Diversos motins incendien una SGAE a punt de la intervenció\nDiversos motins incendien una SGAE a punt de la intervenció governamental\nACLARIR LA GESTIÓ\nLes discrepàncies internes amb el president de l'entitat, José Ángel Hevia, es multipliquen\nEl Ministeri de Cultura sol·licita a l'Audiència Nacional poder intervenir durant sis mesos la Societat General d'Autors i Editors\nBarcelona 18 de de febrer del 2019. 22:39\nEl 15 de febrer del 2019 serà recordat per molts com el dia en què Pedro Sánchez va anunciar la convocatòria d’eleccions generals. No obstant, a la SGAE divendres passat serà més recordat per un doble cataclisme. D’una banda, el ministre de Cultura, José Guirao, va materialitzar la seva amenaça d’intervenir la Societat General d’Autors i Editors cursant la sol·licitud a l’Audiència Nacional, informació que ha transcendit aquest dilluns. De l’altra, un dels quatre vicepresidents de l’entitat, l’editor Clifton J. Williams, va demanar a la SGAE la celebració d’una junta extraordinària en què debatre ivotar la destitució del seu actual president, José Ángel Hevia.\nLa incertesa política podia jugar a favor de la SGAE i l’avançament dels comicis es veia com un escenari ideal per donar oxigen a una entitat assetjada per diversos fronts, però la convocatòria d’eleccions no només no ha frenat els plans de Guirao sinó que els ha precipitat. Ara tot està en mans del jutge, que haurà de decidir si hi ha motius per autoritzar aquesta acció llargament anunciada. El ministeri addueix que la SGAE no ha complert els requisits exigitsen l’apercebiment del 27 de setembre: no ha adequat els estatuts a la normativa europea, no ha celebrat unes eleccions amb vot electrònic i no ha aplicat un repartiment dels drets d’autor que limiti les grans sumes de diners que genera la música televisada de matinada.\nSis mesos prorrogables\nLa intervenció s’ha sol·licitat per un termini de sis mesos prorrogables a sis més i implicarà el nomenament d’un gestor interí "que assumirà les funcions legals i estatutàries dels òrgans de govern de l’entitat" amb l’objectiu d’"aclarir la seva gestió" i implantar les mesures necessàries "per al compliment de les obligacions legals previstes en la normativa vigent en matèria de propietat intel·lectual". I la decisió del jutge pot tardar mesos a arribar, de manera que s’inicia així un procés que, en qualsevol dels casos, haurà de ser assumit pel Govern que es formi després de les eleccions del 28 d’abril. Guirao ha afirmat aquest dilluns que hi ha acord amb el Partit Popular, Podem i Ciutadans: guanyi qui guanyi, seguirà endavant amb la intervenció de la SGAE.\nEn les últimes setmanes hi ha hagut un estira-i-arronsa entre el ministeri i la SGAE, una dansa de comunicats i contracomunicats amb què les parts semblaven estar calibrant les seves forces i estratègies. Encara que l’SGAE insistia en la seva voluntat d’ajustar-se als requeriments ministerials, Guirao declarava a finals de gener: “Tinc la sensació que estan més pendents de resoldre els seus propis problemes que el veritable problema de fons”. Dilluns, a la Cadena Ser, el ministre ha qualificat la situació com a "intolerable", ha afirmat que "se’ls ha donat temps i marge" i que "no hi ha hagut manera d’arreglar-ho de forma pacífica". Tot apunta que la seva paciència s’ha esgotat.\nCrits i insults\nUn punt crucial d’aquesta intervenció estatal és la “remoció dels òrgans de govern”. Peròels òrgans de govern de la SGAE ja estan en flames. Fa deu dies Hevia va reunir la junta directiva. El seu pla era eliminar o almenys limitar el poder de la comissió deontològica, que acabava d’assenyalar que14 membres d’aquesta junta tenien conflictes d’interessosa causa de les grans sumes de diners que ingressaven per les matinades televisives i que aquesta situació els impedia exercir les seves funcions. Hevia era un d’aquests 14 i, no només pretenia desfer-se de la comissió deontològica, sinó també destituir el secretari general de la SGAE, Carlos López, perquè era un dels que més recolzava l’existència d’aquesta comissió. El gaiter no va guanyar la votació iva esclatar en crits i insults contra diversos membres de la junta directiva,convertida en un polvorí.\nPerò les baralles internes a la SGAE no esquitxen només els 35 membres de la junta. El consell de direcció també passa moments complicats, ja que un dels seus 12 integrants, Antonio Meliveo, del Col·legi Audiovisual, ha sigut amenaçat d’expulsió per la seva actitud bel·ligerant contra Hevia. Tot i així, el fet que millor il·lustra la creixent oposició amb què s’està trobant la gestió del gaiter és queun dels seus vicepresidents, Clifton J. Williams, ha sol·licitat una reunió extraordinària de la junta per proposar una moció de censura contra Hevia,escollir un nou president i formar també un nou consell de direcció. Ara per ara, no està clar que Williams pugui sumar els 18 vots que necessita per enderrocar Hevia, ja que 16 dels 35 vots en joc pertanyen a directius de petit dret fidels a Hevia. Passi el que passi a la junta extraordinària,a l’asturià se li està escapant la SGAE de les mans.\nReacció tèbia de la SGAE\nMentre les disputes internes en la SGAE segueixen el seu curs, la sol·licitud de la intervenció ha sigut celebrada per nombrosos socis a les xarxes socials. La Societat General d’Autors i Editors, al seu torn, ha emès un comunicat amb què recorda que la nova junta directiva "ha treballat intensament des de la seva elecció per adaptar l’entitat a la legalitat vigent". No obstant, la impossibilitat d’aprovar uns nous estatuts i la negativa a celebrar unes eleccions amb vot electrònic han obert la porta a la intervenció estatal. En un text sorprenentment tebi donada la gravetat de la situació, la SGAE només adverteix que la intervenció pot“debilitar i paralitzar l’entitat”.\nEls socis dinamiten la SGAE\nÉs difícil preveure si seran les pressions internes o les externes les que faran caure Hevia. Però mentrestant, silenciosament, el ‘lobby’ de les editorials de les discogràfiques, aquell que va presentar la seva candidatura contra Teddy Bautista, contra Sastrón i contra les editorials televisives, i que després es va retirar de les eleccions d’octubre, està cada vegada més ben posicionat en aquesta guerra pel control d’una SGAE que semblava haver perdut definitivament el dia que José Ángel Hevia va prendre al poder.\nEls últims revessos judicials i legislatius contra l’entitat\nDijous, la reforma de la llei de propietat intel·lectual tornarà al Congrés, on serà aprovada definitivament, i es limitarà per llei que el percentatge de diners que cadenes públiques i privades, com Antena 3, TV-3, La Sexta i Tele 5, recuperen mitjançant programes de matinada no superi el 20%. 'La roda' a la qual recolzen Hevia i parteix de la seva junta no podrà generar aquestes sumes milionàries que distorsionaven el repartiment de la resta d’autors i que alguns anys havien suposat el 70% de tota la recaptació.


El curs vinent el Consell Municipal d'Infants treballarà la seguretat al carrer — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › La ciutat › Notícies › Notícies 2009 › El curs vinent el Consell Municipal d'Infants treballarà la seguretat al carrer\nEl curs vinent el Consell Municipal d'Infants treballarà la seguretat al carrer\nEl Plenari el van formar 20 petits consellers de 5è i 6è de Primària de diferents centres d'ensenyament de la ciutat\nEl passat dimecres 10 de juny es va celebrar al saló de Sessions del Palau Municipal, el primer Plenari del Consell Municipal d’Infants format per 20 petits consellers de 5è i 6è de Primària dels centres d’ensenyament següents: el Miracle, Pràctiques, Saavedra, Bonavista, Camp Clar, Riu Clar, i els col·legis: Roig, El Carme, Sagrat Cor i Sant Pau.\nA la sessió es van presentar tres propostes de treball per al curs vinent: seguretat al carrer, activitats de lleure al cap de setmana i l’esport a la ciutat. Els representants de cada centre escolar van votar posant un grau d’importància - alta, mitjana i baixa- a aquests temes, després d’haver-ho discutit amb els seus companys de classe. Realitzada la votació, la seguretat al carrer va ser la que va obtenir més vots amb una prioritat alta, seguit de l’esport al carrer amb una importància mitjana i, en tercer lloc, les activitats de lleure al cap de setmana amb baixa. Per tant, el proper curs 2009-10 els centres escolars representats al Consell Municipal d’Infants treballaran aquesta qüestió que inclou entre d’altres aspectes: la vigilància als carrers, parcs i voltants de les escoles; la il·luminació als parcs i carrerons de la ciutat; la problemàtica derivada del consum de drogues; la reparació dels danys ocasionats per actituds incíviques i la inseguretat relacionada amb la circulació vial.\nA continuació es van lliurar els diplomes als alumnes i als tutors de cada centre d’ensenyament com a mostra d’agraïment per la seva col·laboració.\nEl Plenari el va presidir el conseller d’Ensenyament, Joan Sanahujes, i la consellera de Comunicació, Participació i Societat de la Informació, Begoña Floria, i també hi van participar els regidors Antonio Rodríguez i Judit Heras, així com d’altres representants dels diferents grups municipals.


