Notícies sobre el procés 1-O - Empordà\nJUDICI 1-O: Indult, amnistia o reforma del Codi Penal\nEls plantejaments per encarar una sentència condemnatòria en el procés contra els polítics catalans presos\nACN 12.10.2019 | 12:23\nEls encausats per l'1-O, durant la primera jornada del judici el 12 de febrer del 2019. POOL EFE\nEls encausats per l'1-O, durant la primera jornada del judici el 12 de febrer del 2019.\nIndult, amnistia o reforma del Codi Penal. Tres plantejaments que han entrat al debat públic arran del judici de l'1-O al Tribunal Suprem com a possibles vies per evitar que els dotze líders independentistes acabin anys empresonats, si la sentència és condemnatòria.\nL'indult és el perdó individual de la pena per part del govern espanyol, no l'ha de demanar necessàriament el condemnat i la llei que ho regula no menciona com a requisit que s'hagi de mostrar penediment. Una llei d'amnistia permetria anul·lar els efectes del delicte per a tots els acusats mentre que la reforma del Codi Penal podria revocar la condemna.\nEls partits independentistes rebutgen l'indult i demanen l'amnistia; PP i Cs s'oposen a qualsevol possibilitat de rebaixar una hipotètica condemna; els socialistes neguen l'amnistia i eviten descartar l'indult mentre que els comuns plantegen reformar el Codi Penal perquè quedi explícit que la rebel·lió i la sedició han de ser amb armes, canvi que tindria efectes retroactius i podria revocar la condemna.\nQuè implica ben bé cada opció?\nL'indult suposa el perdó individual de la pena per part del govern espanyol, que els concedeix per decret aprovat al Consell de Ministres, a proposta del ministre de Justícia. Encara que la decisió és de l'executiu, formalment, és el rei qui els atorga. "És una mesura de gràcia, de caràcter excepcional, consistent en la remissió total o parcial de les penes dels condemnats per sentència", exposa el Ministeri de Justícia al formulari en què explica el tràmit.\nUn indultat no deixa de ser considerat culpable i manté els antecedents penals però evita complir la totalitat de la condemna. La Constitució prohibeix concedir indults generals. Es tracta d'una concessió que es fa a l'individu i no a un grup de condemnats ni a tots aquells que han comès un mateix delicte. Fins que no hi ha sentència ferma -seria el cas de la decisió del tribunal presidit per Manuel Marchena- no es pot concedir. Per tant, un indult deixaria fora els líders independentistes a l'estranger.\nSegons la llei que regula l'indult, que data de 1870, no és un requisit que l'indultat mostri penediment però és un element que l'executiu sol tenir en compte. Tampoc cal que sigui el propi condemnat qui el demani, també ho poden fer els seus familiars o qualsevol persona en el seu nom -sense que hagi d'acreditar que el representa ni que té el seu consentiment-, el tribunal sentenciador, el Suprem, la fiscalia, el jutge de vigilància penitenciària o el govern espanyol.\nAbans de concedir un indult, cal que el tribunal i la fiscalia emetin un informe. També es demana l'opinió de la víctima, quan n'hi ha, i de la junta de tractament del centre penitenciari, si el condemnat és a la presó. Fonts del Ministeri de Justícia han explicat a l'ACN que el criteri de l'actual executiu espanyol és concedir indults només quan els informes de les autoritats judicials són favorables i, asseguren, així ha fet en "l'amplíssima majoria" de casos. Tanmateix, els informes no són vinculants i no és un requisit legal perquè es concedeixi l'indult. "Amb l'indult tot és possible, ja que és molt discrecional", explica la professora titular de dret processal a la UAB, Carmen Navarro.\nDurant el primer semestre de 2019, el govern espanyol ha concedit 39 indults, segons dades del Ministeri de Justícia, que puntualitza que cap s'ha concedit mentre l'executiu de Pedro Sánchez ha estat en funcions. El conjunt de 2018 se'n van concedir 17 i, el 2017, van ser 26. Els indults que s'aproven són una ínfima part de les sol·licituds que rep el govern espanyol, ja que rebutja la immensa majoria. Entre 2007 i 2017 només ha indultat el 4,9% dels sol·licitants.\nReforma de la llei d'indults\nEl Congrés dels Diputats ha abordat els últims anys la possibilitat de reformar la llei d'indults per incloure el veto a la possibilitat d'indultar els autors de certs delictes, per exemple, els polítics condemnats per casos de corrupció o en casos de violència masclista. Arran del judici de l'1-O, el PP i Cs han plantejat prohibir la concessió d'indults als condemnats per delictes de rebel·lió o sedició. L'indult és una figura "criticada i discutible", explica Navarro, perquè hi ha qui la considera arbitrària i una escletxa de la separació de poders mentre que altres juristes que la defensen la veuen útil per evitar un excessiu rigor de les normes penals.\nL'amnistia, l'oblit del delicte\nA diferència de l'indult, que no comporta l'oblit del delicte, l'amnistia implica l'extinció de tots els seus efectes i no només anul·la la pena sinó també els antecedents penals. No està contemplada a l'ordenament jurídic espanyol i hi ha juristes que qüestionen la seva constitucionalitat. El precedent més recent d'amnistia és la de 1977 durant la transició democràtica.\nUna altra via seria la de la reforma del Codi Penal. Una revisió o eliminació dels delictes de rebel·lió o sedició podria implicar que els presos quedessin en llibertat. Segons apunta la professora de la UAB, el principi de retroactivitat de la llei penal quan la norma és més favorable al condemnat podria tenir uns efectes similars a l'amnistia i deixar sense efecte les penes després que els condemnats presentin un recurs al Suprem perquè reinterpreti els fets segons la nova definició del delicte, la qual cosa podria revocar la condemna. La redefinició dels delictes s'hauria d'aprovar per majoria absoluta al Congrés.


dBalears | 02 desembre 2000\nBartomeu March Els hereus del financer i mecenes Bartomeu March, mort el juny de 1998, hauran de pagar pels drets de successió de l'herència 2.000 milions de pessetes. Quan encara falten cinc anys perquè es compleixi el termini per liquidar el deute, el Govern ja ha iniciat els comptes. De moment s'apunta que un 70 per cent de la quantitat pugui ser pagada amb doblers i la resta amb béns culturals. La Conselleria d'Hisenda ha demanat a la de Cultura que valori la biblioteca personal de March, que es trobava a Madrid, integrada per 13.000 títols. M.D.\nSurrealisme Un dels llenços més aconseguits de Salvador Dalí, un quadre de Pablo Picasso i un jardí sensual de Paul Delvaux destaquen a la col·lecció d'art surrealista que se subhastarà dilluns a Sotheby's de Londres. La tela titulada La meva dona despullada mira com el seu propi cos es converteix en escalons, tres vèrtebres d'una columna, cel i arquitectura, de Dalí, i valorada entre quatre i cinc milions de dòlars (entre 800 i 1.000 milions de pessetes), podria marcar un nou rècord en la cotització de les obres de l'artista.AGÈNCIES.\nConcurs juvenil El Club Alfàbia convoca el concurs literari infantil i juvenil Nadal 2000. Per primer cop s'hi han establert dues categories, infantil, de 10 a 13 anys; i juvenil, de 14 a 18, cada una d'elles dotades amb tres premis. Els texts, en castellà o en català, i en qualsevol gènere literari, han de tractar del Nadal. Les bases es poden recollir al club, a l'avinguda Argentina, 83. DdB.


