“El capitalisme és cada dia més incompatible amb la democràcia” – CGTCatalunya\nInici > General > Articles opinió > “El capitalisme és cada dia més incompatible amb la democràcia”\n“El capitalisme és cada dia més incompatible amb la democràcia”\nAutors del llibre "Los amos del mundo. Las armas del terrorismo financiero". Denuncien els excessos de la banca i dels especuladors, als quals acusen de provocar la crisi i d'inflar artificialment el deute públic d'Espanya.\nEn els últims 30 anys el sistema capitalista s'ha degradat fins al punt de convertir a l'economia mundial en un gran casino on l'especulació sense control s'ha convertit en l'única norma. Ningú ha posat brides a aquesta especulació sense límits: molt al contrari, el poder polític ha claudicat davant el gran capital financer encapçalat per la banca internacional. Els bancs i les grans corporacions han acabat per ensenyorir-se del món i crear una societat on la desigualtat augmenta, l'Estat de Benestar està cada dia més afeblit i milions de persones moren per les decisions econòmiques que prenen els poderosos.\nAquest el panorama que dibuixen Juan Torres López, catedràtic d'Economia Aplicada en la Universitat de Sevilla i membre de ATTAC, i Vicenç Navarro, catedràtic de Polítiques Públiques en la Universitat Pompeu Fabra, en el seu llibre "Los amos del mundo. Las armas del terrorismo financiero" (Espasa Calpe). En aquesta entrevista (per problemes d'agenda Vicenç Navarro només va poder respondre a una poques preguntes per escrit) els dos autors assenyalen als bancs com els principals culpables d'una crisi que creuen que es podria haver evitat.\n- Nicolas Sarkozy, expresident de França, va dir al principi de la crisi: "Anem a refundar el capitalisme". Gairebé cinc anys després res d'això ha succeït. L'actual sistema capitalista és intocable?\nJuan Torres: El capitalisme és un sistema que ha portat amb ell uns avanços socials impensables i amb ell la democràcia ha avançat més que mai. Però el capitalisme també comporta una concentració de la renda i de la riquesa sense igual que resulta cada dia més incompatible amb la democràcia. En els últims anys estem vivint un capitalisme molt singular, un capitalisme gairebé sense normes que ha resolt que l'afany de lucre és l'únic motor i això està creant grans problemes. El capitalisme s'ha convertit en un casino i en un casino les pèrdues són grandíssimes individual i socialment. Encara que ha sofert una profunda degradació, el capitalisme li ha donat un poder tan gran a alguns grups socials que aquests es poden permetre el luxe de transmetre a la resta de la societat que tot va bé i que no hi ha altra manera possible de viure. El que passa és que els altres, abans o després, s'adonen que això no va de cap manera bé. I en aquesta tensió estem.\nVicenç Navarro: La crisi de legitimitat del capitalisme es deu a la captació de l'Estat per interessos particulars entre els quals destaca el capital financer.\n- Ha faltat voluntat o coratge polític dels governants per a canviar les coses?\nL'actual classe política està vinculada a partits que depenen del finançament dels bancs. És una contradicció pensar que algú que està finançat per uns bancs posarà en qüestió el status quo d'aquests mateixos bancs. Això no es donarà, almenys amb aquesta classe política.\n- Cal assumir llavors que els ciutadans ja no poden comptar amb els polítics?\nV.N: En una democràcia el poder ha de derivar de la ciutadania. Quan les institucions representatives han estat instrumentalitzades pel poder financer i econòmic, la ciutadania ha de sortir al carrer per a recuperar la democràcia.\nJ.T: La desafecció cap a la política és extraordinària. S'està produint un esquerdament social perquè la gent s'adona que això és una mentida, que això no funciona, que els partits polítics no són capaços d'aportar solucions. No obstant això, aquest procés ni és automàtic, ni és generalitzat ni és fàcil perquè els bancs i les grans empreses dominen els mitjans de comunicació. Però també això comença a esquerdar-se: la gent comença a no fiar-se dels mitjans de comunicació convencionals i comença a informar-se per altres més alternatius. Òbviament això no passa d'un dia per a un altre i durant el camí es produïxen traumes i conflictes socials.\n- Donat el curs dels esdeveniments, tot sembla indicar que el sistema financer en el seu conjunt sortirà reforçat d'aquesta crisi.