Àngels Medina: Famílies? I tant que som famílies - Social.cat\nFamílies? I tant que som famílies\nDijous, 7 de novembre de 2019 | 11:30 h\nLa família és el primer i principal nucli social i afectiu dels infants amb la certesa que no hi ha dues famílies iguals. Actualment hem passat de tenir famílies patriarcals modernes, pròpies de les societats industrials, a noves formes de comprendre les relacions i nuclis familiars.\nConceptualment, diversitat familiar, en altres èpoques, implicava desestructura respecte a la família tradicional, excloent a tota aquella que no continuava i perllongava el patró tradicional. Donat que aquests dies que ens toca viure estan sumits en crisis polítiques i econòmiques (més de valors que econòmiques), els progenitors i els agents educatius hem d'oblidar tot allò que ens va ajudar a sortir del túnel en èpoques anteriors i intentar no aferrar-nos a allò que estem acostumats per fugir endavant.\nCertament, si el món no és semblant a com era fa uns pocs anys, si tot canvia cada vegada més ràpid, com podem seguir intentant resoldre els problemes socials i educatius nous amb eines educatives obsoletes? Els progenitors arribem a la\ncertesa que manquen recursos educatius i socials justificats per poder desenvolupar un acompanyament global als nostres infants inserits en societats diverses i líquides, com molt bé metafòricament ens diria Z.Bauman.\nEl pànic al canvi, a allò que desconeix, embussa la nostra ment bloquejant la nostra capacitat de resposta. Lentament, dia a dia, ens capfiquem a  construir límits i més límits per fitar la nostra capacitat natural de generar solucions. Redactem reglaments, codis de conducta i patrons de comportament dins d'una  societat classista sense marge educatiu inclusiu evident per resoldre les diferents qüestions derivades de totes les diversitats familiars esdevingudes, com ara famílies monoparentals, reconstituïdes, d'acollida, en adopció, famílies LGTBI, etc.\nDes de la meva convicció personal fèrria que  l'escola modela les persones del futur, com a educadora social, no puc mirar cap una altra banda quan el meu fill em qüestiona preguntes relacionades amb la seva situació de tenir als seus pares separats. Formem part d'una família monoparental. Una de les tantes que convivim socialment, i el fet de tenir dues llars li fa reflexionar, amb quatre anys, quins són els motius; perquè els seus pares no estan junts i perquè els seus amics no tenen la mateixa circumstància.\nLa por, el ridícul, la manca d'autoestima, els estereotips, les etiquetes, els clixés i la pressió social, tant de progenitors com dels agents educatius que envolten les circumstàncies i el dia a dia dels nostres nens i nenes, resulten ser munició mullada perfecta impedint així poder fer diana als nostres propis complexos i problemes als quals em refereixo.\nEn va, a vegades intentem canviar la mirada i la tendència actual. La paraula “canvi” perd la seva inèrcia revolucionària de tant que la usem i deixa de ser una opció per convertir-se en necessitat. Una necessitat que implica fer un tàndem perfecte i sincronitzat entre escola i famílies perquè així els nostres infants puguin comprendre situacions tan normals com la nostra.\nAquestes qüestions i reflexions del meu fill em ressonen molt endins. Em surt la necessitat empírica de trobar respostes, elements i recursos per explicar-li que el fet, en si mateix, no li ha d'afectar, ja que no és quina forma de família som, sinó de quina manera se sent ell amb la família que té.\nÉs importantíssima la conjunció escola i progenitors per integrar la diversitat familiar i així contribuir a donar respostes conjuntament. Si les respostes que cerquen els infants a l'escola, que és on més temps passen, no tenen rèplica, no avancem, i si i d'aquests temes no es parlen, això no és coeducar.\nPerò està adaptat el model d'educació actual? L'escola ens ajuda? Es treballa la diversitat familiar a l'aula? L'educació està a l'altura de les diferents circumstàncies que envolten als infants? En aquest escenari considero que l'educació és incompleta  i on encara es contribueix a etiquetar als infants que no formen part de famílies heterosexuals i convencionals. S'ha de generar la conquesta del fet divers i diferent per poder construir vincles i llaços emocionals ferms. Ens governa la individualitat i la realitat a les aules és treballar en altres aspectes i objectius curriculars, protocol·laris i molt allunyats de les realitats familiars.\nEs fa necessària una educació global que entengui la diferència com a valor en si mateix; que afavoreixi el desenvolupament d'altres tipus de pensament vivencials a part dels acadèmics; que es valori l'adquisició de conceptes, situacions i experiències on els infants formen part de noves realitats familiars. Resumint,  una educació preparada per respondre els plantejaments desconeguts que ens amaga el futur dels nostres infants.\n7 de novembre de 2019 | 18:36 h\nArtículo muy interesante sobre una realidad poco divulgada.\nEn resposta a Jorge\n2. 9 de novembre de 2019 | 08:33 h\nAquestes mitades són molt necessàries. Amb articles com aquest avancem una miqueta més, les famílies poden ser motor de transformació. Endavant!!\n1. 7 de novembre de 2019 | 18:36 h


Terapies individuals--> Personalitat\nCada individu té uns patrons característics de percepció i de relació amb les altres persones i situacions (trets personals), o dit d'una altra manera, tota la gent tendeix a enfrontar-se a les situacions estressants amb un estil individual però repetitiu. Per exemple, algunes persones tendeixen a respondre sempre a una situació problemàtica buscant l'ajuda de d'altres. D'altres sempre assumeixen que poden manejar els problemes per si mateixes. Algunes persones minimitzen els problemes, d'altres els exageren. Encara que la gent tendeix a respondre sempre de la mateixa manera a una situació difícil, la majoria és propensa a intentar un altre camí si la primera resposta és ineficaç. En contrast, les persones amb trastorns de la personalitat són tan rígides que no poden adaptar-se a la realitat, la qual cosa debilita la seva capacitat operacional.\nLa personalitat sol definir-se com la totalitat dels trets emocionals i conductuals que caracteritzen a una persona en la seva vida diària i en condicions normals. Els trets de personalitat són relativament estables i predicibles. Existeixen variants d'aquests trets de caràcter que van més enllà dels que normalment presenten la majoria de les persones. Quan aquests trets de personalitat són inflexibles i desadaptatius i causen un deteriorament o malestar subjectiu significatiu en la persona i les seves relacions arriben a constituir un trastorn de personalitat.\nEls trastorns de personalitat s'agrupen en tres grups segons el DSM-IV TR:\nGrup A, estranys o excèntrics: Trastorn Paranoide, Esquizoide i Esquizotípic.\nGrup B, teatrals o impulsius: Trastorn Histriònic, Límit, Antisocial i Narcisista.\nGrup C, ansiosos o temorosos: Trastorn per Evitació, per Dependència o Obsessiu-Compulsiu.\nEl principal tractament d'aquests problemes és el psicològic, la psicoteràpia. Això és completament normal ja que l'afectat és la personalitat per si mateix, per la qual cosa es requereix una profunda anàlisi de l'individu, de la seva forma de procedir, de relacionar-se amb els altres i amb si mateix, de la seva manera de pensar, etc. Una vegada realitzada aquesta anàlisi, caldrà establir una sèrie d'objectius de conformitat amb el pacient, objectius que realment configuraran un "compromís de canvi", una forma de comportar-se diferent a l'habitual, que estava portant problemes. Això no significa que hagi que canviar de personalitat perquè el subjecte sempre serà el mateix, només millorarà en aquelles coses amb les que tampoc no té per què identificar-se. Per exemple, l'individu tímid haurà de combatre la seva timidesa, i el suspicaç la seva desconfiança.\nEls fàrmacs poden ser d'ajuda en alguns casos, però lamentablement la seva eficàcia és més aviat modesta. Serveixen com un "alleujament simptomàtic" (per exemple, per als símptomes d'ansietat, depressió, impulsivitat...) però realment, com no pot ser de cap altra forma, no afecten la personalitat. No existeixen pastilles per a la suspicàcia, la timidesa, la necessitat afectiva, la baixa autoestima, els sentiments d'inferioritat, etc. En qualsevol cas, serà el psiquiatre l'encarregat del tractament farmacològic d'aquestes persones


dissabte, 21 de gener de 2012 09:33\tEscola\n'A l'escola megem més fruita' és una campanya que promou el Departament d'Agricultura de la Generalitat per afavorir el consum de fruita i per tant una alimentació saludable entre els nens i les nenes.\nEls alumnes de Primària de l'escola Gaudí ja hi van participar el curs passat però aquest curs està dirigit a Educació Infantil i a Primària, és a dir a tota l'escola. Cada mes arribarà fruita a l'escola per poder esmorzar durant tres dies consecutius.\nDarrera actualització de dimarts, 14 de febrer de 2012 09:18\tLlegiu-ne més...\nCarta als reis d'Orient...\ndivendres, 23 de desembre de 2011 12:36\tEscola\nAquest any demanem als Reis que ens regalin una experiència!!\nAquest any demanem als Reis que ens regalin les Colònies Escolars!!\ndimarts, 20 de setembre de 2011 11:57\tEscola\nDarrera actualització de dimarts, 18 d'octubre de 2011 14:52\tLlegiu-ne més...\ndilluns, 19 de setembre de 2011 09:59\tEscola\nDarrera actualització de dimarts, 18 d'octubre de 2011 14:51\nDEFENSEM ELS SERVEIS PÚBLICS: 18S\ndimecres, 14 de setembre de 2011 20:22\tEscola\nFamílies, volem informar-vos i animar-vos a participar d'una manera activa per la justícia social, cal defensar els serveis públics.\nEl proper diumenge 18 de setembre a les 18.30h (inici a Pl. d'urquinaona 6) manifestació Defiende lo público\nEns trobem en un moment històric d'agressió a els drets socials més bàsics dels ciutadans. Amb l'excusa de la crisi els recursos econòmics de l'Estat (els nostres) es desvien per salvar bancs, mercats financers i enriquir especuladors, un pou sense fons que amenaça amb engolir tot l'Estat del benestar, educació, sanitat, cultura, justicia, medi ambient.....Els polítics, fan i desfan al capritx dels mercats econòmics mundials, mentres el poble va pagant amb la seva feina, i si això no és suficient se li carrega amb impostos i privatitzacions de serveis públics per aconseguir més poder i empobrir la ciutadanía.\nDarrera actualització de dimecres, 14 de setembre de 2011 20:46\nNOU TELÈFON I FAX


La reforma de la llei de morositat, una injecció d'oxigen per a autònoms i petites empreses\nEl Congrés ha aprovat per unanimitat la reforma de la llei de morositat, que obliga l'administració pública a pagar empreses i autònoms en un màxim de 30 dies a partir del 2013. Els petits empresaris veuen la reforma com una injecció d'oxigen. Entre les empreses privades, el termini màxim serà de 60 dies. La llei impedeix també que empreses i administració pactin entre elles terminis de pagament més amplis.\n17/06/2010 - 17.50 Actualitzat 17/06/2010 - 19.08\nUna maleta de cobrador del frac\nPrecisament, la Plataforma contra la Morositat ha publicat una enquesta que revela que el termini mitjà de pagament entre les empreses el primer trimestre de l'any a Espanya ha estat de 107 dies.\nEl portaveu d'aquesta plataforma, Antoni Cañete, creu que la llei garantirà la viabilitat de moltes empreses. "El que ens permetrà és que hi hagi menys tancaments d'empreses al nostre país i menys aturats".\nLa llei obliga l'executiu a obrir una línia de crèdits ICO dirigida als ajuntaments perquè aquests puguin pagar els deutes que tenen amb autònoms i empreses. Aquest punt s'ha introduït a través d'una esmena al Senat impulsada per CiU i el PP i amb l'únic vot en contra del PSOE, que sí que ha votat a favor de la llei en tot el seu conjunt.