Salvador Balliu: 'Hem passat d'un Consell que estava enfonsat a un altre que és líder a Catalunya en serveis i pressupost'\n25-04-2019 | 14:07hs\nEl president del Consell Comarcal de la Selva destaca que l'ens ha rebut un nou ajut FEDER per tirar endavant la promoció del Camí de Sant Jaume\nEl president del Consell Comarcal de la Selva, Salvador Balliu, passa balanç d'aquest mandat i afirma que està satisfet de la feina feta fins ara, que és molta i diversa. La seva voluntat és mantenir-se al capdavant de l'ens, un destí que dependrà de les eleccions municipals del mes de maig i del posterior organigrama que se'n derivi. “Personalment tinc moltes ganes de continuar com a president. En el Consell sempre tens la il·lusió que vas fent coses noves, i és especialment reconfortant veure que tot això que fas surt bé i ajuda a la gent”, explica l'alcalde de Caldes de Malavella.\nAquest any s'acaba el mandat al Consell Comarcal de la Selva. Com valora aquesta legislatura?\nSalvador Balliu. La valoració és molt positiva. Hem passat d'un Consell que estava enfonsat amb un cas de corrupció, del qual encara estem investigats, a un Consell que és líder a Catalunya en serveis i pressupost. De totes maneres, i encara que el Cas Manga forma part del passat, quan et posen una etiqueta costa molt treure-la, però nosaltres hem estat capaços de fer-ho i de demostrar que teníem capacitat per tirar l'ens endavant fins a convertir-lo en un dels més potents de Catalunya.\nUna de les àrees de treball més consolidades durant aquests quatre anys és Medi Ambient, especialment la gestió dels residus: dels 106 serveis de l'any 2014 s'han passat als 122 serveis actuals a un total de 19 municipis.\nS. B. Sí. Nosaltres tenim una planta de compostatge que ha duplicat les tones d'orgànica, així com del residu vegetal -han passat de 972 tones a 1.500-, i també tenim una empresa de la qual som socis majoritaris, que és NORA. Actualment fem la recollida de tots els residus a molts municipis de la comarca i també tenim les deixalleries encomanades al Consell. Tot plegat ha evolucionat molt gràcies a les campanyes que fem per conscienciar a la gent, i a més també hem introduït un canvi de model que és el servei de porta a porta que de ben segur ens ajudarà molt. De fet, aquest servei ja ha arribat a municipis com Breda, Vilobí d'Onyar o Riudellots, entre d'altres, i seguirà endavant en més localitats.\nSi parlem de l'àrea de Sostenibilitat, el Centre d'Acollida d'Animals de Tossa ha ampliat el catàleg durant els últims temps.\nS. B. Hi ha molt de treball al darrere i, a més, un cop ets allà t'adones que estàs fent les coses bé. Tenim les campanyes de xipatge gratuïtes, que ajuden moltíssim a identificar i recuperar els animals, i durant aquests quatre anys la xifra de gossos i gats recuperats ha estat de 4.117, que no és una quantitat petita. A més, abans no hi havia servei de recollida ni dissabte ni diumenge, i nosaltres el que hem fet és que la recollida estigui disponible els set dies de la setmana, les 24 hores del dia.\nQuina valoració en fa d'El Centre-Eix de Negoci?\nS. B. Va ser una aposta conjunta amb l'Ajuntament de Santa Coloma de Farners i realment és una iniciativa molt ben valorada. Des del Consell tenim ben clar que si volem solucionar el tema de la crisi econòmica, que va colpejar molt fort la nostra comarca, el que hem de fer és crear llocs de treball perquè la gent se'n pugui sortir. És per això que vam crear El Centre-Eix de Negoci, que actualment té 23 empreses instal·lades i que esdevé un motor per ajudar els emprenedors perquè puguin enlairar els seus negocis. Els números són positius: s'han creat moltes empreses de joves amb molt talent i d'aquí surten iniciatives realment bones.\nParla de fomentar la creació de llocs de treball. Per al Consell sempre ha estat un objectiu cabdal?\nS. B. Sí, el nostre ens és dels que ha agafat més programes d'ocupació del Servei d'Ocupació de Catalunya (SOC), i ho hem fet perquè hi creiem. Hem donat molta feina a molta gent i els números així ho certifiquen: durant aquests quatre anys hem inserit 1.400 persones. Actualment, fins i tot, tenim un programa subvencionat pel mateix SOC, el 30 Plus, a través del qual subvencionem amb 800 euros al mes a les empreses que agafen un treballador major de 30 anys. De fet, molts d'aquests treballadors, quan acaben els 6 mesos de programa, continuen al seu lloc de treball.\nEl que tenim clar és que nosaltres hem de crear aquestes oportunitats laborals. I ho fem a través d'aquests programes del SOC, però també mitjançant la borsa de col·locació que tenim al Consell.\nDurant aquest període s'han duplicat els ajuts de menjador escolar (d'uns 700.000 euros a 1.600.000 anuals) i els beneficiaris de les beques (de 1.368 el curs 2013/14 als 3.000 d'avui dia). Estem parlant d'una problemàtica cada vegada més controlada?\nS. B. Aquesta problemàtica hi serà sempre i hem d'ajudar a qui ho necessiti. Hi ha un paquet important de diners (1.600.000 euros) i també hem baixat els llindars perquè hi pugui accedir més gent. La nostra política és la de no subvencionar el cent per cent, llevat d'aquells casos en els quals s'ha de fer sí o sí, però la idea és que les famílies també hagin de pagar alguna cosa. Realment ajudem a molta gent i aquesta ha de ser la nostra tasca.\nTambé treballeu intensament per a la promoció del territori.\nS. B. Sí. I de fet ja et puc anunciar que ens acaben de donar un FEDER (Fons Europeu de Desenvolupament Regional) per tirar endavant el projecte del Camí de Sant Jaume. Es tracta d'un camí que entra i travessa tota la comarca i que té un enorme potencial, és un diamant en brut i jo hi crec molt. Hi ha caminadors i pelegrins de totes les nacionalitats i la ruta té un potencial de negoci molt gran, però cal acompanyar-ho de bones infraestructures. Amb aquest FEDER hem rebut 1.200.000 euros, amb els quals tirarem endavant la construcció de dos albergs -a Riudellots i Vidreres- així com la senyalització i la promoció de tot el camí.\nAra bé, per aconseguir aquest FEDER s'ha hagut de treballar molt durant molt temps, el projecte està molt ben documentat i hi participen molts pobles. Vam veure l'oportunitat i ens l'han atorgat.\nAquest projecte turístic compartirà protagonisme amb altres iniciatives ja vigents com l'itinerari Tourdera.\nS. B. Sí. Tourdera beneficia a un total de 18 pobles i s'ha tirat endavant conjuntament amb les comarques del Maresme i el Vallès Oriental. Es tracta d'una ruta de 187 quilòmetres que connecta la part marítima amb tota aquesta part selvàtica que puja cap a Arbúcies, Sant Feliu de Buixalleu i que va resseguint el Tordera. Actualment hi estem treballant.\nA part d'això hem impulsat altres programes com el Localitza, que ens ajuda a promocionar els productes de la comarca; el SelvaCultura, que dona a conèixer la cultura de la Selva, o el Vescomtat de Cabrera, un producte que posa en relleu el llegat material i immaterial del Vescomtat a través d'una proposta conjunta d'equipaments, d'interpretació cultural o itineraris, entre molts altres al·licients.\nDurant aquests anys l'Oficina Comarcal d'Habitatge ha atès 7.049 consultes i des de l'Oficina Comarca de Consum s'han realitzat 4.330 assessoraments. L'atenció a les persones és el pal de paller del Consell?\nS. B. Sí, per descomptat. Aquests ajuts són molt ben valorats i el que fa el Consell és ajudar que tot funcioni, és a dir, evitar que hi hagi una problemàtica major. En relació a l'habitatge, volem trobar una solució als pisos de lloguer social, que no en tenim molts, mentre que en el cas de l'Oficina de Consum hem atès tota mena de reclamacions: des d'hipoteques fins a problemàtiques derivades de clíniques dentals o del sector automobilístic com ara el 'cas Volkswagen', per exemple.\nTambé heu impulsat la creació d'un punt LGTBI.\nS. B. Sí, exacte. Algunes d'aquestes persones fins i tot havien de sortir de la comarca i anar-se'n a viure a ciutats grans com Barcelona. Però entenem que el món va evolucionant i des del Consell hem volgut fer un pas més i per això hem creat aquesta comissió i aquest servei per a vetllar a favor d'aquest col·lectiu. La veritat és que des de l'àrea de Serveis Socials procurem cada vegada oferir una major qualitat en els serveis.\nHi ha alguna novetat en relació a la nova seu del Consell?\nS. B. Aquí ja no hi cabem, el Consell, amb tot el que té, ja s'enfila fins als 300 treballadors. Això vol dir que les oficines estan col·lapsades perquè tots els serveis han pujat i, a part, hem anat creant noves àrees de treball com ara la d'inspecció de residus o la neteja de parcel·les, per exemple. Això fa que necessitem un nou local, del qual ja en tenim la distribució feta. De totes maneres, com que ens obliguen a fer aquestes licitacions i exposicions públiques encara hi estem treballant, però hi podrem anar ben aviat.\nEs pot posar una data per a l'obertura?\nS. B. A mi m'hauria agradat poder inaugurar aquesta nova seu. Nosaltres acabarem una legislatura i no sabem què passarà més endavant, però ens hagués agradat perquè ho hem tirat endavant nosaltres i hagués estat com un premi. Abans de l'estiu començaran les obres, uns treballs modulars que seran ràpids.\nParla de la nova legislatura. Si els vots i les circumstàncies ho permeten, té ganes de continuar al capdavant de l'ens?\nS. B. Moltes, moltes ganes. En el Consell sempre tens la il·lusió que vas fent coses noves, i és especialment reconfortant veure que tot això que fas surt bé i ajuda a la gent. El premi més gran és precisament aquest: veure que les coses funcionen. Això et fa tenir ganes de continuar treballant i tirar endavant. Ara bé, continuar no depèn de mi. Dependrà de la gent i dels seus vots durant les eleccions municipals del maig. Jo espero rebre la confiança dels votants i seguir presidint el Consell i treballar per a tots els selvatans.\nEn cas d'allargar al seu mandat al Consell, quins deures pendents immediats té?\nS. B. En aquests moments estem concentrats en la compra total de NORA per convertir-la en una empresa cent per cent pública, i també treballem de cara a les noves oficines del Consell. A partir d'aquí, els serveis que fem són els que ens demanen els ajuntaments, siguin consistoris petits o grans.


Pregó 9 d'abril de 2021\nL'organització del mercat de segona mà comunica que degut a les restriccions marcades per la Generalitat de Catalunya, no hi haurà mercat dels diumenges fins a nous avís.\nLa Primavera Cultural segueix aquest proper cap de setmana amb els següents actes:\n- Dissabte 10 d'abril a les 19h- Cinema amb la projecció de "La chica del brazalete". Entrada general 5€ i reduïda 4€.\n- Diumenge 11 a les 19h - Concert de música tradicional i mediterrània dels Països Catalans amb "Marcel Casellas Trio". Entrada general 8€ i reduïda 6€.\nEntrades a la venda a la Biblioteca Atlàntida.\n- L'acte de presentació dels llibres de Borja de Riquer a la Fortalesa de Vilars previst per aquest diumenge queda suspès. Quan hi hagi una nova data, s'informarà degudament.\nAmb motiu de la Festa de Sant Jordi, a la Botgia de Cal Martí i durant tot el mes d'abril tindrem a la venda llibres de tot tipus: per a adults, amb les últimes novetats premiades, llibres juvenils i contes i llibres infantils.\nRecordeu! Els llibres per Sant Jordi, al vostre abast, a Cal Martí. Gràcies.


Dificultats de la parenta pobra\nBartomeu Fiol | 02 desembre 2005\nLa dificultat d'un text de la parenta pobra no ha estat mai cap garantia de la seva qualitat. La foscor, l'obscuritat d'un text, de per si, no és cap indici de valor. Però tots els lletraferits tenim l'experiència d'haver-nos trobat, adesiara, amb textos que sens dubte queden, que mereixen un respecte, però que depassen la nostra capacitat de comprensió. Sabem que ens trobam davant un text d'indubtable valor, però que, limitats com som, no som capaços de comprendre'l plenament. Bé, plenament és molt dir: el que es diu plenament, no comprenem o assimilam mai cap text de la parenta pobra; en lloc de plenament cal dir suficientment, en un seixanta o setanta per cent si ens es permès de quantificar, de manera aproximada, per tal de donar una idea d'allò que volem comunicar.\nAquesta nostra limitació com a lectors no hauria d'escandalitzar ningú; en veritat, la condició humana sempre té les seves limitacions i la condició de lector no és cap excepció. Si un llibre no acaba d'arribar, la culpa no és sempre de l'autor, ni prop fer-s'hi. De més a més, cal recordar que si hi ha algun tipus d'escriptura que treballi molt lentament és la de la parenta pobra. Una novel·la o una narració es pot assimilar -per dir-ho així- de manera prou ràpida; un poemari, no. Cal entendre, per descomptat, un poemari -o un simple poema- que quedi, que tengui consistència. Qui passa per l'experiència que comentam, no hauria de tenir cap inconvenient per reconèixer-ho. El que és el mateix que reconèixer que tots som lectors imperfectes o que el lector perfecte, òbviament, no existeix ni pot existir.\nEstablert aquest preàmbul, crec que té sentit que doni testimoni d'algunes de les experències meves d'aquesta mena, les quals, d'alguna manera, han donat lloc a la constitució o conformació d'un petit conjunt de llibres de molt especial qualitat, que per mi, suposen una mena d'assignatura pendent. De fet, amb aquest reconeixement de les meves limitacions, tal vegada aconsegueixi retre'ls, a aquest grup de textos, un altre homenatge, un nou sincer homenatge.\nSense pretendre tampoc de ser exhaustiu, el primer d'aquests llibres és Apoteosi del cercle, el segon gran llibre de Sebastià Alzamora. Han passat ja vuit anys des de la seva aparició i tenc la impressió que encara no hem estat realment capaços d'entrar-hi. Certament, aquest és el meu cas malgrat ser conscient que es tracta d'un llibre amb una estructura excepcional, fins al punt que hem de pensar que possiblement ens trobam davant un complex -molt complex- poema unitari, com no se n'havia escrit fins ara entre nosaltres, més que davant un poemari.\nUn altre llibre d'aquests darrers anys que tenc classificat -amb perdó per usar una expressió taxonòmica- com un llibre que mereix tot un respecte però que servidor no he estat capaç de llegir adequadament és La revolució silenciosa, d'Hector Bofill. Tal vegada he d'encabir en la mateixa categoria -tot i que crec que vaig esser capaç de fer-m'hi molt més enfora, Monstres, de Josep Lluís Aguiló, o ben recentment, un llibre tan excepcional com La pietat de pensar, de Jaume Munar Ribot, malgrat que en aquests dos darrers textos crec haver-hi entrat molt més (però som conscient que em resta molta feina -molta lectura- per fer!).\nUn cas prou recent i que ha constituït i constitueix per mi tot un repte és Baies, de Susanna Rafart, un llibre de poemes en prosa que pot semblar un estrany exercici d'escriptura automàtica però que sembla que està basat en una llarga i detallada consideració de les baies negres del saüc. Però he confessar que no sé entendre perquè ens hem de treure el barret davant aquest arbust -com preconitza un refrany alemany i Susanna Rafart ens recorda- o per què Jacint Verdaguer va proclamar en un vers seu (com també ens ho recorda l'autora, que sembla haver-se estudiat el tema molt a fons): «Florit com és lo sauguer no té cor».\nAra he d'afegir a aquest grup L'odi, de Josep Ballester, que acaba de fer-me arribar Edicions Bromera d'Alcira. Sens dubte es tracta d'un llibre inquietant, on es diuen coses com les següents: «A l'altre costat de l'espill, la meva imatge no existeix»; «Jo, tu i ell som l'odi»; «La realitat ha superat qualsevol malson amb escreix»; «La desolació i la vergonya per més amagades que hi siguen cavalquen sobre les nostres ànimes»; «No tenim remei, sabent com sabem que som un terròs de sucre que algú deixa caure en un got d'aigua».\nL'odi és una mena d'epifania negativa i irada d'un ben comprensible ressentiment, realitzada majorment mitjançant poemes en prosa, i que discorre sense experimentar cap returada: «Igual que la neu cau a grans flocs en totes les novel·les russes». El missatge és, sens dubte, d'una lucidesa desolada: «Tot allò de què sigues capaç, fes-ho, no esperes, ja que no hi ha obra, ni recompensa, ni ciència, ni saviesa al país dels morts on t'encamines». I també una lucidesa psicològica: «No existeix, un jo tot sol, deslligat de la pluralitat dels propis jo»; o «Un cafè tocat de rom, un cigarret i els somnis substitueixen perfectament l'univers». Tot encapçalat per un dictum de Miquel Bauçà: «L'odi és seré, net, confortable, just i satisfaent» (segurament, hom no podia trobar un lema més adequat). Però no puc deixar de reconèixer que el llibre està fortament estructurat, amb una estructura que consta d'una breu introducció i sis parts també més aviat prou breus però totes molt denses. Tot plegat, es tracta d'un altre llibre de pes que hauré de tornar a llegir.