Quino: busseig extrem\nQino ,va ser un gran subamarinista i coraler que va morir als 72 anys en plena activitat, ell ens ensenyar molts secrets del món submarí.\nMarion Crepu és la muller d'un personatge singular. De qui parlem? De Joaquín Ángel Rodríguez Castelao, nascut a Potes, província de Santander. De professió, pescador de coral. Quino per als amics, és el dimoni del mediterrani. Dia rere dia, Quino fa el que cap altre bussejador sap ni pot fer: bussejar al límit de la capacitat humana conservant la vida. Treballa habitualment a més profunditat que cap altre, recollint el coral fins als 135 metres. Sens dubte és el número u mundial de busseig de profunditat amb aire.\nProbablement, si hagués nascut a un altre país com França o Estats Units, ja faria anys que l’haguessin convertit en un mite. Però a Espanya, no deixa de ser un incomprès que no està disposat a renunciar als seus somnis. Una vegada vaig fer un clot al jardí, a la meva casa quan tenia set o vuit anys perquè volia trobar un tresor, és alguna cosa que ha nascut amb mi no es perquè, jo vaig néixer en un poble en el qual no hi havia aventures, no hi havia res, però jo em vaig buscar l'aventura. Algú em va ficar això en els gens, no se'l meu avi o el meu pare. Per als pescadors italians no és un pescador normal. L'any 1967, Quino va descobrir el coral d’Alborán, deu anys més tard va trobar coral entre Mallorca i Menorca, i també a la illa de Cabrera.\nThalassa va ser a visitar-li al Port d’Alcúdia, al nord de Mallorca, Base d'operacions des de fa vint anys d'aquest explorador dels mars, inquiet i aventurer, que ho ha fet tot en el bussejo. Ningú li discuteix la seva professionalitat, però un fort caràcter individualista, lligat a la seva passió per la veritat, li ha portat molts problemes. Porta més de 25 anys jugant-se la vida no només dins de l'aigua sinó també a la vida real. Ha tingut diverses vegades casa seva i el seu vaixells hipotecats. Un dia guanya una quantitat de diners que li podria permetre viure tranquil tota la seva vellesa. L'endemà torna a estar a la ruïna.\nSense por a viure una vida digna d'un trapezista, Quino continua sortint al mar cada dia buscant l'or vermell. L'any passat bussejava a més profunditat i més temps que l'any anterior, i aquest any estic bussejant a la mateixa profunditat i més temps que l'any passat, a causa de la meva situació econòmica, i és que he de retornar els crèdits al banc per després poder operar-me. El que tinc pitjor ara és el maluc esquerre, el tinc descalcificat i m'han de posar unes xapes, perquè porto 37 anys bussejant, comenta.\nD'excursió amb Quino\nA la visita, l’ acompanyem a un canal que hi ha entre Mallorca i Menorca, a una roca submergida a 90 metres, que Quino va localitzar perquè creu que és possible que hi hagi coral. Els resultats no són satisfactoris. \_"Vaig baixar fa 15 dies i res, no hi ha res. Un coral molt petit que no val la pena. Cal deixar-ho que creixi una mica, per als fills quan siguin grans.\nQuan arribem al lloc, Quino marca la zona amb una altra boia i ens explica com va a realitzar la immersió. És conscient dels riscos que corre cada dia malgrat estar ben preparat. No és la primera vegada que veu morir algú. He d'anar molt suau, controlant la respiració sense cansar-me, però sent efectiu, treballant al màxim de rapidesa però sense cansar-te, perquè si treballes a cent metres amb aire i et canses en la respiració et quedes a baix, et dóna la hiperosis de l'oxigen, però quan treballes amb heli li lleves més oxigen a l'aire i llavors el perill de la hiperosis l’elimines. Jo amb quaranta anys no podia fer això, ni amb cinquanta..., vas aprenent, un dia et quedes a baix i vas aprenent, això és l'experiència, el busseig en profunditat és l'experiència no la joventut. Tots els que han volgut competir amb mi s'han quedat a baix desgraciadament.\nEl que és normal per a aquest home, per a uns altres és una bogeria molt propera al suïcidi. Baixar fins a cent metres amb aire i romandre en el fons fins a vint-i-set minuts és una proesa que no cal intentar emular. Quino ha baixat centenars de vegades i continua viu. Estem davant un artista del busseig de profunditat, un home que coneix molt bé el que es porta entre mans quan baixa disparat cap al fons impulsat pels més de vuitanta quilos del seu equip.\nMentre Quino està dins del mar, el seu acompanyant, Xèrif, ens explica com la pesca de coral s'ha fet més difícil ja que el sector cada vegada està més explotat: Aquí hi ha marques de coral, però no n’hi ha moltes. Aquí has de nedar, agafar una branca d'aquí, una altra d'allà. I així, agafes un quilo, un quilo i mitjà, mig quilo, o algunes vegades gens.\nUn lluitador incansable\nEl treball de Quino no s'ha limitat a pescar. També ha realitzat una intensa labor en la seva lluita pel respecte a la pesca tradicional i de denúncia de pràctiques il·legals. El 1977 Quino va denunciar l'arrossegament il·legal al mar d’Alborán amb l'anomenada barra italiana; un artefacte per a la pesca d'arrossegament de coral que va aparèixer els anys cinquanta i que va ser la principal causant de la ràpida desaparició de la riquesa coral·lífera del mediterrani.\nAixò també li va causar problemes: Vaig denunciar a la Secretaria de Pesca, al Senyor Fernando González, el desastre ecològic que estaven practicant a Alborán, quan van donar els quatre permisos a quatre empreses espanyoles; després la camorra napolitana es va ficar per al mig i protegia als arrossegadors de coral. Em van amenaçar diverses vegades per telèfon, fins que em van enfonsar el vaixell, i una setmana més tard em van manipular el cotxe, i gairebé em mato. De tot el que dic hi ha testimonis.\nMalgrat les queixes, no va ser fins el 1982 que l'administració espanyola va intervenir capturant 23 vaixells italians i enviant el buc oceanogràfic *ODON DE BON amb l'encàrrec de fer un estudi científic sobre aquesta qüestió. Al final, les queixes dels professionals i les accions de Greenpeace, juntament amb la pèrdua de rendibilitat del banc de coral, que va quedar delmat ràpidament gràcies a la barra italiana, van aconseguir que es retiressin les llicències d'aquesta perillosa pesca.\nQuino no pot oblidar el mar d’Alborán. Aquells rics fons plens de coral que va descobrir l'any 1967. Uns quants anys després, torna a aquest mar, l'obsessió que gairebé li va costar la vida. Va a pescar, però també està obstinat a mostrar-nos els efectes del pas de les barres italianes sobre el fons. Per a això s'ha fet construir una càmera submarina amb la qual pot filmar fins a 130 metres de profunditat. Davant nostre, un fons recobert de xarxes, l'autopista del Mediterrani, com l’anomenen els coralers italians. El fons marí d’Alborán està completament trencat i ple d'aquestes xarxes, n’hi ha tones i tones.\nAcabada la seva mitja hora de treball al fons, Quino encara no pot pujar. Li falta fer la descompressió, pas obligat i estricte que li servirà per eliminar el nitrogen que s'ha format als teixits del cos durant la seva estada en la profunditat.\nPorto un globus per fer la descompressió, i un altre globus d'emergència, un segon globus. També porto dues bosses per si em falla l'armilla, perquè aquestes armilles, encara que són els millors que hi ha al mercat,no són especialment segures. Fa 15 dies vaig trencar l'armilla i no podia pujar. L'any passat vaig perdre a un company en Alborán perquè se li va trencar l'armilla, i aquest mateix accident ho vaig tenir jo fa 15 dies. Cal portar sempre tres sistemes d'emergència, però jo com a treball a més profunditat, no puc pujar des d'a baix nedant. És impossible, explica Quino.\nXèrif li ajuda a pujar: Ara ha de tirar un globus ho veus?, i ens ho ensenya. \_" Ara jo, he de donar un parell de voltes perquè ell senti el soroll del motor, i es quedi tranquil a baix.\nNomés falta esperar. Quino segueix les seves pròpies taules de descompressió fruit de l'experiència i del perfecte coneixement del seu cos. L'estada a l'aigua es pot perllongar més de tres hores. 45 minuts des que Quino va començar la descompressió, l'aigua està molt freda i ha decidit descomprimir -se dins de la càmera *hiperbàrica que té instal·lada al Nemo.\nCal actuar amb rapidesa: en un temps màxim de 3 minuts, Quino ha d'estar dins de la càmera si no vol tenir problemes. Tot està preparat, i tot i que no és aconsellable fer la descompressió fora de l'aigua, en casos especials com aquest, en què les aigües són molt fredes o quan s'aixeca temporal durant la descompressió, Quino opta per continuar-la dins de la càmera hiperbàrica. Encara li queden dues hores de reclusió.\nPreocupats per la salut\nLa descompressió és només un dels moments més perillosos del bussejo en profunditat un esport que exigeix una bona forma física. Mantenir-se en forma i no acumular greixos és vital.\nJuan Miguel Batlle, doctor de Quino explica alguns dels riscos: A partir de 40 metres existeix el perill d'entrar en narcosis, hi ha gent que és més sensible i a partir dels 35 metres ja presenta narcosis i també depèn de la persona en si, és a dir, que potser està a 75 metres i no té narcosis, però el perill no és exactament la narcosis, sinó la hiperoxis, ja que l'oxigen, a partir de 80 metres és tòxic i s'ha de fer barreja amb heli i altres gasos nobles, que no presenten problemes a nivell d'inici de microembolismes.\nQuino ha tingut diversos problemes de salut. Des que els metges van prohibir a Quino la pràctica diària del fúting, a causa del desgast de maluc que pateix, s'ha engreixat alguns quilos que haurà d'eliminar si vol seguir bussejant diàriament i sense riscos al 100%. Batlle reconeix que el millor seria que Quino deixés el busseig encara que sap que és una tasca impossible: Jo personalment, i molts altres metges, li recomanem que no bussegi més, però ell com que tota la vida ha fet això, doncs és impossible que deixi de bussejar.\nBatlle no és l'únic preocupat per la salut de Quino, la seva dona encara no s'ha acostumat al risc diari: Cada dia quan marxa, penso que si li passés alguna cosa i jo em quedés sola, què faria; i quan el veig arribar, o quan sento el cotxe, o el veig arribar amb el vaixell, em trec un pes de sobre... és horrible, i em passa sempre. Ja porto quinze anys amb el mateix, però cada vegada que el veig viu, cada dia, dono gràcies.\nAmb l'or vermell\nAcabada la descompressió, ens dirigim de tornada al Port d’Alcúdia. La pesca s'ha acabat. El botí: un quilo i mig del millor coral vermell del Mediterrani que pot arribar a costar 100.000 pessetes al mercat. El sustent de cada dia de Quino. El valor del coral cada vegada tendeix a pujar. Sí que es pot viure del coral, però van a ser només tres o quatre esportistes, que siguin cent per cent esportistes i després hi haurà els de profunditat, que poden treure mig quilo o un quilo, sempre es pot treure això. I després hi haurà doncs trenta o quaranta que es dediquin fins a quaranta o cinquanta metres al coral de la costa, que és un coral de pitjor qualitat, però que es reprodueix molt ràpidament.\nQuino busca el millor coral, avui dia el coral Rubrum, el coral vermell del Mediterrani. La meca d'aquest coral s'ha desplaçat a la costa atlàntica marroquina, l'últim gran banc. Coraleros de tot el món estan treballant prop de l'Estret, molts d'ells són espanyols. Fa pocs mesos es treballava a 40 metres de profunditat, avui ja ho fan a 60 metres. Els millors bussos poden arribar a treure fins a 30 quilos diaris.\nQuino es planteja anar-se’n al Marroc, potser d'aquesta manera podria pagar els seus deutes i després retirar-se. Mentrestant, dia a dia, surt al mar a la recerca de l'or vermell, cada dia, una mica més profundament.


setembre, 2017 | Gemma Fradera\nPublicat a 13 setembre, 2017 per Gemma Fradera\nAra comença una de les èpoques que més m’agraden d’estar a la botiga, que és el canvi de temporada. Encara cuegen les rebaixes, però ja comencem a tenir novetats de tardor. La gent té ganes d’estrenar i venen a buscar peces noves. També com que vaig comprar les peces d’aquesta tardor fa ara exactament un any fa gràcia veure les novetats com si les veiés per primera vegada, com si les hagués comprat algú altre. I veure com la botiga canvia la paleta de colors, ara ens anem enfosquint a mida que el dia s’escurça. I treure novetats cada setmana,que és una de les coses que més m’agraden, ja que quan treus peces noves has de muntar aparador nou i pensar noves combinacions, que llueixin els coneixements d’estilisme. I començar a mirar teles per a les peces que confeccionaré, que ja estic maquinant noves peces i rebent peticions de novetats d’hivern.\nTambé s’acaba aquesta calor tan infernal que ens ha castigat a fons aquest últims mesos i ara ve l’època que puc tenir la porta oberta de la botiga, així estic més connectada amb el carrer i no tinc la sensació d’estar tancada en una peixera, que és el que passa quan fa més fred o més calor.\nPublicat a 6 setembre, 2017 per Gemma Fradera\nFa un parell de setmanes vaig escriure un post sobre una clienta que ens va demanar una peça de bijuteria i que li vam fer a tres bandes en exclusiva per a ella. A vegades el fet de fer coses per a algú també té una part negativa, ja que no sempre va tan bé com el cas de les arracades. A principis d’estiu va venir una clienta a demanar si li podia fer unes arracades amb tres roses blanques que volia per a un vestit. La Berta, una de les meves proveïdores de bijuteria, les hi va fer seguint les seves instruccions i li vaig enviar una foto a la clienta per a que les veiés i va dir que li agradaven, que ja passaria a recollir-les. Doncs quan va venir a la botiga no li van acabar de fer el pes i no se les va endur. Ostres, que li havíem fet per a ella! Sovint no ens adonem de que no valorem la feina dels demés, que vam dedicar el nostre temps i esforç i no se’ns va ni reconèixer. Les arracades van trobar propietària i van acabar viatjant a Itàlia on se les van endur poc després. O sigui que la història va tenir un final feliç (amb exportació inclosa)tot i contenir algun moment de decepció.