\nJ.T: De moment els bancs estan assolint que les mesures que s'estan adoptant serveixin més per a enfortir el seu poder que per a sortir de la crisi que ells mateixos han ocasionat. Ara bé, això serà definitiu? Això està per veure. Va a poder mantenir-se a Espanya un sistema financer basat en bancs que estan trencats per molt poder que tinguin aquests bancs? Això està per veure. Perquè potser resulta que aquestes mesures són incompatibles amb els propis bancs.\nV.N: No està clar que això sigui així. En aquest moment a Espanya i a Europa la banca i les companyies d'assegurances dominen la configuració de les polítiques públiques. Però hi ha un empipament popular generalitzat que podria canviar aquesta situació.\n- Es podria haver evitat la crisi?\nV.N: Si. Podria haver-se evitat si els Estats no haguessin desregulat el capital financer que va crear la crisi financera i si no haguessin portat a terme les polítiques neoliberals que van determinar la crisi econòmica causada per l'escassesa de la demanda per part de la població, que ha estat una conseqüència de la reducció de les rendes del treball a costa de les rendes del capital.\nJ.T: Clar que si. Entre 1945 i 1970 pràcticament no va haver-hi crisis financeres. Però des de l'any 1970 hi ha hagut 130 entre crisi i pertorbacions del sistema. Per què? De 1945 a 1970 havia control de capitals, supervisió nacional i lleis que impedien que l'especulació es dugués com s'està duent ara. Però aquestes condicions es van canviar perquè es va voler convertir als financers en l'espai privilegiat del benefici. Però si canvies aquestes condicions regulatòries el que passarà és que se't multiplicaran les crisis. Si volem dominar les crisis sabem el que hem de fer: hem de controlar els capitals, evitar els productes financers d'altíssim risc, vigilar a la banca i no deixar que faci el que vulgui. I sobretot, hem de limitar el privilegi de crear diners a través del deute i actuar decisivament contra els que estan utilitzant aquesta llibertat per a produir estafes i enganys.\n- La crisi és una gran estafa?\nAquesta crisi és la successió de moltes estafes: va ser una estafa la difusió d'hipoteques escombraries; va ser una estafa el paper que van jugar les agències de qualificació al dir que aquestes hipoteques eren bones; va ser una estafa que els bancs centrals i les agències de supervisió miressin a un altre costat; va ser una estafa dir que ajudar als bancs anava a servir perquè augmentés el crèdit; han estat una estafa totes les reformes financeres que s'han fet; és una estafa aprofitar la crisi per a fer reformes laborals; és una estafa que s'hagi volgut convertir el deute privat que han creat els bancs en deute públic. Tot és una estafa continuada.\n- Hem tocat fons?\nNo voldria ser molt pessimista però això no ha tocat fons. Entossudir-se en polítiques d'austeritat seguirà empitjorant les coses.\n- Com hem arribat a aquesta situació?\nHi ha hagut un canvi en les polítiques i en la correlació de forces socials. S'han adoptat polítiques que han provocat una desigualtat molt gran i, per tant, un reforçament del poder dels dalt. En aquests moments el 1% de més ric dels Estats Units es queda amb el 75% dels ingressos. Això dóna un poder tan ingent que permet disposar de mitjans de comunicació, d'escoles, d'universitats, d'intel·lectuals, de tertulians, de mitjans de tot tipus per a difondre la doctrina neoliberal. Aquest bombardeig ideològic dificulta molt la capacitat de resposta de la ciutadania i la difusió de discursos alternatius. I així és molt més fàcil aplicar polítiques que no serveixen per al que diuen servir, sinó per a augmentar el poder dels bancs i dels especuladors i fer que la desigualtat sigui cada vegada major.\n- Vostès denuncien que aquest discurs dominant va fins i tot contra la lògica econòmica.\nConcentrar els recursos en l'activitat especulativa, a fomentar una riquesa financera que no crea activitat econòmica ni ocupació, va en contra de tota lògica. Això demostra que l'economia està de potes enlaire. Teòricament això no es pot suportar.\n- Estem assistint a un alarmant augment de la desigualtat social.\nSí, i possiblement seguirà augmentant. La desigualtat, a més de ser una cosa condemnable perquè limita la capacitat de desenvolupament dels éssers humans, és econòmicament nefasta perquè provoca que els de baix cada vegada gastin menys i cada vegada tinguin menys capacitat econòmica. Per contra, els de dalt acumulen un volum d'ingressos que no va a l'estalvi productiu sinó a l'especulació.