FESTIVAL BEEFEATER IN-EDIT 2015 – Prèvia | M.A.Confidential\nR.E.M by MTV (Alex Young, 2014)\nL’any 1980 naixia R.E.M. i apareixia el canal MTV. Un paral·lelisme que Alex Young ha utilitzat per narrar la història d’una de les bandes de rock més importants de finals del segle XX, i com el món de l’entreteniment musical evolucionava a la vegada. Des dels primers concerts amb quatre gats a sales petites fins a omplir estadis sencers, R.E.M. By MTV repassa la trajectòria de Michael Stipe i companyia fins que van decidir deixar-ho, simplement perquè van voler, l’any 2011.\nLeonard Cohen: Bird on a wire (Tony Palmer, 2010)\nLa gira europea de Leonard Cohen l’any 1972 va suposar un abans i un després a la carrera del músic canadenc. El cúmul de dificultats que es va trobar durant el seu periple per 20 ciutats diferents va fer trontollar la carrera musical del que actualment és un dels artistes que porta més anys sobre els escenaris. Leonard Cohen: Bird on a wire forma part de l’homenatge que l’In-Edit fa aquest any al documentalista londinenc Tony Palmer.\nB-Movie: Lust & Sound in West-Berlin 1979-1989 (Jörg A. Hoppe, Heiko Lange, Klaus Maeck, 2015)\nBerlín sempre ha estat una ciutat carregada de connotacions culturals alternatives, subterrànies i també tremendament influents, i els últims deu anys en què la ciutat va estar dividida pel mur van ser especialment intensos en aquest sentit. Aquest documental, aplaudit a la passada Berlinale, explora els moviments punk i electrònic que omplien la nit de la capital alemanya, i òbviament els explica des d’una vessant social i política des de la qual no es podrien entendre.\nLes dues màscares més famoses de la música electrònica són sens dubte les que amaguen darrere seu les cares de Thomas Bangalter i Guy-Manuel de Homem-Christo. La parella francesa coneguda arreu del món com a Daft Punk són -des de fa un parell d’anys, encara més- un fenomen de masses que ha sabut mantenir un misteri identitari com a gran arma de màrqueting. Daft Punk Unchained amenaça amb desvetllar-lo, veurem fins a quin punt.\nSoroll de tot cor: 25 anys de BCore (Àngel Leiro, 2015)\nGrups com Standstill, Anímic, The New Raemon o Nueva Vulcano han despuntat gràcies al llegendari segell BCore, i la consecució del seu quart de segle d’història mereixia el seu pertinent documental. Soroll de tot cor: 25 anys de BCore fa un repàs a aquesta trajectòria, tant des del punt de vista dels músics com del propi creador del projecte, Jordia Llansamà. Una escombrada cap a casa que val la pena.\nSweet Micky for President (Ben Patterson, 2015)\nLa catàstrofe d’Haití l’any 2010 va generar un munt de reaccions per intentar ajudar un país que ja de per si era pobre i ara havia quedat ferit de mort. Una de les històries més curioses que en va sortir és la protagonitzada per dos membres de Fugees, Wyclef Jean y Pras Michael, que van promoure la candidatura d’una estrella pop haitiana anomenada Sweet Micky per a la presidència del país. El documental repassa la dura campanya política que va tenir lloc, seriosament marcada per les revoltes i la violència.\nBackstreet Boys: Show’em what you’re made of (Stephen Kijak, 2015)\nA més d’un li farà molta vergonya admetre-ho i probablement ho rebutjarà amb cara de fàstic, però no hi ha cap dubte que les sales de l’Aribau Club s’ompliran de gom a gom quan es projecti Backstreet Boys: Show’em what you’re made of. El testimoni del que, reconeixem-ho, va ser el gran fenomen de la música pop durant el canvi de segle s’endinsa en les intimitats dels seus protagonistes per mostrar tot allò que quedava ocult de cara al públic. Un exercici de nostàlgia que aporta un encertat complement pel festival d’aquest any.\nDe la resta de programació, en destaquen la resta de títols programats del director Tony Palmer, com per exemple les seves aproximacions als Beatles amb All my loving (1968) o All you need is love (1977). Dins la secció oficial, hi sobresurten projectes com The ecstasy of Wilko Johnson (Julien Temple, 2015) o Never turn your back on Sparks (Pini Schatz, 2014). D’altra banda, el Festival In-Edit tornarà a programar alguns dels documentals musicals més rellevants del panorama nacional, com per exemple El camino más largo (Alexis Morante, 2015), que acompanya Enrique Bunbury a la seva gira americana, o Dusminguet i la patzanga jorda (F. Aromí, M. Rodriguez, M. Cipres, 2015) sobre el famós grup català. Finalment, a la secció Excedlents s’hi podran veure peces sobre The Jam, The Damned o Nina Simone, a més d’un documental sobre el festival “metalero” Wacken, el primer que es passarà en 3D a l’In-Edit.\nLa programació sencera del Beefeater In-Edit 2015 es pot consultar aquí.


L'Hospital de Sant Celoni participa en un estudi experimental de l’ICTA-UAB per analitzar els efectes potencials que tenen els boscos sobre la salut humana\nUn grup de voluntaris participa en aquest estudi experimental que pretén analitzar els efectes potencials que tenen els boscos sobre la salut humana determinant la influència de la química del bosc sobre les persones. La recerca forma part del projecte “Boscos sans per a una societat saludable” desenvolupat per l’Institut de Ciència i Tecnologia Ambientals de la Universitat Autònoma de Barcelona (ICTA-UAB) i el Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals (CREAF) i impulsat per la Fundació Bancària “la Caixa”, amb la col·laboració de l’Institut de Recerca de la SidaIrsiCaixa, l’Hospital de Sant Celoni i el Grup Duet.\nLa recerca vol aportar noves evidències científiques als estudis que determinen els efectes d’una passejada pel bosc i com podrien contribuir en la salut emocional i física de les persones.\nLa fase participativa, que s’inicia avui divendres, 20 de juliol, a l’alzinar de Sant Bernat (Montseny), determinarà com aquestes substàncies s’incorporen i es metabolitzen en el cos humà després d’una passejada pel bosc i quin efecte poden tenir sobre el nostre organisme. L’assaig amb els voluntaris es complementarà amb la presa de mostres per analitzar la química i la microbiologia del bosc en el mateix moment.\nL’Hospital de Sant Celoni hi col·labora realitzant les extraccions sanguínies a les persones voluntàries, abans i després de l’exposició forestal. Per tant, hi haurà dos blocs d’extracció: el primer, a les instal·lacions de l’Hospital i, el segon, en el Parc Natural del Montseny.


El Projecte GUARDIAN posa en marxa l'Estació Regeneradora d'Aigua que permetrà la seua reutilització per a la prevenció d'incendis forestals | Valencia Extra\nEls alcaldes de Paterna, Juan Antonio Sagredo i de Riba-roja de Túria, Robert Raga han visitat aquest matí l’Estació Regeneradora d’Aigua del projecte GUARDIAN. Es tracta d’una planta de tractament d’aigua avançat que s’ha instal·lat aquesta mateixa setmana, i que serà l’encarregada de millorar la qualitat de l’aigua que es depura en l’Estació Depuradora Camp de Túria II. Així, aquesta serà reutilitzada en les barreres verdes i prevenció d’incendis en la zona d’actuació del projecte GUARDIAN, en el Parc Natural del Túria. A més, part de l’aigua regenerada s’aportarà a l’embassament de la Vallesa, zona humida d’especial protecció, per a millorar l’estat actual de la massa d’aigua.\nEn concret, aquest projecte finançat per la Unió Europea a través de la convocatòria Urban InnovativeActions, cerca augmentar la resiliència a incendis a través d’aigua regenerada en una zona d’interfície urbana-forestal del Parc Natural del Túria. En el projecte participen els Ajuntaments de Riba-roja i Paterna, Hidraqua, Cetaqua, Medi XXI, la Universitat Politècnica de València i la Universitat de València.\nDurant els pròxims mesos s’ajustaran els paràmetres operacionals de la planta de tractament amb la finalitat de maximitzar l’eficiència del procés i la qualitat de l’aigua obtinguda. De tal forma que, una vegada concloguen les obres hidràuliques per a l’emmagatzematge i distribució d’aquesta aigua, la instal·lació puga entrar en funcionament.\nCETAQUA i Hidraqua, les dues empreses del cicle integral de l’aigua que participen en el projecte i responsables d’aquesta part d’aquest, han sigut les encarregades d’acompanyar i explicar aquesta instal·lació a Robert Raga i Juan Antonio Sagredo.\n“L’aigua que s’obté en les depuradores convencionals una vegada ha travessat els tractaments primari i secundari, és una aigua que permet el seu abocament al medi natural. No obstant això, en el cas del projecte GUARDIAN es requeria una aigua d’una qualitat encara major, on es focalitzara en l’eliminació de fitosanitaris. Aquests microcontaminants són habituals en el medi aquàtic i procedeixen principalment de pesticides, productes farmacèutics i de cura personal, o de compostos industrials, entre altres” han explicat els responsables d’Hidraqua i CETAQUA durant la visita.\nPer a triar el tractament adequat per a l’eliminació d’aquests microcontaminants, es va dur a terme un estudi previ a través d’anàlisi de l’aigua depurada recollida en diferents dies i hores. La fi última era conéixer quin tipus de microcontaminants eren presents a fi d’utilitzar la tecnologia més avançada que permetera l’eliminació d’aquests.\nFinalment, la planta està integrada per tres fases. La primera d’elles s’encarrega d’eliminar qualsevol sòlid a fi d’optimitzar els processos de regeneració. A continuació, l’aigua travessa un tanc on es mesclarà amb l’ozó que es produirà en la mateixa estació. Aquesta tecnologia permet degradar les molècules dels microcontaminants d’una manera eficient, a més de ser un potent desinfectant. A continuació, l’aigua travessa un sistema de biofiltració per carbó actiu on es degraden els productes obtinguts en l’etapa prèvia. Finalment, un sistema de cloració afig una barrera de desinfecció addicional amb la finalitat de garantir la desinfecció completa de l’aigua i la seua seguretat.\nUna vegada l’aigua ha superat totes aquestes fases, l’aigua es bomba a través d’una canonada a un primer depòsit on serà emmagatzemada i des d’allí es conduirà per a la seua aportació a l’embassament de la Vallesa, així com per a la seua utilització en les zones de protecció i prevenció d’incendis de la zona d’actuació del Projecte GUARDIAN, en el Parc Natural del Túria.


Noves restes de dinosaures sauròpodes a Morella | DiaDia\nInici Els Ports Noves restes de dinosaures sauròpodes a Morella\n– Es tracta del jaciment paleontològic Palau-1 a la Concesión Minera Vega del Moll\n– La troballa correspon a dinosaures que van habitar la comarca dels Ports fa 125 milions d’anys, durant el Cretaci Inferior\nLes restes d’aquest sauròpode presenten un elevat interés científic, ja que, preliminarment, es poden atribuir a un representant del grup dels titanosauriformes. La presència de sauròpodes titanosauriformes en els jaciments de Morella està documentada en jaciments com El Canteret, Mas d’Eroles, la Cantera de Mas de la Parreta, Mas de Romeu i, especialment, a Sant Antoni de la Vespa.\nEls recents estudis sobre aquests materials apunten que els titanosauriformes presents en el Cretaci Inferior dels Ports poden pertànyer a formes encara desconegudes que difereixen en alguns caràcters amb la resta dels membres del grup coneguts a la Península Ibèrica. No obstant això, la informació disponible fins ara no ha estat suficient per a suportar de forma robusta aquesta proposta. La informació que poden aportar les restes de Palau-1 pot rellançar l’estudi d’aquests dinosaures i, per tant, contribuir a millorar el coneixement sobre les faunes dinosaurianas de la Comunitat Valenciana i de les seves relacions amb registres propers com el titanosauriforme tastavinsaure sanzi, trobat fa uns anys a Peñarroya de Tastavins (Terol) en nivells estratigràficament pròxims.\nnoves restes dinosaures sauròpodes