Penjoll amb àgata gris amb vetes blanques d' Àngels Canut Complements\nPenjoll amb àgata gris amb vetes blanques, 50,5×40 mm, antelina grisa i fornitures de metall ajustables platejades\nPenjolls amb àgata gris amb vetes blanques, 50,5×40 mm, antelina grisa i fornitures de metall ajustables platejades Col·lecció Fragments d’ Àngels Canut. Peça única\nSKU: 106-314-0 Categorías: Col·lecció Fragments, Àgata, Collars Etiqueta: Àgata\nPenjolls amb àgata gris amb vetes blanques, 50,5×40 mm, antelina grisa i fornitures de metall ajustables platejades Col·lecció Fragments d’ Àngels Canut. Peça única.\nPenjoll amb àgata gris amb vetes blanques i antelina grisa i fornitures de metall ajustables platejades Col·lecció Fragments, De tot allò que ens agrada, de tot allò que ens és bo, del que volem gaudir, en prenem un fragment ja sia amb el pensament, amb el cor o amb les mans i gelosament l’atresorem, en la forma d’un penjoll, d’un collar. He rebuscat entre pedres, des dels oceans i muntanyes fins els volcans i les glaceres, aquests fragments de pedres d’arreu que ara os vull presentar a través d’aquets penjolls i collars exclusius. Trossos, fragments, bocins de pedra que m’han escollit. M’han interessat pels seus colors, textures, matisos i formes i m’han fet sentir la força de l’aigua, la terra, el vent i el foc dels que ara os vull fer-ne partícips mitjançant aquests penjolls i collars únics.\nSé el primero en valorar “Penjoll amb àgata gris amb vetes blanques” Cancelar respuesta


Tradicionalment a l’Espluga de Francolí, com a la majoria de colles bastoneres, s’han utilitzat com a bastons, donada la seva gran resistència i sonoritat, els radis de les rodes de carro. Ja fa temps, però, que és molt difícil trobar rodes de carro. Per aquest motiu els bastons que s’utilitzen actualment estan fets de llucs d’alzina tornejats.\nEls llucs són els rebrots o brots nous que treu una planta, per tant tenen totes les vetes orientades en la mateixa direcció, i a l’estar en fase de creixença encara no tenen nusos, cosa que fa que siguin més resistents. El motiu de que a l’Espluga sempre s’hagin fet servir els llucs d’alzina és per la seva gran qualitat sonora i la gran resistència que té aquest tipus de fusta.\nNormalment els bastons fan uns 40 cm. de llarg per uns 3 cm. de diàmetre i el seu pes acostuma a ser de mig quilo, tot i que els dels bastoners més petits són una mica més prims i per tant més lleugers.


Blog creada per compartir informació del crèdit Noves TIC a l'Educació\nEl canvi conceptual que ha omplert de significat molts del conceptes que hem estat treballant fins ara ha fet que algunes de les respostes que havia donat de inici les hagi de modificar, per les altres haurà estat una ampliació de coneixement. Adjunto els comentaris i canvis a la puntuació donada a les diferents qüestions inicials.\nTE2) L’objecte principal de la Tecnologia Educativa és oferir un bon ventall de tècniques per als docents: __8__ cal afegir però que l’aplicació d’aquestes tècniques estaran basades en els diferents models psicològics, així com en el coneixement de les teories de la comunicació i la informació.\nCC2) Aprenc tant dels companys com dels materials i consultors: __10__\nTC1) Els professionals de l’educació han de ser competents en les tècniques que asseguren la correcta transmissió del coneixement : __10__\nDT2) La tecnologia es basa en la ciència per la qual cosa és neutral en relació a prejudicis, valors i actituds: __10__ canviaria a 2, ja que hem pogut evidenciar que l'ús que se'n fa es partidista per tant per l'objectivitat que jo li havia atribuït al inici.\nCC1) Les aules de la UOC són una comunitat d’aprenentatge: _10_\nDU2) Els debats virtuals suposen perdre força hores amb poc benefici personal: __6__\nTE1) La Tecnologia Educativa per a psicopedagogs consisteix en assegurar un bon domini de les TIC: __7__ i a mes a mes aporten eines i coneixement que permetran valorar l’adequació de la seva aplicació.\nDU1) Els debats a la UOC poden millorar moltíssim: __7__ amb les pautes que hem hagut de seguir per argumentar, seguir el fil, etc. crec que han millorat i de ben segur que milloraran però quan son debats molt nombrosos es fa mes difícil seguir-los.\nTC2) Les TIC són necessàries per transmetre els continguts als alumnes: _6_ canviaria a 8, sobretot en els nivells de secundaria i batxillerat.\nDT1) El canvi tecnològic determina el canvi social: __8__\nPublicado por MonBlog en 10:17 No hay comentarios:\nMapa Miniactivitat 1.3\nPublicado por MonBlog en 14:23 1 comentario:\nConclusions: Avaluació Inicial\nLa meva primera impressió es que segurament hauré d’aprendre molt abans no pugui fer afirmacions de pes sobre aquest tema.\nPublicado por MonBlog en 9:31 No hay comentarios:\nRelació entre Ciència, Tecnologia i Societat\nAquest es el mapa de conceptes que vaig presentar a la PAC1.1.\nPublicado por MonBlog en 9:17 No hay comentarios:\nHola, et vull donar la benvinguda a aquest nou espai on podrem compartir informació, experiències i tot alló que creieu interessant del mon de les TIC's a l'educació.\nHe de confessar-vos que m'espanta una mica descobrir per mi mateixa el mon virtual, però espero sortir-me'n.\nPublicado por MonBlog en 11:43 1 comentario:\n"Situa't de 0 a 10"\nTE2) L’objecte principal de la Tecnologia Educativa és oferir un bon ventall de tècniques per als docents: 8\nCC2) Aprenc tant dels companys com dels materials i consultors: 10\nTC1) Els professionals de l’educació han de ser competents en les tècniques que asseguren la correcta transmissió del coneixement : 10\nDT2) La tecnologia es basa en la ciència per la qual cosa és neutral en relació a prejudicis, valors i actituds: 10\nCC1) Les aules de la UOC són una comunitat d’aprenentatge: 10\nDU2) Els debats virtuals suposen perdre força hores amb poc benefici personal: 6\nTE1) La Tecnologia Educativa per a psicopedagogs consisteix en assegurar un bon domini de les TIC: 7\nDU1) Els debats a la UOC poden millorar moltíssim: 7\nTC2) Les TIC són necessàries per transmetre els continguts als alumnes: 6\nDT1) El canvi tecnològic determina el canvi social: 8\nPublicado por MonBlog en 11:24 2 comentarios:\nBlog de Noves tecnologies\nMapa conceptual 2.5


Ordenança contra el “botelló” |\nOrdenança contra el “botelló”\nBy miquelsineuer / Agost 3, 2016 / Festes, Política / Deixa un comentari\nFou el 25 de gener de 2010 quan el Ple de l’Ajuntament va aprovar l’ordenança municipal del consum indegut de begudes alcohòliques a la via pública. Però fins ahir, dia 2 d’agost, no ha entrat en vigor amb la seva publicació al BOIB. La deixadesa de l’anterior govern municipal ha estat la causa d’aquesta demora de més de 6 anys.\nAmb aquesta ordenança es regula la venda i el consum indegut de begudes alcohòliques a les vies i espais públics del terme de Sineu. Només es permetrà en ocasions com les festes populars i patronals, concerts o altres esdeveniments similars, i sempre amb autorització municipal. És el cas, per exemple del dia del Much, on un Ban del batle permetrà la venda de begudes alcohòliques a través de “barres” instal·lades a la via pública, prèvia autorització municipal. En tot cas, s’hauran de fer servir tassons de plàstic.\nEl que queda especialment prohibida és la pràctica del “botelló” (botellot, botellada), entesa com el consum de begudes alcohòliques, no procedents de locals autoritzats, per un grup de persones i que com a resultat de la concentració d’aquestes persones o de l’acció de consum, es puguin causar molèsties al veïnatge o es pugui deteriorar la salubritat de l’entorn.\nL’ordenança estableix un règim sancionador on la sanció màxima pot arribar als 3.000 €, estipulant-se una bonificació del 50% si es paga en el període de 10 dies des de que es notifica la sanció.\nTambé permet la substitució de les sancions per treballs en benefici de la comunitat.\nL’ordenança determina que l’Ajuntament impulsarà campanyes informatives que consciencïin el positiu de la no ingestió abusiva d’alcohol.


El termini per a triar als favorits del públic de l’últim capítol ja està obert a través del següent enllaç: https://bit.ly/30lg1ro\n15 de juny de 2020 (16:12 CET)\nL’episodi 2 de Talents de Casa va estar carregat de diversió, humor i, sobretot, molt d’art i talent. Al llarg de la vesprada del diumenge, els torrentins i torrentines van poder gaudir sense eixir de les seues cases d’aquest xou artístic que, després de tres setmanes, ja s’ha fet un buit en l’agenda dels veïns i veïnes del municipi. Després de l’èxit de l’anterior programa, aquest capítol venia carregat amb 21 propostes molt variades que incloïen música, arts plàstiques o comèdia.\nEl presentador Jose Serer, al qual ja té acostumat al públic a traure els seus somriures amb el seu toc humorístic, va donar pas a presentar tots els vídeos. Previ a conèixer al primer finalista de la vesprada, l’ambaixador Magic Jordi va oferir un xicotet entreteniment acompanyat de les seues cartes, que va deixar als espectadors a les seues cases intentant repetir el truc, encara que sense aconseguir la proesa. D’aquesta forma, Magic Jordi es va decantar per triar al seu col·lega David el mag, que amb un espectacle de màgia còmica amb cartes, un fuet i una cistella es va guanyar un lloc per a la Gran Final.\nPer part seua, la meravellosa veu de María Requena, acompanyada al piano que ella mateixa tocava, va causar gran sensació en l’ambaixador Raúl Ogalla que, igual que la setmana passada, no va deixar passar l’oportunitat per a destacar el talent de tots els vídeos participants i la difícil elecció a la qual s’enfronta. Raúl va triar a María per a convertir-se en la merescuda segona finalista.\nFinalment, el nom del tercer finalista va ser revelat per l’ambaixadora Beatriz Carrascosa, basant-se en els vots de l’audiència. Des de dilluns passat, els veïns i veïnes podien votar als seus preferits a través de YouTube. Així, amb 408 likes, la victòria va ser per a Pedro Soto, que va emocionar al públic amb la seua interpretació al piano d’un tema de la banda sonora de la pel·lícula Pirates del Carib.\nPerò Talents de Casa no va acabar donant a conèixer als finalistes d’aquest segon programa, entre les sorpreses de la vesprada, Carmen Romero, l’escultora torrentina, va estar com a convidada especial i va aprofitar per a recordar els seus inicis en el món de l’art, les seues inspiracions i trajectòria. Carmen va concloure la seua intervenció agraint a Talents de Casa i a l’Ajuntament de Torrent per la iniciativa de donar a conèixer als i les artistes de la ciutat.\nVotacions per a l’episodi 3\nAquest matí ja s’han publicat en el canal de YouTube del Ajuntament de Torrent els vídeos dels últims participants d’aquesta edició de Talents de Casa. 29 interpretacions de cant, ball o música, que no deixen a ningú indiferent. És molt senzill, només cal donar suport al concursant favorit amb un like perquè es puga enfrontar en la Gran Final i aconseguir la victòria d’aquesta primera edició. Els vídeos es troben en el següent enllaç: https://bit.ly/30lg1ro; les votacions poden realitzar-se fins al dijous 18 de juny a les 00.00 h\nUna altra de les activitats d’aquesta finalitat de setmana va ser la celebració del Corpus Christi, una tradició molt arrelada a Torrent, però donada la situació viscuda durant enguany, els veïns i veïnes no van poder eixir al carrer per a participar en la processó que destaca per comptar amb els populars personatges i danses del Corpus Chisti, com els Arquets, la Magrana, els pastorcitos o la Moma. No obstant això, la festivitat no va ser oblidada i la parròquia de l’Asunción va celebrar al matí la tradicional missa.\nIgualment, la pàgina de Facebook de l’Ajuntament de Torrent va compartir un vídeo realitzat per la Banda Simfònica del Cercle Catòlic en el qual els seus membres van interpretar des de les seues llars la "Marxa Giner" que acompanya normalment la processó del Corpus; una manera d’a través de la música dedicar un respecte per les tradicions de tota la vida.