\n- Com es pot reduir aquesta desigualtat?\nJ.T: Cal anar als orígens del problema. Espanya té un mercat de treball molt precari que provoca un abusiu increment de les rendes del capital.També està perdent impuls en les polítiques socials i redistributives que millorin aquesta desigualtat originària. Aquí és on caldria actuar.\nV.N: Les desigualtats socials continuaran augmentant. La solució és promoure les opcions i partits polítics que es comprometin amb la reducció de tals desigualtats.\n- És la crisi una excusa per a desmantellar l'Estat de benestar?\nV.N: Si. Hi ha un atac frontal a l'Espanya i a l'Europa social.\nJ.T: Més que com excusa, la crisi s'utilitza com una oportunitat per a engegar les polítiques que abans el poder no s'atrevia a adoptar per anar en contra de la voluntat dels ciutadans. Ara aquestes polítiques de retallades es poden aplicar amb més facilitat.\n- Són partidaris de convocar un referèndum sobre les polítiques del Govern del PP com proposa la Cimera Social?\nCompletament. Ens sembla que és una cosa elemental que els ciutadans es pronunciïn sobre les mesures que prenen els Governs. Això és la democràcia. Estem assistint a un pols històric: Com deia Habermas, fa uns mesos s'està desmantellant la democràcia a Europa i ho veiem dia a dia. Ni tan sols la veu d'un Parlament és avui dia capaç de frenar les mesures que estan prenent els Governs sotmesos als poders financers. L'única força que pot canviar el rumb de les coses és la força de la gent, mobilitzant-se i actuant com s'ha actuat cada vegada que s'han produït importants transformacions socials: desobeint al que és injust i reclamant coses diferents. Aquest poder de la gent és un poder invencible. A Espanya ho vam veure quan la guerra de L'Iraq. No hi ha força que se li pugui posar davant.\n- El rescat de la banca resoldrà els mals del sector financer? Era necessari?\nAmb el rescat bancari s'està tirant aigua en un colador. Nosaltres creiem que el que hauria d'haver-se rescatat era el sistema financer en el seu conjunt i no a bancs que eren irrescatables. El rescat ha estat tècnicament mal fet i políticament mal justificat. No era això el que calia fer.\nV.N: El rescat bancari és una estafa monumental. És l'ajuda massiva a la banca espanyola i a la banca alemanya. L'evidència que això és així és aclaparant.\n- S'hauria d'haver deixat caure a algun banc?\nJ.T: Si un banc ha actuat de manera irresponsable i fraudulenta, doncs que afronti les pèrdues que hagi d'afrontar. L'Estat ha de garantir que aquesta caiguda del banc no provoqui un problema en el conjunt de l'economia, però això no passa per rescatar a persones que han enganyat i que han desenvolupat una dolenta gestió, sinó per crear altres fonts de finançament alternatives perquè l'economia segueixi funcionant. La prova que el rescat de la banca no ha funcionat és que després d'haver-se fet no s'ha resolt el fonamental: que les empreses i els consumidors disposin de crèdit.\n- Això no és el que diuen els grans bancs. El passat mes de setembre el president del BBVA va dir: "No hi ha crèdit perquè ja no ens demanen crèdit".\nDir això és una irresponsabilitat i una fal·làcia. És inqualificable que el president d'un banc digui això. És evident que hi ha milers d'empresaris que ja no demanen crèdit perquè han hagut de tancar precisament per aquesta falta de crèdit.\n- Quina responsabilitat té el Banc Central Europeu?\nEl Banc Central Europeu (BCE) és una peça de primer ordre per a explicar el que ha ocorregut. El BCE no és un autèntic banc central, és una entitat al servei dels bancs privats. La seva constitució fa que els països de l'euro estiguin coixos doncs no poden contar amb un instrument fonamental: el finançament que en última instància els proporciona un banc central. Li poso un exemple: si des de 1989 fins a l'any 2011 el deute que ha anat generant Espanya s'hagués finançat al 1% per un Banc Central Europeu, el deute públic que ara tindríem seria del 14% del PIB, però al finançar-se per la banca privada arriba a el 90% del PIB.