El Món | No tots els camins porten a Roma (i II): la 'síntesi' dels Comuns\nNo tots els camins porten a Roma (i II): la 'síntesi' dels Comuns\n"El que voldrien els Comuns és, segurament, poder escollir entre República Catalana i República Espanyola, però, dissortadament, el món real mai és servit a la carta"\nper Roger Castellanos 01/08/2017\nA partir de l’any 2009, data que marca l’esclat de les mobilitzacions independentistes a Catalunya, els paràmetres hegemònics fundats el 1978 es veuen intensament sacsejats per l’ascens d’un nou subjecte polític –o per l’abandonament de la seva letargia de tres segles–, configurant-se com una alternativa radicalment democràtica a l’ordre constitucional espanyol: el poble català en marxa comença a emprendre la Via Catalana a la Democràcia i, el Règim del 78, no sols es veu sacsejat, sinó que comença a clivellar-se, mai més ben dit: es genera, per primer cop des de la transició transfranquista, una clivella (cleavage) que no podrà resoldre’s per la via del pacte, ni de l’encaix amb l’ordre juridicopolític establert.\nNo es podrà resoldre a la pràctica. En teoria, en canvi, sorgiran –com, de fet, continuen apareixent– múltiples “camins, dreceres i autopistes de peatge” amb l’objectiu de cercar un “nou encaix constitucional” per a la Catalunya, ja no emprenyada (us en recordeu del “català emprenyat?”), sinó revolucionària. Quelcom impossible de satisfer quan, al món real, s’ha emprès un rumb de canvi polític majoritari i curull d’oportunitats per a les classes populars que, a més, és irreconciliable amb el Règim del 78, ja no merament per la manca de voluntat política de negociació, sinó sobretot perquè el seu motor i el seu horitzó són diametralment antagònics i, fins i tot, constituents de la contradicció mateixa entre el poble català i l’Estat espanyol.\nEn aquest sentit, a l’article “No tots els camins porten a Roma (I): la Via Catalana a la Democràcia” s’establien, de manera general, els paràmetres d’aquesta contradicció, entre el moviment popular cap a la independència i el “búnquer del 78” (PP-PSOE-Ciutadans) que segueix operant dins del mateix marc (juridicopolític i ideològic) dels últims gairebé quaranta anys. El que es volia fer palès és que, a partir del 2009, “ja no tots els camins porten a Roma”, ja que el camí del poble català, justament, destitueix el relat històric del 1978 i ja no condueix cap a la seva “democràcia”, sinó cap a l’únic marc democràtic possible per a un poble que es vol sobirà: la independència plena.\nPerò, davant d’aquest fet, quina és la posició dels Comuns? Ja s’havia comentat que, a nivell estatal, Podemos no havia constituït i, de fet, cada cop representava menys, una alternativa global als fonaments del Règim del 78. No ho representava, a la pràctica, ja que si ens miréssim la teoria, ja feia anys, per no dir que havia existit sempre, alguna força antagònica a l’ordre establert. Però el fet és que aquest partit, expressió política castradora del que fou el moviment del 15-M, continua movent-se dins dels paràmetres constitucionals vigents, com Ciutadans, de manera que la seva “alternativa” política no es basa tant en una impugnació dels mateixos, sinó en la crítica als seus gestors: Podemos denuncia, i amb raó, la corrupció i la plutocràcia oligàrquica dels governs del PP i del PSOE, però en comptes de denunciar el règim que ho ha fet possible, “maten el missatger”.\nD’aquesta manera, s’erigeixen com als millors garants de la gestió del règim, en comptes d’actuar com a avantguarda política d’aquell moviment espontani que omplí places i carrers arreu de l’estat per exigir “la democràcia real”. I malgrat haver guanyat les darreres eleccions estatals a Catalunya, això és justament un signe inequívoc del que es deia anteriorment: que el pacte, que els altres camins que podrien arribar a portar a “Roma”, són només possibles al món de les idees. Vegem, però, quina és la situació de Podem a Catalunya i de les forces polítiques que, juntament amb aquests, constitueixen l’espai dels Comuns.\nTot i que els seus components no podem reduir-los a un sol projecte, ja que existeix una gran diversitat de posicions i una intensa dialèctica interna, ara per ara, els posicionaments oficials segueixen una línia una mica desconcertant: alguns dels seus principals portaveus (i aquí em refereixo, sobretot, a Rabell i Coscubiela), alhora que han donat suport a l’exercici del dret a l’autodeterminació –demanda general del moviment popular–, l’han subordinat a una reforma constitucional o a un acord amb les forces del règim. Així, a l’hora de posicionar-se sobre el referèndum convocat l’1 d’octubre, aquestes mateixes forces s’han pronunciat de manera prou ambigua: sembla que faran una crida a la votació, però a la vegada qualifiquen l-O, no de referèndum, sinó de “mobilització popular sense caràcter vinculant”.\nEnmig d’una estira i arronsa que a vegades fa emergir posicionaments del tot hostils amb el projecte independentista i, d’altres vegades, semblen més favorables a les seves línies programàtiques generals, el que l’espai dels Comuns acaba posant de manifest és la seva profunda desorientació política. Aquest fet produeix que, davant de l’actual disputa per la democràcia, no acabin de clarificar la seva posició, oscil·lant entre la via del regeneracionisme i de la ruptura democràtica.\nD’una banda, es proclamen forces del canvi, abanderant les reivindicacions del 15-M i, en certa mesura, també les mobilitzacions independentistes –almenys pel que fa a la defensa del dret a l’autodeterminació–, denunciant el Règim del 78 i les forces més reaccionàries. No hi ha dubte que, davant dels atacs de l’Estat i de les maniobres més feixistoides de la tríada del “búnquer”, els Comuns sempre se situen al costat del poble català. Però, d’altra banda, de manera més o menys paradoxal, torpedinen les forces rupturistes, en la mesura que romanen dins dels paràmetres del 1978, quan afirmen que la “seva” Revolució Catalana ha d’encaminar-se per les vies imposades per la Constitució espanyola vigent.\nAixí doncs, quan els Comuns defensen la democràcia, en termes sovint més similars als del moviment popular català, però alhora reivindiquen els esquemes de la lluita política de la “democràcia” espanyola del marc constitucional del Règim del 78, no queda clar si continuen ancorats a la “tesi”, prèvia al marc polític que nasqué a partir del 2009, o bé formen part de “l’antítesi” que, a partir d’aquesta data, les masses populars catalanes endegaren, arrossegant les forces polítiques que actualment defensen la Via Catalana a la Democràcia.\nAquesta dialèctica interna, com ja s’ha comentat, ha quedat “sintetitzada” provisionalment en l’ambigüitat i, precisament per tractar-se d’una ambigüitat, no podem afirmar que sigui veritablement la síntesi a la que han arribat els Comuns. En processos socials complexos, com és el cas del procés independentista català, en què les línies de confrontació d’identitats i de legitimitats històriques estan clarament traçades, més enllà del projecte polític i ideològic concret, difícilment poden desencallar-se a partir de posicions tremoloses i confuses com és actualment la dels Comuns. No es pot ser “tesi” i “antítesi” alhora. Perquè el problema fonamental és que fora de la República Catalana Independent, tan sols hi ha la Monarquia Borbònica i el Règim del 78.\nEl que voldrien els Comuns és, segurament, poder escollir entre República Catalana i República Espanyola, però, dissortadament, el món real mai és servit a la carta. La seva contradicció, doncs, difícilment podrà romandre en l’ideal del “no” a la independència i del “sí” a la Revolució Democràtica. La síntesi haurà de passar necessàriament per abandonar la posició de les mitges tintes i decidir-se a defensar les seves posicions sobre la “democràcia” dins del correlat espanyolista nascut el 1978, o bé abandonar aquest marc polític i situar-se al costat de l’alternativa democràtica del poble català, nascuda el 2009.\nAixò, segurament, portarà als Comuns a posicionar-se al costat de la República Catalana Independent (encara que, després, vulguin defensar la federació amb una hipotètica República ibèrica o espanyola), o bé al costat de la Monarquia Borbònica (encara que, en el marc d’aquesta, vulguin defensar la reforma constitucional i l’ideal republicà, com sembla que fa Podemos a nivell estatal). Sigui com sigui, la posició del “Sí-No” que còmodament pogueren defensar el 9-N ja no existeix. La resposta, a la pràctica, serà: “Sí” (No al Règim del 78) o “No” (Sí al Règim del 78).\nTanmateix, mentre la ruptura democràtica no es consumi, fins i tot al marc d’un referèndum binari com ho serà el de l’1-O, els Comuns podran romandre en aquesta posició d’ambigüitat, en aquesta falsa “síntesi” del “Sí a la mobilització, no al referèndum” o del “Sí a votar No”. Però, depenent de la resposta de l’Estat i de la tríada del “búnquer”, potser els Comuns hauran de posicionar-se abans del que els seria agradós. Sinó, tard o d’hora hauran de posicionar-se, sigui l’endemà del referèndum, sigui durant els primers passos del procés constituent de la nova república. Això ens portaria a pensar que, ara per ara, la posició dels Comuns trobaria un còmode desenllaç amb la victòria del “no” al referèndum. Però això també ens portaria a concloure que la síntesi dels Comuns acabarà sent la de l’unionisme. I no ho veig tan clar.\nDe fet, com els ha succeït a la resta de forces polítiques amb base social a l’actual moviment popular per la independència, també els Comuns haurien de preveure un terratrèmol orgànic equiparable al seu si, quan arribi el moment de la veritat. I si pot ser abans, molt millor, ja que és imprescindible la clarificació política d’aquest espai, a través de l’apoderament de les forces progressistes que el componen, per poder avançar no sols cap a la República Catalana Independent, sinó també cap a una majoria social transformadora, capaç d’impulsar el nou país cap a una Revolució Democràtica encara més profunda: la segona independència, la de la Revolució Catalaníssima.\nL’hegemonia de les esquerres a la nova República depèn, doncs, d’aquesta necessària clarificació per part d’un espai indispensable per al progrés de les classes populars catalanes en el camí cap a la independència plena. I com que actualment “ja no tots els camins porten a Roma”, la síntesi dels Comuns esperem que acabi situant-se al costat dels anhels del poble català en lluita. Us volem al nostre camí, perquè sabem que també és el vostre. Us hi esperem.\nTú no t'estressis esperant que els comuns es posin del nostre costat. No saben com dir que "no" perque quedarien com una mè... davant l'esquerra de veritat (que és com al final quedaran igualment). Jo penso que si a aquestes altures de la peli no ho tenen clar és que estan més pel "no" que pel "si". És millor que els deixem tranquils i que es fotin l'òstia ells solets. Al cap i a la fi és el que s'han buscat.\nper a no sortir a la mateixa foto que PP, PSC, C's. Però en definitiva persegueixen el mateix. Són el flanc esquerre de l'unionisme. Jo no espero res dels Comuns.\nEl problema amagat dels Comuns, es que estan finançats per LaCaixa, això es veu a l'actitud acarnissada d'en Rabell i en Coscubiela.\nEns estàs dient que els comuns s'afegiran a misses dites al carro guanyador? No calia tanta "tesi-antitesi" o "sintesi" per explicar el seu posicionament. Ja ho sap tothom. Sense haver fet res (a banda de posar pals a les rodes de tot el que fem per arribar a la república catalana) si guanya el sí, voldran ser allà per mantenir poltrona. Espero que arribat el moment, el poble català ho recordi. I per cert, no ens calen esquerres espanyoles. Tenim les catalanes, més de fiar.\nNarcís ( ja n'hi ha prou de ' jugar ' amb nostres necessitats compatriotes tot esmentant-los de ' classes populars ' i alhora .. hi entri tothom, nostra casa n'és la vostra i patatim patatam .. així mai sortí del cercle de la misèria àdhuc delinqüència .. l’autor hauria de ser peó/ obrer/ mà d’obra/\nNo fumem ! : 1. mateix Coscubiela i Rabell són més espanyolistes així anticatalans que PPSOEC's! 2. país veí ens canoneja per terra, mar i aire nostre Parlament, nostra democràcia i .. se'ls hi en fot! 3. qui ha provocat aquest ascens meteòric dels pro la independència sinó els catalanofòbics! i 4. o són deutors d'entitats financeres o no tenen remota idea del país veí botxí on no hi viuen o pensen fer-s'hi catarsi de sa vida regalada/ pública o viuen a les costelles dels ingenus!\nBon article bona anàlisi, però sovint les explicacions més senzilles són les més plausibles: La posició d'aquesta "esquerra" ve condicionada pel seu deute a laCaixa, el seu odi a Convergència (que els sembla que dona sentit a la seva "lluita") i la seva implantació a l'àrea metropolitana, que fa que una part important del seu electorat sigui profundament espanyolista. Apart de que des de sempre són part de la "casta" política i no en volen perdre el privilegis.\nDe tot plegat, el que no puc entendre és com poden justificar el seu odi a Convergència sense fer-lo extensiu al PP. Al cap i la fi, l'autèntica burgesia catalana és del PP, no de l'actual PdCat. Jo sóc de l'EI i els votants de PdCat que conec són gent de classe mitja.\nLetargic durant tres segles?\nHi ha hagut una rebelió a Catalunya cada 25 a 50 anys desde fa 400 anys. El clam sempre es el mateix. Més llibertat de pensament i d'acció, estreatment lligat a ser català dins de la comparativa Catalunya- Espanya.\nEls liders dels comuns no tenen per amo els seus votants\nel seu amo es l'"establishment", es a dir la banca i el gobierno.\nClaro, claro. Suerte, colega. Nosotros nos piramos. Adeu.\nNomes cal escoltar el Joan Boada a les tertulies radiofoniques matinals. Si no saps qui es podria passar per un "politic" de Ciutadans. En definitiva es el club en que ha entrat CSQP: Catalunya Si Que es Pot i Vol seguir sent espanyol.