LLIBRES: "CANCIÓN DE HIELO Y FUEGO"\nSense dubte, una de les millors histories que he llegit a la meva vida. Recordo les grans obres que m’han fet passar estones inoblidables. Canción de hielo y fuego és una d’elles. Me sorprès milers de cops llegint les frases escrites per Martin amb les mans estretes de la tensió. Recordo especialment, un moment molt intens del tercer llibre de la saga en el que vaig cridar tant alt (no diré si d’alegria o de ràbia) que vaig espantar a tota la meva família.\nEn un món inventat per l’autor on el territori es divideix per zones sota el regnat de Robert Baratheon, trobem amor i odi. Venjança, mort, sexe, deure, una lluita pel poder. Començarà amb un Juego de tronos que donarà pas a un Choque de reyes que portarà una Tormenta de espadas per acabar en un Festín de cuervos. La historia comença amb la visita del rei Baratheon als Stark, la gran família del nord, de les terres d’Invernalia. El rei i Eddard Stark sempre han sigut íntims i els van unir forts llaços a la seva joventut. Robert Baratheon viatja per demanar a Eddard que sigui la ma del rei. Es a dir, el seu conseller. Els Lannister, amb Cersei, la dona del rei, al capdavant, volen el poder per a ells i faran el que sigui per aconseguir-ho. Tyrion, Jaime, Jon, Arya i una llista interminable de personatges ben perfilats, carismàtics, que ens faran estimar-los com si fossin de la família o odiar-los com si encarnessin el nostre pitjor enemic.\nSempre que llegint aquests llibres et preguntis que podria passar al següent capítol veuràs que mai és el que et penses, que mai t’ho hauries imaginat i que en Martin no te cap tipus de compassió amb ningú: amics, companys, enemics, deu o el dimoni...\nÉs una d’aquelles sagues que desitjaries no haver llegit mai per poder tornar a fer-ho.¿I no hi ha cap però? Si, el però és que el nostre estimat Martin, que és molt acurat, tarda molt en escriure cada llibre. I, com és tan perfeccionista, mai està del tot content amb el resultat i refà i refà i torna a refer. I entre això i el que tarda en aparèixer la traducció, porto des de 2007 esperant el cinquè llibre, i abans des de 2005 esperant el quart. L’espera és molt dura, i com el llibre està ple de trames paral•leles m’hauré de tornar a llegir tota la saga per agafar el cinquè i recordar-ho tot. No, no me suposa cap disgust, al contrari, però l’ànsia per tenir més, per saber més, pot amb mi. Ja era dur esperar nou mesos a l’any per veure la nova temporada de Perdidos, un any per veure la nova peli de El Senyor dels Anells o Star Wars.\nJa que parlem d’aquesta saga, m’agradaria mencionar la sèrie de televisió de la HBO que s’està fent sobre ella. És molt aviat per fer un balanç general de la sèrie Game of thrones, però si que puc dir que es molt possible que acabi convertint-se en una de les millors sèries de la historia.\nPodeu trobar els llibres a les Biblioteques de la Diputació de Barcelona.


La baralla va començar en ple carrer i un dels dos va acabar ple de sang\ndissabte, 6 de juliol 2019 - 17:32h\nImatge d'arxiu d'un agressor amb un ganivet | Arxiu\nEste divendres de matí, cap a les 10.00 hores, s'ha produït una baralla entre dos xics en Torrent, en la comarca de l'Horta, que ha acabat a ganivetades i, un dels dos implicats, ple de sang. Segons pareix, el motiu de la discussió ha sigut el pagament d'un pot de cervesa que estaven compartint en el carrer de la Guàrdia Civil de la localitat.\nSegons ha avançat el diari 'Levante', els dos xics van començar a discutir pel carrer per la cervesa, i quan arribaren a un taller mecànic que està en eixe carrer un dels jóvens va entrar i va agarrar un descaragolador gran i va intentar ferir a l'altre xic. Immediatament, l'amo del taller li va pegar una palmada a l'agressor i la ferramenta li va caure en terra.\nAmb tot, l'altre xic va traure un punyal gran i, mentres l'agressor inicial li pegava punyades i colps de peu, el segon va començar a pegar-li ganivetades. L'amo del taller va separar una altra volta als jóvens, però pareix ser que en eixe moment ja estava tot prou ple de sang.\nUna volta separats de la rinya, el ferit va anar camí de l'ambulatori mentres que qui l'havia apunyalat va intentar amagar-se dins d'un bar mentres arribava la policia. Quan van arribar els agents, van detindre al suposat agressor. Quant al jove ensangonat, va ser traslladat des de l'ambulatori a l'Hospital General de València d'urgències. Ara per ara, la Policia Judicial de Torrent està fent-se càrrec de la investigació del cas.\nUn pacient s'atrinxera en una consulta mèdica i s'autolesiona en Torrent.\nEl segon premi de la Bonoloto de dijous cau a Torrent.\n"CASTELLÓ: Mor un motorista, de 27, en xocar contra un cotxe en la N-340" "ALACANT: 1 mort, de 55 anys, i 1 ferit, de 20, en un accident en Elx"


The Place Apartments 'Ammān Jordània - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n6 Iman Abu Kamar Street, Amman Oest, 'Ammān, Jordània, 11194 - Veure al mapa\n"Parking .. Apartment are spacious and clean.. Spilt AC for t..."\nApartament 2 Habitacions amb Jardí (Two-Bedro...\nBarri Amman Oest Amman Oest Amman Centre Ciutat Vella d'Amman\nBen posicionat a West Amman, The Place Apartments és un lloc ideal d'inici d'excursions a 'Ammān. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, The Place Apartments és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de magatzem d'equipatge, habitació familiar.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, nevera per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, The Place Apartments és una selecció idònia per a la vostra estada a 'Ammān.\nL’allotjament no disposa de recepció. Podeu recollir les claus a: , . Els clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el The Place Apartments de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 100 JOD per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.\nTots els comentaris (115) Parelles (8) Viatgers en solitari (7) Famílies amb infants petits (55) Famílies amb infants grans (19) Grups (26)


Cultura - Nova Acròpolis | Barcelona · Sabadell\nA Nova Acròpolis reconeixem la necessitat de preservar i desenvolupar, a través d’un enfocament integrador, l’art, la ciència, la mística i la política, com aspectes fonamentals que constitueixen una civilització. A través d’una àmplia varietat d’activitats culturals, anem construint els camins del desenvolupament d’aquests quatre aspectes, amb el comú denominador de la Filosofia.\nLa cultura amplia el nostre enteniment de la vida i el món i ens apropa a les persones, a través d’un esperit de respecte, solidaritat i comprensió. La finalitat és aconseguir valors ètics, morals i permanents, que reforcin la dignitat humana i la protecció dels seus més elementals drets de vida i convivència.\nGRUP DE TEATRE DIONISOS\nPROJECTE D'ART EOS\nGRUP DE POESIA SAFO\nValors a l’escenari\nAquest projecte promou la difusió dels valors humans a través del teatre, la formació d’actors i actrius i la creació d’espais escènics.\nEn els més de 40 anys d’activitat a Barcelona, s’han realitzat desenes d’obres pròpies i també de grans autors, com: El Petit Príncep, Juan Salvador Gavina, El Quixot, El cavaller de l’armadura rovellada, La mort d’en Sòcrates, Prometeu encadenat , El Profeta, etc.\nCiències i arts\nEls tallers són una eina per al descobriment de talents inexplorats. S’integren dins de les activitats culturals per promoure els valors humans i d’acord a la concepció de l’humanisme clàssic que relaciona ciències, arts i filosofies de manera comparada i complementària.\nArtur López: Coordina el Grup d’Astronomia URANIA\nBegoña Cases: Coordina el Grup d’Artesania FÍDIES\nArt per desavolupar-se\nEl projecte d’arts Eos està format per estudiants i voluntaris de Nova Acròpolis Sabadell i té per objectiu compartir amb aquelles persones que es troben en hospitals o residències geriàtriques, les grans idees i sentiments que transmeten les diverses manifestacions de les arts, des de teatre a poesia, contes o audicions musicals.\nCoordinadora del projecte: Olga Sala, professora de filosofia a Nova Acròpolis Sabadell\nPoesia amb ànima\nCultivant tradicions de la terra\nEls joves tenen un paper clau en la transmissió de totes aquelles tradicions i valors si no volem que caiguin en l’oblit.\nA més a més, Catalunya ha estat sempre un lloc que, per ubicació geogràfica, ha tingut des de temps molt antics influències de pobles molt variats, que han deixat la seva empremta configurant una rica tradició que es pot veure plasmada en llegendes, mites, danses, celebracions …, i aquesta riquesa és la que volem fomentar.\nTambé organitzem excursions i visites culturals per conèixer els racons més emblemàtics de la nostra terra: els nostres paratges, ciutats, pobles, monestirs, museus, punts arqueològics … buscant la seva arquitectura, encant i història, com per exemple, Empúries, Banyoles, Besalú, l’antiga ciutat romana de Tarragona, la festa de les flors de Girona, etc.\nCoordinadora del projecte: Elisabet Ros, voluntària en l’àrea cultural de l’associació.\nLes sortides culturals són part del programa d’estudis de Nova Acròpolis. D’aquesta manera, allò après a les classes de filosofia pot ser experimentat de manera vivencial.\nConèixer altres cultures i visitar exposicions d’art i arqueologia, acosten als estudiants als ensenyaments i ajuden a percebre el valor de la història i la cultura atemporal.\nEls clàssics no mosseguen\nEl club de lectura Els clàssics no mosseguen reuneix un grup d’estudiants que debaten i comparteixen idees dels clàssics de la literatura i la filosofia.\nEl propòsit d’aquest club literari és apropar-se a una comprensió de les obres de forma el més pràctica, didàctica i profunda possible. Això es persegueix mitjançant una reflexió compartida més enllà de cada breu exposició individual.\nAlgunes de les obres estudiades han estat: L’Odissea d’Homer, Don Quixot de la Manxa de Cervantes, La Divina Comèdia de Dante Alighieri, Mites grecs, Els versos d’or de Pitàgores i moltes altres.\nFilosofia i arts marcials\nAquest taller promou una visió més àmplia de les arts marcials com a via de coneixement d’ un mateix.\nLa filosofia és l’element estratègic fonamental del que sempre es van nodrir les arts marcials per despertar les potencialitats més elevades de l’ésser humà.\nArt marcial conegut a la Xina antiga com Escola del Drac Daurat, nom donat a l’antiquíssim tractat de saviesa conegut com “I Ching”, en el qual està basat.\nTé caràcter simbòlic, és a dir, cada tècnica, moviment, etc, representa algun aspecte més profund de la naturalesa de l’ésser humà i de l’univers.\nIntegra harmònicament l’eficàcia marcial amb les tècniques internes de concentració, formació del caràcter i coneixement interior. Disciplina que va constituir un entrenament fonamental en les Escoles de Pensament, en les Arts Marcials i en la medicina tradicional xinesa.\nConsisteix bàsicament en exercicis de respiració, relaxació, elasticitat i concentració.\nÉs una forma d’enfortir la condició física i energètica, ja que equilibra la circulació del Chi (energia) en tots els sistemes orgànics.\nEnforteix lligaments i articulacions i, en general, desenvolupa el sistema immunològic, millorant la resistència a les malalties. Ajuda a controlar l’estrès i a eliminar tensions retornant a la pau interior. Art marcial d’origen japonès, que consisteix en l’art de desembeinar i enfundar la katana, espasa japonesa símbol de força, saviesa i coratge.\nL’objectiu del iaido és desenvolupar una ment en harmonia amb un mateix i el seu voltant.\nQuan es controla l’espasa, es controla un mateix. Quan es controla un mateix, aquest és és capaç de controlar la situació i, en última instància, triar una manera natural d’actuar.\nGuanyar o perdre depèn de les circumstàncies externes. El iaido busca vèncer sempre, que és l’actitut que depèn d’un mateix.\nEsport amb cor\nL’esport no és només fer exercici per estar atlètic sinó que entenem que també pot ser una via de creixement i superació per a tothom. L’objectiu de l’escola de l’esport és promocionar els valors ètics de l’esport i el paper de les disciplines esportives a la millora de les persones.\nPromogut per l’escola de l’esport internacional, a cada 4 anys es realitzen les Olimpíades del Voluntariat, i a cada 2 anys una edició a Espanya. Una trobada d’atletes que busca rescatar el veritable sentit de l’esperit olímpic i l’esport com a mitjà per unir i superar-se.\nVols apuntar-te a les activitats de l’Escola de l’esport?\nSuma’t al meetup


