s’han realitzat els assaigs de fase III.


Més de 50 embarcacions participaran en la 21 edició del Trofeu SM La Reina al Reial Club Nàutic de València - À Punt\nMés de 50 embarcacions participaran en la 21 edició del Trofeu SM La Reina al Reial Club Nàutic de València\nLa competició tindrà lloc del 5 al 7 de juliol.\n26 de juny 2019 - 20:18\nLa setmana que ve el Reial Club Nàutic de València acull la 21 edició del Trofeu SM La Reina, en la qual ja hi ha inscrites més de 50 embarcacions. És l’última prova puntuable del nou circuit mediterrani de creuers. Per part de l’Armada espanyola estarà present durant els 3 dies de competició l’Aifos 500, amb l’almirall Jaime Rodríguez-Toubes al capdavant. També hi participarà Pez de Abril, de José María Messeguer, l’actual campió, que aspira a revalidar el títol.\nEsta edició estarà dedicada a Manel Casanova Safont, president del club més de 25 anys i impulsor d’este esport a la ciutat de València. Un dels camps de la regata rebrà el seu nom com a homenatge. A més este trofeu forma part de les proves programades del cinqué centenari de la volta al món per Fernando Magallanes i Sebastián Elcano. Entre les novetats, el club nàutic estrena el trofeu Fundació RCNV 116 anys per a les embarcacions de la classe Promoció.


62009, número estrella de la Grossa de Nadal - Pratencs.cat\n62009, número estrella de la Grossa de Nadal\ndijous, 11 de novembre del 2010 (13:31)\nAquest és el cupó estrella d’aquest any del Prat. SIS – DOS MIL NOU, el número GUARDIOLA que fa referència als sis títols que va guanyar el Barça l’any 2009. El cupó en qüestió ha arribat a les mans del mateix entrenador blaugrana motiu que ha creat una gran expectació al Prat. Tot apunta que serà un dels números més venuts al municipi.\nI en temes de loteria, sembla que el Prat està de sort. El guanyador de l’Euromilió venut aquí, 14 MILIONS D’EUROS repartits, és un jove de 28 anys, veí de Manresa. L’administració núm. 3 del Prat del Llobregat, la de la Plaça de Vila, va vendre el número premiat, des de les aleshores les vendes s’han incrementat.\nTots aquells que finalment apostin pel número Guardiola hauran d’esperar el 22 de desembre, dia del sorteig de Nadal, per saber si el Barça de les 6 copes repartirà la grossa als culés afortunats.


Massatges Eròtics en Divan Tantra - Massatge Tantra - Thai Zen\nEts aquí: Inici1 / Massatges en Divan Tantra\nMassatges Eròtics en Divan Tantra\nA Thai Zen volem oferir-li les experiències més eròtiques, i per això comptem amb belles massatgistes expertes en massatge eròtic i en la tradició oriental tantra. Per tal que a més a més pugui gaudir d’una experiència exclusiva, incorporem als nostres massatges el Divan Tantra, també conegut com poltrona tantra.\nQuè és el divan tantra?\nEl divan tantra està especialment dissenyat per millorar i simplificar les postures sexuals, oferint màxim contacte i comoditat durant els massatges eròtics. Compta amb una suau curvatura que s’adapta a la perfecció al cos, i tant la seva alçada com la seva amplada, així com l’angle dels seus arcs estan pensats per gaudir còmodament de les postures més excitants.\nExperimenti les sensacions més eròtiques gràcies a les possibilitats que ofereix el nostre exclusiu divan tantra, en combinació amb les tècniques de massatge eròtic més exòtiques i excitants provinents d’Orient. Els nostres massatges en divan tantra li faran descobrir noves possibilitats per gaudir al costat de les sensuals massatgistes eròtiques.\nELS MASSATGES ERÒTICS EN DIVAN TANTRA DE THAI ZEN


IB3 | Els operaris d’EMAYA inicien les tasques de neteja a les 3 de la matinada\nPortada > societat > Els operaris d’EMAYA inicien les tasques de neteja a les 3 de la matinada\nEls operaris d’EMAYA inicien les tasques de neteja a les 3 de la matinada\nEl servei extraordinari d'EMAYA per aquest dia consta de 24 operaris i 11 vehicles\nAmpolles de vidre, llaunes, i tassons. Després de la disbauxa d’anit per donar la benvinguda al 2020, toca fer net.\nEnguany el consistori ha invertit en un servei extra de suport a la neteja, per mor de l’arribada de gent i els cotxes del matí. El servei extraordinari d’EMAYA consta de 24 operaris i 11 vehicles. I s’han dividit en dos torns: de 3 a 10 del matí, i de 6 a 13.00h\nEl primer torn ha començat per la plaça de Cort, ja que la festa que hi havia programada ha acabat devers la una i mitja de la matinada. En finalitzar, han aturat a la plaça de Joan Carles I, per fer tot el passeig.\nUna altra de les zones on ha actuat el servei de neteja d’EMAYA és el Passeig Marítim. Allà, coincidint amb el tancament de les discoteques i la sortida dels més festers, ha estat probablement el lloc més concorregut del matí.