Consellera Budó: “L’esport femení ha de tenir el mateix pes que l’esport masculí” | Diari Sant Quirze\nInici » a-ultimesnoticies » Consellera Budó: “L’esport femení ha de tenir el mateix pes que l’esport masculí”\nLa titular del Departament de Presidència ha subratllat el compromís del Govern per impulsar polítiques esportives amb visió de gèner\nSobre la candidatura Pirineus-Barcelona per als Jocs Olímpics i Paralímpics d’Hivern ha recalcat que des del Govern “ho agafem amb molta il·lusió, com un repte de país”\nESPORTS. La consellera de la Presidència, Meritxell Budó, ha assistit aquesta nit a la 23a Festa de l’Esport Català on es premia als millors esportistes i clubs catalans. Budó ha estat l’encarregada d’entregar el Premi a la Millor Esportista Femenina Catalana de l’any a Ona Carbonell i el Premi al Millor Esportista Masculí Català de l’Any als germans Àlex i Marc Márquez.\nDurant la intervenció en l’acte, la titular del Departament de la Presidència, ha recalcat que des del Govern s’estan impulsant polítiques esportives amb visió de gènere per promoure la igualtat de les dones en l’esport. La consellera Budó ha destacat que “el que li cal a l’esport femení són seguidors que és directament proporcional a la visibilitat de l’esport femení”.\nEntre les mesures que impulsa el Govern de la Generalitat destaquen l’objectiu d’augmentar la presència de les dones a les juntes directives del món esportiu i promoure la incorporació de les dones a la pràctica esportiva donant la mateixa visibilitat que perceben els seus companys, els homes, en els mitjans de comunicació.\nSobre la candidatura Pirineus-Barcelona per als Jocs Olímpics i Paralímpics d’Hivern, la consellera Budó, ha assegurat que “des del Govern ho agafem amb molta il·lusió, com un repte de país que ens ha de permetre visibilitzar-nos a escala internacional”. La titular del Departament de la Presidència ha recordat que la candidatura pels Jocs Olímpics i Paralímpics d’Hivern dotarà el territori d’infraestructures que milloraran la connectivitat entre Barcelona i el Pirineu.\nLa 23a Festa de l’Esport Català enguany també ha premiat, entre d’altres, a l’exjugador del Barça de futbol, Carles Puyol, que ha recollit el guardó a l’esportista llegendari; Sergi Bruguera premiat com a millor entrenador de l’any o l’equip femení de waterpolo del CN Sabadell, premi al millor equip català.\nDiari Sant Quirze festa de l'esport meritxell budó News SQ\t2020-01-17


El Museu del Tèxtil Valencià incorporarà un centre de formació - Notícies en canal\nEl Museu del Tèxtil Valencià incorporarà un centre de formació\nDimecres passat es va presentar el projecte material definitiu del Museu del Tèxtil Valencià, en un acte en què arquitectes de l’equip Soler-Torró van informar que disposarà d’un Centre de Formació, instal·lat en una nau a construir adjacent a l’actual. La segona fase es preveu d’iniciar l’any vinent.\nSegons van explicar Natxo Torró i Silvana Soler, l’edifici rehabilitat tindrà amb una planta semisoterrani de 28 m² de superfície construïda i una planta baixa de 608 m², amb dues grans sales de 383 i 138 m², porxe, cafeteria, escala i passarel·la.\nL’altra nau, dedicada a formació i a activitats relacionades amb l’impuls econòmic, tindrà una planta baixa de 287 m² amb entrada, recepció, distribuïdor, escala, magatzem, tres aules, un pati de 31 m²; i lavabos. A la primera planta tindrà 251 m² amb sala d’usos múltiples, sala de reunions, dos despatxos, dos distribuïdors, un pati de 51 m², i dos lavabos. L’espai exterior a urbanitzar és de 1.505 m².\nEl president de la Fundació Museu del Tèxtil i batle d’Ontinyent, Jorge Rodríguez, detallà que les obres tenen un pressupost d’1,1 milions d’euros per a la rehabilitació de la nau ja existent i prop de 500.000 per a la nova. Per a fer-hi front es disposa d’una subvenció de 400.000 euros de la Diputació de València, 300.000 euros de la Unió Europea mitjançant l’Estratègia de Desenvolupament Urbà Sostenible i Integrat (EDUSI), i al voltant de 300.000 euros de l’Ajuntament. Rodríguez va informar que el consistori ha demanat una subvenció del “Pla Conviure” de la Vicepresidència Segona i Conselleria d’Habitatge per a aquesta inversió, i que la Generalitat ja es va fer càrrec de 700.000 dels 910.000 euros que costà la primera fase.\nA l’acte de presentació hi van intervenir també el president de Caixa Ontinyent, Pepe Pla, i el d’ATEVAL-CV, Pepe Serna.\nPublicat el 25 juliol, 2021 Autor Javier LaondaCategories Sin categoría\nAnterior Entrada anterior: Benigànim organitza una fira outlet per a reactivar el comerç local\nSegüent Entrada següent: Agullent i Alfarrasí acolliran projeccions de la campanya Pobles de Cinema


La taxa d’atur d’Algemesí en agost fou del 40’9%, quasi el doble del 22’4% estatal | M+S per TU\nPer admin ⋅ 14 Octubre 2013 ⋅ Publica un comentari\nEN GENER DE 2008 ALGEMESÍ TENIA 8.484 PERSONES COTITZANT A LA SEGURETAT SOCIAL, EL PASSAT AGOST, 4951\nLa situació laboral d’Algemesí és preocupant i desesperant. Algemesí és un dels municipis de la Ribera i del País Valencià que més està patint la crisi. Les xifres són escandaloses i l’ajuntament l’únic que fa és ocultar-les. Aquesta situació es deu principalment a l’entrada en vigor de la reforma del mercat laboral de Govern de Rajoy que sols ha servit per enviar a més algemesinencs a l’atur. Als inicis de 2008 (gener), començant a governar el PP, en Algemesí hi havia 8.484 algemesinencs i algemesinenques cotitzant a la Seguretat Social (Font: SS), en agost de 2013 poc més de la meitat, 4951. Des de que Rajoy ha arribat al poder la xifra des que cotitzen ha disminuït, i especialment ho ha fet en el que portem d’any on ja s’estan recollint el “fruïts de la reforma laboral”. El 31 de desembre de 2012 eren 7.471 els ciutadans d’Algemesí que cotitzaven a la seguretat social. El 31 de d’agost són 2520 cotitzants menys. En el que portem d’any han deixat de cotitzar un 30% dels algemesinencs que ho feien. En els darrers anys agost és el mes amb menys cotitzants, o previsiblement capa final d’any augmentarà, però any rere anys anem perdent cotizants.\nPerò el més preocupant és la taxa d’aturats. La taxa d’aturats indica el tant per cent de la població que vol treballar i no pot, i es calcula a partir de la població activa. La població activa –que no es pot confondre amb la població en edat laboral- és la suma de les persones que estan treballant i les que voldrien treballar però no tenen treball, o el que és el mateix, la població activa és la suma de les persones que estan donades d’alta en la SS i les que estan donades d’alta en l’atur (al SERVEF). En el cas d’Algemesí sumant els aturats i els cotitzants la població activa en agost eren 8379, i per tant els 3428 aturats representen el 40’9% de la població activa. La taxa de l’atur en Algemesí està disparant-se i en agost fou més de 14 punts superior a la provincial (26’73%), 13’5 punts superior a la del País Valencià(27’41%) i 18’5 punts superior a l’estatal (22’41%). Si malgrat l’augment d’afiliacions a la SS no puja el nombre d’atur registrat es deu a que els parats de llarga duració, cansat i desanimats, no renoven llur cartilla de l’atur.\nEl ben cert és que des que governen els popular a Algemesí està cotitzant la meitat de la gent i estan augmentant el número d’exiliats econòmics, especialment la gent jove. Hem passat de tenir una taxa d’atur en gener de 2008 del 12’71%, al 40’91%, 28 punts més, i hem passat d’una mitjana anual en 2010 de 7010 cotitzants a la SS, a una mitjana de 5692 en el que duguem de 2013 (fins agost). La crisi s’ha endut per davant 1.300 cotitzants. Òbviament l’ajuntament no és l’únic responsable d’aquesta situació, ni el principal, però alguna cosa s’està deixant de fer quan altres municipis grans de la Ribera, com Sueca amb taxa d’atur del 32% o Alzira amb un 30%, tenen un atur molt més baix.\nPerò si l’equip de govern no és el principal responsable, sí que ho és d’encobrir la realitat i de manipular les xifres. Malgrat saber-ho, o precisament perquè ho sap, l’equip de govern enganya a la població amb declaracions i dades falses. En gener d’enguany anunciaven que “Desde 2010 el municipio registra un cambio de tendencia en las cifras registradas “ indicant que s’estava eixint de la crisi. El canvi de tendència però és el contrari, Algemesí en 2013 la taxa ha pujat del 32’65% al 40’91 mentre que al PV ha baixat un dècima en agost en relació a gener mantenint-se tots l’any al voltant dl 27%.\nL’única política de promoció d’ocupació és la que fan els membres de l’equip de govern per mantenir el seu treball emmascarant la realitat i utilitzant els mitjans de comunicació públics municipals per tapar la realitat publicitat mesures cosmètiques. Continuen gastant milers d’euros en dinars i sopars, continuen augmentant les despeses en festes –en mig anys s’han gastat tota la partida de l’any- però no tenen diners per encarregar un estudi sobre la situació laboral a Algemesí. La funció principal de l’ajuntament no és crear llocs de treball, però sí saber què està passant, i crear les condicions per a que els empresaris els creen. L’actual equip de govern d’Algemesí ni sap el que està passant ni ha sabut crear les condicions. Eixa diferència de 13’5 punts sobre la taxa de desocupació del País Valencià és en gran part responsabilitat de l’equip de govern que s’ha demostrat totalment incompetent en aquesta matèria.\nÉs per això que MÉS ALGEMESÍ presentarà en els propers dies una moció per tal que, amb independència de la memòria socioeconòmica que elabora el Consell Econòmic i Social –i que no recull aquestes dades- els tècnics municipals –o si escau personal extern- elabore un estudi de camp a nivell municipal semblant a l’enquesta de població activa i un pla d’actuació integral pel foment de l’ocupació. Malament podem actuar si no coneixem la situació real. Cal saber el nombre d’aturats reals a Algemesí, superior a l’atur registrat, i cal conèixer les causes d’eixe descens tan espectacular de les afiliacions a la SS per poder actuar sobre elles.\nPD: Hui estava previst que eixiren les dades d’afiliació a la SS de setembre, però no han eixit, per això ens hem basat en les d’agost.