\nÉs a dir, Espanya té un deute inflat artificialment. El deute públic d'Espanya no està generada ni per les autonomies ni pel balafiament, per molts excessos que s'hagin comès. El nostre deute prové d'una acumulació d'interessos provocada per la falta d'un autèntic banc central. Els països de la Eurozona paguen 350.000 milions d'euros en interessos i això genera encara més deute a aquests països. A Espanya hem pagat més de 200.000 milions només en interessos des de 1990. Estem recarregant el nostre deute d'una manera artificial i innecessària.\n- Per què el BCE no actua com un autèntic banc central?\nLes atribucions del BCE es van imposar per part de la banca privada europea, que volia conservar el seu negoci, que és prestar diners i crear deute. El que deien els bancs era: "Si el BCE prestarà diners, llavors no els presto jo, i si jo no en presto llavors deixo de guanyar".\n- És positiva la creació de la unió bancària i d'un supervisor europeu?\nSí, sens dubte. El que no té lògica és que a Europa hi hagi 27 supervisors bancaris quan els bancs operen a nivell europeu. Hi ha 27 supervisors bancaris perquè aquesta és la manera que els bancs no siguin supervisats. Hauria d'haver-hi un supervisor europeu a l'escala a la qual actuen els bancs: si els bancs són internacionals hi ha d'haver un supervisor internacional, si són nacionals ha de supervisar-los un supervisor nacional. El supervisor ha de ser un bon supervisor: cal plantejar qui vigila als vigilants. Perquè si el supervisor serà un soci dels supervisats, doncs llavors lògicament no avançarem gens. Hauria de ser un supervisor independent, controlat pels parlaments i amb garanties que els seus membres són persones honestes i lliures.\n- Hi ha molt que supervisar: els excessos de la banca han estat nombrosos.\nEl que han fet els bancs en aquests últims anys és d'una tremenda irresponsabilitat: les preferents, els crèdits, etcètera. La degeneració del negoci bancari ha estat terrible per la falta de regulació, la confusió de la banca tradicional amb la banca d'inversió i per l'especulació sense fre. Avui dia la banca necessita una depuració total. Ja ho deia Keynes: a ningú se li ocorre construir un casino en el centre de la ciutat, en el lloc més visible i més accessible i, a més, posar l'entrada barata. Així crees la ruïna. I això és el que s'ha fet en tot el món: s'ha donat tot tipus de facilitats als especuladors. El Banc d'Espanya sabia el de les preferents, sabia el que estava passant i no va fer res. Els inspectors ho denunciaven. El que ha passat és molt greu.\n- Es pot limitar el poder dels bancs?\nEl negoci dels bancs és crear diners del deute, per tant cal tallar d'arrel la seva capacitat per a crear aquest deute, la seva capacitat per a crear diners financers del no-res, en definitiva. L'única solució que té l'economia mundial és tallar aquest privilegi, limitar els diners del dipòsit dels seus clients que es destina a l'especulació i al deute. Li poso un exemple: en els anys 60 el coeficient de caixa que havien de tenir els bancs era del 30%, això significava que només el 70% dels dipòsits es destinava a crear diners financers. Avui dia aquest coeficient de caixa és del 2%. Fins als liberals conseqüents, no els liberals que hi ha a Espanya, saben perfectament que es podria tallar el sistema de creació de diners bancaris.\n- Una altra de les solucions que vostès proposen és la creació d'una banca pública. No seria aquest un bon moment per a fer-lo aprofitant la injecció de diners públics en Bankia i en la resta de caixes intervingudes?\nV.N: És necessari que la grandària del sector bancari disminueixi i sigui substituït en part per banques públiques que garanteixin el crèdit.\nJ.T: A Espanya va haver-hi una magnífica banca pública que va funcionar perfectament. El problema de les caixes d'estalvi no és que hagin estat públiques, sinó que han actuat com entitats privades. Les caixes haurien d'haver estat sotmeses a principis d'actuació de servei públic. Això no s'ha fet perquè els grans bancs estan tractant de sortir de la fallida quedant-se amb tot el mercat i amb el propi patrimoni de les caixes.\n- L'Estat recuperarà els diners públics que s'ha posat en els bancs? Quines garanties hi ha?\nGaranties no hi ha. El previsible és que no es recuperin els diners. Tècnicament el procés que s'està portant a terme no és el més apropiat. El Banc dolent que volen crear difícilment permetrà que es recuperi els diners. Hi ha hagut experiències en altres països, per exemple Suècia, on si es va recuperar i que es podrien haver seguit aquí. Però no s'ha fet.