Inveready lidera una ronda de € 3,5 millones en LeukosBiotech | Institut de Recerca contra la Leucèmia Josep Carreras\nInveready ha invertit en LeukosBiotech, una companyia de biotecnologia fundada l'octubre de 2015, per l'Institut de Recerca contra la Leucèmia Josep Carreras i per la Dra. Ruth M. Risueño, lider del grup de recerca en Cèl·lules mares de la leucèmia. L'emprenedor Dr. Enrique Llaudet s'incorpora com a soci i CEO i la Fundació Internacional contra la Leucèmia Josep Carreras també és accionista. Leukos té la seu a Barcelona i desenvoluparà una nova classe de fàrmacs al voltant d'una nova diana terapèutica que destrueix selectivament les cèl·lules mare leucèmiques. Aquest descobriment obre la porta a una nova estratègia terapèutica per tractar la recurrència del càncer.\nLa ronda avançarà un primer candidat a assajos clínics per a la leucèmia mieloide aguda (LMA) en pacients definits com a no aptes o "unfit", és a dir, majors de 60 anys, l'estat de salut dels quals no els permet sotmetre’s a un trasplantament de medul·la òssia i/o a quimioteràpia intensiva. Malgrat que el trasplantament de medul·la òssia pot funcionar en els pacients més joves, no hi ha alternatives reals per als pacients no aptes, que representen el 40% de tots els pacients amb LMA. Leukos també desenvoluparà candidats a fàrmac enfocats a tractar la recurrència causada per cèl·lules mare en altres tipus de càncers.\nLeukos va néixer arran del descobriment realitzat per la Dra. Ruth M. Risueño, experta a nivell mundial en leucèmia i cèl·lules mare.\nHan assessorat la transacció: AntaresConsulting, Jiménez de Parga, Lexcrea, RatnerPrestia i Viraudit.\nMés sobre el grup de Recerca de Dra Risueño (anglès)\nMés sobre Inveready Technology Investment Group\nMés sobre Antares Consulting


L’església abacial de Sant Miquel de Cuixà, dedicada el 975 i encara existent, i la dels Sants Pere i Pau de Cluny, consagrada el 981 i que ja no existeix (anomenada convencionalment Cluny II), són reconegudes, cadascuna en el seu context, com a dos grans monuments de l’arquitectura religiosa de l’alta edat mitjana occidental. La comparació entre aquests dos edificis ja s’ha dut a terme en determinades ocasions, amb més o menys detall; tanmateix, s’ha prestat menys atenció a la comparació entre dues figures que van governar aquestes abadies durant la primera meitat del segle XI, Odiló de Mercoeur (961- 1049) i Oliba de Cerdanya (971-1046), personalitats certament destacades, així com entre les notables modificacions que cadascun d’ells va emprendre a les respectives esglésies abacials. L’anàlisi dels dos monuments des d’aquest angle, assenyaladament a partir dels resultats de les darreres excavacions a Cluny, revela punts en comú que ajuden a aclarir llur posició en el context de l’arquitectura de l’època i també, potser, la continuació d’una història de relacions iniciada al segle anterior.\nA petició del municipi, propietari de l’edifici, es va confiar l’estudi de la catedral d’Elna previ a la seva restauració a l’agència AEDIFICIO de Stéphane Berhault, arquitecte del patrimoni. Posteriorment, es va dur a terme una primera fase de treball del 2016 al 2018. L’estudi va oferir un espectre d’anàlisi molt ampli que permetia una valoració general de l’edifici. L’obra es concep com l’extensió lògica de la part analítica i de la reflexió. Massa sovint considerada com un simple moment d’execució, continua sent l’ocasió principal per dur a terme les observacions. L’arquitecte del patrimoni ha d’encarar la seva tasca tot pensant com un “constructor”. L’anàlisi constructiva és decisiva perquè permet distingir les fases d’intervenció. També és necessari documentar i comparar. Com en totes les ciències, la limitació del corpus és el punt feble que pot conduir a idees o connexions massa evidents o fins i tot esclerotitzants. La catedral de Santa Eulàlia d´Elna s’ha beneficiat d’un estudi que pretenia «revelar-la» a fi de comprendre millor la riquesa d’una llarga vida, sense reduccions ni banalitzacions. Al seu torn, gràcies a aquest estudi, la catedral aportarà llum sobre la comprensió d’altres edificis i ocuparà el lloc que es mereix en la història de la construcció medieval.\nUn capitell del cèlebre claustre de Sant Miquel de Cuixà, que es pot datar al voltant de 1140, representa uns lleons de dos cossos i un únic cap situat sota les volutes angulars que ataquen una truja dòcil i mostren amb ostentació la vulva de llur presa. A l’època romànica era habitual de representar a les esglésies homes i dones nues així com animals exhibicionistes. Imatges llicencioses plenes d’ironia que es refereixen a l’acte sexual o que són simplement exhibicionistes. En aquest article se citen nombrosos exemples amb la finalitat d’emmarcar culturalment la imatge del claustre de Cuixà; una escena que es pot explicar llegint en el Secretum Secretorum que l’home és “ardit com el lleó i luxuriós com el porc”\nEls esquists metamòrfics primaris formen grans zones a l’est dels Pirineus. Aquestes roques fullades no es presten gaire bé als processos de confecció de paraments. Tanmateix, l’esquist de vegades es tractava com a pedra tallada, es disposava en filades estandarditzades, es polia amb cisell o fins i tot s’esculpia. Una arquitectura romànica feta d’esquist treballat, associada a l’escultura del marbre, es va desenvolupar de manera espectacular al segle XII als monestirs de Sant Quirze de Colera, Sant Pere de Rodes, Serrabona i Marcèvol, i després es va estendre a una dotzena d’esglésies parroquials remarcables, per acabar-se esvaint a principis del segle XIV. La ubicació d’aquests esquists “cisellats” en els alçats ens permet d’oferir una lectura arqueològica que de vegades es desvia del consens sobre l’evolució arquitectònica d’edificis molt coneguts i d’altres que ho són molt menys. D’altra banda, aquest estudi porta a preguntar-se per les decisions que van prendre els constructors.\nDes de les primeres «Jornades Romàniques de Cuixà» dedicades a la pintura als Països Catalans el 1973, els treballs de recerca duts a terme i la reflexió realitzada sobre aquest tema han permès molts avenços, malgrat l’absència de descobriments importants. S’imposa un fet, que limita considerablement les nostres possibilitats de progrés: els conjunts conservats representen només una petita proporció del que es va crear als segles XII i XIII. Es distribueixen de manera desigual geogràficament i aquells que podríem considerar que van ser més importants han desaparegut. Per tant, es fa gairebé impossible determinar amb precisió el lloc que va ocupar el Rosselló en la formació i desenvolupament de la pintura romànica (mural o sobre fusta) a escala regional, oimés per tal com hi ha una mancança encara més gran d’informació sobre la pintura romànica en les regions veïnes del nord dels Pirineus. Tot i que no podem establir quina fou la seva possible funció generadora, el que encara podem admirar avui demostra que el Rosselló s’inscriu categòricament i plena en l’àrea catalano-pirinenca i que els intercanvis i les influències (en ambdues direccions) són particularment importants i fructífers dins d’aquest vast espai. I això gràcies al Segre, que en connectar la Cerdanya amb la Seu d’Urgell demostra ser almenys tan important per a aquests intercanvis com la Via Domitia.\nS’analitza la distribució, característiques i models iconogràfics de les representacions de Daniel a la fossa dels lleons en escultura romànica a les regions al voltant del golf de Lleó. El capitell de Saint-Sernin de Tolosa és el cap de sèrie d’un model iconogràfic que s’utilitza en Moissac i en altres edificis (Notre-Dame de la Daurade a Tolosa, Lombers i Lescure d’Albigeois) i que s’estén fins a Aquitània i fins i tot al nord de la península Ibèrica. Aquest model no mostra el profeta en una posició d’oració, sinó adoptant la posició de Crist triomfant. També s’estudien altres representacions que segueixen altres models, com ara la capella de Sant Gabriel (Tarascon), Pernes-les-Fontaines Saint-Guilhem-le-Désert, Saint-Papoul, Varen, Saint-Antonin-Noble-Val, Saint-Pons-de-Thomières i Arles.\nLes esglésies de Catalunya i del nord dels Pirineus conserven disset crucifixions pintades entre finals del segle XI I el segle XIII. L’article analitza les diferents funcions i significats que se’ls poden assignar, començant per llur dimensió litúrgica suggerida per llur ubicació i per diversos indicis iconogràfics. Els més significatius provenen del programa de Sant Pere de Sorpe on un àngel diaca incensa el crucificat damunt d’un armari litúrgic obert al mur, flanquejat per dos calzes pintats. Aquest conjunt també suggereix la presència d’un altar situat a l’extrem oriental de la nau i, per tant, permet considerar l’existència de dispositius d’aquesta mena a Sant Joan de Caselles, Cervià de Ter, Estaon i Sant Andreu de Sureda. Quan el tema forma part d’un cicle narratiu també es pot relacionar amb les diferents commemoracions de la Passió que representaven cada missa i les celebracions de Setmana Santa, com a Montgauch i Sant Tomàs de Fluvià. A Cervià de Ter, la presència de sis àngels inclinats amb les mans esteses cap al Salvador probablement és un ressò del ritual de l’adoració del Divendres Sant i, sens dubte, dels de la Invenció i Exaltació de la Creu. Finalment, totes les obres del corpus van poder servir de suport visual per a la devoció personal, en particular a Ourjout, on la figura del Crist és expressiva dels seus sofriments, i a Sorpe i Estaon, on els testimonis expressen el nou sentiment d’empatia que s’ha desenvolupat al continent durant el segle XI després de la seva aparició molt anterior al món anglosaxó. La Crucifixió de Sant Joan de Caselles, que combina estuc i pintura, sembla resumir tots aquests significats tot ressaltant la seva dimensió cultural, ja que sembla fer-se ressò del miraculós crucifix de Beirut o del Volto Santo de Lucca.\nEntre 2007 i 2011, un projecte col·lectiu d’investigació interuniversitària va emprendre l’aixecament planimètric i l’estudi arqueològic, històric, arxivístic i artístic de l’abadia de la Grassa, amb la qual cosa s’ha enriquit substancialment el coneixement del monument per tal de poder proposar una nova restitució i datació dels seus estats successius, incloses les fases de l’església abacial. Tot i que la seva reconfiguració gòtica va canviar-ne profundament l’arquitectura, l’abadia de la Grassa conserva elements o vestigis importants del seu estat corresponent al «primer art romànic», el qual, sens dubte, va ser resultat al seu torn de la modificació substancial d’una església anterior, preromànica o bé carolíngia: va ser cap al segon quart o mitjan segle XI que aquest edifici de l’alta edat mitjana, del qual no se’n coneixen encara vestigis, fou actualitzat mitjançant la reparació almenys parcial dels murs exteriors de les naus laterals, equipats amb portes i finestres i oberts a través d’arcs amples i als als dos braços d’un transsepte de gran amplada. Aquests braços, no alineats, descentrats i de dimensions desiguals, eren tanmateix simètrics i comptaven cadascun amb un triplet d’absidioles, la central de majors dimensions. Amb aquesta forma corresponent al seu estat del segon o tercer quart del segle XI, completada al nord per la presència\nd’una torre preromànica, l’església abacial de la Grassa no està pas exempta d’analogies amb la de Cuixà, amb una història que la vincula a la de la Grassa, i amb la de l’abadia de Ripoll. Ambdues es trobaven llavors sota l’autoritat d’Oliba, abat constructor, que dirigí tant a Cuixà com a Ripoll obres relacionades sens dubte amb el mateix desig d’actualitzar el patrimoni arquitectònic segons el repertori formal, els mètodes constructius\nGNI_int_Cuxa 2021.indb 266 17/06/2021 11:32 Les Cahiers de Saint-Michel de Cuxa, LII, 2021 RÉSUMÉS 267 i les concepcions litúrgiques de l’època. A més, les excavacions realitzades en el marc d’un segon projecte col·lectiu d’investigació han posat a la llum les restes d’un gran absis gòtic poligonal amb capelles radials que va ser abandonat i desmuntat per donar pas a la construcció del modest absis quadrat de l’església actual, cap a principis del segle XIV: aquesta gran capçalera avortada no assenyala pas el projecte d’una nova església gòtica, la implementació de la qual va ser impedida per un context polític i econòmic desfavorable? L’església del primer i l’inici del segon mil·lenni s’hauria salvat, en aquest cas, de la destrucció completa i, per tant, les seves transformacions haurien contribuït a la seva preservació.\nMai no s’ha proposat un retrat comprensiu de l’arquitectura civil romànica del nord d’Itàlia, des dels Alps fins als Apenins i del Mediterrani a l’Adriàtic. Mirarem de fer-ho aquí tot centrant-nos en la vasta plana central i després tractant, per comparació i de manera més succinta, les dues zones circumdants: Ligúria i Vèneto, que presenten efectivament trets específics. Una de les característiques més sorprenents d’aquesta àmplia regió és el contrast entre les zones que utilitzen principalment la pedra i aquelles que utilitzen el maó d’una manera igualment significativa. Les arquitectures resultants es descriuran utilitzant ciutats clau, tant per la importància del corpus dels edificis conservats, com per les publicacions, disponibles de manera molt desigual. Tanmateix, també es tindrà en compte la multitud de petites ciutats que donen testimoni de la intensitat de la urbanització al nord d’Itàlia durant l’Edat Mitjana central i de la difusió de models arquitectònics urbans a les valls més remotes. En aquest panorama s’observen alguns trets ben definits. En primer lloc, malgrat aquests particularismes i l’oposició dels materials, sembla que els principals tipus arquitectònics (case a schiera, torri, case-torri, palazzi con corte, etc.) i els programes relacionats són comuns en totes les àrees, amb un notable excepció, Venècia. Llavors es fa evident que la terminologia habitual, que oposa arquitectura “romànica” I “gòtica”, de la qual ja en sabem els límits i el caràcter convencional, és molt poc útil al nord d’Itàlia; els trets “romànics” de fet van persistir-hi a vegades fins al segle XIV. Per tant, és imprescindible una altra graella de lectura, la de la durabilitat de l’aspecte i del llenguatge arquitectònic específics de determinades ciutats i del seu contado; es van resistir tant a la importació del vocabulari del gòtic del nord, com a les propostes de retorn a l’Antiguitat presentades pel “Renaixement”. Això es deu al fet que definien identitats fortes, constitutives de la identitat de cada societat estudiada.