Comencen les obres de Ca l'Agapito, a Tarragona, que s'allargaran fins a l'estiu\nImatge de Ca l'Agapito, que experimentarà una reforma estructural en els propers mesos.\nAmb una inversió d'1,2 milions d'euros, es preveu consolidar l'estructura i restaurar la façana de l'emblemàtic edifici\nActualitzada 30/09/2021 a les 23:07\nLes obres de consolidació estructural de l'edifici de Ca l'Agapito i la restauració de la seva façana, a la plaça del Pallol, ja han començat aquesta setmana i està previst que la primera fase de estigui enllestida en vuit mesos. Així, des de l'Ajuntament esperen tenir el projecte Porta Tàrraco, que s'ha d'ubicar allí, acabat pel setembre de 2022. L'obra, que té un cost d'1,2 milions d'euros, implicarà la instal·lació d'una grua de 50 metres d'alçada que permetrà entrar els elements estructurals i materials necessaris pels treballs i obligarà a desplaçar les terrasses de la plaça del Pallol a l'altre costat de la plaça. Puntualment, es produiran talls de trànsit a la baixada del Roser i el carrer Rere Sant Domenech, quan les grues realitzin operacions de trasllat de materials.\nPrèviament a l'inici de les obres, ja s'han dut a terme tasques com la neteja del solar de la part del darrere, la retirada de les torretes de flors de la plaça del Pallol. El projecte inclou la eliminació de patologies constructives de la volta romana, tant en planta baixa com en plantes superiors, donant-li una imatge de façana única i de conjunt arquitectònic. L'obra preveu destacar les diferents èpoques constructives presents a l'edifici: romana, medieval i barroca.\nEl conseller de Patrimoni, Hermán Pinedo, en la roda de premsa celebrada aquest dijous en motiu de l'inici dels treballs, ha afirmat que aquesta «és de les obres més importants d'aquesta legislatura». Pinedo ha explicat que, el reforç estructural de l'edifici, farà possible iniciar immediatament després el projecte de Porta Tàrraco i també permetrà «veure, interpretar i entendre molt millor les façanes, a nivell històric, de l'edifici».\n«El Porta Tàrraco ha d'estar executat el setembre del 2022.Anem justos, però estem dins dels terminis»,ha admès. «Tan bon punt s'acabin les obres a Ca l'Agapito començarem a instal·lar el projecte Porta Tàrraco, amb el que portem treballant des de fa més d'un any. Anirem molt justos, però arribarem», ha recalcat.\nLa segona fase de rehabilitació de l'edifici, que ha d'incloure la reforma de tota la resta de l'espai, tindrà lloc en el seguent mandat. «És un edifici molt gran i falta molt per poder obrir en la seva totalitat», ha apuntat. El conseller també ha agraït als restauradors de la plaça del Pallol la «col·laboració» que han tingut respecte a la reubicació de les terrasses.\nLa porta a Tàrraco\nEl projecte Porta Tàrraco vol convertir l'entorn de la plaça del Pallol en un pol d'atracció turística i patrimonial i que ha de ser un centre de recepció de turistes, que comencin la visita pel portal del Roser.\n«Aquest projecte implica desenvolupar tota una experiència museística, patrimonial i artística que serveixi per rebre els visitants de Tarragona i que ens expliqui com era Tàrraco fa mil anys», ha explicat el conseller. Hermán Pinedo també ha apuntat que està prevista l'ampliació de la guingueta del Camp de Mart, la instal·lació de labavos públics i un espai de cafeteria amb terrassa.\nComenta el contingut : Comencen les obres de Ca l'Agapito, a Tarragona, que s'allargaran fins a l'estiu


Com estava previst, aquest dilluns, Quim Torra serà investit per la meitat del Parlament, president de la Generalitat, gràcies a la més que necessària abstenció de la CUP. L'atenció mediàtica estava fixada aquest diumenge en els cupaires. Cal veure el profit que treuen amb quatre diputats, el que es fan valer els antisistemes i el seu afany de tenir presència en els mitjans.\nEl discurs del candidat, el passat dissabte, ha posat els pèls de punta a massa persones que encara albergaven l'esperança de començar una nova etapa amb un president capaç de veure més enllà dels seus nassos ideològiques i tenir la voluntat de treballar per aquesta Catalunya plural i diversa. La realitat ha estat més dura que la ficció: "persistirem, insistirem i investirem", tres paraules que han deixat ben clar les intencions del designat per Puigdemont per acabar la gran mentida que han venut durant tots aquests anys.\nAixò és una bogeria que si el Déu de Torra -católico de missa- no fa algun miracle, això pot acabar com el rosari de l'Aurora, per no posar un terme més contundent. Qualsevol aspirant a dirigir un govern d'un país que està vivint una claríssima situació de crisi, de fractura social - no humanitària que és un insult innecessari als que realment l'està patint - econòmica i política, el que fa és transmetre un missatge de tranquil·litat , d'unitat, il·lusió i esperança, no el que ha fet ell: mantenir i augmentar els deliris de Puigdemont & Cia i insistir en el mantra de la investidura impossible del fugit. Amb aquestes afirmacions, Torra deixa ben clar que les eleccions estan, com apuntàvem, a la volta de la cantonada.\nEl desafiament no s'ha guardat en el bagul, esperant temps millors, sinó que, com el miracle dels pans i els peixos, s'han multiplicat. Governarà per a una part dels ciutadans que no són majoritaris, a la resta, com diuen els xulos, que "els bombin". Què passaria si els que els bombin es revelen per no tenir un president que els representen ?. Doncs que poden, com fan ells, saltar-se les lleis, el civisme, el respecte i ja la tenim armada. És així de senzill. La meitat de la ciutadania està cansada que el seu govern no la defensi, però que parli en nom seu. El discurs de Torra va ser més d'un piròman que d'un bomber.\nLa cara que posava Artur Mas, en escoltar el discurs de l'elegit telemàticament, a la tribuna de convidats il·lustres del Parlament, era tot un poema. No es podia creure el que estava sentint. S'oblida que ell va ser el fill executor de l'estratègia ordida per Jordi Pujol i la seva família per\nper portar Catalunya a aquesta situació.\nEl més greu de l'assumpte és que ERC, no s'ha quedat enrere en la seva intervenció i li ha donat arguments al jutge Llanera perquè segueixi mantenint a la presó a Junqueras ia la resta d'ex consellers. M'imagino la cara que li va quedar a l'exvicepresident a l'oir el discurs del seu deixeble.\nSi el nou govern seguirà depenent de la CUP, Catalunya ho té clar per canviar el signe. És curiós la contradicció que tenen en dir que per a ells, el primer són les persones. Igual han entès que les persones són aquells polítics que tant han criticat i que ara governen gràcies a ells.\nTambé podria ser que dins de l'estratègia ordida per Puigdemont, a través de Torra utilitzi la CUP per tenir president, després no compleixin res del que ha dit i els cuperos cabrejats tombin tot el que se li posi per davant i Torra convoqui noves eleccions. Crearà Puigdemont un nou partit ?. No hi ha res impossible en la menta ferida del fugit per aconseguir ser president si o si, tot i que serà que no, per última vegada.\nDeia Antoine De Saint-Exupéry en el Vol nocturn "que la vida es contradiu tant, que un se les arregla com pot amb la vida".\nPer cert, cal veure la cara d'amargat que té el seu portaveu, Carles Riera, amb un discurs pla que dorm fins a les ovelles.\n"En política s'està en contacte amb la brutícia i cal rentar-se per no fer pudor" assenyalava Tierno Galván.\nDoncs això. A veure si aquests s'assabenten.


Prefileria vidre vist sortides d’emergència redundants\nLa combinació ideal per a fulles completament de vidre\nL’automatisme Gilgen SLX-M és un ope¬rador automàtic que ofereix nombroses aplicacions.\nOpcionalment la perfileria PSF permet perforar el vidre\nPerfil d’horitzontal inferior, que permet la instal·lació amb forrellat en el sòl\nPerfilis per a la instal·lació lateral o frontal\nJuntes d’estanqueïtat transparents per a les fulles\nTemperat 10/12 mm\nLaminat 10/12 mm\nLacat en colors RAL\nAutomatisme Gilgen SLX-M, combinat amb la perifileria PSF\nGuia estàndard amb perfil horitzontal inferior\nJuntes d’estanqueïtat transparents. Dues fulles corredisses amb fulles fixes. Muntatge lateral\nUna sola fulla coredissa sense fulla fixa. Muntatge lateral\nSLX-M Ample pas lliure 900 – 2500 mm 700 – 1500 mm\nPeso màxim fulla 2 x 120 kg 120 kg\nAltura lliure estàndard fins 2500 mm\nSLX-M redundant Ample de pas lliure 1000 – 2500 mm 1050 – 1300 mm\nAltura lliure estàndard fins a 2500 mm\nDemani informació: Perfileria vidre vist sortides d’emergència redundants\nDemano informació pel producte: Perfileria vidre vist sortides d’emergència redundants