\n- El banc dolent llavors no solucionarà res?\nEl banc dolent és una oportunitat perduda, no funcionarà bé perquè no serà possible que es capitalitzi amb diners internacionals. Però no és només per això: primer, l'experiència demostra que els bancs dolents funcionen quan es crea banc a banc (el banc dolent d'un banc); segon, no es va quedar amb tots els actius; tercer, no se sap amb quins actius es va a quedar. El primer que caldria haver fet és una lectura de quina és exactament la borsa d'actius immobiliaris que té cada banc, un a un, i no fer-lo en termes genèrics. A més, el banc dolent hauria de valorar d'una altra manera els actius immobiliaris. Tot indica que valorarà favorablement a la banca els actius immobiliaris i després donar lloc que l'Estat absorbeixi les pèrdues quan s'acumulin una sèrie d'actius immobiliaris als quals no es podrà donar sortida.\n- Recentment diversos països europeus han acordat impulsar una taxa que gravi les transaccions financeres, l'anomenada taxa Tobin És una solució?\nLa taxa Tobin mai s'ha plantejat com una solució. És un instrument que pot ficar un pal en les rodes de l'especulació i proporcionar ingressos molt importants als Estats. Però això no és una solució, és un pal·liatiu. Encara no sabem com s'aplicarà, quin abast tindrà, quina serà la seva forma d'operar. Per tant, cap pensar que potser això ha estat la típica cortina de fum perquè els Governs diguin "estem prenent mesures molt progressistes per a veure si traiem les coses endavant".\n- Una de les coses que més pot indignar als lectors del llibre és el capítol dedicat al que vostès anomenen "terrorisme financer". Diuen que els diners mata, literalment, sobretot el qual es guanya amb l'especulació en els mercats alimentaris.\nNo hi ha dret que fons especulatius estiguin provocant artificialment la pujada del preu dels aliments i que això estigui matant a milions de persones. A la població mundial això li dóna igual? Que especulin amb una altra cosa, però que no matin a la gent de fam. Això hauria de ser considerat com un delicte econòmic contra la humanitat perseguit per tribunals internacionals. Algun dia aquesta figura penal arribarà, igual que va arribar l'abolició de l'esclavitud, el vot femení o la fi de la segregació racial als Estats Units.\n- Parlen dels paradisos fiscals, que estan més estesos del que la gent pensa Com es pot lluitar contra ells?\nEls paradisos fiscals no han existit sempre, van néixer a partir d'una determinada legislació i una altra llei pot impedir la seva existència. És fàcil acabar amb ells si es té voluntat i poder polític per a prendre aquesta decisió. Però si els que estan governant són còmplices de qui utilitzen aquests paradisos fiscals, llavors és impossible. Gibraltar no podria actuar com paradís fiscal si Espanya no li donés les línies de telèfon, així de fàcil.\n- Un 'corralito' com el qual va haver-hi a l'Argentina està descartat a Espanya?\nNo, encara pot passar. El corralito a l'Argentina no va ser una necessitat tècnica, per res. Va ser una mesura de defensa en un moment que la banca va agafar els diners i va sortir corrent. A Espanya el corralito ja s'hauria d'haver adoptat perquè no s'emportin el que s'estan emportant.\n- La banca ètica és una bona alternativa a la banca tradicional?\nA Espanya està creixent. Hi ha experiències en altres països que són molt interessants. A Suècia hi ha bancs que funcionen sense interès. Una de les coses bones que té la crisi és que s'estan desenvolupant aquest tipus de coses.\n* Entrevista realitzada per Jorge Otero publicada en el diari Público


Appelhoeve Logies Vreeland Països Baixos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 2 allotjaments a Vreeland.\nOostkanaaldijk 11, Vreeland, Vreeland, Països Baixos, 3632 GA - Veure al mapa\n"Bonic, acullidor, net, nou ampli, lluminos."\nConvenientment situat a Vreeland, Appelhoeve Logies és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAppelhoeve Logies ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions per a minusvàl.lids, aparcament de cotxes, habitació familiar, lloguer de bicicletes.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, insonorització, despertador per satisfer els clients més exigents. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de camp de golf (a 3 km), jardí. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Vreeland, faci de Appelhoeve Logies la vostra llar.\nTots els tipus de viatgers (120) Parelles (6) Viatgers en solitari (2) Famílies amb infants petits (59) Famílies amb infants grans (21) Grups (32)\nAllotjaments a Vreeland