DESCOBRINT, QUE ÉS GERUNDA - Èxit21\nPublicat a 3 de February de 2021 per Jordi Riu\nA poc més de 100 quilòmetres de Barcelona es troba Girona, capital de la província homònima situada a l’extrem nord-est de Catalunya (també d’Espanya). Els seus orígens es remunten a l’època de l’Imperi Romà. La ciutat va ser fundada sota el nom de Gerunda (d’aquí prové el gentilici castellà gerundense) per allà l’any 77 A.C. La seva zona zero es troba a l’oppidum (edificació fortificada) erigit pel general Pompeu al costat de la Via Augusta.\nCarlemany, Ermessenda de Carcassona o Ramon Berenguer van contribuir a fer de Girona el que és avui, com ho corrobora el seu Museu d’Història.\nActualment, la capital del Ter registra una població de 101.852 habitants, segons l’Idescat. Girona rendeix tribut a Sant Narcís, el seu patró.\nGirona allotja tres grans temples medievals consagrats al culte cristià. El més important és la catedral de Santa Maria, visible des de qualsevol punt de la ciutat. Construïda entre els segles XI i XVIII, l’interior conté la nau gòtica més ampla del món. Set segles de contínues modificacions i ampliacions han fet que l’arquitectura de la seu gironina fusioni els estils romànic, gòtic i barroc.\nEl convent de Sant Pere de Galligants es troba situat a tocar de la muralla medieval. Des del 1857, el recinte religiós allotja el Museu d’Arqueologia de Catalunya.\nEl tercer vèrtex del triangle sacre de Girona és la basílica de Sant Feliu. Dels tres temples, és el més antic i laboriós, doncs les obres van durar entre els segles IX i XVIII. L’interior allotja el sepulcre en què descansen les despulles de Sant Narcís.\nART ANTIC I CONTEMPORANI\nUn altre indret digne de visitar a la capital del Ter és el Palau Episcopal, el qual data del segle X. Des del 1976, aquest noble edifici acull el Museu d’art de Girona. L’espai cultural va ser fruit de la cessió per part del Bisbat de Girona en un acord assolit amb la Diputació provincial. L’inventari abasta peces d’art de diverses èpoques i estils.\nLa ciutat té un punt de visita obligada per als cinèfils: el Museu del Cinema, inaugurat el 8 d’abril del 1998. Aquest equipament ho deu tot a Tomàs Mallol, propietari de la col•lecció particular d’objectes cinematogràfics exposats.\nTravessar la porta suposa iniciar un recorregut per la història del setè art, des del zoòtrop fins la televisió. Entre els articles exhibits s’hi troben càmeres de filmar de diverses èpoques com una mostra visual de l’evolució del cinema.\nRIU DIVISOR PINTORESC\nGirona està dividida pel riu Onyar, afluent del Ter, al qual, juntament amb el Güell s’uneix al Parc de la Devesa. El pulmó urbà abasta una superfície de 40 hectàrees, 9 de les quals les ocupa una xarxa de camins flanquejats per rengleres de plàtans.\nA una riba de l’Onyar es troben els barris d’El Mercadal i Burg de Sant Feliu. A l’altra, els de Burg de Sant Pere de Galligants, La Força Vella, i L’Areny i Vilanova.\nAl marge dret del curs fluvial s’estén una filera d’edificis, les façanes dels quals conformen un pintoresc mosaic en colors càlids (vainilla, salmó o taronja).\nEntre els ponts que connecten ambdues ribes cal destacar el de les Peixateries Velles, projectat el 1877 per Gustave Eiffel i forjat en ferro.\nTambé és digne d’esmentar el Pont de Pedra, construït entre els anys 1850 i 1856.