La banca deixa de recórrer contra les clàusules sòl d’hipoteques i accepta negociar | Economia | EL PAÍS Catalunya\nLa banca deixa de recórrer contra les clàusules sòl d’hipoteques i accepta negociar\nLes entitats pacten amb els clients després de perdre més del 90% dels casos als tribunals\nMadrid 17 NOV 2014 - 10:03\tCET\nLa banca està resignada a pagar algunes factures per la seva actuació en la crisi. Les clàusules sòl, un límit mínim que s'inclou en els interessos de moltes hipoteques, en són una. Les entitats estan perdent més del 90% de les demandes als jutjats i a les audiències provincials en l'últim any. Els bancs consultats coincideixen que la sentència de maig del 2013 del Tribunal Suprem en la qual condemnava el BBVA, Cajamar i Novagalicia per tenir abusives clàusules solc ha canviat totalment el panorama. "Perdem gairebé tots els recursos. Bona part als jutjats de primera instància i gairebé tots a les audiències provincials", admet amb resignació l'executiu d'una gran entitat.\nLes entitats volen evitar l'efecte crida dels èxits judicials\nDavant d'aquesta situació, s'ha imposat la negociació individual i el pacte amb el client. L'objectiu és triple: no perdre temps i diners (gairebé sempre el banc és condemnat a costes); evitar el dany reputacional de les notícies sobre condemnes judicials i esquivar un efecte crida dels clients que no reclamen.\nDues de les organitzacions més combatives en aquesta matèria corroboren l'afirmació d'aquest banquer. Adicae, l'Associació d'Usuaris de Bancs i Caixes d'Estalvi, assegura que ha guanyat la immensa majoria dels plets en els quals es demanava la nul·litat de les clàusules sòl. Manuel Prados, president d'aquesta agrupació, reconeix, no obstant això, que hi ha menys acords voluntaris amb els col·lectius més grans que en els casos de reclamació individual. Per la seva banda, Javier Gastón, responsable del col·lectiu d'advocats Denunciascolectivas.com, afirma que en el 95,34% dels 560 casos que han fet han aconseguit una sentència favorable, dels quals en el 77% ha estat per pacte.\nLa raó d'aquest gir judicial és que el Suprem va considerar nul·les les clàusules quan no estaven clarament explicades en el contracte (incloent un càlcul dels efectes que podrien tenir una pujada de tipus d'interès, una cosa que no feia pràcticament cap entitat). També va invalidar les clàusules quan la diferència entre el sòl (el mínim al qual podia baixar la TAE del crèdit) i el sostre (el màxim al qual podia arribar la protecció) era desproporcionada. És a dir, en els casos en els quals l'assegurança que justifica en teoria aquesta clàusula protegia més el banc que el client. "Aquesta consideració és subjectiva i la majoria dels jutges tendeixen a condemnar l'entitat, sobretot ara que els tipus estan en el 0,3% i els sòls prop del 3%", apunta el responsable d'una altra entitat. També admeten que la judicatura no és aliena al clima antibancari que es respira en la societat.\nLa sentència del Suprem del 2013 va suposar un impuls per als afectats\nPerò els advocats i les associacions han obert ara una altra batalla amb milers de milions en joc: aconseguir que, a més d'anul·lar les clàusules, els jutges ho facin amb retroactivitat. És a dir, que els bancs retornin els diners cobrats per les clàusules des de l'inici de la hipoteca. El sector està pendent d'una propera sentència del Suprem, per un recurs del BBVA, en la qual l'Alt Tribunal haurà de posicionar-se sobre aquesta retroactivitat. Alguns bancs critiquen el pas fet pel BBVA perquè creuen que si es perd, podria suposar una cascada de reclamacions per un immens valor econòmic. De fet, Caja Badajoz i Caja Castilla-La Mancha han retirat els seus recursos davant el Suprem per evitar rebre una garrotada. "Nosaltres continuem presentant recursos de cassació davant el Tribunal Suprem amb normalitat. Només recorrem contra les decisions que, segons la nostra opinió, contradiuen el que va decidir el Suprem, és a dir, que se separen d'una doctrina jurisprudencial que considerem clara", afirmen fonts del BBVA.\nEl Banc d'Espanya calcula que un terç de totes les hipoteques tenen clàusules sòl. "Creiem que hi ha uns 3,5 milions d'hipoteques amb aquestes condicions de particulars i empreses. La mitjana que es podria reclamar per afectat per la retroactivitat de la clàusula és de 6.900 euros, així que la banca hauria de retornar uns 24.500 milions si tots els afectats guanyessin judicialment", apunta Gastón, d'Adicae. La sentència del Suprem va reduir els ingressos del BBVA, Novagalicia i Cajamar en 1.046 milions d'euros, segons els seus càlculs.\nAdicae i Denunciascolectivas.com, consideren que, ara com ara, menys del 5% dels afectats per aquesta situació presenten reclamacions als tribunals, però el tsunami podria arribar amb una judicialització massiva, sobretot si s'emparen en una sentència favorable del Suprem. Mentrestant, advocats i bancs miren de reüll cap a un altre assumpte pendent: la macrodemanda que Adicae va emprendre en els jutjats mercantils de Madrid contra 101 entitats per les clàusules sòl, en la qual estan implicades 15.000 persones, encara sense resoldre.


Estàs utilitzant correctament el contenidor groc?\nEl contenidor groc porta prop de dues dècades entre nosaltres, però encara existeixen molts dubtes sobre el tipus de residu que es pot depositar en ell. Alguns errors són molt comuns… Males pràctiques que, de manera conscient o inconscient, perjudiquen el servei de recollida, desbaraten el reciclatge i, en definitiva, tiren per la borda l'esforç de tots.\nEncara que l'ús del contenidor groc ha evolucionat favorablement en els últims anys, cada vegada existeixen més envasos de plàstic, briks, llandes… Per això, és necessari que la població sàpia exactament què es pot depositar en el contenidor groc:\n- Envasos de plàstic. Botelles i garrafes d'aigua, d'oli, de llet, de refrescos… Terrines de mantega, iogurt i similars. Productes de neteja, cosmètics, gel, xampú i cremes. Safates de suro blanc, embolcalls de plàstic, bosses d'aperitius, llepolies i, per descomptat, bosses de plàstic. També les tapes i taps de plàstic, a més de les llandes i els cércols que les subjecten.\n- Envasos metàl·lics. Llandes de conserves i begudes. Aerosols (desodorants…). Safates d'alumini i taps metàl·lics de botelles, de refrescos…\n- Briks. De llet, sucs, gaspatxo, caldos, batuts, va vindre…\nEls envasos lleugers han d'estar identificats amb el punt verd. Este símbol indica que l’envàs pot i deu tindre un cicle de recuperació i reciclatge, alguna cosa que permet reaprofitar els materials que en el seu moment es van usar per a fabricar-ho. I, per tant, hem de depositar-ho en el contenidor groc.\nA més de seleccionar correctament el tipus de residu que es pot depositar en el contenidor groc, és important buidar i plegar bé els envasos, així com eliminar les restes d'aliments i reutilitzar les bosses de plàstic dels comerços per a portar-los al contenidor.\nI… Què no es pot depositar?\nEls exemples més comuns de residus que es depositen erròniament en el contenidor groc són: tupperwares, sabatilles, CD’s, DVD’s i carcasses de VHS, cintes de casset, bolquers, envasos de vidre, moneders i carteres, bolígrafs, maquinetes, encenedors, fotografies, envasos de medicaments, joguets…\nA més, existeixen envasos de plàstic massa xicotets per a ser tractats, com per exemple els embolcalls dels caramels.\nComplir estes instruccions és fonamental perquè el procés de reciclatge puga realitzar-se amb èxit i, així, contribuir entre tots a cuidar del planeta i vetlar per un futur sostenible. T'apuntes?\nI si tens dubtes més concrets… L’asistent Intel·ligent de Reciclatge d'Ecoembes et respondrà encantat.


Hisenda blinda i fa permanent l’oficina de control de la despesa municipal\nLL. P. Palma. 10/04/2014 00:00\nEl departament d’Hisenda de l’Ajuntament de Palma ha decidit convertir en fix el lloc de treball del cap de l’anomenada Oficina del Control de la Despesa, que abans estava en situació d’interinatge i fou creada fa més d’un any per controlar l’execució pressupostària municipal i vetlar pel compliment de les retallades per reduir el dèficit.\nAixò suposa fer una passa per blindar aquest nou organisme i fer-lo permanent dins l’organigrama municipal, segons explicà ahir mateix el responsable d’Hisenda, Julio Martínez. “Suposa que serà molt díficil fer marxa enrere en el model d’execució pressupostària implantat pel batle Mateu Isern i el seu equip de govern”, assegurà. “Governi qui governi, tindria molt difícil justificar-ho”, afegí Martínez, que defensà que aquesta oficina ha esdevingut “un instrument per evitar allò que va passar la legislatura passada, ja que es va tancar durant quatre anys amb dèficit”.\nEl responsable d’Hisenda aprofità per convidar els grups de l’oposició a constituir la comissió política de seguiment d’aquesta oficina, la qual els pertoca presidir però, segons afirmà Martínez, tant la portaveu socialista, Aina Calvo, com el portaveu de MÉS, Antoni Verger, han renunciat a fer-ho.


Jornada de presentació de projectes de cooperació Leader. Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació\nJornada de presentació de ...\nCooperar per un medi rural viu.\nL'Associació d'Iniciatives Rurals de Catalunya - ARCA, amb la col·laboració dels Grups d'Acció Local del territori, el Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació i la Diputació de Barcelona, organitzen la jornada "Cooperar per un medi rural viu. Jornada de presentació de projectes de cooperació Leader".\nLa jornada pretén posar en rellevància el valor de la cooperació entre territoris i els resultats dels projectes que s'estan realitzant al medi rural català; a la vegada que planteja nous vincles amb altres Grups d'Acció Local de l'Estat i entitats interessades.\nEs presentaran els projectes de cooperació interterritorial desenvolupats pels 11 Grups d’Acció Local LEADER durant el període 2014-2020, entorn a àmbits i temàtiques tan diferents com:\nla valorització dels productes agroalimentaris locals\nla valorització del patrimoni natural i cultural\nel retorn dels joves als territoris rurals\nla implantació del coworking a les zones rurals\n09:30 a 17:30 hores\nCarrer Comte dʼUrgell, 187


Agència Tributària de les Illes Balears - A.T.I.B. 855\nPagament telemàtic de liquidació tributària o docu...\nPagament telemàtic de liquidació tributària o document d’ingrés de l’ATIB\nPer fer el pagament telemàtic, s’han de seguir els passos següents:\nPrimer: Introduir les dades que hi figuren en el document d'ingrés corresponents a l’Emissora, Referència, Identificació i Import (sense guions o espais entre els nombres), i pitjar el botó “Continuar”.\nBanca electrònica o Banca on line. Per utilitzar aquest sistema de pagament heu de ser titular d’un compte en una entitat bancària col·laboradora de i disposar de les acreditacions de seguretat necessàries per a operar per via telemàtica. Actualment les entitats col·laboradores amb servei de banca electrònica són CaixaBank, Banca March, Bankia, BBVA i Colonya, Caixa Pollença.\nTargeta bancària. Aquest sistema permet el pagament telemàtic mitjançant targetes bancàries de dèbit o de crèdit amb independència de l’entitat emissora de la targeta.\nEn el cas d’interrompre el procés descrit abans de realitzar el pagament, el podreu reprendre en un moment posterior. Per a això heu d’anotar la referència post-continue i, quan torneu a accedir novament a aquesta pàgina, introduir-la en el quadre corresponent. Automàticament tornarà a començar el procés en el tràmit en què es va interrompre.


Per aquest curs 2019-2020 es preveu una jornada de presentació el dia 6 de setembre de 2019 al CRP de Terra Alta a les 10:00h on es presentarà el projecte, els materials del professorat i el full de ruta a seguir. S’explicaran també les experiències de les ZER’s participants en el projecte de Ports-Algars i Ribera d’Ebre-Nord.\nEl projecte FER.CAT “Ensenyant a emprendre a les escoles del món rural” és un projecte de Cooperació multilingüe (català, castellà, estonià, aranès i anglès) que pretén fomentar les vocacions emprenedores entre l’alumnat de cinquè curs d’Educació Primària.\nAixí que animem a tots els tutors i tutores de 5è a participar-hi!\nUs podeu inscriure a la jornada de presentació durant el juliol i setembre (Eva Gardenyes – evag@noguerasegrianord.cat – 973 448 933).\nEls tutors i tutores de 5è de primària de nova incorporació també ho podran fer durant la primera quinzena de setembre.\nPer a més informació podeu entrar a la web www.futursemprenedors.cat.


Holiday home Vejlby F- 5066 Harboore Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Holiday home Vejlby F- 5066\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Holiday home Vejlby F- 5066 és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Harboore. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Holiday home Vejlby F- 5066 asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, forn microones, renta vaixelles per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Holiday home Vejlby F- 5066 és una selecció idònia per a la vostra estada a Harboore.