Reformes a casa, demano préstec o ampliació de la hipoteca? | Consumer\nReformes a casa, demano préstec o ampliació de la hipoteca?\nTriar bé el finançament d'unes obres en l'habitatge pot suposar estalviar-se interessos\nSol·licitar un préstec personal per reformar un habitatge pot ser una bona solució en cas de necessitar uns diners extres per dur a terme una renovació en la llar. No obstant això, els que encara estan pagant la hipoteca poden aprofitar per demanar una ampliació del capital del crèdit per fer front a les obres. En aquest article s’expliquen els pros i contres de cada opció i es donen les claus per entendre què alternativa és més rendible en cada cas.\nAmpliació de capital d’una hipoteca?\nL’ampliació de capital és la manera per la qual és possible aconseguir més diners del banc, “apuntant-ho” en la hipoteca, en lloc de contractar un altre préstec. Per a això serà necessari sol·licitar una novació a a l’entitat, que no és sinó una renegociació de l’actual contracte hipotecari.\nEl problema amb les novacions és que el banc pot no estar per la labor de concedir-les, a més de que impliquen una sèrie de despeses de gestió:\nComissió de novació: és habitual que estigui continguda en el contracte i es fixa entorn del 1%.\nTaxació: lloc que s’augmenta la hipoteca, serà requerida una nova taxació de l’habitatge.\nGestoria: no supera els 150 euros, encara que el preu ho fixa lliurement cada empresa.\nNotaria: suposarà entre el 0,2% i el 0,5% del capital pendent d’amortitzar.\nRegistre de la propietat: comporta prop de la meitat de les despeses de notaria.\nImpost d’Actes Jurídics Documentats (IAJD): s’estableix en funció de cada comunitat autònoma. La mitjana és de 0,5%.\nD’aquesta manera, en demanar una ampliació de capital, la novació necessària costarà sobre els 1.500 euros per a una hipoteca amb capital pendent d’uns 150.000 euros.\nUn altre problema que s’ha de tenir en compte és que totes les condicions del contracte poden ser modificades quan es negocia. Si les condicions eren molt bones (com en les hipoteques signades abans de la crisi), és possible que l’entitat aprofiti per pujar el diferencial o canviar alguna altra clàusula al seu favor.\nÉs recomanable fer una ampliació quan queden pocs anys per acabar la hipoteca, ja que això permetrà pagar uns interessos menors sobre el nou deute adquirit.\nQuan és recomanable demanar un préstec per a una reforma?\nEn l’actualitat, els préstecs personals han vist rebaixats el seu preu, després d’una llarga temporada de gran competència dins del sector. Així i tot, no cal oblidar que pocs préstecs aconsegueixen baixar del 7%, un tipus d’interès molt superior al que ofereixen les hipoteques avui dia.\nMalgrat això, el préstec personal és l’opció a la qual és possible accedir en cas que el banc no volgués concedir la novació. En aquest cas, per treure el major avantatge al crèdit per a la reforma caldrà atendre als següents aspectes:\nLes despeses d’obertura són notablement menors que els de una novació. Existeixen fins i tot multitud d’opcions que no apliquen comissions d’obertura.\nContractar el préstec personal amb la mateixa entitat que la hipoteca permet evitar els costos de les assegurances vinculades, que en ocasions són requerits per adquirir un crèdit.\nLlavors, què és més barat?\nNo existeix una resposta única per a aquesta pregunta, sinó que depèn de la situació específica de l’usuari.\nQui es trobi en el tram inicial de la vida de la hipoteca i es vegi obligat a començar una reforma mitjançant finançament, la millor opció la pot trobar en un préstec per a reforma de la llar. De la mateixa manera, es pot apostar per aquesta via, si l’entitat no concedeix la novació o si no es disposa dels estalvis per pagar les costes d’aquesta.\nNo obstant això, d’altra banda, si el banc accepta dur a terme una novació, es tenen els estalvis necessaris per afrontar els costos i s’està a la recta final de la hipoteca, l’ampliació de capital resultaria la manera més barata d’aconseguir finançament.\nComparar, comprendre i preveure\nSigui com fos la via que s’esculli per finançar la reforma de la casa, no cal llançar-se en els braços de la primera entitat que ofereixi els diners. Per fortuna, el mercat del crèdit està molt viu i respon a la demanda existent amb una nodrida oferta de productes dissenyats per a cada fi.\nInformar-se amb temps, comprendre en profunditat el tracte que s’està acceptant, així com assimilar l’impacte que tindrà en l’economia personal un nou deute, són aspectes vitals que poden evitar esglais majors.\ncrèdits deutes habitatge hipotecas-ca pre´stamos-ca reformes