Webinar UPClima — Escola d'Enginyeria de Telecomunicació i Aeroespacial de Castelldefels — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya\nEl proper 20 de Maig, UPClima organitza amb l’ajuda d’en Fermín Sánchez i la Eva Vidal, professors de la UPC, un webinar per intentar explicar com fer un informe sobre la sostenibilitat, en especial aplicat a TFG’s, TFM’s i altres projectes d’investigació.\nDes del professorat s'ha remarcat que hi ha una manca de coneixement en com fer aquest tipus d’informes per part dels estudiants i estudiantes, i per tant, es pretén donar les eines i coneixements per fer-ho correctament.\nLa formació es farà de forma telemàtica el 20 de Maig a les 16:00 hores.\nSi voleu participar-hi, cal insciure's a través del següent formulari: Formulari d'inscripció\nPerfil de Twitter d'UPClima\nPerfil d'Instagram d'UPClima\narxivat sota: Conferències


Desconvoquen la vaga de tripulants de cabina de Ryanair prevista per a aquest dimarts - À Punt\nDesconvoquen la vaga de tripulants de cabina de Ryanair prevista per a aquest dimarts\nTanmateix, els sindicats mantenen les parades programades per als pròxims 10 i 13 de gener.\n08 de gener 2019 - 14:05\nEls sindicats de tripulants de cabina de passatgers (TCP) de Ryanair han desconvocat la jornada de vaga prevista per a aquest dimarts, però mantenen les parades del 10 i el 13 de gener. Aquest matí han continuat les negociacions per a intentar evitar aquestes dues jornades de vaga.\nConvocats pels sindicats USO i Sitcpla, els tripulants de cabina exigeixen a Ryanair que complisca la legislació laboral vigent a Espanya i que aquest compliment s'estenga a les agències de contractació Crewlink i Workforce, mitjançant les quals estan empleats molts dels treballadors cridats a fer vaga.\nEls sindicats preveuen que la protesta tindrà un "impacte nul" en els trajectes nacionals i "mínim" per als vols internacionals pels serveis mínims establits. D’altra banda, Ryanair ha anunciat en el seu compte de Twitter que espera operar aquest dimarts la programació completa de vols amb destinació o eixida d'Espanya.\nEl Ministeri de Foment ha fixat uns serveis mínims que obliguen Ryanair a garantir el 100% dels vols amb els territoris no peninsulars i el 57% dels serveis internacionals, així com els domèstics sense alternatives de transport inferiors a 5 hores, i el 35% en la resta de les operacions.\nRyanair és la companyia que més passatgers transporta en el mercat espanyol, des d'on opera més de 400 rutes, i té prop de 1.900 de tripulants en les seues bases a Espanya.


noticias Archives - Page 3 of 9 - PSV\nPROJECCIONS > BasqueDokFestival\nPhotographic Social Vision col·labora amb el BasqueDokFestival projectant una selecció formada per produccions audiovisuals de narratives heterogènies entorn de temàtiques relacionades amb el viatge i la migració, i la memòria i identitat. La selecció comptarà amb projectes dels autors Gerard Boyer, César Dezfuli, Oscar Dhooge, Àngel García, Llitera de Maffei, Cristina Nespra, Diana Rangel, Jordi Ruiz Cirera i Pablo Tosc.\nLa tasca que realitza l’Àrea d’Educació de Photographic Social Vision també estarà present amb les peces audiovisuals que recullen moments dels tallers de fotografia participativa Més gent genial i Material sensible; en els quals es promou la inclusió social a través de la fotografia com a eina d’expressió i transformació.\nLa sessió tindrà lloc aquest diumenge 3 de juny a les 16.30h en el marc de la programació del BasqueDokFestival. Pots trobar tota la informació aquí.


Jordi Romagosa i Nebot: Una classe de 60\nJordi Romagosa i Nebot\nBlog personal d'un mataroní, armat, actor amateur, cantaire, fotògraf aficionat i amant de la natura. Canto a la Missa de les Santes, surto als Pastorets, desfilo amb els Armats i a la Processó del Divendres Sant, activitats que són Patrimoni Cultural de Mataró. Sóc l'únic mataroní que les fa totes.\nUna classe de 60\nSempre que puc, m’agrada escoltar alguna tertúlia d’aquestes que fan per la radio. Molts cops únicament l’escolto sols una estona, tot depèn del que estigui fent. Alguns cops tracten temes força interessants i deixen anar comentaris i suggeriments que si es posessin en pràctica, tot aniria molt millor. Però molts cops es queden en allò que es podria dir ‘políticament correcte’ i deixen anar sentències per a quedar bé i prou.\nBé, no se’ls hi pot retreure, segons el que diguessin potser no els hi renovarien el contracte. Normalment se suposa que són persones representatives de la societat o ho haurien de ser si més no. Potser a la llarga no és així i sols hi acudeixen polítics, exministres, economistes, filòsofs, periodistes, historiadors, escriptors ... o sigui una representació una mica així del conjunt de la societat, però que hi farem.\nVal a dir que molts dels que escolto admeto que tenen una preparació enorme, però d’altres no sé ben bé que hi fan.\nMalgrat tot m’agrada sentir les seves idees i comentaris, però ahir dilluns vaig sentir-ne un que es queixava de l’augment del ratio dels alumnes a les escoles, com a un dels arguments per apaivagar la crisi, criticant el fet de que augmentar un o dos alumnes per classe era un desastre a nivell acadèmic i formatiu.\nJo recordo que durant la meva etapa d’ensenyament obligatori, la majoria de cursos érem 40 per classe, un número ara impensable. Però tampoc ens va anar tant malament a la majoria.\nPerò si ho comento és per recordar la meva etapa com a docent, on al primer curs que vaig impartir el vaig fer a una classe de 60 persones. Sí, sí, seixanta ! I això que era la meva primera feina i era professor novell.\nJo acabava de finalitzar el meu servei militar, allò que ara els joves s’estalvien. L’escola on havia estat alumne em va proposar a començaments de setembre la possibilitat d’entrar com a professor a BUP i COU si hi estava interessat. Jo vaig dir que sí i a preparar-ho tot a corre cuita. Sort que l’equip de professors que hi havia aleshores, on gairebé tots em coneixien de la meva etapa d’alumne i alguns havien estat professors meus, em van ajudar molt en la meva tasca. Però recordo el dia en que el director del batxillerat em va dir que per qüestions d’horaris i d’espais, els dos grups de Matemàtiques de Ciències s’havien d’ajuntar en un únic grup per a fer l’assignatura. La cara que vaig fer deuria ser un poema. Seixanta eren i són molts i més a nivell de l’antic COU, l’actual segon de batxillerat, on si més no la majoria vol treballar per aprovar el curs amb la millor nota possible de cara a la selectivitat i a les notes de tall, però això no priva de que, en un grup tan nombrós, la facilitat per distreure’s és molt més gran.\nAixí i tot la feina es va fer el millor que es va poder i el grup d’alumnes, dels quals en guardo un bon record, també hi van posar de la seva part.\nQuè vull dir amb aquesta experiència personal, doncs que potser no comparteixo l’alarma que provoca en alguns mestres el fet de passar de 24 a 26 alumnes, posem per cas. Més alarmant seria el fet de passar de treballar amb dos grups de 30 a un de 60, d’acord, però si jo ho vaig fer sense experiència docent, potser la qüestió és proposar-s’ho.\nPublicat per Jordi Romagosa Nebot a les 13:03\nJordi Romagosa Nebot\nEl Teatre que he fet\nConcert d'Intercanvi a Sant Josep\nEl passat dissabte la coral Primavera per la Pau va oferir un concert Pro-Càritas a l’Església de Sant Josep de Mataró, juntament amb la co...\nTastets de Primavera\nAra fa tot just quatre dies que ha entrat l’estiu, malgrat que les temperatures s’entossudeixin en dir el contrari. Vaja, que ja fa setm...\nConseqüències de la manca de pluges\nSi algú dubta dels efectes de la manca de pluges d’aquest any, aquí teniu una mostra de la gran diferència en un dels nostres embassaments....\nAvui Sant Jordi\nAvui és Sant Jordi, dia del meu patró. Els carrers s’omplen de gent amb ganes de vendre roses i llibres, i gent amb ganes de comprar, si a...\nBones Festes 2016\nBanco de Imàgenes y sonidos\n“UN PLANETA D’AMOR” (Vídeo)\nFesta de Promoció i Torre Llauder\nCompanys de curs (2)\nCoral Primavera per la Pau (3)\nLes nostres coses (10)\nAmparo Gombau Aparicio\nAngel Martorell de Mingo\nEstefanía Aragón Fernández\nLidia Solé Vivancos\nSílvia Crespiera Maldonado\nPot ser d'interès\nActiva't en la recerca de feina\n© Jordi Romagosa i Nebot (2012-2018). Tema Picture Window. Imatges del tema creades per wibs24. Amb la tecnologia de Blogger.