Espai Scrap - Escola Projecte\nDurant el segon trimestre, a l’espai scrap alguns nens i nenes vam folrar la inicial del nostre nom utilitzant diferents papers estampats i washi tapes (cintes decoratives). Després la vam decorar amb perles, brillants, targetes, flors i d’altres materials. Cadascú com volgués i li agradés més.\nTambé vam dedicar unes sessions a fer punts de llibre. A partir de diverses idees que ens va mostrar l’Helena, vam crear els nostres propis punts.\nPrevAnteriorExposició col·lectiva d’art “Elles”\nSegüentCompartim a Educació InfantilNext


El primer pis rusc clandestí en funcionament a l’Àrea Metropolitana de Barcelona, al descobert | El Prat Llibertari\nEl primer pis rusc clandestí en funcionament a l’Àrea Metropolitana de Barcelona, al descobert\nFebruary 24, 2019 in Actualitat, ECONOMIA\n«Revelem la ubicació dels primers infrahabitatges il·legals que Haibu 4.0 ha posat en marxa a l’Hospitalet de Llobregat, gràcies a les proves documentals que una possible inquilina va recollir després de superar el procés de selecció per entrar a viure-hi»\n«Responsables de Haibu asseguren que tenen previst demanar llicències a poblacions de l’Àrea Metropolitana com El Prat de Llobregat, on els tràmits ja s’haurien iniciat».\nx David Bou\ni Gemma Garcia| La Directa\nEl primer pis rusc ja està en funcionament des de fa setmanes. En absoluta clandestinitat i secretisme, Haibu 4.0 ha començat a allotjar persones en un entresòl ubicat al carrer Rosselló 25 de l’Hospitalet de Llobregat, al qual s’accedeix des d’un local situat als baixos del mateix edifici.\nLes dues persones impulsores del projecte afirmen en les converses enregistrades que el rusc que van anunciar al barri de Gràcia és “mentida” i que el pis de mostra al carrer Constitució serveix per fer “d’esquer”, i “així estan entretinguts”, en referència als col·lectius en defensa d’un l’habitatge digne, que han llençat una campanya contra aquesta iniciativa que culmina avui dissabte 24 de febrer amb una manifestació a les 12h del migdia a la plaça de Sants.\nEl rusc del barri de la Torrassa ocupa un espai de 180 metres quadrats amb vuit habitacles, dos petits i sis una mica més grans, amb parts comunes i compartides entre les persones que hi resideixen. Les estances no tenen sostre propi i les parets arriben fins als 1,80 metres, en una espai que mesura 1,20 per 2,20 i pel qual Haibu cobraria mensualment entre 200 i 250 euros.\nEls promotors dels pisos rusc, en diverses ocasions, s’han negat a complir l’ordre de cessament de les obres notificat per l’Ajuntament de Barcelona i per aquesta raó, el Jutjat del Contenció Administratiu número 7 va autoritzar el Consistori l’accés al local del carrer Constitució 114, al barri de Sants, per fer efectiu el precinte. Amb data de 31 d’octubre, la interlocutòria judicial insisteix en què el projecte no compta amb “cap tipus de llicència”, ni compleix els requisits d’habitabilitat exigits per la normativa vigent. Tot i així, Haibu 4.0 acusa l’Ajuntament de vulnerar la presumpció d’innocència, la llibertat d’expressió i d’haver comès un possible delicte de prevaricació.\nA més de la manca de llicència d’obres, el Consistori denuncia la “il.legalitat d’aquesta tipologia d’infrahabitatge”, que només tenen 2, 2 metres quadrats quan la normativa catalana n’exigeix un mínim de cinc per persona. Davant d’això, Marc Olivé, una de les cares més visibles del projecte, ara defensa que només hi volen fer un expositor i denuncia que el precinte és “il·legal”. A l’Hospitalet de Llobregat on també hi tenen un local on l’Ajuntament també havia intervingut per manca de llicència d’exposició.\nPerò qui són els “emprenedors”? El mateix Olivé parla «d’inversors», tant de l’Estat espanyol com dels Països Baixos, on assegura que resideix. Ell consta com administrador solidari a l’empresa de renovables Oliran Megavais SL i teòricament d’aquest negoci hauria aconseguir les persones inversores per al projecte dels pisos rusc, tant persones físiques com jurídiques.\n← Els treballadors de la neteja de l’Aeroport del Prat desconvoquen la vaga prevista coincidint amb el MWC\nEl ministeri espanyol de Foment reconeix un dèficit històric d’inversions amb Rodalies →


Nissan avança en la conducció autònoma | ElMotordeGirona.cat\nLa marca japonesa anuncia que l’any 2020 estarà en condicions d’oferir una gamma de vehicles que puguin disposar d’un sistema de conducció autònoma comercialment viable. Amb aquest objectiu, l’any que ve tindrà acabada una pista de proves específica amb aspecte de ciutat, la qual permetrà que els vehicles hi circulin més enllà dels límits que haurien de respectar en condicions de circulació real.\nLa tecnologia de conducció autònoma de Nissan és una extensió del denominat Escut de Protecció Intel·ligent, que monitoritza tot el que esdevé a l’entorn del cotxe per detectar riscos, advertir-ne al conductor i intervenir en cas necessari. La tecnologia que la marca japonesa ha mostrat al Nissan 360, esdeveniment global celebrat a Califòrnia, ha demostrat que un cotxe pot conduir-se a sí mateix en autopista i que amb l’ajuda d’un navegador convencional segueix la ruta per arribar al lloc que se li hagi programat.\ntags: Nissan conducció autònoma\nprevious Audi reinterpreta l’Sport Quattro\nnext L’Smart Fortwo creix i es transforma en el Fourjoy


IB3N | S'amplia el cementiri des Migjorn Gran\nIB3 Notícies > societat > S’amplia el cementiri des Migjorn Gran\nS’amplia el cementiri des Migjorn Gran\nL'actuació que costarà 114.000 euros i afectarà a una superfície de 1.125 metres quadrats\nEl cementiri municipal des Migjorn Gran s’ampliarà a petició dels veïns. El projecte té un pressupost de 114 mil euros i es començarà a executar a mitjans de mes. Les obres es faran en uns terrenys de titularitat municipal, ubicats al costat de l’actual recinte. Es pavimentarà la parcel·la i es construirà un primer mòdul amb 16 nínxols. També adequaran la resta de mòduls per permetre-hi futures construccions.