\nGirona està connectada amb la resta d’Espanya per diverses vies de comunicació. La capital del Ter compta des del 1973 amb una estació de ferrocarril a dos nivells. A l’inferior es troben les taquilles, botigues i bars. Al pis superior hi ha les andanes amb les vies elevades damunt del viaducte que travessa la ciutat de punta a punta.\nL’actual traçat substitueix l’antic, del 1862, a ran de superfície amb passos a nivell.\nLa situació geogràfica de Girona és clau en relació a l’AVE Barcelona-Perpinyà.\nAnnexa a l’estació ferroviària es troba la terminal d’autobusos que enllacen la capital del Ter amb altres comarques (Alt i Baix Empordà, La Garrotxa o La Cerdanya).\nL’aeroport Girona-Costa Brava (Vilobí d’Onyar) és la porta d’entrada del turisme low cost. L’aeròdrom gironí és la base d’operacions de l’aerolínia irlandesa Ryanair.\nLa capital del Ter, com qualsevol altra ciutat, està representada per equips esportius amb les seves respectives instal·lacions. El Girona Futbol Club té el seu feu en l’estadi Montilivi, inaugurat el 1970 i ubicat al barri homònim. Quan el conjunt local va ascendir a Primera Divisió la temporada 2017/18, es van requerir reformes d’adequació al Montilivi. No obstant, però, arran del retorn a Segona el curs 2019/20, l’estadi va veure reduïda la seva capacitat d’aforament.\nEl Pavelló Municipal Girona-Fontajau és el temple del bàsquet gironí per excel•lència. A la pista hi juguen com a locals el Club Bàsquet Sant Josep Girona (l’antic Valvi) i l’UNI Girona femení. El Girona-Fontajau, a banda de partits, també ha acollit concerts musicals de cantants com Manolo Garcia, Alejandro Sanz o David Bisbal.\nDes de l’aprovació de l’Estatut d’Autonomia de Catalunya el 1979, l’Ajuntament de Girona ha estat governat per tres partits polítics diferents. Joaquim Nadal, del Partit Socialista de Catalunya (PSC) ha estat l’alcalde més longeu al consistori gironí, ostentat el càrrec del 1979 al 2002. Nadal va ser succeït per la seva companya de partit, Anna Pagans. El seu mandat va durar fins les eleccions municipals del 2011.\nAquell any, Carles Puigdemont va ser elegit alcalde de Girona per Convergència i Unió (CiU).\nLa vacant deixada el 2016 per l’ex president de la Generalitat de Catalunya va ser ocupada per Albert Ballesta, de la mateixa formació. El 2019, Ballesta va passar el bastó de comandament a l’actual alcaldessa de la ciutat, Marta Madrenas (JxCat).\nGirona ofereix lleure i cultura per tots els seus racons. La catedral o el Call jueu amb les Cases de l’Onyar (els edificis de façanes acolorides anteriorment esmentats) són al·licients per fer una escapada a la capital del Ter.\nA l’igual que La Meca per als musulmans (a l’Edat Mitjana van deixar empremta a Catalunya), Girona hauria de ser visitada almenys un cop a la vida.\nAmb aquests arguments, ja l’esteu descobrint, que és Gerunda.\nCategoria: Opinió Tags: Girona\n← Cop de realitat al Reial Madrid\nEl Barça no perd pistonada →