XVII Regata Home-Dona: resultats i fotos | Club de Mar Port Olímpic de Barcelona | Club de Regatas\nXVII Regata Home-Dona: resultats i fotos\n20/10/2013Notícies Regata Home - Dona\nSembla que l’estiu no vol marxar. A la prova d’avui hem tingut un dia magnífic per navegar, amb el mar tranquil. El vent de garbí, com sempre, ha començat fluixet i ha anat pujant i rolant cap a sud. El sol, una mica enteranyinat amb alguns núvols alts, però que escalfava prou com per fer tota la regata amb màniga curta.\nLa sortida ha estat puntual, i a les 12,30 hores. Onze dels dotze vaixells inscrits hem sortit cap a la primera boia del recorregut, un triangle equilàter, amb una distància entre boies de 2 milles.\nPero, les preses han jugat una mala passada a dos vaixells que es disputaven una bona situació a la línia. Tots dos han sortit abans d’hora, amb la mala sort que el comitè els ha identificat i han hagut de de tornar a la línia.\nLa rolada del Garbí cap al Sud ha fet que el segon tram, que havia de ser un llarg, teòricament, fos un través, i els vaixells amb asimètric han pogut treure millor profit que els espis; això s’ha tornat en contra d’ells en el tercer tram, on el vent s’ha col·locat de popa quasi rodona.\nA les 18 hores s’ha fet el lliurament de premis al panyol i desprès hem pres unes pastes (gentilesa de Pastisseria Canal), i cava.\nAquí teniu les classificacions i unes fotos.\nClassif-general XVII Home_Dona 2013\nClassif-grups XVII Home_Dona 2013\n« XVIII Lliga Social – Prova Octubre _Actualit Resultats XVIII Lliga Social: la prova de novembre es farà el diumenge día 10 »


Presentació - Minor en Gènere i dret\nMínor en Gènere i Dret\nEts aquí: Inici > Presentació\nEl Mínor és una formació complementària ofertada per la Facultat de Dret i Economia de la UdL dins dels estudis del Grau de Dret amb l'estreta col·laboració del Centre Dolors Piera d'Igualtat d'Oportunitats i Promoció de les Dones de la UdL que permet a l'estudiantat obtenir competències determinades en aquesta àrea específica del coneixement. La proposta de Mínor en Gènere i Dret sorgeix de la conjunció de dos factors:\nEn primer lloc, l'existència d'un grup de professores de la Facultat de Dret i Economia que han introduït la perspectiva de gènere a la recerca i docència del dret o bé que han realitzat una part la seva recerca sobre aspectes o temes relacionats amb la dona.\nL'aposta decidida per lluitar contra la insivilitat i crear una cultura de sensibilització envers qualsevol situació discriminatòria, d'assetjament i violència.\nEl Mínor en Gènere i Dret consta de 30 crèdits a realitzar entre l'oferta específica d'assignatures optatives.\nLes assignatures del Mínor es poden cursar en un o més cursos acadèmics.\nLes assignatures s'impartiran per mitjà del sistema de formació semipresencial durant el primer i segon semestre de cada curs acadèmic.\nMínor en Gènere i Dret (Minor Gender)\nCentre Dolors Piera d'Igualtat d'Oportunitats i Promoció de les Dones - Universitat de Lleida\nAna Ma Romero Burillo\nPerfil de l'Estudiantat:\nEl Mínor va dirigit a l’estudiantat de Grau de la UdL que vulgui completar la seva formació bàsica amb un domini de les relacions transversals entre gènere i dret des d’una perspectiva interdisciplinària, analítica i crítica dels continguts dels seus estudis. No es requereix cap coneixement previ de les matèries que configuren el Mínor. El curs acadèmic 2015-2016 es podrà matricular únicament l’estudiantat del Grau en Dret.\nAdmissió i Matrícula de l'Estudiantat:\nL'admissió s'ha de sol·licitar a la secretaria de la Facultat de Dret i Economia en el termini que el Centre estableixi.\nPoden ser admesos al MINOR els estudiants que puguin cursar assignatures optatives d'acord amb els requeriments previstos a cada titulació.\nEn cas d'excès d'aspirants, l'admissió a les diferents assignatures del Minor es farà per estricte ordre de matriculació.\nEl preu del crèdit del MINOR serà el corresponent a la titulació que cursa l'estudiant.\nEl termini de matrícula del MINOR serà el que estableixi el Centre.\nEl nombre mínim de crèdits a matricular del MINOR seran 6 crèdits.\nSi l'estudiant abandona el MINOR, haurà de completar l'optativitat pendent amb les altres assignatures ofertades per la seva titulació.\nCal respectar els límits de matrícula establerts a la normativa acadèmica.\nLes assignatures del MINOR estaran exentes de prerequisits, corequisits o incompatibilitats.\nPel que fa al reconeixement de crèdits de permanència a la Universitat, les assignatures corresponents al MINOR tenen el mateix tractament que qualsevol assignatura del pla d'estudis d'acord amb la normativa vigent.\nEl preu del crèdit del Mínor serà el corresponent a la titulació que cursa l’estudiant/a.\nModalitat de l'Ensenyament:\nFacultat de Dret i Economia.\nC/ Jaume II, 73 (despatx 0.39) 25001 Lleida\nTel. 973 703352 / 973 703354 / 973 703355


Cossetània també estrena nova imatge - Castell d'Or\nCossetània també estrena nova imatge\ndimarts, 03 abril 2012 09:37\nEls vins i caves Cossetània han canviat la imatge de l’etiquetatge,\nbuscant un disseny més pur, modern i d’acord a l’estil actual. Sota\naquesta marca, del grup Castell d’Or, s’elaboren vins blancs, negres i\nrosats sota la DO Penedès, així com caves Brut Nature, Brut, Rosat. A\nmés d’aquest canvi d’imatge, Castell d’Or també ha redissenyat les\netiquetes d’altres marques seves, com Flama d’Or.\nCastell d’Or és un grup de cooperatives que elaboren i comercialitzen\nvins i caves sota les marques Cossetània, Mas Geroni i Pont de Ferro\n(Penedès i Cava); Pupitre (Cava), Francolí, Castell de la Comanda\n(Conca de Barberà i Cava); Puig i Solivella i Flama d’Or (Catalunya i\nCava); Flama Roja (Tarragona); Abadia (Priorat), i Templer (Montsant).\nCastell d’Or és present en més de 24 països d’Europa, Amèrica i Àsia i\nel passat 2011 va elaborar i destinar un 70% d’ampolles de vi i cava\nde la seva producció a l’exportació.\nL'entrada ha estat publicada\tel dimarts, abril 3rd, 2012 a 9:37 am\ti s'ha classificat com Notícies. Pots seguir qualsevol reacció a aquesta entrada a través de RSS 2.0 feed. Pots deixar un comentari, o retroenllaç des del teu propi web.


IbèriaAjuntament de L'Hospitalet\nEls paisatges de la meva cançó\nData: 11 de febrer de 2018\nInterpreten a Soler, a Rodrigo de Yradier, a Montsalvatge, Toldrà, Morera, tradicionals catalans, passant per Granados, Lorca, Falla, Sorozábal, Torroba, Serrano, Guerrero i Lecuona, ... creuant rius, ponts i mars sonors, plens d’harmonies noves i lluminoses.\nEl repertori inclou cançó espanyola, sarsuela, cançó lírica cubana i gènere cançó catalana amb un caràcter didàctic. Entre peces, i a manera de pinzellada, s’explica al públic l’origen, els estils i les diverses èpoques musicals per les que van passant.\nIbèria neix de la il•lusió per re-descobrir-se els uns als altres, de posar en escena sinergies ja conegudes temps enrere, unions que miren a un futur, i de compartir tota aquesta sensació amb el públic.\nIndira Ferrer Morató, soprano\nCarlos Murías, castanyoles\nManel Ruíz, piano


Creen una guia de medicació en salut mental basada en els pacients\nEs tracta d'un projecte amb investigadors de la URV i la UOC\nActualitzada 13/01/2021 a les 19:16\nInvestigadors de les universitats Rovira i Virgili (URV) i Oberta de Catalunya (UOC) s'han basat en l'experiència dels pacients per a crear una guia de gestió de la medicació en salut mental, informa la universitat de Tarragona.\nEl document, en el qual també ha participat la Federació de Salut Mental de Catalunya, inclou informació útil sobre drets, medicaments i efectes secundaris d'aquests medicaments, un glossari i referències on poder obtenir més informació.\nL'objectiu és dotar als pacients d'eines per a participar en els processos d'atenció clínica i convertir-se en un espai de reflexió sobre el paper de la medicació psiquiàtrica en la vida de les persones.\nEntre un 25 i un 50% de les persones amb un diagnòstic d'esquizofrènia afirmen que no se senten satisfetes amb la medicació que prenen habitualment i la guia pretén donar-los més veu, al costat de la de cuidadors, familiars i professionals.\nHi ha una «necessitat que les persones tractades recuperin el poder de decisió sobre els seus propis tractaments», explica la coordinadora de la Guia, Asunción Vaig piular, professora dels Estudis de Psicologia i Ciències de l'Educació de la UOC.\nEls efectes secundaris i els riscos per a la salut, com l'augment de pes, faciliten que s'abandonin els tractaments i «l'aparició de més crisi i ingressos hospitalaris», problemes als quals vol donar resposta aquesta guia.\nL'altre autor de la guia, el catedràtic de la URV Ángel Martínez, agrega que es tracta d'evitar el procés conegut com a porta giratòria, és a dir, diversos ingressos consecutius a conseqüència de la insatisfacció amb els tractaments.\n«La guia és una eina per a potenciar l'autonomia dels usuaris», resumeix l'investigador.\nComenta el contingut : Creen una guia de medicació en salut mental basada en els pacients


Màscara protectora Kn95, màscara protectora N95, màscara mèdica d’un sol ús - Felix\nKn95 és una màscara estàndard xinesa. El respirador Kn95 és una espècie de respirador amb eficiència de filtració de partícules al nostre país. La màscara Kn95 i la màscara N95 són els mateixos quant a eficiència de filtració de partícules.\nLa màscara d’un sol ús està formada per més de tres capes de teixit no teixit de 28g; el nas està fabricat amb totes les tires de plàstic respectuoses amb el medi ambient, lliures de metall, amb la màscara d’un sol ús (ventall de cirurgia mèdica) que pot evitar la infecció de les vies respiratòries fins a cert punt, i no pot evitar la fosca.\nMàscares mèdiques d’un sol ús en 3 capes i 10 / bossa\nMàscara protectora N95 certificada per la FDA CE\nLa nostra empresa va ser fundada el 2005, és una producció i desenvolupament professional de R + D de quaderns, notes enganxoses, carpeta d’arxius, desinfectant de mà, cuir PU, material de PPE, etc. Empresa industrial. Estem ubicats a la ciutat de Shenzhen amb un còmode accés al transport. Fins avui, comptem amb un equip de més de 300 persones i dècades d'experiència en comerç exterior. Els nostres productes s'exporten a Europa, Amèrica del Sud, Austràlia, Àfrica i Àsia.\nIndependentment de quin producte, començarem des de la compra de matèries primeres, fins a la producció de productes, fins a l’envàs i l’enviament, al despatx de duanes i a la sortida del port, cada pas està controlat fermament per professionals, per assegurar que la mercaderia estigui en bon estat i arribi al clients a temps.\nConeixement d’autoprotecció epidèmica\nEls coneixements sobre protecció contra l’epidèmia que algunes persones ja han tingut, o ben aviat, treballaran, en el cas de l’eclosió actual? Com dur correctament una màscara quirúrgica d’un sol ús en el camí per treballar. Intenta no agafar transport públic, es recomana caminar, anar en bicicleta o agafar cotxe privat, autobús llançadora per ...\nPer derrotar aquesta guerra contra la prevenció i el control de les epidèmies, el punt clau és la “prevenció”.\nPer derrotar aquesta guerra contra la prevenció i el control de les epidèmies, el punt clau és la “prevenció”. L'OMS ha anunciat una nova epidèmia de pneumònia coronavirus com a "pandèmia". Les màscares petites han atret milers de milions de persones a tot el món. Darrere de la petita màscara hi ha una cadena de producció i fabricació i una completa i ...\nProveïdor de control lliscant de màscares de qualitat de la Xina


La campanya “Aturem l'incivisme” entra en la segona fase amb la penjada de cartells a la via pública\nLa campanya “Aturem l'incivisme” es va posar en marxa a partir dels debats cívics que es realitzaren al novembre de 2016, on els vilatans i les vilatanes que van assistir voluntàriament van expressar els principals problemes de civisme que pateix el poble\nAquesta campanya ha comportat la presència al carrer de dos agents cívics, alternant horaris de matí i de tarda, que informen els vilatans/es dels comportaments cívics i del contingut de l’ordenança en matèria de sancions entre d’altres. També realitzen parades en llocs on poden recollir suggeriments i de bones conductes en matèria de civisme.\nAl mateix temps s’ha incrementat la vigilància cap a aquelles persones que cometen infraccions i s’aplica l’ordenança municipal sancionadora. Comença la segona fase amb l’objectiu de conscienciar els ciutadans; per això s’han penjat uns cartells a la via pública a diferents punts.\nPodeu trobar-los amb diferents missatges sobre la importància de mantenir el nostre municipi net i es fa èmfasi en l’obligatorietat dels propietaris de gossos de recollir els excrements dels seus animals, ja que és un dels principals problemes de civisme que pateix el poble, tot i que no tots els propietaris de gossos són incívics.\nDes de la regidoria de participació es continuarà vetllant per l’incivisme, però cal dir que “és cosa de tots” i un poble net també ho serà si entre tots ho volem.