Ferran Palau: 'Em fa pànic que el meu tercer disc no estigui a l'altura del segon' | El protagonista de la setmana - La Tornada\nÉs un dimecres plujós i en Ferran Palau ens espera al Centre Artesà Tradicionàrius. En aquest mateix espai hi tancarà el dia 9 de desembre la gira de presentació de 'Santa ferida' (Halley Records, 2015) i ens ha semblat un espai especialment simbòlic per citar-lo. Fa més d'un any de la publicació d'aquest disc, que va rebre la més absoluta aclamació de la crítica, i s'acosta el moment d'acomiadar-lo i reprendre l'activitat amb Anímic, la banda on fa anys que exerceix de colíder.\nCom has viscut aquest any i mig de presentació de Santa ferida?\nEstic molt content de com ha anat tot plegat. He passat per tot tipus de llocs, he fet molts formats diferents... Diria que mai havia tocat tant. He notat una rebuda especial amb aquest disc.\nAquest disc arribava després que amb Anímic publiquéssiu Hannibal, però musicalment se'n diferenciava absolutament. Com és que vas buscar aquest canvi?\nAnímic té un esperit de transformació constant. De fet, cap al febrer publicarem un disc nou i tornarà a ser un altre canvi. El meu projecte en solitari, en canvi, no va tant per aquí. Està centrat en les cançons i en les lletres i a intentar que la música acompanyi. No hi ha aquest esperit tan experimental.\nEl projecte personal neix d'una necessitat de fugir d'Anímic?\nJo em veig representat en els dos projectes perfectament. En un hi aboco una part de mi i, en l'altre, una altra. Anímic em dóna una llibertat, una creativitat i em força al canvi i a imaginar coses que no he fet. És un repte. En canvi, el meu projecte en solitari és un repte en el sentit que sóc molt exigent amb les cançons que faig. Reescric molt i faig una feina que no faig amb el grup. Amb el grup és molt espontani i el meu projecte en solitari és més d'artesà: anar polint la cançó, anar veient si m'agrada, provar diferents melodies i diferents lletres... De fet, al final de l'any, de cançons acabades potser en faig tres. I ja hi ha una feina! Són maneres diferents de fer.\nÉs complicat compondre discos amb aquest grau de detallisme?\nNo és que sigui complicat, però sí que tardes temps. Tu tens sobre la taula unes peces i vas provant maneres que encaixin fins que trobes la forma que a tu et sembla la perfecta. Busco que les paraules tinguin la musicalitat i, a més, el significat adequat; no posar-ne massa ni tampoc massa poques; repetir les que són repetibles i no repetir les que no s'han de repetir... Tot està pensat, no és perquè sí.\nPer això els discos surten tan curts?\nSí, són discos curts perquè no en sé fer més. Ja em costa fer mitja hora de música! Em costa horrors! A més és un format que m'agrada, el dels discos curts, que passen bé i que te'ls pots tornar a posar.\nEt consideres un músic molt perfeccionista a l'hora de fer discos?\nNo sóc un virtuós. Arribo fins on arribo i no en sé més, tampoc. Però dins la manera que jo m'he muntat de fer música, sí que miro de fer-ho el millor que sé. Fins que una cosa no em convenç al cent per cent no l'ensenyo. No sé si és perfeccionisme, però m'he muntat una història i vull que aquesta història es mantingui viva el màxim temps possible. A mi, per exemple, em fa pànic que el meu tercer disc no estigui a l'altura del segon.\nNotes molta pressió quan fas un disc?\nSí, però no és com la pressió d'un grup de què en depèn molta gent que s'hi guanya la vida. És un altre tipus de pressió. La meva repercussió pública és mínima. Em segueix gent, però és poqueta i no m'acabo de guanyar la vida amb la música. No és una pressió de dir 'de què viuré si no funciona?' perquè, de fet, ja no arribo a viure de la música. És una pressió que m'autoimposo artísticament. M'ho faig jo sol.\n"Amb el grup és molt espontani i el meu projecte en solitari és més d'artesà"\nAmb les lletres busques ser molt concret, fugint de cançons llargues i de grans històries...\nDe fet, no hi ha històries. Hi ha imatges, hi ha simbologies, fins i tot filosofia, si n'hi vols trobar. Quan he intentat fer històries mai he acabat a bon port. Hi ha gent que ho fa increïblement, però jo no tinc aquesta cosa narrativa.\nCom és que no t'hi sents còmode amb aquest format?\nPerquè no em surt bé. Perquè veig que hi ha gent que ho fa molt millor. És com un pintor, per exemple, a qui encanta allò figuratiu però que quan s'hi posa no brilla especialment en aquest àmbit i, en canvi, en un àmbit més abstracte o psicodèlic hi encaixa molt millor. Penso que hi ha gent que explica històries que ja ho fa molt bé i jo he de buscar el que se'm dóna millor, que no seria això.\nPer què t'atrauen tant les temàtiques espirituals i els conceptes com la religió o la mort?\nPotser del que acabo parlant és del que parla tothom, però jo utilitzo aquestes coses com a personatges, com si estigués fent una història. La mort seria un personatge, la religió un altre... Jo agafo aquests símbols i els poso sobre la taula perquè qui ho escolta li suggereixin i li remoguin coses, però mai una cosa tancada. Fins i tot quan vull parlar d'una cosa en concret acostumo a deixar que la lletra pugui funcionar com si estigués parlant d'una altra cosa. Potser el que m'ha motivat a fer una cançó és una cosa concreta, però jo no l'explico, aquesta cosa, perquè la persona que l'escolti pugui adaptar aquesta mateixa lletra a una altra situació que potser és totalment diferent, però que continuï funcionant.\nVoler entendre les cançons és un error?\nNo. Hi ha tantes maneres de fer i d'escriure cançons... Hi ha cançons que estan fetes per entendre-les i hi ha cançons que no busquen que les entenguis, però al final el que volem tots és comunicar-nos. El concepte d'entendre o no entendre... També hi ha una cosa entremig que és interessant!\nMés que entendre-les, potser seria que et transmetin alguna cosa?\nSí, que no et deixi indiferent ja és increïble.\nMolt sovint se t'ha penjat l'etiqueta de cantant fosc i trist. Què en penses?\nPotser és un llast per a mi. Això és una cosa que arrossegues i que farà que a molta gent ja li faci mandra. Però jo no ho veig així. No crec que faci música trista, en absolut. I fosc? Bé, potser sí, però que ningú s'espanti! Que la gent es posi un disc meu i veurà que hi ha molta llum i que aquesta foscor no és una cosa gòtica o pensada per la gent que està deprimida i els agrada rebolcar-se en la tristesa. No és ni molt menys això!\nEl fet de tocar les temàtiques que toques fa que la gent ja ho vegi com una cosa trista encara que no se'n parli des d'un punt de vista trist?\n"Quan he intentat fer històries mai he acabat a bon port"\nLa majoria de les teves cançons fugen força dels estàndards més tòpics de la cançó pop. Aquesta concepció més clàssica de les cançons t'avorreix?\nNo, de fet, considero que algunes de les meves cançons sí que tenen estructures molt de tota la vida, amb una estrofa, una tornada i tot això. Si està fet amb gràcia, m'interessa tot tipus de música i maneres de fer. Des de les més clàssiques a les més experimentals. Jo escolto una cançó de Dylan, per exemple, i flipo molt. I són cançons ben clàssiques.\nPer la gira de presentació vas cridar El Petit de Cal Eril perquè toqués la bateria, quan ell no l'havia tocat mai. D'on va sortir la idea aquesta?\nDoncs no ho sé... Una mica va venir sol. Tenim una relació molt estreta i som molt amics. Contínuament amb el que ell fa jo hi estic present. Si grava un disc, el vaig a veure, escoltem les cançons... Els nostres projectes avancen de forma paral·lela. Resulta que jo buscava amics que m'acompanyessin als concerts, però la meva prioritat era que fossin amics. I en Joan, tot i no saber tocar la bateria en el moment que vam començar a assajar, té un feeling i una cosa que ja se li veu. Només fa falta que el vegis tocant la guitarra i cantant. Això ja ho tenia molt detectat i sabia perfectament que podria fer-ho.\nHannibal va funcionar molt bé i va despertar un munt d'elogis de la crítica. Un altre grup segurament hauria optat per aprofitar el moment i fer un altre disc com a Anímic. Com és que vosaltres vau decidir parar i, en el teu cas, tornar a la teva carrera en solitari?\nNo ho sé massa. El meu primer disc ja va ser després d'un disc d'Anímic i llavors vaig pensar que podia anar fent un disc meu, un d'Anímic i així no parava mai. També hi ha una necessitat vital d'estar contínuament fent música i fent concerts. Va sortir una mica sol. I Hannibal va funcionar, sí, però no suficientment per dir 'aquesta és la fórmula màgica'. I, tot i que hagués funcionat fins i tot més del que ho va fer, no ens hauríem conformat. Ens avorriríem. De fet, acostumem a no tocar pràcticament cançons de discos anteriors en els concerts. Ens centrem en el disc que acabem de treure, el toquem sencer i llavors potser fem dues cançons repescades. Comercialment és nefast, però són camins. Cadascú tria el seu i nosaltres ens ho posem així de complicat.\nRenunciar a la comercialitat no deu ser fàcil...\nEl que seria difícil per a mi és ser comercial. No em surt. Ja m'agradaria, però no surt així. Surten altres coses i aquí és on som. Un ha de ser franc amb un mateix.\nDe cara al futur, la idea és anar combinant aquesta línia de disc amb Anímic, disc en solitari?\nSí, en principi sí. Ara cap al febrer sortirà disc d'Anímic, estarem el temps que faci falta tocant fins que veiem que es va acabant. Jo, mentrestant, ja estaré gravant un disc per treure'l, quan anem acabant amb Anímic.\nAmb el nou disc d'Anímic, hem de tornar a esperar un canvi important?\nUna mica, sí [Riu].\nSe'n pot avançar alguna cosa?\nNo, preferiria no dir-ne res, absolutament res.\nEn solitari, per tant, després del final de gira tardarem un temps a tornar-te a veure?\nAixò espero! Això voldria dir que amb Anímic estem tocant molt i que està funcionant. Però ja tinc bastantes cançons al calaix que considero que ja comencen a estar bastant acabades i que començaré a gravar aquest any vinent. Jo ja estic amb el cap ficat en el tercer disc.\nPep Sala pregunta A mi em molesta molt que fer bisos hagi de ser una cosa obligada, quan haurien de ser una cosa excepcional. Què en penseu vosaltres?\nFerran Palau respon\nOdio els bisos. Però sobretot els odio com a espectador. No m'agraden gens. Tinc una capacitat d'atenció molt limitada. Pel que sigui, se'm fan llargues les pel·lícules, pràcticament mai he acabat un llibre i els concerts també se'm fan llargs. I els discos també. A mi tot se'm fa llarg! Per tant, un concert de tres quarts d'hora per mi està perfecte. Pot durar una hora i mitja, però a mi ja em cansa i segurament hauré sortit a fer un cigarret. A mi em sobren molt els bisos, és una cosa que em cansa. Jo acostumo a no fer mai bisos, tot i que segurament el dia del final de gira caurà algun. Per què? Jo què sé! Perquè estem amb aquesta tonteria, com tantes coses a la vida, en què la inèrcia et porta a fer coses com els bisos, que ja han perdut completament el sentit. Segurament algú algun dia va fer un concert tan bo que va haver de tornar a sortir per seguir tocant, però després es va continuar fent i ara ja es fa per sistema. I, de vegades, segon bis. Per què marxem i sortim? Què estem fotent? No té cap sentit, és veritat!\nFerran Palau pregunta al protagonista de la setmana vinent\nPer què creus que a la gent que no mira la tele, li agrada tant dir-ho?\nDiria que un de Pink Floyd al qual em van portar els meus pares.\nUn Audi A3 desgavellat, però és un cotxe al qual vaig tenir molt de carinyo i me l'estimava molt.\nOsti, de petit la Sabrina.\nNo en conec cap dels dos.\nLes guitarres, la roba i els discos.\nDe Santa ferida, a un festival a Altafulla on vaig tenir tots els problemes tècnics possibles.\nNo ho sé, no tinc tanta rancúnia a ningú.\nPer acabar, sabries completar una cançó de Quico Pi de la Serra: "Si els fills de puta volessin..."\nJo volaria també.


Esborrats: Castells de sorra:\nTombat cara al cel s'entreté llepant-se els dits dels peus. S’hi està una estona abans d'adonar-se que no està sol. Dos escarabatons tombats cara al cel no pensen en intentar posar-se dempeus. Aixecar-se no entra en els plans del dia perfecte. Ni de la nit perfecte acumulant alcohol en una barra coneguda abans de caure mort en un portal. Resisteixen qualsevol apocalipsi.\nEl pescador de pentinat brillant embolicat amb plàstic del d’embolicar el pernil porta un lloro del mil I UNA NEVERA plena de cerveses EXCLUSIVES. Coses de PERSONA GUAI que obre les birres amb el PERINEU. A a la platja de Montgat regala imatges de triomf i ens convida a veure com se li arrodoneix la panxa mentre XUMA. El pescador porta una canya per cada peix, és un tio exclusiu, sí. Porta un cove enorme ple de cucs. És apocalipsi.\nEls cucs s'alcen i agafats de LES MANS reciten solemnement a l'uníson:\nT'escolten, et miren. Analitzen l'estructura. Raonen i volen que deixis de flotar.\nT'escolten i juguen, esperen que et cansis. Hi ha una colla de culs asseguts a l'ombra de la teva rialla. No els donis el plaer de la victòria. No els deixis moure els fils.\nT'escolten, t'estudien, et miren, et volen, t'incorporen al sistema que crema tots els somnis i elimina la memòria. Hi ha una colla d'ulls mirant com dorms en la foscor de la nit. Hi ha espectacles preparats per abolir la imaginació. No els deixo moure els fils.\nLa màquina no para de trinxar cervells desesperant a jovencells. A nois i noies PREPARATS per acotar el cap i construir el gran castell. PER DONAR PIT I DEIXAR-HI LA PELL. La màquina, el sistema. Qui espera desespera. Qui desespera s'atrinxera. Qui s'atrinxera desespera i espera la manera per no haver de tornar enrere.\nEl perineu es prepara per obrir una altra BIRRA EXCLUSIVA. Xumar, escoltar el so de les ones i ESPERAR. Clava els cucs als hams i s'imagina que li demanen clemència amb crits desesperats. Seria bonic si els cucs parlessin. Els escarabats prenen el sol dins la nit fosca.\nPublicat per porronet a 11:00


Festa “Vine a fer l’Indi” | Consell Comarcal del Maresme\nInici La Comarca Festa “Vine a fer l’Indi”\nFesta “Vine a fer l’Indi”\nLa Festa que agermana Canet i el Maresme amb l’Índia de Vicenç Ferrer\nDissabte 15 de maig a les 9:00 del vespre torna l´esperada festa “VINE A FER L´INDI”. Una de les grans festes solidàries del Maresme a l´envelat de Vil·la Flora de Canet de Mar.\nEls fons recaptats van destinats a cobrir les necessitats més bàsiques de petites aldees d´intocables en les que treballa la Fundació Vicenç Ferrer. Amb els 262.000 euros recaptats fins ara hem acabat amb la pobresa a nivell de subsistència de 15 aldees, 3.239 habitants. – Veniu a tastar el bo i millor de la tradicional cuina india!!! – Veniu a buscar els sorprenents obsequis que us poden arribar a tocar a la tómbola que fan possible comerços i empreses de Canet i de diferents punts del Maresme, des d´un vol amb avioneta, fins a higienes bucals, passant per revisions PRE-ITV, una televisió pantalla plana o un cap de setmana de voleio en algun hotel!!! – Veniu a fer l´indi amb el fantàstic grup Bhangra Hey que ens farà passar una de les nits més divertides que hàgiu viscut mai, fent-nos ballar amb ells els seus Balls de Bollywood!!! – Veniu a submergir-vos a una festa on tots compartim sensacions i sentiments molt propers, sensacions i sentiments que encara ens porten a Fer l´Indi i que ens agermanen amb una pila de desconeguts de somriure inoblidable!!! DISSABTE 15 DE MAIG US ESPEREM A TOTS I A TOTES A “VINE A FER L´INDI” Més informació a:\nLloc: Canet de Mar (Vil.la Flora)\nHo organitza: GEA XXI\nPreu: 20€ (menú indi per a grans) i 15€ (menú infantil)\nTipus d’acte: -9-11-4-\nArticle anteriorCopa Coca-Cola i Futbol Park a Premià de Dalt\nArticle següentOrdre del dia del Ple que celebrarà el CCM el 18 de maig