S'Arjau: El papa Francesc marxa de Lesbos amb tres famílies de refugiats sirians que seran acollits al Vaticà\nEl papa Francesc ha visitat el centre de detenció de Mòria, on tres mil persones esperen ser deportats a Turquia. / FILIPPO MONTEFORTE / EFE\nLa visita del papa Francesc a l'illa grega de Lesbos s'ha acabat amb un cop d'efecte: e l Pontífex s'ha endut en el seu avió tres famílies de refugiats sirians (un total de 12 persones, entre elles sis criatures) que seran acollits pel Vaticà, tot un gest simbòlic en plena política de tancament de fronteres dels governs europeus i en ple fracàs dels programes de reassentament de refugiats a la UE.\n"La preocupació de les institucions i de la gent, tant aquí a Grècia com en d'altres països d'Europa, és comprensible i legítima. Però no hem d'oblidar que els immigrants, abans que números, són persones, amb rostres, noms i històries. Europa és la pàtria dels drets humans i qualsevol que hi posi els peus hauria de poder comprovar-ho", ha subratllat el Pontífex en un acte al port de Mitiline, la capital de l'illa, on s'ha reunit amb la comunitat catòlica i ha pregat pels morts a l'Egeu. Amb el patriarca ecumènic de Constantinopla Bartolomé i l'arquebisbe d'Atenes i de tota Grècia Jerònim, han llançat tres corones de llaurer en record a "les víctimes d'un viatge inhumà sotmeses a les vexacions de botxins infames".\n"Voldria renovar avui la crida vehement a la responsabilitat i a la solidaritat davant d'una situació tan dramàtica. Molts dels refugiats que es troben en aquesta illa i en altres parts de Grècia estan vivint en unes condicions crítiques, en un clima d'ansietat i de por i de vegades de desesperació", ha dit Francesc. El papa ha insistit en al necessitat de construir la pau " oposar-se fermament a la proliferació i el tràfic d'armes i les seves trames ocultes" i " deixar sense suports tots els que conceben projectes d'odi i de violència"\n"Aquest és un viatge marcat per la tristesa. Ens trobarem amb la catàstrofe humanitària més gran després de la segona Guerra Mundial", ha afirmat el papa Francesc aquest dissabte al matí, en arribar a Lesbos per conèixer de primera mà la situació dels refugiats. Al seu compte de Twiter, el pontífex ha piulat que els refugiats "no són números sinó persones amb rostres, noms i històries, i ha de ser tractats com a tal".\nEl primer ministre grec Alexis Tsipras ha rebut el papa a l'aeroport de Lesbos, juntament amb el Patriarca de Constantinoble i l'arquebisbe d'Atenes. A la comitiva també hi havia el president de la Conferència Episcopal grega, monsenyor Frangiskos Papamanolis. "Grècia és el bressol de la humanitat i es veu que segueix donant exemple d'humanitat i mostrant aquesta generositat de manera valenta", ha subratllat el papa. Segons fonts del govern grec, el papa vol tornar a Roma amb deu refugiats.\nEl papa, el patriarca ortodox grec i el primer ministre Alexis Tsipras a l'aeroport de Lesbos / REUTERS\nEls líders religiosos presents aquest dissabte a Lesbos demanen a les seves comunitats que rebin, assisteixin i protegeixin més persones i a tots els estats que "estenguin l'asil temporal, ofereixin l'estatus de refugiats a aquelles persones que són idònies, augmentin les iniciatives d'ajuda i treballin amb tots els homes i dones de bona voluntat per un final ràpid dels conflictes actuals". Amb aquesta visita volen "infondre ànim i donar esperança a qui busca refugi i a tos aquells que els reben i els assisteixen" i que "la protecció de vides humanes sigui una prioritat".\nEtiquetes de comentaris: Lesbos, Papa Francesc, refugiats\nEl papa Francesc marxa de Lesbos amb tres famílies...