Les Flots Bleus Porticcio França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nLes Flots BleusAgosta-Plage, Molini, Porticcio, França, 20128 - Veure al mapaNotable7,8Basada en5comentarisLes Flots BleusVeure més fotos"Everthing was perfect! The location is just heaven on earth!..."MarionUnited KingdomVestíbulVeure més fotosVeure totes les 38 fotos\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Porticcio, Les Flots Bleus és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Les Flots Bleus, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos habitació familiar. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Porticcio, el Les Flots Bleus és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


El departament de Joventut ha programat diverses activitats culturals i esportives gratuïtes per la gent jove durant aquest mes de juliol\nUs agrada l'humor? Teniu ganes de riure? El camp de futbol de Ca n'Amat /c. de Sant Esteve, 47) acollirà el divendres 9 de juliol una Lliga de monòlegs a partir de les 22 h. Per assistir a l'activitat, que serà gratuïta, cal inscripció prèvia.\nPodeu fer la vostra inscripció a partir de les 15 h fent clic aquí.\nL'espectacle serà una competició de batalla de monòlegs on humoristes professionals actuaran davant d’un públic que farà de jurat, i alhora d’espectador, puntuant als artistes en cada ronda per anar sumant els punts en una classificació general que donarà com a resultat el guanyador final. El format inclourà 4 monologuistes (un d'ells també és el presentador). Miguel Angel Marin, Edu mutante, Dani Estera i Javi Chulo. El públic pot portar cassoles o estris de cuina per fer soroll i animar més els monòlegs! L'hora aproximada de finalització de l'espectacle és les 23.30 h.\nAtenció! Tens ganes de jugar a futbol? Si tens entre 12 i 35 anys vine i participa al Torneig de futbol que hem programat pels dimarts 13, 20 i 27 de juliol i 3 d'agost, el pati de l'Escola Francesc Platón i Sartí (Salvador Espriu, 3) del nostre municipi acollirà un Torneig de Futbol. Per assistir a l'activitat cal inscripció prèvia, que podreu fer pròximament en aquesta pàgina web i també en el mateix espai abans de l'inici de l'activitat.\nPosa a prova les teves aptituds en FreeStyle, el divendres 23 de juliol a l'Amfiteatre del Casal de Joves (pl. del Rebato, 1) de les 20 h a les 22 h. Per assistir a l'activitat cal inscripció prèvia, que podreu fer pròximament en aquesta pàgina web i també en el mateix amfiteatre abans de l'inici de l'activitat. Per a joves entre 12 i 35 anys!\nSi t'agrada el cinema a la fresca no et perdis la sessió de Cinema jove que tindrà lloc el dissabte 31 de juliol al Parc de l'Estació a partir de les 22 h. Per assistir a l'activitat cal inscripció prèvia, que podreu fer pròximament en aquesta pàgina web.


Rossella Urru lliure, misteri.\nel diari de l'alguer › notícies › sardenya › CrÃ²nica › PolÃtica › Rossella Urru lliure, misteri.\nAcat, 3 marÃ§ 2012\nLa notícia és estada confirmada de la questura d'Oristany, ma manca encara la confirmació del ministeri dels exteriors. Gran cautela i preocupació per la família Urru\nSAMUGHEO- És encara un misteri la alliberació de Rossella Urru, la cooperant italiana segrestada quatre mesos fa en el Sud d'Algèria. La notícia de la sua alliberació és estada anunciada de la tv àraba Al Jazeera i confirmada de la questura d'Oristany. No és encara arribada la confirmació oficial del ministeri dels afers exteriors italià. És eixida també la notícia que lo moviment unit per la Jihad de l'Àfrica occidental, un grup dissident d'Al Qaeda, ha demanat un rescat de 30 milions d' euros per alliberar la Urru i los sous dos col·legues, Enric Gonyalons, mallorquí i Aino Fernández, d'Extremadura.\nSegons la web "Sahara media", la jove de Samugheo sigueriva estada alliberada amb l'agent de policia maurità Aal Ould al-Mukhtar, que era estat segrestat als mesos passats en un blitz dels terroristes al sud del país. Los dos sigueriven estats alliberats en canvi del terrorista Tuareg Abdel Rahman Ould Madou. L'enviada del Govern Italià Margherita Boniver, és de divendres passat en missió per resoldre l'emergència.\nUna joia immensa i una gran commoció . Així lo president Ugo Cappellacci ha comentat la notícia. «La Sardenya entera, envia un fort abraç a Rossella i a la sua família, i espera lo retorn a l'ísola d'aqueixa jove que representa amb lo sou treball los millors valors de la societat».


Ajuntament de Borriana - El Casal Jove ofereix un taller d'escacs per als nivells d'iniciació i avançat\nEl Casal Jove ofereix un taller d'escacs per als nivells d'iniciació i avançat\nEl Casal Jove ofereix un taller d'escacs organitzat pel Club Escacs Borriana amb la col·laboració de l'Ajuntament, pensat per a tots els nivells i edats. L'activitat començarà el 4 d'octubre i es desenvoluparà cada divendres.\nEs tracta d'una formació que permetrà a l'alumnat iniciar-se o avançar en aquesta activitat lúdica i esportiva, estimulant diverses capacitats a partir de la pràctica d'aquest esport. Entre les quals cal destacar que jugar als escacs estimula la concentració, incentiva la creativitat i la imaginació i estimula i serveix com un gran entrenament per a la memòria .\nA més, ajuda els xiquets i xiquetes a acceptar les regles i assumir les conseqüències dels actes d’ells mateixos i millora la comprensió dels altres i la capacitat per a afrontar situacions difícils.\nEl taller, amb un preu de 15 euros, es realitzarà cada divendres al Casal Jove a partir del 4 d'octubre, amb dos grups, un d'iniciació de 18.30 hores a 19.30 hores i un altre avançat de 19.30h a 20.30h. Serà impartit pel borrianenc Pablo Aymerich, campió provincial d’escacs en 2002, 2006, 2007, 2014, 2017 i 2018.\nPer a participar en el taller, ja es troba oberta la inscripció al Casal Jove i en casaljove@burriama.es, en jasikevic19@hotmail.com, o trucant al telèfon 964 591692.


RACÓ D'ABI: de febrer 2008\nSempre li quedarà la missa...\nPublicat per Les tres papallones a 11:20 Cap comentari:\nLO FUET MÉS LLARG DE LA MEUA VIDA VE DE VIC\nLo que podeu llegir...este és lo fuet més llarg que he vist en ma vida. Ens el van portar uns amics de Barcelona com a regal de nadal, i quin regal!Aquí encara està envasat peró si continueu més avall...\nÉs igual de llarg que jo de peu! Us haguéssiu imaginat mai metre setanta-sis de fuet, i del bo? D'este de pagès... Gràcies per aquesta delícia.\nSi voleu passar per casa meva i tastar-lo encara en queda...\nPublicat per Les tres papallones a 18:28 Cap comentari:\nPublicat per Les tres papallones a 15:12 1 comentari:


Associa’t – Amics de les Arts i Joventuts Musicals\nHi ha molts motius per ser soci/a d’Amics de les Arts i Joventuts Musicals. Aquí et donem fins a 90 raons per ser d’Amics, però la més important és que sense persones com tu, compromeses amb la cultura, actives, curioses, inquietes, no podríem tirar endavant les més de 300 activitats que organitzem cada any per promoure la cultura, l’art i la reflexió sobre temes d’interès social.\nT’oferim 800 metres quadrats al centre de Terrassa, amb sales d’exposicions, de concerts i de conferències, estudi de pintura, aules multidisciplinàries, espais per assaig i el cafè-bar amb més solera de Terrassa, però t’oferim sobretot participar activament en tot el que hi passa a dins.\nTambé podràs gaudir de descomptes en les activitats culturals que organitzen altres entitats terrassenques i podràs contribuir amb una quota adaptada a les teves circumstàncies personals.\nQuota general: 13,00 €/mes\nQuota majors de 65 anys: 10,50 €/mes\nQuota joves de 25 a 30 anys: 8,50 €/mes\nQuota joves fins a 25 anys: 5,50 €/mes\nSi no ets soci/a encara, només cal que omplis la butlleta que pots descarregar-te en aquesta pàgina i ens l’enviïs. Si ja ho ets, ajuda’ns a créixer: envia l’enllaç de la butlleta a un amic o amiga i fes créixer els Amics.\nButlleta d’alta de soci/a\nSóc d'Amics, perquè ser d'Amics, per mi, representa un vincle vital amb les arts i la cultura de la meva ciutat, Terrassa.\nSoci, pintor i poeta\nSóc sòcia i amiga de l'entitat per la gran tasca cultural que fa a la nostra ciutat, perquè m'agrada...\nSóc d'Amics perquè aglutinen una bona part de les activitats culturals de la meva ciutat; vull ser-ne part i...\nsoci i poeta\nM'agrada Amics per la seva oferta cultural diversa i perquè és un espai de diàleg...\nSòcia i ex-presidenta d'Amics de les Arts i Joventuts Musicals


Els informatius de TV3 i Catalunya Ràdio són els més plurals, segons el CAC | Diari Català Digital 📋\nEls informatius de TV3 i Catalunya Ràdio són els que van recollir més diversitat de veus polítiques durant els primers quatre mesos de l’any, quan estava vigent l’article 155 i quan no hi havia govern a la Generalitat. Ho revela un informe del Consell de l’Audiovisual de Catalunya, el CAC, sobre pluralisme polític que ha analitzat cinc mitjans catalans.\nL’estudi constata que els informatius de TV3 van donar temps de paraula a 31 agrupacions polítiques, i Catalunya Ràdio a 27. El tercer mitjà de comunicació més plural va ser RAC1 (26), seguit de 8TV (22) i TVE a Catalunya (21), segons el CAC. El tema més tractat va ser la constitució del Parlament i les especulacions sobre qui presidiria la Generalitat després de les eleccions del desembre.\nL’informe s’ha fet per primer cop per quadrimestres, fins ara eren mensuals. I amb un nou mètode d’anàlisi que consideren més acurat. El ple del Consell l’ha aprovat gairebé per unanimitat, cinc vots a favor i una abstenció.\nMés ajustada ha estat l’aprovació d’un altre informe que analitza el programa “Preguntes freqüents”, de TV3. El CAC havia rebut queixes concretes, per exemple sobre les samarretes de la conductora, com la que va vestir amb la cara de Puigdemont. El Consell va analitzar 19 programes i conclou que, en gairebé tots, hi ha una relació directa entre l’estampat de la samarreta i els temes tractats.\nEn conjunt, ni l’elecció dels convidats, els col·laboradors, ni les anàlisis iròniques predeterminen una línia editorial, diu el CAC. I afegeix que en cap cas el programa vulnera el llibre d’estil dels mitjans de la Corporació.\nTags: rac 1, TV3


PUBLICACIONS EDUARD NOGUES: El TecnoCampus arriba a les 126 empreses instal·lades i el 100% d’ocupació en una de les torres de la seu del Rengle\nLa xarxa empresarial del parc TecnoCampus Mataró-Maresme continua creixent, i ha assolit la xifra de 126 empreses instal·lades en els diversos espais que formen part del parc. Pel que fa a l’edifici principal situat a la zona del Rengle, cal destacar que la torre TCM2, destinada a empreses que necessiten entre 23 i 56m², està al 100% d’ocupació, amb un total de 91 empreses instal•lades, de les quals 23 són a la incubadora situada a la primera planta. També al Rengle, la torre TCM3, per a empreses que lloguen a partir de 200m², està al 50% d'ocupaciò, amb 8 empreses instal•lades.\nA mesura que creixen les empreses, també hi han de fer indefectiblement els serveis que el parc els presta. En aquest sentit, Tecnocampus Mataró-Maresme, en col·laboració amb Ernst and Young, organitzen el I Fòrum d’inversió TCM el dijous 29 de març. El I Fòrum d’Inversió TCM es planteja com el punt de trobada entre inversors i les empreses participants en el programa Èxit d’acceleració empresarial, amb l’objectiu de facilitar l’accés a finançament privat i així poder assolir la potencialitat de creixement estimat.\nEtiquetes de comentaris: El TecnoCampus arriba a les 126 empreses instal·lades i el 100% d’ocupació en una de les torres de la seu del Rengle