Fonollosa vol seguir apostant per la transformació urbanística, un dels seus signes d’identitat\nPàgina principal >> Les Noticies >> Fonollosa vol seguir apostant per la transformació urbanística, un dels seus signes d’identitat\nLa plaça Mare Caterina, al barri del Camí Fondo, ha estat l’escenari d’un nou acte de campanya electoral de la formació Junts per Martorell. La transformació urbana del poble, els ajuts als col·lectius en risc d’exclusió social i l’aposta per la cultura en totes les seves vessants, han estat els eixos programàtics explicats aquest dissabte. Hi han intervingut el candidat Xavier Fonollosa i els seus companys de llista, Núria Canal, Albert Fernández i Sònia Pinedo.\n“La transformació urbana és una de les petjades que ens identifica més clarament”, ha afirmat l’alcaldable Xavier Fonollosa. En els propers quatre anys, s’ha compromès a “reformar tot el passeig de Catalunya, entre Buenos Aires i el Camí Fondo, reurbanitzar el barri Verge del Carme, ampliar el Pavelló Esportiu Municipal per transformar-lo en un PAV6, i renovar el Teatre d’El Progrés per ampliar-ne la caixa escènica”. Fonollosa també ha destacat la futura ampliació de l’Hospital de Martorell i la instal·lació d’un Centre d’Urgències d’Atenció Primària (CUAP).\nAlbert Fernández, número 10 a la llista, ha remarcat que “hem donat resposta a les necessitats actuals de Martorell, però pensant en el Martorell del futur. Un dels nostres principals objectius són les persones, per això hem estat un dels pobles que ha destinat més recursos a les ajudes socials per a qui més ho necessita: la gent gran, les famílies en risc d’exclusió social, els aturats o els joves”.\n“Ens sentim orgullosos quan la gent de fora valora la transformació del nostre poble. Ara, tot està vinculat, tenim espais macos, verds i agradables”, ha subratllat Sònia Pinedo. La quarta suplent de la llista ha posat l’accent en el suport al desenvolupament cultural, a través de fires com el Vimart, el festival musical PAS, la nova Biblioteca o la transformació de la Nau 2 de Ca n’Oliveres”.\nNúria Canal, vuitena suplent, ha fet un paral·lelisme futbolístic amb les 14 regles de Johan Cruyff per descriure cadascun dels membres de la llista electoral. En aquest símil, ha qualificat Fonollosa de “l’entrenador” que ha de seguir “transformant Martorell en positiu”. Canal ha asseverat que l’actual alcalde és “un treballador incansable i un gran lluitador pel que creu”. “Ha visitat més de 10.000 cases els darrers quatre mesos per escoltar el que els ciutadans li havien de dir. En Xavier no fa política, només treballa per al seu poble i per a les persones que hi vivim. Això és el que ell entén per ser alcalde i el que transmet al seu equip”, ha reblat.\n“Hem de treure un gran resultat per seguir treballant per Martorell. Ens heu d’ajudar votant-nos, però també explicant a tothom que cal anar a votar, que no hi ha res guanyat, que ens pot anar de pocs vots i els necessitem absolutament tots. Us demano que ens torneu a fer confiança i que feu aquest últim esforç per aconseguir la victòria que necessitem perquè Martorell segueixi avançant a velocitat de creuer, com ho ha fet els darrers anys”, ha tancat Fonollosa.


Ecosistema startup valencià | Alfons el Magnànim\nInici >> LLIBRES >> Ecosistema startup valencià\nFugacitat, ombres i llum\nLa investigació de Sílvia López Martín sobre l’ecosistema startup valencià reflecteix la visió dels diferents grups i elements que componen aquest àmbit i la realitat d’un univers en canvi, on el màrqueting juga un paper bàsic i on sorprén l’actitud quasi vocacional d’alguns individus. Amb els anys canviaran noms i responsabilitats, però aquest ecosistema mostra un vigor i una realitat per a impulsar la societat valenciana com un vertader eix d’innovació ple de reptes i empreses emergents.\nSilvia López Martín viu a València, és llicenciada en Ciències de la Informació (1995-2000) i màster en Direcció de Màrqueting i Comunicació Empresarial per la Universitat Politècnica de València (2013). Actualment treballa en el departament de comunicació i xarxes socials d’una coneguda ONG. En els seus vint anys d’experiència en l’àmbit del periodisme ha treballat en comunicació institucional, premsa escrita, televisió, agències de màrqueting i xarxes socials. Com a redactora ha treballat de guionista en moltes produccions audiovisuals, tant en programes diaris informatius com d’entreteniment. Ha dirigit gabinets de premsa i ha ocupat llocs de responsabilitat en diferents empreses i programes de televisió. Totes aquestes tasques han sigut compatibles amb altres treballs de màrqueting d’atracció, correcció d’estil o redacció de textos publicitaris.


Institut Dolors Hortal - Estètica activa: de març 2019\nAra et toca a tu: mima’t mama\nRecupera la teva silueta amb un tractament postpart natural, efectiu i personalitzat\nEnhorabona mama! Després dels 9 mesos d’embaràs, per fi tens el teu nadó als braços. Comença una etapa molt especial i, alhora, molt intensa. I també deixes enrere un període que ha portat molts canvis al teu cos i segur que vols recuperar la teva figura de manera saludable i efectiva. El teu bebè necessita totes les atencions, però tu també t’has de cuidar i és molt positiu que busquis espai i temps per sentir-te bé amb tu mateixa. Què et sembla si comences l’any amb aquest bon propòsit?\nLa maternitat és una de les etapes més boniques i especials de la vida de les dones. No hi ha dubte. Ho puc dir com a dona i com a mare, però també com a psicòloga i com a esteticista, perquè fa més de 25 anys que ajudo moltes mames a recuperar la seva forma física de manera natural i efectiva, després de donar a llum. I gràcies a la meva experiència personal i al testimoni de moltes altres mames que han confiat en mi, també puc dir que en aquest període vital tant important és cuidar el nostre bebè com cuidar-nos a nosaltres mateixes i deixar-nos mimar. I així va néixer el Mètode MIMA’T MAMA, el mètode de recuperació postpart que des de l’Institut DH apliquem i millorem any rere any amb èxit a Girona.\nTRACTAMENTS POSTPART NATURALS, EFECTIUS I PERSONALITZATS\nA l’Institut DH tenim una llarga experiència en tractaments postpart basats en el nostre Mètode MIMA’T MAMA. Treballem amb una gran varietat de tecnologies no invasives d’última generació que ens permeten assegurar resultats ben personalitzats per recuperar la silueta després de l’embaràs i el part. Cada cos és diferent i no hi ha cap persona i cap mama igual, totes són úniques i, per això, adaptem els tractaments a les necessitats personals per assolir els resultats desitjats combinant diferents tecnologies i de manera natural, fet que també et permetrà seguir alletant el teu bebè. A l’Institut DH creiem en la importància de veure’s i sentir-se bé després de la maternitat i des de fa més de 20 anys hem ajudat moltes mames a tornar a lluir esplèndides, a tornar-se a sentir femenines i atractives.\nIgual que el cos d’una mama canvia durant l’embaràs, després del part el procés hauria de ser invers, si bé un conjunt de factors pot fer més lenta o difícil aquesta recuperació. Amb el Mètode MIMA’T MAMA podràs començar ben aviat a recuperar la teva silueta després del part, encara que estiguis alletant el teu bebè perquè comptem amb tecnologies no invasives adaptades a aquesta especificitat. Els tractaments postpart de l’Institut DH estan en evolució constant incorporant novetats tecnològiques que ens permeten remodelar el cos de les mames sense cap invasió, de manera natural i efectiva. I no hi ha un tractament estàndard, hi ha tractaments personalitzats adaptats a cada cos i cada necessitat.\nMama, et proposo començar l’any deixant que et mimin. Saps que si tu estàs bé, el teu entorn també estarà bé? Està clar que sí! Si vols el millor pel teu bebè també has de voler el millor per tu. Veure’t guapa, sentir-te bé amb el teu físic és positiu per tu i els teus i ha arribat l’hora que et deixis mimar. Posa’t en mans de professionals amb experiència demostrada i comença a planificar ja el teu tractament postpart.\nPublicat per Institut DH a 0:56 0 comentaris


Marzà: 'Almassora compta per ara amb 16,2 milions d'euros per a infraestructures escolars'\nEn aquest sentit, el màxim responsable d'Educació de la Generalitat ha volgut transmetre a les famílies i als equips directius de les escoles i dels instituts d'Almassora que "l'escola en moviment que estem construint entre totes i tots té el seu puntal en vosaltres, les famílies i els docents que dia a dia treballeu de valent i participeu en l'aprenentatge dels xiquets, xiquetes i joves d'Almassora".\n"Sempre hem estat i sempre estarem al vostre costat per a posar solució a les nefastes infraestructures que ens va deixar l'antic govern i per a implantar la qualitat educativa que estem duent a terme amb més professorat i més recursos educatius per a l'alumnat d'Almassora", ha continuat.\nEn aquest sentit, Marzà ha afegit que "però no només el Regina Violant. Hem realitzat ja diverses actuacions de millora i retirada de fibrociment a l'EI Sant Josep, a l'IES Álvaro Falomir i al CEIP Doctor Errando Vilar".\nSegons Marzà, "aquest no és un tema menor. Hem passat de la urgència a superar les retallades de l'antic govern en matèria educativa, perquè per a nosaltres l'educació està al centre de totes les polítiques. Per això estem ja invertint 1.300 euros més per alumne que abans".\nA més, aquest curs hi ha auxiliars de conversa en anglés a 4 centres educatius de la localitat, el CEIP Cardenal Cisneros, el CEIP Doctor Errando Vilar, el CEIP Regina Violant i el CEIP Ochando.\n"És molt important també garantir de manera efectiva l'aprenentatge de llengües a l'alumnat i que puga adquirir competència lingüística en anglés a l'escola sense haver de pagar-se acadèmies de la seua pròpia butxaca", ha explicat Soler.\nMarzà: 'Almassora compta per ara amb 16,2 milions d'euros per a (...)


Ana Mª Falcón Durán 14 febrer 2013 at 09:47\nHe estat llegint aquest article amb mola atenció, ja que, tot i que al principi no era emocionant al final m’ha sorprès molt. Està molt bé el fet de defensar els ideals que cadascú té, però m’ha semblat molt cruel les tortures que li van fer patir a aquella pobre nena petita. Tampoc tenia ni idea de que Laia era el mateix nom que Eulàlia ni que hi havia una estàtua a Barcelona. Quan vaig a Extremadura (Mérida en concret)hi ha un carrer que es diu Sta. Eulàlia, un forn de pa, etc… infinitat de coses que porten aquest nom. Ara acabo de comprendre el significat, que Mérida és una ciutat romana que encara conserva característiques de l’època i el mite Eulàlia va ser molt important.\nAlba Domínguez Gómez 19 febrer 2013 at 21:29\nM’ha agradat aquesta història que va sobre santa Eulàlia. Aquesta noia parla amb déu sobre el cristianisme i es torna de la religió monoteista. Moltes felicitats Laia per aquest artícle tan bonic!\nEl meu nom prové del llatí i significa blanca i refulgent com l’aurora. També amable, suau, cordial, sagaz. Li agrada l’armonia de les formes i els métodes persuasius. Li agrada sentir-se alabat.\nCristina Edo 5 març 2013 at 19:25\nQue bonic article! Moltes felicitats a l’autora ha fet un molt bon treball.\nCristina Edo 5 març 2013 at 19:29\nEl meu nom és Cristina, és un nom Femení d’origen Grec.Variant femenina de Crist. Seguidor de Crist.\nAina Barnat 7 març 2013 at 23:59\nFelicitats! és un molt bon conte, jo no coneixia la història d’Eulalia, pero gràcies a tu ja la coneixo.\nEl meu nom és Aina: és d’origen greg per el que he trobat i significa bellesa amagada.\nCarla Latorre 22 octubre 2013 at 14:44\nHas fet un bon treball, i personalment no tenia ni idea sobre l’història de Eulalia, i ara m’ajudat saber una mica més d’aquesta dona.\nEl meu nom és Carla: té un origen Germànic i significa la més forta.\nPingback: La basílica de Santa Eulàlia | Aracne fila i fila\nIria Rael 25 febrer 2015 at 15:53\nBona recreación, no coneixia la història d’Eulalia, a Barcelona hi ha una estatua seva.\nPensó que les tortures que li feian a la nena perita són molt cruels.\nEl meu nom prové de Galicia i simbolitça a una guerrera celta.\nariadnaruiz 12 març 2015 at 17:09\nM’ha agradat molt aquesta recreació, la meva cosineta es diu Laia que es el deminutiu de Eulàlia, segons la meva tieta, Santa Eulàlia és la patrona de Barcelona, per això a Barcelona hi ha una estàtua.\nTambé penso el mateix que la Ira en l’aspecte que es super cruel el que li feien a la pobre nena. Com es pot torturar a una nena inocent d’aquesta manera? Jo no ho entenc.\nPingback: Las 13 rosas d’Emilio Martínez-Lázaro | La cinta de Νίκη\nIrene Sanz 7 febrer 2016 at 15:50\nTrobo inhumà i cruel que la nena hagués de passar per totes aquelles tortures. No hi ha perdó que valgui.\nValentina Restrepo 8 febrer 2016 at 18:37\nEstà molt ben fet aquest article, m ‘ha agradat molt ja que jo coneixia la historia d’Eulàlia però aquí l’has sabut representar molt bé en aquest article. Jo el que recordava de santa Eulàlia és la llegenda que diuen de que la van tirar per una baixada dins un barril ple de claus. Es molt interessant aquest article i molt educatiu. Felicitats!\nMargalida Capellà Soler 1 octubre 2016 at 14:30\nEl racó de Clio amb Arnau Lario a Tot d’una de ràdio Premià de Mar