Lonquimay (2865 m) - Centre de Salut i Rendiment Ariadna\nLonquimay (2865 m)\nDesprés de l’intent al volcà Chillán Nuevo, hem passat 2 nits al poble Antuco que està a uns 500 km al sud de Santiago de Xile. Ha plogut i nevat a les alçades durant 2 dies seguits, sense parar dia i nit. Finalment, el 3r dia ha sortit el sol però no han netejat la pista que va cap a l’estació d’esquí Chacay; la CONAF no deixaven passar cap tipus de vehicle des de l’entrada del Parc Natural La Laja… Finalment, girem cua i tirem avall uns 160 km més fins a Malalcahuello on hi passem la nit per provar, l’endemà, de fer el volcà Lonquimay.\nEl matí es lleva sense ni un núvol i molt fred. El cotxe està gelat, resem perquè la carretera i la pista no ho estiguin tan. Som els primers d’arribar a l’estació d’esquí Corralco i encara no hi ha ningú a la CONAF, no ens hem pogut registrar… no hi fa res. L’arribada a l’estació d’esquí és molt espectacular: enmig del no res, hi ha una petita-gran muntanya on es veu la llengua de la lava blanca… és una imatge molt curiosa! Sembla que sigui un petit turonet que s’hagi d’arribar en un plis-plas, però això és l’efecte òptic que tenim al no haver muntanyes al voltant. En realitat, hi ha uns 1300 m de desnivell positiu.\nAnsiosos, ens canviem ràpidament i comencem a foquejar. El sol encara no hi toca, l’estació d’esquí encara no està oberta… som uns afortunats: estem sols, tranquil·litat total i neu pols des de baix!\nLonquimay des d’on sortim. Es veu l’únic telecadira de l’estació d’esquí Corralco.\nComencem a foquejar als 1544 m i la neu està fantàsticament bé. Això no passa ni als Pirineus! Diuen que aquesta zona del Lonquimay hi ha un microclima que fa que la neu sempre estigui bé. Seguim foquejant pista amunt, són uns 500 m de desnivell, fins arribar al final del remuntador més alt que està just al peu del volcà. Al no haver-hi ningú, ens ha anat bé pujar per la pista… així, comencem a habituar les nostres cames. Les vistes dels voltants són espectaculars. A la nostra esquerra hi tenim el volcà Tolhuaca i algun més, a la dreta veiem la Laguna Blanca i tota una serrelada de volcans petits. També, es comença a veure el volcà Navidad.\nRemuntant estació d’esquí amunt amb la punta del Lonquimay al fons. Quasi tota l’estació d’esquí és fora-pista.\nLa ruta normal puja per la banda dreta de l’aresta S, però hi ha molt gel. Ens desviem més cap a la dreta i pugem per la cara E, on hi ha més neu acumulada pel vent i no toquem gel. El terreny és molt bo i es deixa pujar perfectament bé, és un foqueig fàcil i continu… però, a mi em fa molta impressió perquè és com si féssim un flanqueig continu amb un pendent de 35º i cada cop tenim més pati a sota. No podem patinar ni caure en cap moment… És un tipus d’ascenció que no hi estem habituats: mirant amunt no es veu res, només una pendent de neu infinita. Mirant avall hi ha un bon pati i un paisatge infinit.\nA meitat d’ascenció del Lonquimay. Al fons a l’esquerra es veu la Laguna Blanca.\nVistes de la Laguna Blanca i el volcà Navidad (el que no té neu).\nSeguim pujant, cada un al seu ritme. Mica en mica vaig perdent aquest neguit que tinc i em noto més relaxada. Sense enterar-me’n massa ja som a dalt i una gran felicitat s’apodera de nosaltres. Estem molt contents, a l’Albert li feia molta il·lusió pujar un volcà amb esquís i el Lonquimay és espectacular. El cràter és molt gran i el dia és molt bo. Fem fotos, mengem i fem reconeixement de la zona… No tenim paraules per expressar el què sentim, però ja ho sabem… no cal dir-nos-ho.\nPart del cràter del Lonquimay.\nFoto de cim amb una cara de felicitat!\nL’Albert al cim entre els volcans Antuco (esquerra) i Tolhuaca (dreta).