L'últim preu - Diari de Girona\nenric mirambell i belloc 06.09.2020 | 06:00\nL'últim preu Diari de Girona\n(Diari de Girona reprèn avui la publicació dels articles que el Cronista Oficial de la Ciutat de Girona, Enric Mirambell i Belloc, va deixar escrits abans de la seva mort, el passat 6 de març)\nEn l'aparador d'una botiga del carrer Nou hi hem llegit un rètol que diu «Últim preu». Estem al final de les rebaixes i els preus han anat baixant, almenys en aparença, al ritme que s'anaven produint les diverses etapes d'aquesta cursa que es va repetint, any rere any en finalitzar les temporades d'estiu i d'hivern. Es van succeint les ofertes com a Rebaixes, Segones rebaixes, Terceres rebaixes, i finalment aquest anunci d'Últim preu. Una expressió que feia molt de temps que no havia vist usada. Però la seva aparició m'ha fet recordar un temps en què no apareixia escrita, però que les compradores la usaven molt. Especialment a la plaça del mercat i també en alguns establiments comercials. No en els supermercats ni en les grans superfícies comercials, ja que aquests establiments encara no s'havien introduït en el nostre país. Tampoc en aquells temps es practicaven les periòdiques rebaixes. El que sí que ha existit sempre ha estat l'oferta de mercaderies a preus rebaixats a causa de liquidació per cessar en el negoci. I en aquest cas eren molts els que aprofitaven l'ocasió de comprar a un preu assequible mercaderies que al seu preu normal no haurien comprat mai, o perquè la bossa no donava prou o perquè no entrava en els càlculs del pressupost familiar. Però davant la temptadora ocasió que es presentava es feia una excepció. Recordo que, fa molts anys, diverses famílies tenien una luxosa vaixella que deien haver comprat quan van tancar, en els primers anys del segle XX, una botiga del carrer Nou coneguda pel nom de Can Grivé.\nTornant a l'expressió «Últim preu», podem recordar una pràctica molt corrent, en altre temps, i que ha desaparegut del tot, com és el costum del regateig. Temps era temps que en el mercat el més corrent era anar discutint el preu, en un diàleg que podia ser molt llarg, entre venedora i compradora. I, finalment, aquell regateig acabava amb un ultimàtum amb l'expressió de la compradora: És l'últim? I si la resposta era afirmativa podien ocórrer dues coses: o que la compradora es rendís i es determinés a comprar i pagar el que feia el cas, o bé que mantingués la seva posició i anés a provar si en una altra parada trobava un preu més d'acord amb les seves possibilitats o amb les seves exigències. Si la compradora s'hagués avingut a pagar el que li demanaven, abans d'arribar a pronunciar l'expressió és l'últim?, hauria quedat amb la recança de no haver insistit fins al final, i d'aquesta manera haver pagat una mica més del que hauria pogut aconseguir amb la insistència. Potser l'estalvi hauria consistit només en deu o vint cèntims. Però de cèntim en cèntim, al cap de l'any l'estalvi ja hauria estat d'unes pessetes. Aquella batalla dialèctica es podria comparar a les actuals rebaixes. Anar baixant el preu fins que s'arribava a un nivell que el venedor ja no podia suportar, a no ser que vengués el producte a un preu més baix que el que li havia costat.\nUna altra manera de cridar l'atenció del possible client era la de marcar el preu amb el rebaix d'uns cèntims. En lloc de posar el preu d'una pesseta, feien constar 95 cèntims. En aquell temps, per a molta gent, una pesseta era una quantitat important. Hi havia qui, fent tota mena d'equilibris, amb una pesseta feia tota la compra del dia. Així s'entén que veure marcat un producte a 0,95 era molt diferent que si fos a una pesseta. En realitat la diferència era mínima; però l'efecte era diferent. En les parades de Fires s'oferien joguines a noranta-cinc cèntims. I a la Rambla existí durant una colla d'anys un establiment que s'anomenava a Can Noranta-cinc. Amb aquest reclam, el possible comprador s'acostava a la parada o a l'establiment comercial, on, a més dels objectes de l'esmentat preu, també en venien d'altres de més cars, i naturalment més atractius, especialment per a qui no havia de pagar. Tractant-se de joguines, fora de la temporada de Reis, el comprador o compradora anava acompanyat de la criatura a qui anava destinada la joguina. I, quan era hora d'escollir, el nen o nena, en lloc de posar l'atenció en la nina o el cavall de noranta-cinc cèntims, s'enamorava dels de més qualitat, que indubtablement també eren de més preu. Si el comprador tenia possibilitats i volia fer content el fill, o net o fillol, afluixava la bossa, i el petit quedava content i el venedor encara més. Però si el pressupost estava estrictament ajustat i s'havia de limitar als noranta-cinc cèntims de l'anunci, es podia originar un drama. Uns plors i una rebequeria, exigint la joguina preferida que no era pas la que la mare, l'àvia o la padrina, estava en condicions de poder adquirir. I la criatura muntava un espectacle que podia acabar tornant a casa sense haver comprat res.\nAquest sistema de posar un preu mínimament rebaixat, però aparentment relatiu, també es feia en coses de més importància. Si el comprador estava disposat a gastar cinc pessetes, i veia l'objecte desitjat marcat a 5,95, es podia decidir a comprar, mentre que si el preu marcat hagués estat de sis pessetes l'hauria trobat massa car i no l'hauria comprat.\nUna altra manera d'aparentar un preu més enraonat era, per les coses que es venen a pes, en lloc de posar el preu d'un quilo fer constar el de cent grams. I encara es podia completar posant la quantitat en lletra més petita que la del preu. Això se solia fer tractant-se de productes de preu relativament elevat. En les èpoques en què era constant la inflació i els preus es disparaven d'un dia per l'altre, fer constar el preu de cent grams en lloc del quilo era una manera de no alarmar excessivament el possible comprador. Però si a l'hora de preguntar el preu havia entès que hauria de pagar deu i en el moment de pagar resultava que eren cent, era a temps de desdir-se de la compra.\nAbans de normalitzar-se els pesos en quilos i grams, en el mercat es tractava de tres unces, una lliura o mitja lliura, una terça o mitja terça, una carnissera o mitja carnissera. La lliura era equivalent a quatre-cents grams i s'usava en la venda de llegums o determinades fruites i verdures, Mentre que la terça i la carnissera, que eren equivalents a la lliura, eren més pròpies en la venda de carns. Suposem que una senyora preguntava el preu de les maduixes i li responien una pesseta, sense especificar que era una pesseta la lliura. I si ella havia interpretat que el preu era el d'un quilo, a l'hora de pagar es produïa la sorpresa en veure que en lloc d'una pesseta n'havia de desemborsar dues i mitja. En algun cas com aquest s'havia originat una forta discussió entre compradora i venedora.


La bona acollida del menjador escolar d’estiu a Maó empeny al Consell al fet que el projecte sigui una realitat el 2017 a la resta d’ajuntaments de l’illa\nLa consellera de Benestar Social i Família, Maria Cabrisas, i la regidora de Serveis Socials i Àmbit Socioeducatiu de l’Ajuntament de Maó, Laia Obrador, han fet balanç avui matí del projecte pilot de menjador d’estiu engegat el passat 1 de juliol al centre Mateu Fontirroig.\nLa posada en marxa d’aquest menjador escolar, durant els mesos de juliol i agost, ha tingut un doble objectiu:\n- Donar un servei a la ciutat de Maó per a totes les famílies que durant els mesos d’estiu treballen i han de conciliar vida laboral i familiar.\n- Garantir la cobertura de les necessitats d’alimentació infantil durant l’estiu, un cop finalitzat el període lectiu, amb l’objectiu de prevenir possibles situacions de dèficit alimentari en infants.\nLa valoració per part de Consell Insular de Menorca i Ajuntament de Maó és del tot positiva, per la qual cosa la consellera Cabrisas ha anunciat la intenció del departament de Benestar Social i Família que aquest projecte sigui també una realitat, l’any 2017, a la resta dels municipis de l’illa.\nEl cost del menjador d’estiu ha estat de 20.159,70 euros per tal de donar cobertura a 50 beques durant el mes de juliol i 50 més durant l’agost. El projecte comporta un servei afegit de transport públic, el cost del qual oscil·la entre els 7.000-7.500 euros.\nDurant els mesos de juliol i agost s’han tramitat 144 beques pel servei (81 el juliol i 63 l’agost). En total s’han beneficiat d’aquestes beques 83 participants, ja que hi ha hagut fillets i filletes que han tingut beques durant els dos mesos. D’aquestes, 100 són atorgades pel Consell Insular de Menorca, i les 44 restants per l’Ajuntament de Maó.\nEl fet que a més participessin fillets i filletes no becades ha fet que durant l’estiu s’arribessin a puntes (sobretot el juliol) d’aproximadament un centenar d’usuaris. De fet, la capacitat del menjador és de 100 infants, el perfil dels quals -per edats- ha estat durant aquesta primera prova pilot d’entre 3 a 14 anys.\nPel que fa al servei de transport, finalment es va decidir la posada en marxa de dues rutes d’autobús (zona nord i zona sud-est) per tal d’adequar-se a les necessitats de les diferents entitats.\nEn general, les entitats han valorat molt de manera satisfactòria la iniciativa alhora que han subratllat l’efectivitat del servei d‘autobús.\nMaria Cabrisas i Laia Obrador han agraït l’efectivitat de les persones responsables del menjador, la implicació de les entitats que han col·laborat juntament amb l’Administració en el servei d’autobús, així com la professionalitat de l’equip tècnic de treballadors socials i educadors que han fet possible l’èxit d’aquesta primera experiència pilot.\n“Des del Consell Insular donarem tot el suport tècnic i econòmic que calgui per a arribar a cobrir des de l’administració més propera (en aquest cas els ajuntaments) les demandes de la ciutadania”, ha afegit la consellera.\nMaó, 30 de setembre de 2016


Forn demana que l’Estat aclareixi si va activar l’Exèrcit arran de l’1-O | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nForn demana que l’Estat aclareixi si va activar l’Exèrcit arran de l’1-O\nL'exconseller d'Interior sol·licita a Llarena que reobri la causa per practicar noves diligències\nBarcelona 9 OCT 2018 - 21:53\tCEST\nSi tan greu va ser l'amenaça del procés, per força l'Estat devia activar tots els seus recursos per frenar-la. Aquesta és la base argumental de l'escrit que l'exconseller d'Interior de la Generalitat, Joaquim Forn, ha enviat al Tribunal Suprem perquè revoqui la interlocutòria que va posar fi a la instrucció i faci noves diligències. Forn demana que institucions clau de l'Estat –l'Exèrcit, el Centre d'Intel·ligència contra el Terrorisme (CITCO) o el Departament de Seguretat Nacional– aclareixin què van fer per evitar el referèndum independentista de l'1 d'octubre.\nEl Suprem es disposa a tancar la investigació del procés i acusa els polítics presos de voler dilatar el cas\nBorrell diu que no va convidar Torra a un fòrum internacional per evitar que “vilipendiés” Espanya\nTurull diu al jutge que va cedir els béns a la seva dona per problemes de salut\nForn, que era conseller d'Interior l'1-O, roman ingressat en presó provisional. Aquests dies, ell i la resta de líders independentistes processats estan remetent al jutge Pablo Llarena escrits en què sol·liciten la pràctica de nombroses diligències d'investigació. En el cas de Forn, la seva defensa –que exerceix el penalista Javier Melero– considera que les que s'han practicat fins ara resulten "insuficients".\nEl jutge Llarena afirma en les seves resolucions que el procés va implicar "actes de naturalesa insurreccional i atemptatòria contra la integritat de l'Estat". Si això va ser així –és la idea que justament combaten les defenses–, necessàriament l'aparell de l'Estat es devia activar. L'exconseller Forn vol saber si el Ministeri de Defensa "va adoptar mesures" de protecció d'infraestructures crítiques –ports, aeroports– i es van activar plans de contingència d'"unitats militars".\nAl Departament de Seguretat Nacional –un òrgan que depèn de la Presidència del Govern– li sol·licita que expliqui si va donar indicacions davant d'"amenaces greus per a la seguretat". Sobre el CITCO, Forn vol que lliuri les actes de la reunió celebrada el 19 d'agost del 2017 –cinc dies després dels atemptats de Barcelona i Cambrils– per saber si els seus integrants van valorar elevar el nivell d'alarma antiterrorista a 5 "davant de la situació política a Catalunya". Una maniobra d'aquest tipus hauria permès mobilitzar les Forces Armades i "alliberar efectius policials" per a assumptes de seguretat ciutadana, recull l'escrit.\nEntre les 13 diligències que la defensa de Forn demana que es practiquin s'inclou la "correspondència creuada" entre Forn i el ministeri, a més de les comunicacions dels sindicats de Mossos amb el Departament d'Interior per demostrar que, els dies previs a l'1-O, no va haver-hi "directrius polítiques".\nCarregat d'ironia, l'escrit demana que s'informi sobre el nombre d'armes llargues en poder dels diferents cossos de seguretat per conèixer "l'autèntica força ofensiva" dels Mossos, que segons la querella de la Fiscalia tenien "capacitat intimidatòria real". L'advocat també sol·licita que s'enumerin les persones lesionades l'1-O per "conèixer la gravetat de la resistència" plantejada per "les masses suposadament rebels".