Vatican cosy apartment Roma Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Di Monte Del Gallo 99 A, El Vaticà, Roma, Itàlia, 00165 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Vatican cosy apartment\nDissenyat tant per oci com per negoci, Ave Hospes està situat idealment a El Vaticà; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Ave Hospes asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Ave Hospes es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Roma, el Ave Hospes és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nCal que informeu el Ave Hospes de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Gestió d'Aigües i control de Legionela | Ecostudi\nEl departament de Gestió d'aigües de l’empresa ECOSTUDI ofereix solucions integrals en el camp del control i prevenció de la legionella especialitzades en instal·lacions d’aigua de consum humà.\nLes tasques desenvolupades per la nostra oficina tècnica, conjuntament amb el nostre personal de camp, permeten donar solucions als requisits legals en matèria d’instal·lacions d’aigua sanitària de consum humà. Les tasques que desenvolupem comprenen des de la redacció de projectes, la instal·lació de sistemes de potabilització, fins a la prevenció i control periòdic de la instal·lació per prevenir l’aparició de la legionella.\nLa salut de les persones i la seguretat de les instal·lacions, la nostra raó de ser.\nPLA D'AUTOCONTROL I GESTIÓ (PAG)\nGestió, vigilància i control de les aigües de consum humà, i redacció i aplicació dels Plans d’Autocontrol i Gestió (PAG) segons el Reial decret (RD) 140/2003, de 7 de febrer, pel qual s’estableixen els criteris sanitaris de la qualitat de l’aigua de consum humà\nNeteja i desinfecció de les instal·lacions per part de personal titulat seguint els protocols establerts per la legislació sectorial d'aplicació.\nElaboració del programa de manteniment de les instal·lacions amb “major” i “menor” probabilitat de proliferació i dispersió de legionella d'acord amb el Reial Decret 865/2003 i el Decret 352/2004 de prevenció i control de legionella.\nAnàlisi de Perills i Punts de Control Crítics.\nAVALUACIÓ DE RISC\nAvaluació anual de risc de proliferació i dispersió de legionella segons el protocol del Ministeri de Sanitat i Política Social.\nRecollida i anàlisi de mostres d'aigua en punts representatius de les instal·lacions per a la determinació de la presència de legionella.\nINFORME DE MESURES CORRECTORES\nEstudi de la instal·lació i proposta de mesures correctores aplicables per tal de dis- minuir el risc de proliferació i dispersió de legionella.\nInstal·lació de cloradors, filtres de partícules, dosificadors d'antiincrustant i anticorrosiu, descalcificadors, etc.\nAvís Legal i Política


Sobre el nomenament d’en Grasa al Consell de Transició Nacional | Malgrat tot\n« Lliçons d’Islàndia: la indignació sense fons no canvia res ‘La qüestió no és tenir por o no, sinó tenir-ne i continuar fent el que cal fer’ »\nAlfons Banda (17:14:07) :\nQuantes coses es poden dir i recolzar amb un text senzill i clar que comparteixo del tot!\nToni Viader (09:08:47) :\nBen dit Jordi.\nNo entenc perquè no voler un exèrcit ha de ser un complex. Més aviat és acomplexat aquell que vol ser igual als altres encara que sigui a base de fer tonteries, no?\nChristian (20:40:44) :\nÉs un complexe per què a casa nostra, i llògic pensar que a molta gent li entra alèrgia només de pensar en exèrcits quan precisament aquests mitjançant la tirania de l`ocupant castellà al llarg del segles ens ha oprimit molts vegades, la gent ingènuament esquiva el tema d`una veritat certera i ràpidament comprobable en qualsevol moment si es disposa d`accés a internet i no pas per veure-ho viatjant-hi per exemple. TOTS els estats del món tenen una Defensa, i els que em treureu d`exemple també en tenen una que esdevé d`una dependència delegada a una d`altres que a canvi de diners o interessos afins els tutelen. Ara la pregunta del complexe, vista ja fa trena anys enrera amb la re-instauració dels Mossos d`Esquadra com a model policial propi, és que a qui de vosaltres li importa si disposem d`un grapat d`homes i dones que entrenen com a vocació de pertànyer a un ‘modus vivendi’ militar català ? A ningú se li obliga a servir si no es vol, ah! no ! espera sí que s`boliga a vegades, tristament quan ens hem topat amb una guerra que no provocàrem i NO disposàvem d`exèrcit de Defensa per vèncer aquells que intentaren ocupar-nos per oprimir-nos. Així ens ha anat i val més que persones com en Grasa posin una mica de Seny real i no pas demagògia utòpica quan en realitat a la Catalunya-estat sí tindrem aquestes estructures per què són quelcom que configura un estat com els damés, ni més ni menys. Complexe, és quelcom que per gent com vosaltres s`haurà de simplement canviar-li el nom per “Formacions d`equips de risc” o “Brigada especial de defensa exterior” etc… En comptes de simplement anomenar-li per el que és, una Defensa que contribueix a la pau al món dels estats lliures i democràtics. Llavors algú de vosaltres potser sí que s`enorgulleix de la nomenclatura que ha aconseguit i anirà per el planeta presumint de “al meu estat no en tenim d`això” i creiu-me, no trobareu casi ningú que no us miri pensant per dintre que és una irresponsabilitat com una altre, passi el que passi o pugui passar el que pugui passar.\nJa ho diuen : “La Pau és la enemiga de la història” Llegiu si us plau.


El concert de Paco Viciana requerirà inscripció prèvia (gratuïta) - CN BANYOLES\nEl concert de Paco Viciana requerirà inscripció prèvia (gratuïta)\nEl proper concert del cicle de música clàssica Concerts d’Aigua, el de Paco Viciana del diumenge 15 de desembre, requerirà d’una inscripció prèvia (aforament limitat). Es tracta d’una actuació extraordinària en què el pianista i compositor presentarà una obra exclusiva per a l’ocasió titulada Llums dins l’aigua, que es combinarà amb poemes de Josep Navarro Santaeulàlia.\nEl funcionament d’aquesta inscripció serà presencialment a secretaria o a través de la pàgina web (nominal i individual en els dos casos). En el cas de la pàgina web l’usuari s’ha de registrar al sistema abans d’inscriure’s. No es disposarà d'una entrada física, sinó que s'haurà d'indicar el nom el dia del concert.


Gran rifa d'un fabulós viatge a Mèxic - Obskené & Teatro Ojo - Programació 2014 - FiraTàrrega\nQuè t'emportaries per sentir la teva llar lluny de la teva terra? A partir d’aquesta pregunta el projecte interpel·la els ciutadans per fer-los participar aportant objectes que els resultin imprescindibles per reconstruir la seva llar. Una reflexió sobre l’exili que, partint d’un viatge imaginari, permet als participants entrar en el sorteig d’un viatge per a una persona a Mèxic, que recrearà la ruta dels exiliats catalans de la Guerra Civil, de Veracruz a Mèxic DF. La proposta consta de tres parts: una instal·lació dels objectes a l’antiga seu de Càritas a Tàrrega, una gala que inclou el sorteig del viatge on els participants explicaran perquè han elegit els objectes i el viatge pròpiament dit, que inclourà trobades amb alguns fills d’exiliats i visites a indrets relacionats amb l’exili republicà.\n* Les persones interessades a participar en el sorteig aportant objectes personals ho poden fer del 27 d’agost al 7 de setembre (de 18h a 20h) a l’antiga seu de Càritas, al C/Mestre Martí nº19 (Espai Sinaia)


Setmana Kubrick a Figueres - Empordà\nSetmana Kubrick a Figueres\n"Recuperar la seva figura i la seva obra, de manera transversal, és un encert sense que hi hagi aniversaris pel mig [...] de la mateixa manera que la resposta del públic figuerenc hagi estat tan bona"\nFigueres | 17·11·21 | 11:05\nAquesta darrera setmana, a Figueres s’ha fet un seguit d’activitats dedicades al guionista, productor i director de cinema nord-americà Stanley Kubrick (1928-1999); des d’un espectacle de dansa It’s a wrap (Kubrick is dead) fins a conferències, projeccions del que probablement sigui el seu film més paradigmàtic 2001: una odissea de l’espai, amb el Cineclub Diòptria, o un concert de bandes sonores La música de Kubrick per recuperar l’essència musical dels seus films, que són bàsiques per entendre tota la seva filmografia.\nUna iniciativa remarcable, i amb un notable èxit, sobre un controvertit cineasta que té la fama de no ser fàcil –no era fàcil de tractar, segons diuen, ni fàcil d’entendre–. El cinema és molt més que un seguit d’imatges en moviment passant per una pantalla; és música, relat, llum i foscor, interpretació i un llarg etcètera d’elements que tenen vida pròpia per separat però, en unir-los en una pel·lícula acaben tenint una certa màgia.\nQuan encara no havia complert 30 anys, el 1957, va dirigir un dels al·legats antimilitarista més vigents avui dia, Camins de Glòria, que va estar prohibida a molts països, entre ells França fins al 1975 i Espanya fins al 1986. Parlem d’un director que no deixava indiferent, que agradava als espectadors malgrat la cruesa de moltes de les seves filmacions i que ho havia aconseguit podent controlar tot el procés de rodatge –un fet al qual hi arriben realment molt pocs–.\nRecuperar la seva figura i la seva obra, de manera transversal, és un encert sense que hi hagi aniversaris pel mig –es compleixen cinquanta anys de l’estrena d’A Clockwork Orange, però ningú ha fet esment–, de la mateixa manera que la resposta del públic figuerenc hagi estat tan bona.\nStanley Kubrick, un director perfeccionista fins a l’extenuació, era capaç de fer i refer una escena tantes vegades com fos necessari per aconseguir allò que ell havia pensat; no en va afirmà «si pot ser escrit o pensat, pot ser filmat».\n1 Mig centenar de persones protesta a Espolla per evitar "que el poble quedi encerclat per molins de vent gegants"\n2 Quan els arbres no deixen veure el pont de la Muga\n3 «Cal explicar la mort de forma clara i precisa»\n4 La Guàrdia Civil pren un gos al seu propietari condemnat per maltractament animal\n5 Els Agents Rurals retiren amb l'ajuda d'un helicòpter els quinze cavalls morts per un atac de gossos salvatges