\nSe’ns passa pel cap d’esquiar fins al fons del cràter, però ens comportem…\nFinalment, sortim de l’estat de trànsit que ens ha dut la gran emoció i traiem les pells de foca dels esquís. L’Albert baixa primer i diu que la neu està molt bé… no ens ho creiem, tenim una baixada de 1300 m!!! I els primers 900 m són d’una bona pendent… uau!\nL’Albert també està al·lucinant!\nFem una petita parada a mitja baixada per gaudir de les vistes que ens tenen captivats.\nUna bona baixada, estem molt contents!\nArribem a l’aparcament, ara sí que hi ha molta gent… massa i tot! Hi ha un parell d’autobusos militars que vénen a fer pràctiques a la muntanya, alguns són molt jovenets i fan unes cares de poques ganes de jugar amb la neu! Ens canviem i quan marxem tenim una visita sorpresa: una guineu! Mentre baixem cap al poble, gaudim dels boscos d’araucaries que són els arbres típics d’aquí.\nLa guineu que ens ve a veure.\nEl Lonquimay i la seva llengua de lava des de la carretera.\nÉs una excursió bonica, fàcil i molt gaudible, si les condicions meteorològiques acompanyen. Són 1300 m de desnivell positiu i 11 km de distància. És molt recomanable i, fins i tot, també esquiar pels fora-pistes que té l’estació d’esquí de Corralco.\nAquí us deixo un petit film perquè us en feu una idea:\nTrack. No tinc mapa de ruta perquè no tinc els mapes de Sud Amèrica, però us poso el mapa del google maps perquè és curiós de veure el cràter.\nUn dia i mig a Marrakech\nDijous 27 de març Arribem a l'hotel que està a les afores de Marrakech ben…\nAl peu del Mont Dolent. És una muntanya impactant, a mesura que vas pujant, vas…\n23-24 d'agost Tornant del Mar Roig i després d'una capbussada al Roc d'Eden (Sant Feliu…\nIntent al Chillán Nuevo (3186 m)\nDur intent al volcà Villarrica (2847 m)


Aina Li - Històries Trobades : CRÒNICA DE LA PRESENTACIÓ DEL LLIBRE\nFinalment he trobat temps per escriure la crònica de la presentació del llibre el divendres passat i aquí us la porto.\nUs poso en context, la presentació es va fer a una llibreria de Terrassa que s’anomena La Temerària (abans que el llibre sortís a la venda ja ens havien demanat si voldríem fer una presentació allà, així que evidentment la vam fer allà) i començava a les 19:00, però tenint en compte que s’havia de preparar una mica el que es preguntaria i com aniria, jo, els meus pares, la meva editora, l’encarregada de premsa i la periodista que participaria en la presentació vam quedar allà a les 18:15.\nLlibreria la Temerària, aquesta és la planta de baix!\nNomés arribar vam pujar al pis de dalt de la llibreria (on es faria la presentació) per veure com havien posat la taula, quantes cadires hi havien, com estava tot col·locat... Si sóc sincera, he de dir que al principi em fa bastant impressió el fet que la taula on havia de seure jo estava a menys d’un metre de la primera fila de cadires, ja que en la presentació que havia fet anteriorment a l’escola pia estava sobre un escenari a bastant més distància del públic. Doncs bé, vam estar allà parlant sobre com serien més o menys les preguntes que es farien i com seria l’entrevista, ja que la presentació tenia un format d’entrevista.\nJo a la presentació de l'escola pia, sento la mala il·luminació de la fotografia!\nAl cap de mitja hora ja va començar a arribar la gent, els primers a arribar van ser la família que es va assegurar un lloc on poder seure i per gran sorpresa meva, una tieta em va regalar un ram de flors preciós. I no us enganxo quan dic que era maquíssim, tot i que potser el fet que m’encantin els rams de flors influeix una mica en la meva objectivitat...