10 preguntes per als caps de llista | Ens respon: Joan Puigcercós - RTVE.es\n19.11.2010 | actualització 21h41\nCrèdit per a empreses i famílies. Necessitem un sistema financer públic per suplir les dificultats de crèdit a empreses, autònoms i famílies.\nEficiència i transparència a l'administració. És el millor antídot a la corrupció però també una proposta per optimitzar els recursos públics.\nPerò òbviament hi ha una qüestió cabdal: els nostres impostos a Catalunya. Fa vint anys que Esquerra reclama el Concert Econòmic perquè l'espoli fiscal és insostenible i ens hipoteca com a societat i com a país.\nEl problema no és del que parles en campanya. Perquè en bona mesura tinc l'oportunitat de parlar de gairebé tot. La dificultat radica en fer possible que allò que arriba a la ciutadania sigui el què i no el com.\nDe vegades. Però bé, els qui pregunten són els periodistes i els que posen èmfasi en un o altre tema són els periodistes. El que vull dir és que hi ha uns intermediaris que serveixen la informació i que tenen el seu criteri a l'hora de fer-ho.\nPresto atenció a tothom. Si bé hi ha gent que em carrega, no tant pel que diu sinó per la reiteració. Però bé, en campanya és inevitable i intento ser respectuós amb tothom.\nNomés els mitjans públics informen per blocs electorals. Però aquesta és una pregunta que hauries d'adreçar a CiU i PSC que són els que defensen i mantenen els blocs electorals. Esquerra fa molts anys que fa costat a les demandes dels periodistes. Allò sorprenent però és que no s'expliqui i ens posin a tots al mateix sac.\nHo procuro però no és fàcil. No sóc amo de la meva agenda. Tinc unes responsabilitats i uns compromisos ineludibles. Però suposo que poc o molt tothom en el meu lloc es troba en una situació similar.\nQue ens hi juguem moltíssim. Aquestes eleccions arriben després de la demolidora sentència del TC i els catalans no ens podem quedar a casa com si res. Hi ha un segon factor a tenir en compte: seria molt trist que el PP passés a ser la tercera força política del país amb tot el que això significaria. Finalment: ni un pas enrere en polítiques socials. En aquest context de crisi seria imperdonable que els sectors més afeblits es veiessin a la intemperie i desprotegits.\nFormació i educació. I molta perseverança, no vivim un moment fàcil. Però el millor antídot és l'educació i la formació continuades. Sé que no és fàcil perquè quedar-se sense feina a determinada edat és molt dur.\nDiguem que sense una persona que entengui el que suposa una campanya electoral seria molt difícil. Jo tinc la immensa sort de tenir una parella que coneix l'entrellat de la política i els seus inconvenients. Perquè és de bojos i un no parar.\nDesitjo que guanyi el Barça i estic convençut que així serà pel bé del futbol i com a premi a la humilitat davant l'arrogància.


Hospitals en Irmenseul - Directori - Llistat - Guia - Hospital - Altres ciutats a la baixa saxònia - Baja sajonia - Alemanya - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Alemanya › Baja sajonia › Altres ciutats a la baixa saxònia › Hospitals en irmenseul\nHospitals en irmenseul Altres ciutats a la baixa saxònia > Baja sajonia > Alemanya\nSense salut, no pot tenir una bona vida, i per això és tan important quan estem malalts, busqueu ajuda immediatament. Per aquest motiu, oferim tota la informació de contacte Hospitals en Irmenseul perquè pugueu calmar al moment del contacte, de manera que pugueu saber que truqueu al telèfon correcte.\nSi necessiteu atenció mèdica urgent perquè acaba d'haver estat víctima d'un accident domèstic, laboral o d'altre tipus, el trobareu aquí a la guia de l'hospital Alemanya, tot Hospitals en Irmenseul ordenat per rellevància, de manera que podeu contactar-vos o personalitzar-lo i assistir-hi Ràpidament.\nSi mai no voleu provar de trucar a un dels Hospitals en Irmenseul i no retiren el telèfon, truqueu al telèfon que trobeu aquí. Els telèfons actualitzats dels hospitals d'aquest lloc de 0 habitants, els trobaràs aquí.\nHospitals en Irmenseul per categoria\nL'accés als serveis bàsics de salut és un dret de totes les persones. Si el vostre metge l'ha dirigit a un especialista, dirigiu-vos al sistema de salut pública i usareu els serveis als quals s'utilitza el vostre impost. Trobeu aquí tots els hospitals públics de Irmenseul (Alemanya)\nIntroduïu per conèixer totes les dades de contacte, com ara el telèfon, el correu electrònic i la web de cada un dels hospitals privats Irmenseul (Alemanya). No perdis temps i fes clic a l'enllaç just a sobre d'aquest text\nLlistat de hospitals pròxims a Irmenseul\nKreiskrankenhaus Diekholzen- (Situat a 12.44 km)\nHenriettenstiftung- (Situat a 44.63 km)\nKrankenhaus Lindenbrunn in Coppenbrugge- (Situat a 30.16 km)\nVinzenzkrankenhaus Hannover- (Situat a 42.39 km)\nSt Bernward Krankenhauses Hildesheim- (Situat a 18.01 km)\nSt Elisabeth Krankenhaus Salzgitter- (Situat a 30.17 km)\nSana Klinikum Hameln-Pyrmont- (Situat a 42.46 km)\nKlinikum Peine- (Situat a 40.71 km)\nKrankenhaus Siloah- (Situat a 44.13 km)\nKlinikum Region Hannover- (Situat a 44.34 km)


Can Tomeu acollirà el dissabte una jornada amb tallers i activitats relacionades amb la cultura eivissenca | Noudiari.es\nCan Tomeu acollirà el dissabte una jornada amb tallers i activitats relacionades amb la cultura eivissenca\n@Noudiari/ La regidora de Participació Ciutadana de l’Ajuntament d’Eivissa, Carmen Boned, acompanyada del president de la Federació Pitiüsa de Races Autòctones (FEPIRA), Xavier Prats; i de la veterinària de la Federació Pitiüsa de Races Autòctones (FEPIRA), Sara Vergès, ha presentat avui de matí a la finca municipal de Can Tomeu una nova edició del Feim Barri, Feim Tradicions. Es tracta de la segona edició d’aquesta activitat i tindrà lloc el dissabte 27 de gener de les 11 a les 17 hores a aquesta casa situada al barri de Ca n’Escandell.\nEn aquesta edició, la principal novetat serà que es donaran a conèixer diferents races autòctones de les Pitiüses amb la Federació Pitiüsa de Races Autòctones, concretament cabres, ovelles, conills i porcs. La Federació portarà a la casa de Can Tomeu races per ensenyar a la ciutadania aquest patrimoni de la nostra illa. També com a novetat, hi haurà l’actuació de l’Associació de Pageses Emprenyades, qui amenitzaran la jornada. A més, es sortejaran 10 senallons amb producte eivissenc ecològic.\nEntre les activitats es realitzaran es troben un taller d’elaboració de sobrassada per donar a conèixer el mètode tradicional, que començarà a les 11h, i que permetrà que els participants es pugui portar a ca seva les sobrassades que siguin realitzades aquell mateix dia.\nA les 14 hores es farà un dinar per a tots els assistentes, un arròs de matances cuinat per Felipe de la Penya i en benefici de l’associació Magna Pityusa, qui també es farà càrrec de la barra solidària.\nAl matí, d’11h a 13h, també es duran a terme tallers d’elaboració d’orelletes i d’elaboració de pa. A la mateixa hora, la Colla de Vila realitzarà un taller de flauta i de ball pagès i a les 13h, una sonada i ballada.\nAl llarg del dia també es podrà gaudir d’una exposició artesanal de l’associació Eines i Feines, dels cans eivissencs de l’Associació oficial de criadors des ca eivissenc, d’una exposició de carros pagesos a càrrec de l’associació de Carreters de Sant Josep i d’una exposició d’apicultura organitzada per l’associació d’Apicultors d’Eivissa.\nLa regidora Carmen Boned ha explicat que aquesta és una activitat “per apropar, ensenyar i compartir les tradicions, que formen part de la nostra identitat i que no volem que siguin exclusives dels nascuts i crescuts a Eivissa, sinó de tothom que es senti eivissenc”.\nPer la seva banda, el president de FEPIRA, Xavier Prats, ha destacat que “a tasca de FEPIRA és, a més de criar i conservar les races autòctones, “promoure i difondre-les, ja que les races autòctones formen part del nostre patrimoni viu”.


L'empenta republicana deixa fora del Senat la socialista Elia Tortolero - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'empenta republicana deixa fora del Senat la socialista Elia Tortolero\nLa sallentina Mirella Cortès va ser la més votada. El solsoní Xavier Castellana també renova\nenric badia 11.11.2019 | 02:27\nElia Tortolero, anit a la seu del PSC de Manresa oscar bayona\nElia Tortolero, anit a la seu del PSC de Manresa\nLa santjoanenca Elia Tortolero (PSC) no renovarà com a senadora aquesta legislatura. Durant bona part de la nit va estar situada en la quarta posició que li atorgava cadira a la cambra alta, però a mesura que avançava el recompte, quan se superava el 80%, aquest quart lloc va ser per al republicà Robert Masih. ERC col·locava d'aquesta manera els seus tres candidats: la sallentina Mirella Cortès, Ana Maria Surra i l'esmentat Masih. El PSC, per la seva banda, mantenia només Manel Cruz, que en la darrera legislatura va ser el president del Senat.\nTortolero no podia amagar ahir una certa frustració pel resultat, sobretot perquè durant molta estona semblava que renovaria com a senadora, però, amb fair play, afirmava anit que «això és política. Demà [per avui] farem relax, que ja ens toca després d'una campanya molt dura», afegia.\nLa política santjoanenca es mostrava satisfeta per la victòria socialista a l'Estat, preocupada per l'ascens de Vox i amb interrogants sobre el futur. En una entrevista a Regió7 va aferrar-se a la necessitat de parlar amb els grups per sortir de l'atzucac de formar govern, i ahir hi insistia: «Diàleg, diàleg i diàleg. Asseure'ns i trobar solucions polítiques».\nLa victòria d'ERC al Senat ahir va fer especialment feliç la sallentina Mirella Cortès, que era la número 1 dels republicans i tenia la difícil tasca de ser el relleu de Raül Romeva, el darrer candidat dels republicans. Cortès no va sumar tants vots com l'exconseller empresonat, però va ser la clara guanyadora amb el suport de gairebé 800.000 persones (a prop del 30%) en el moment de tancar l'edició (el recompte encara no era del 100%).\nCortès, «molt satisfeta» pel resultat de la formació i pel del Senat en particular, assegurava anit haver «patit molt», en una sensació de tensió que li va recordar el que li passava amb els exàmens en la seva etapa escolar.\nLa senadora sallentina no veu clar que el resultat d'ahir permeti desencallar la política espanyola, si no és que Pedro Sánchez es deixa anar a mans del PP. «Que miri què ha passat a Catalunya, que l'independentisme creix», assegurava.\nI a la circumscripció de Lleida, ERC també va fer el ple i va obtenint tres senadors, el que va permetre al solsoní Xavier Castellana (de Freixinet, a Riner) obtenir l'acta de senador. Castellana ja és un dels habituals a la cambra alta, i indicava anit als socialistes espanyols que deixin de mirar Catalunya com un objecte per gua-nyar vots, i recordava als dirigents socialistes que «mentre no hi hagi solució al conflicte català, la governabilitat d'Espanya està bloquejada».\nEl cupaire Aleix Auber afirma que «tenim espai propi». Eleccions Generals 10-N