Bonviure Trek: Els Boscos de Tardor\nEls Boscos de Tardor\nDesprés de l’estiu és moment de preparar-se per rebre l’hivern. El fred s’apropa i el bestiar baixa de les zones altes de les muntanyes, on ha pasturat durant els mesos de bonança. És temporada de fires, de recollir els fruits de la terra i fer rebost, i l’època en què molts ocells emprenen el seu viatge cap a terres més càlides, ara que els dies s’escurcen. Però sobretot, la tardor fa acte de presència i els boscos dominats per arbres de fulla caduca ofereixen un espectacle cromàtic únic, enriquint el paisatge amb infinitat de tonalitats. En aquest article us parlarem d'alguns dels millors indrets per gaudir dels colors de tardor arreu de Catalunya encara que som conscients que ens deixarem alguna que altra zona del nostre país on sens dubte també hi ha grans paisatges de tardor\nMenys hores de sol i més fred fan que uns altres boscos, els del Montseny també canviïn de vestit. Hi són especialment vistosos els castanyers, arbres robusts i corpulents que poden créixer un metre i mig cada any fins assolir els trenta metres. Al Montseny en trobem boscos densos. A la tardor, a més d’obrir els pellons plens de punxes per deixar caure les seves castanyes a terra, observareu com les seves fulles es tornen grogues, taronges i marrons. Aquest procés s’origina amb la disminució de la radiació solar i el descens de les temperatures mínimes, que aturen el procés de fotosíntesi que manté verdes les fulles. Podreu ser testimonis de la metamorfosi màgica del bosc tant als voltants de l’antic xalet de Fontmartina que fins fa pocs mesos acollia la seu del Parc Natural, com a l’entorn de Viladrau, on cada any, el darrer cap de setmana d’octubre, se celebra la Fira de la Castanya. La banda sonora la posarà el cruixit de les fulles caigudes que entapissen els camins.\nUna altra zona molt per gaudir dels boscos de tardor és al Vidranès. En un extrem meridional dels prepirineus, entre les comarques d’Osona, el Ripollès i la Garrotxa sota el nom del Vidranès podem trobar un conjunt de serres i espais naturals. El seu paisatge és d’una gran bellesa i molt representatiu de la Catalunya humida.\nBen a prop, trobem el Puigsacalm i les fagedes d’encant de la serra de Curull. A la tardor podem pujar al Puigsacalm passant per senders envoltats de fagedes espectaculars i paisatges vegetals de gran bellesa. Gaudint del plaer de caminar per l’exquisida serra de Curull, coberta de fagedes, roures i alzines.\nUn altre racó on poder gaudir dels boscos a la tardor és al Parc Natural del Alt Pirineu.\nA les Valls d’Àneu es poden assaborir paisatges de gran bellesa que tenen un atractiu especial en el moment en què els arbres comencen a perdre la fulla. És un territori espectacular per gaudir del silenci i contemplar l’esclat de colors.\nEl conjunt format per l’extens bedollar de la vall de Noarre, i les bordes i prats del fons de vall, esdevé especialment atractiu a la tardor, quan els bedolls es vesteixen de tons grocs i taronges. Aquest paisatge contrasta amb els alts cims propers, que s’enfarinen de blanc quan cauen les primeres precipitacions.\nUna visita a la Vall d’Esterri de Cardós sempre és un plaer per la vista. Els diversos arbres de fulla caduca converteixen la vall en un espectacle en l’estació amb més matisos de colors.\nI finalment, al Bosc de Virós, un dels més valuosos de Catalunya, trobem l’única fageda del Pallars Sobirà. La fageda adopta una fosca coloració ataronjada que contrasta amb els grocs i rojos més vius d’altres caducifolis, i amb els verds més o menys foscos dels pins i avets, predominants en el paisatge forestal.\nEtiquetes: Pirineu, tardor 2013 Publicat per Bonviure Trek


Havia participat en pel·lícules com 'Jerry Maguire' o 'Els bessons peguen dues vegades'\nKelly Preston amb el seu marit en una imatge d'arxiu EFE\nBarcelonaL'actriu Kelly Preston, de 57 anys, va morir diumenge a causa de complicacions derivades d'un càncer de mama, segons ha confirmat el seu marit, el també actor John Travolta. Preston havia participat en pel·lícules com Jerry Maguire. "Amb una gran pena us informo que la meva meravellosa dona Kelly ha perdut la seva batalla de dos anys contra el càncer de mama. Va lluitar de manera coratjosa amb l'amor i el suport de molts", ha explicat Travolta a través del seu perfil d'Instagram. L'actor ha detallat que s'allunyarà durant un temps de la vida pública per estar dedicat totalment als seus fills.\nNascuda a Honolulu l'any 1962, l'actiu va canviar el seu nom, Kelly Kamalelehua Smith, pel de Kelly Preston abans d'aconseguir el seu primer paper cinematogràfic a la pel·lícula Mischief. Al llarg de la seva carrera va treballar en cintes com Els bessons peguen dues vegades, al costat d'Arnold Schwarzenegger i Danny De Vito, o Entre l'amor i el joc, amb Kevin Costner.\nPreston i Travolta es van conèixer l'any 1987, quan rodaven la pel·lícula Els experts. L'any 1991 es van casar a París, en una cerimònia que va tenir lloc a l'Hotel Crillon i que va ser oficiada per un ministre de la Cienciologia, culte que tots dos professaven. Una setmana després es van tornar a casar –la primera cerimònia va ser considerada invàlida– a Florida. La parella va tenir tres fills: Benjamin, Ella Blue i Jett, que va morir als 16 anys a causa de convulsions provocades per la malaltia de Kawasaki.\nObituari John Travolta


Les altes hospitalàries creixen a Girona un 1,35% el 2014 i superen les 68.000 - Diari de Girona\ngirona | a.c. 25.11.2015 | 13:54\nL'any 2014 es van produir 68.245 altes hospitalàries a les comarques gironines, un 1,35% més que l'any anterior, quan van ser 67.336, segons les dades de l'Enquesta de Morbilitat Hospitalària de l'Institut Nacional d'Estadística (INE). produeix arreu de l'Estat, on se'n van regitrar més de 4,719 milions, un 1,8% més que el 2013, fet que suposa el segon augment consecutiu després de quatre anys de descensos deguts al menor nombre d'embarassos i parts com a conseqüència de la caiguda de la natalitat.\nL'Enquesta de Morbiditat Hospitalària ofereix informació sobre les altes hospitalàries amb internament i l'estada mitjana de l'ingrés i en ella s'explica que els motius de les altes, és a dir, quan el pacient deixa lliure el llit que ocupació són curació, millora, mort, trasllat o alta voluntària.\nLes malalties circulatòries van ser la principal causa d'hospitalització a la demarcació, amb 8.725 altes d'hospital; seguides de les malalties de l'aparell digestiu, que van ser 7.924, i les malalties de l'aparell respiratori, que van ser 7.847 durant l'any passat.\nLes lesions i enverinaments van ser les responsables de 7.492 altes hospitalàries a Girona; mentre que els episodis d'embaràs, part i puerperi van motivar 7.389 i els tumors, 5.914 més.\nPel que fa al conjunt de l'Estat, la taxa de morbiditat -el nombre d'altes per cada 100.000 habitants- va ser de 10.160, un 2,1% més que el 2013, fet que suposa el segon ascens després de nou anys de caigudes.\nPer sexe, els embarassos, parts i puerperi continuen sent la primera causa d'hospitalització de dones, amb el 19,7% del total de les altes en 2014, seguides de les malalties de l'aparell circulatori (11,1%) i les de l'aparell digestiu (10,3%). En els homes, les malalties que van generar un major nombre d'hospitalitzacions són les de l'aparell circulatori, amb el 15,6% del total, seguides de les del digestiu (14,4%) i les respiratòries (13,6%).\nL'edat mitjana de les persones que van rebre l'alta és de 55,2 anys, una edat que ha augmentat en més de quatre anys des del 2006, segons càlculs de l'INE.\nUna de les dades destacades de l'enquesta és que les estades hospitalàries provocades per malalties mentals segueixen en augment i ja suposen el 9,7% del total, un percentatge que contrasta amb l'escàs nombre d'altes amb aquest diagnòstic, que només representen el 2,5% d'aquestes.\nLa diferència entre les estances i les altes radica que es tracta de patologies que, en la majoria dels casos, requereixen hospitalitzacions molt llargues, amb una mitjana de 25 dies que varien molt si el centre és públic o privat, ja que en el primer cas el pacient està ingressat una mitjana de 18,19 dies enfront dels 45,4 dels privats.\nLa mateixa enquesta assenyala que les malalties de l'aparell circulatori, els tumors i les malalties de l'aparell respiratori continuen sent la principal causa d'hospitalització a Espanya, amb el 15,1%, el 11,6% i el 11,5%, respectivament.


Bioctmablog: La història d'uns ocells que Darwin va ficar dins del mateix sac\nLloc de trobada dels alumnes de Biologia i CTMA del Col·legi Pare Manyanet\nLa història d'uns ocells que Darwin va ficar dins del mateix sac\nRECERCA EN ACCIÓ (Jordi Serrallonga). Els científics que avui treballem a les illes Galápagos encara utilitzem eines idèntiques a les que empraren els naturalistes noucentistes. Per exemple, la prospecció geològica del terreny, la identificació de plantes, l'observació pacient de la fauna, les anotacions en les nostres llibretes de camp, etc.\nPerò altres coses han canviat enormement gràcies a la tecnologia i els nous mètodes científics: Darwin desembarcava a les Galápagos sempre acompanyat de la seva escopeta. La manera d'estudiar noves espècies animals, potser fins aleshores desconegudes, era capturar-les i conservar-les mitjançant la taxidèrmia. Després eren enviades als Museus d'Història Natural i altres institucions científiques.\nEscopetes per aplegar la col·lecció\nAvui, els naturalistes ja no cacem animals a les Galápagos. Les nostres càmeres fotogràfiques, o la recollida de mostres (a partir d'animals que són capturats de forma no agressiva durant un moment puntual), han substituït les escopetes. Però el jove Darwin, que alhora era un gran aficionat per la cacera esportiva –més tard es penedí d'aquesta activitat tan arrelada entre les classes benestants britàniques–, sí va fer ús de les seves carabines per a reunir la col·lecció ornitològica de Galápagos (tot i que alguns dels ocells van ser capturats amb barrets i amb les mans degut a la confiança que mostren els animals de l'Arxipièlag).\nEl sac dels pinsans\nCharles Robert Darwin, pel que fa a les aus de Galápagos, va dedicar especial atenció als sinsontes o cucuves. Són uns ocells capaços d'emetre una gran varietat de sons, alguns d'ells molt bells. En canvi, no va mostrar tant interés per uns petits ocells que reben el nom de pinsans. Els mascles són de color negre i les femelles tenen un plomatge més aviat gris. Els pots trobar per arreu de les Illes Galápagos: des de les laves i els manglars de la costa, passant per la zona de vegetació àrida fins arribar a les zones altes més humides. Però també comparteixen hàbitat amb els petits nuclis de població humana. Així, no es estrany que a la cafeteria dels petits aeroports de la illa de Baltra o de San Cristóbal els pinsans passegin per sobre les taules a la recerca de molles de pa, o restes de pastís. Envaeixen pacíficament els jardins particulars i privats, i fins i tot cometen la gosadia de posar-se sobre el cap de l'expedicionari.\nA mesura que anava visitant diferents indrets de les illes Galápagos, Darwin capturava aquests pinsans i, pensant que es tractava de diferents varietats d'una mateixa espècie, els ficà a tots dins d'un mateix sac: el sac dels pinsans de Galápagos. Què va passar amb ells? La història és molt interessant però fins aquí puc escriure. Abans he d'explicar-vos moltes més coses que som descobrint a mesura que resseguim les petjades de Darwin a les Illes Encantades.\nPublicat per X. Garriga\nQuina información tens de la qualitat de l'aire de Barcelona?\nLlocs per a consultar...\nC. de la Terra i del M. Ambient\nMicrobiologia (ASM) USA\nLa història d'uns ocells que Darwin va ficar dins ...\nSegueix-nos by Email


Martí i Franquès, Antoni « Galeria de científics catalans\nHome » Cientifics > Martí i Franquès, Antoni\nAltafulla 1750 - Tarragona 1832. Botànic.\nL'obsessió que es convertí en el gran treball -inèdit- de la maduresa de Martí va ser la recerca sobre fermentacions i putrefaccions. A partir d'exàmens meticulosos que portà a terme durant anys, feu assajos sobre la germinació espontània de les plantes que, en aquell moment, encara no havia estat refutada pels descobriments de Pasteur. Però les observacions de Martí no solament parlaven de ciència, sinó que des del seu punt de vista religiós també parlaven de fe. Com expressava Josep Iglésies, «dins l'atmosfera d'inicis del segle XIX, el nostre Martí creia vorejar el dogma i n'era tot temorós». I en paraules del propi Martí: «Puc jo, sense faltar a la fe cristiana, sospitar que entre la creació del cel i de la terra, o dels quatre elements de què parlen els primers versicles del Gènesi i la producció de les plantes i els animals s'escolaren molts milers d'anys? (...) S'oposa la fe el pensar que la creació de plantes i animals fou obra de la virtut que va donar Déu als quatre elements i que aquesta creació va durar molts i moltíssims anys?». Aquests dubtes afegits a la seva exagerada humilitat van fer que mai publiqués cap dels resultats que en va treure.