\nDoncs bé, va seguir arribant gent, més amics, més família, amics dels meus pares i gent que directament no coneixia, que la veritat em va fer molta il·lusió. Crec que vaig saludar a tothom que entrava a la llibreria fins a les 19:05, que és quan va començar la presentació. Totes les cadires estaven ocupades, hi havia molta gent dreta i m’han dit que hi va haver algunes persones que no van poder pujar al pis de dalt perquè les escales estaven una mica col·lapsades i que des d’allà no van poder escoltar l’entrevista perquè no hi havia micròfons...\nL’entrevista només va durar mitja horeta i, tot i que estava bastant nerviosa, considero que va anar mínimament bé. Llavors de seguida em vaig posar a signar llibres i a intentar parlar una mica amb tothom. Si us sóc totalment sincera, em va fer una especial il·lusió firmar llibres de noies que no coneixia i que havien vingut perquè s’estaven o s’havien llegit el llibre i els hi havia agradat! Per cert, us ho creuríeu si us digués que es van voler fer fotos amb mi? Doncs sí, va ser tan estrany, però a la vegada tan emocionant que no sabria com descriure-ho bé.\nAquí podeu veure el ram de fors, és bonic, oi?\nCrec que em vaig estar, potser, mitja hora o tres quarts d’hores signant llibres i quan vaig acabar només quedàvem allà jo, els meus amics, els meus pares, la gent de l’editorial i alguns amics dels meus pares. Bàsicament el que vam fer va ser fer-nos fotos i parlar fins a les 20:40 més o menys, quan finalment tothom va marxar a casa seva i jo vaig anar a sopar amb els meus pares a una pizzeria per celebrar el moment.\nEspero que us hagi agradat la crònica, és la primera que escric, així que és probable que faltin alguns detalls o informació, però espero que com a mínim us hàgiu pogut imaginar com va anar.\nPublicat per Aina Li a 16:58\nPingüino Lector 2 de desembre de 2015 a les 17:49\nAi Aina Li m'ha encantat, m'hagués encantat ser-hi allà!! Si fas una a Barcelona o al meu poble *guiño guiño codo codo* no dubtis que seré la primera en aparèixer :)\nAina Li 5 de desembre de 2015 a les 20:58\nMoltíssimes gràcies, a mi també m'hauria encantat que haguéssis pogut venir! Hahaha ho tindré present ;)!!\nTania 2 de desembre de 2015 a les 23:17\nHola Aina!! Estic enganxadíssima a les teves entrades, de veritat, em semblen super interessants.. Ultimament a l'escriptori de blogger només veig el mateix tipus d'entrades i meh.\nAina Li 5 de desembre de 2015 a les 20:59\nMoltíssimes gràcies, de veritat!! Me n'alegro moltíssim de que t'agradin ;)\nIzzy Lacken 3 de desembre de 2015 a les 19:23\nPer el que dius pareix increible i que va ser genial.\nM'han agradat molt aquestes estrades!\nAina Li 5 de desembre de 2015 a les 21:00\nDoncs la veritat és que per mi si ho va ser bastant :) hahaha.\nMoltíssimes gràcies, me n'alegro mooolt!\nJeydi Libros 5 de desembre de 2015 a les 16:27\nAhora mismo me paso! Muchísimas gracias!!\nGiny xx 5 de desembre de 2015 a les 19:46\nAinaa!! Hahaha que guaii això ha de ser una experiència increïble *--* no sé si te n'estas adonant però indirectament, dones confiança a aquells adolescents que potser ni sabien que els agradava escriure i ara amb el sol fet d'haver vist el teu llibre publicat i la teva experiència, ho han pogut fer.\nAina Li 5 de desembre de 2015 a les 21:01\nHahaha la veritat és que per mi ho va ser! Doncs la veritat és que no hi havia pensat, però si això que dius és veritat i he inspirat a més gent a escriure doncs me n'alegro moltíssim!!\nSheila 151 5 de desembre de 2015 a les 21:04\nM'hauria encantat venir! Un altre cop serà.\nPer cert, aviat ressenya del teu llibre!\nUna abraçada!! <3\nAina Li 5 de desembre de 2015 a les 21:53\nHahaha a mi també m'hauria encantat veure't!! Hahaha d'acord!\nEl mal vici de llegir 19 d’agost de 2017 a les 15:26\nA mi també m'hagués fet il·lusió venir...!!!\nCom ha dit la Sheila 151, altre cop serà! :)\nEns llegim!! =)\nAina Li 20 d’agost de 2017 a les 10:32\nA mi também m'hauria fet mola il·lusió que haguessis pogut venir! Un altre cop serà ;)