Preguntes freqüents Assemblea General de socis Compromissaris - FC Barcelona\nHomeSocisPreguntes freqüents Assemblea General de socis Compromissaris\nPreguntes freqüents Assemblea General de socis Compromissaris\nPuc venir acompanyat?\nEls compromissaris poden assistir-hi amb un sol acompanyant (major d’edat), però la ubicació del soci compromissari i la del seu acompanyant seran diferents dins el recinte del Palau de Congressos.\nPuc aparcar si vinc en cotxe?\nI si no he confirmat i vull venir el mateix dia?\nEs recomana portar el carnet de soci per tal de facilitar les dades de l’acreditació.\nEn el moment de l’acreditació s’entregarà als socis compromissaris el carnet que acredita aquesta condició i la memòria del Club de la temporada 2013/14. Per tal de poder-se acreditar és necessari el DNI o algun document oficial.\nHorari de l’OAB el dia 18 d’octubre\nL’Oficina d’Atenció al Barcelonista estarà oberta de 10 a 20.45 hores.\nQuè és l’Oficina del Compromissari (OC)?\nL’espai està ubicat a l’OAB i serveix de lloc de trobada, de consulta i de debat dels socis compromissaris amb mandat vigent sobre els assumptes de l’ordre del dia de l’Assemblea.\nEl Punt d’Atenció de l’Oficina del Compromissari estarà obert fins al mateix dia 18 d’octubre un cop finalitzi l’Assemblea.\nPuc fer arribar propostes i suggeriments per a l’Assemblea?\nPot fer-nos arribar les seves propostes i suggeriments per a la propera Assemblea del dia 18 d’octubre a través d’un formulari habilitat al lloc web del Club.\n[[BOTOVERMELL::Accedeixi al formulari ‘T’escoltem compromissari: ++el Club, més a prop seu’ ::http://taquilla.fcbarcelona.cat/cat_v2/formassamblea2014.php::HOR::NF::NO-TRACKING::::::]]\nDurant el migdia s’oferirà un refrigeri?\nEn previsió que la sessió es perllongui fins a la tarda, està previst suspendre-la durant una hora, per servir un refrigeri als assistents, i reprendre posteriorment la sessió.


Mare Terra - Fundació Mediterrània - Amics i detractors\nEs va publicar el dimecres, 07 agost 2013\nArticle d'Àngel Juárez, president de Mare Terra Fundació Mediterrània i de la Coordinadora d'Entitats de les Comarques de Tarragona.\nA aquestes altures de la vida no canviaré la meva manera de ser. Amb els meus encerts i els meus errors estic on he arribat, aquí, sent conscient que de tot s'aprèn. Acabo de mirar la meva pàgina de Facebook i m'he adonat que entre els més de 5.000 amics i coneguts que em segueixen en aquesta xarxa social hi ha persones de tot el món, de totes les professions i edats.\nLa tasca pública que realitzo a través de Mare Terra Fundació Mediterrània, de la Xarxa Internacional d'Escriptors per la Terra o de la Coordinadora d'Entitats de les Comarques de Tarragona dóna com a resultat aquest ampli espectre d'amistats i sobretot molts coneixements. És clar, i té la seva lògica, que no sempre despertes passions entre tots i que en el camí se't instal·len certs detractors, perquè no m'agrada anomenar enemics, que intenten minar-te teves accions.\nQuan fan l'esforç en va i comproven com tu segueixes avançant i treballant, només els queda, com a solució als seus fracassos, la crítica destructiva i demagògica. La exerceixen en aquells mitjans de comunicació on és fàcil amagar la identitat per mentir i explicar bajanades sense que et demanin explicació.\nSé que no els canviaré, ni tinc ganes de fer-ho, però crec que és molt trist que hi hagi qui perdi el temps provant a desgastar. Són casos comptats, una gota en aquest oceà d'afecte, comprensió i amor on habito amb els meus éssers estimats, amics molt propers i moltes altres persones amb les que comparteixo projectes, converses, cafès o simplement una salutació agradable i de cor.\nEn el fons sé que aquests personatges, els que em critiquen sense més i mancats de motius, són pobres frustrats sense valors que no saben encara què és treballar per a la societat, ajudar els altres, desenvolupar projectes, establir equips de cooperació, escoltar els que no tenen veu i fer-la arribar on toqui, conscienciar la societat i aprendre d'ella, lluitar dia a dia sabent que la tasca duta a terme té les seves recompenses.\nI també crec, sense ànim de ser sarcàstic, que els he de donar, en certa manera, les gràcies. Perquè sense les crítiques plenes d'enveges, encara que en molts casos siguin dolentes i destructives, un es pot dormir o baixar el ritme. D'aquesta manera, veient actuar d'aquesta manera tan trista però actuant, sé que no hi ha un possible alto en el camí, que he de caminar cap endavant. Brindo per ells, pels frustrats que aconsegueixen que totes aquelles persones que estimem aquest planeta i volem una constant millora de la societat seguim en peu i desperts.\nEspero que algun dia es jubilin, perquè alguns d'ells porten amb mi tota la vida i no s'esgoten, però també sé que tindran relleu. Diu una frase que l'enveja és l'adversari dels més afortunats. Una altra cita conclou que el suprem art de la guerra és doblegar a l'enemic sense lluitar. I ja sabeu, tots els que em coneixeu, que jo sóc un home de pau, que creu abans en les paraules que en els fusells. A ells els dedico aquestes per seguir amb aquesta batalla sense treva: Gràcies, il · lustres detractors de la meva vida. Seguiré caminant, lluitant i volent ... fins el meu comiat.


Sense foto - blogs.flog.cat\nSe'ls ha esguerrat la foto. Si el que es pretenia ahir era poder posar a totes les portades la imatge d'un president entrant a declarar davant el jutge, com a imputat d'una colla de suposats delictes, els ha sortit fatal la cosa, perquè el que van obtenir és la imatge de milers de persones, encapçalades per quatre centenars d'alcaldes -elegits democràticament- donant suport a un president orgullós i digne, que assumeix tota la responsabilitat política del 9N.\nNo els ha sortit bé la jugada. Es pensaven que Mas estaria sol, o gairebé, un cop imputat, i no, no estava sol, ni de bon tros, i així ho va veure tothom arreu del món. I és que diguin el que diguin els missatges oficials, portar davant la justícia un procés democràtic no es pot justificar, de cap de les maneres, embolicant-se en la bandera de la democràcia. Portar un president davant el jutge per posar urnes sense cap valor legal només es pot entendre des del fanatisme, la incompetència i l'absoluta manca de respecte a la justícia i als valors que es diu que es volen preservar. I així ho entendran tots els governs democràtics, els agradi o no.\nAhir els va tornar a sortir tot malament a aquells que no escolten i que només actuen moguts per la ràbia i per la impotència. I és que ahir, la foto del dia va ser la d'una multitud que defensa els seus actes i la seva voluntat i que és al costat de qui va tenir la gosadia de fer realitat una demanda social majoritària; votar per decidir el seu futur.\nCom diria el president Mas de Polònia: "Oh! quina mala sort".\nComentaris (0)16-10-2015 06:15:17


Art modern Archives - Col·lecció Gelonch-Viladegut\nLa modernitat és una cosa antiga. El terme modernus va aparèixer per primer cop als textos del polític i escriptor llatí Casiodor, al segle VIè. Modernus per a ell és allò que posa de manifest el que és propi del modus, és a dir, el que manifesta la qualitat d’allò […]\nAquesta és la segona entrega sobre les millors exposicions de la tardor arreu del món. Com en qualsevol tria, d’aquesta també només n’és responsable qui la fa, però em sembla que no en quedareu decebuts. Hi ha molt de bo i hi haurà feina a escollir. Les exposicions es presenten […]


El Suprem es contradiu i obre ara la porta a tombar la mesura de gràcia\nEls presos polítics a la porta de Lledoners. Susanna Sáez / EFE\nMadridEl Tribunal Suprem revisarà la concessió dels indults als nou líders del Procés que van ser condemnats i empresonats pel delicte de sedició arran dels fets viscuts a Catalunya la tardor del 2017. En un primer moment, la sala tercera va rebutjar l'admissió a tràmit dels recursos que van presentar PP, Cs i Vox perquè considerava que no estaven legitimats per impugnar la mesura de gràcia, però un canvi en la composició de la secció que estudia el procediment ha propiciat el nou criteri. Per tant, cinc jutges del Suprem estudiaran el fons de la qüestió i queda la porta oberta a la revocació dels indults als líders independentistes que Pedro Sánchez va atorgar el 22 de juny de l'any passat.\nLa decisió s'ha pres per una majoria de tres a dos, que emetran vot particular. Quan el 20 de gener d'aquest any la secció va tombar els recursos, també va ser per la mínima. Segundo Menéndez –el president–, Ángeles Huet de Sande –la ponent– i Octavio Juan Herrero van fer prevaldre la seva majoria sobre els jutges Fernando Román i Wenceslao Francisco Olea per inadmetre els recursos dels tres partits de dreta. Després d'aquella resolució, la magistrada Huet de Sande va saltar de la secció cinquena a la primera, i Inés Huerta va ocupar la seva plaça. De perfil conservador, s'ha alineat amb Román i Olea per modificar l'escenari.\nDavant el primer revés, PP, Vox i Cs van anunciar que presentarien un recurs de reposició com a última oportunitat per tombar els indults al Suprem. L'escletxa que s'obria per a les tres formacions polítiques ha donat fruits i ara passa a ser una possibilitat que l'alt tribunal revoqui la mesura de gràcia als presos polítics. Els pròxims dies es donaran a conèixer les interlocutòries i els vots particulars, per bé que el Suprem ha informat que serà en la sentència final del procediment quan es donaran els arguments de per què es considera que els partits de dreta estan legitimats per recórrer.\n"El govern defensa la legalitat de totes les seves actuacions. En el cas dels indults, no només la legalitat, sinó també la utilitat en pro de la convivència i recuperació de la normalitat a Catalunya", ha reaccionat la portaveu del govern espanyol, Isabel Rodríguez, en la roda de premsa posterior al consell de ministres. Precisament, ara el debat passarà a ser si l'indult de l'executiu estava ben prou fonamentat. Algunes de les qüestions que al·legaven els recurrents és que van ser mesures de gràcia de caràcter genèric a nou persones i no individualitzades i que la "utilitat pública" que motivava la decisió era, en realitat, l'interès polític de Sánchez per mantenir els seus socis parlamentaris. "És una primera gran victòria", ha piulat el portaveu de Cs, Edmundo Bal.\nDe la presó en vam sortir més forts i més convençuts que mai. I així ens mantindrem, per moltes vegades que ens amenaceu de tornar-hi. La repressió de l'estat espanyol continua, però nosaltres no pararem, fins a la victòria definitiva. https://t.co/1Vk3TWIUgo\n— Oriol Junqueras 🎗 (@junqueras) 24 de mayo de 2022\nTambé hi ha hagut reaccions per part dels indultats. El president d'Esquerra, Oriol Junqueras, ha lamentat que "la repressió de l'Estat continua". "De la presó en vam sortir més forts i més convençuts que mai. I així ens mantindrem", ha piulat a Twitter. En la mateixa línia, l'exconseller Jordi Turull ha manifestat que les "conviccions continuen sent més fortes que les seves injustícies", i l'exconseller Josep Rull ha qualificat la resolució del Suprem de "venjança". El president d'Òmnium Cultural –entitat que presidia Jordi Cuixart, un dels indultats–, Xavier Antich, ha recordat que el seu objectiu no era "sortir de la presó, sinó enfortir la lluita per la independència". "Faci el que faci el Tribunal Suprem, això és el que ens ocupa", ha piulat. Des del Parlament, el president de la Generalitat, Pere Aragonès, ha denunciat que "el Suprem i la justícia espanyola estan altament polititzats respecte a les qüestions de Catalunya, especialment les cúpules judicials", i ha lamentat que les decisions prenguin un sentit o un altre en funció de si els jutges "són del PP o del PSOE".\nQuin marge té el Suprem per revocar els indults?\nLa sala tercera s’encarrega de resoldre els recursos contra el decret del consell de ministres i des de l’any 2001 s’ha pronunciat més de 30 vegades, especialment en casos d’indults denegats. Hi ha, però, alguns episodis en què el Suprem ha revocat la mesura de gràcia concedida. L’extensa jurisprudència ha establert que el control judicial se circumscriu als “aspectes formals”, i en aquest àmbit no hi ha cap error aparent. Però en algunes ocasions, poques, el Suprem ha anat més enllà. Per exemple, en el cas del Kamikaze, un home condemnat per conduir en sentit contrari, es va obrir la porta a qüestionar la motivació de la mesura. El novembre del 2018 la sala tercera va revocar l'indult, entre altres motius, perquè no tenia “coherència lògica” que es concedís per raons “de justícia, equitat i conveniència social” a partir de dos informes de la Fiscalia i el tribunal que eren manifestament contraris.\npresos polítics Tribunal Suprem