Text: Ajuntament de Sta. Coloma\nEls orígens de Santa Coloma de Queralt se situen al voltant del segle X i es relacionen directament amb l'existència del castell de Queralt (Bellprat, Anoia). Al voltant del segle X es va alçar una petita fortificació en l'actual nucli de Santa Coloma aprofitant l'empara del castell de Queralt. Aquesta antiga fortificació serà coneguda com la Carlania pel fet que residien els castellans de la vila.\nEl nucli antic de la població conté elements de notable interès patrimonial. Del recinte emmurallat medieval es conserven quatre portals. El més gran i millor conservat és el portal de Sanou, també anomenat de Cervera. També és important esmentar la Carlania, o antic castell de la població, situada en el mateix Portal de Santa Coloma.\nLa Plaça Major, amb porxos, està situada en ple centre de la vila. Destaca l'edifici de la Casa de la Vila, (Ajuntament), del segle XVIII. A la façana podem veure dues balconades, datats en 1776, i, en el centre, l'escut de la població. En la mateixa plaça trobem la Torre del Rellotge, emplaçada en el lloc on fins a 1939 havia el monument al Sembrador, obra dels germans Amadeu i Ramón Segura. A la Plaça de l'Església, també anomenada d'Avall, es conserven encara els antics porxos.\nEsglésia de Santa Maria Carrer al Call jueu\nEl Call jueu, (barri jueu) està situat davant del pati del castell. La comunitat jueva de Santa Coloma va anar una de les més nombroses i bé organitzades de Catalunya durant els segles XIII a XV. El perímetre del barri queda delimitat per les muralles, la Plaça Major, el castell i la plaça de l'Església. En el seu interior havia uns banys, la sinagoga, una carnisseria i un hospital, fora de les muralles disposaven del seu propi cementiri.\nAntic castell del segle XI dels comtes de Santa Coloma, reconvertit a palau-residència en el segle XVI. Actualment és de propietat municipal i allotja múltiples equipaments i serveis de la vila. Del primitiu castell es conserva la gran torre cilíndrica de vigilància. Destaquen també el senyorial vestíbul d'entrada i la sala noble, avui utilitzada per a conferències i exposicions.\nLa referència històrica més antiga sobre el castell consta de l'any 1018. El castell va passar a ser el centre de la baronía de Queralt i residència habitual dels senyors de la vila fins al segle XVI. A la fi del segle XVI va sofrir una profunda reestructuració que ho va convertir a palau-residència. La família Queralt, molt lligada als esdeveniments claus de la història de Catalunya, va ostentar la titularitat del senyoriu de la vila fins al segle XIX. L'edifici, no obstant això, va ser venut a la família Requesens durant el segle XVIII. En 1905 va passar a les mans de mn. Esteve Puig Segura i d'aquest va ser passant per diferents mans fins que en 1987 la família Alió el donà a l'Ajuntament.\nConstruïda sobre una anterior església romànica, l'actual és d'estil gòtic. Les obres de construcció es van iniciar al voltant de 1330 i van quedar interrompudes sense concloure's. La construcció del temple va ser represa i finalitzada en el segle XVIII. El temple ha sofert dos grans destruccions al llarg dels anys. En l'any 1731 va sofrir un debastador incendi del com va sortir greument afectat. La segona destrucció va tenir lloc en l'any 1936.\nEstructuralment, l'edifici consta d'una sola nau, amb capelles laterals situades entre els contraforts. La capçalera consta de cinc capelles radials comunicades per un passadís. El campanar, d'estructura cuadrangular, es va començar en el segle XIV i es va finalitzar en el segle XVII. L'església disposa d'un segon campanar gòtic, més petit (anomenat campanaret), de forma octogonal.\nVestíbul del castell-palau\nLa portalada actual, presidida per la imatge de Santa Coloma, va ser manada construir en 1577. En l'angle interior d'aquesta es poden veure dos caps, una masculina i altra femenina, que segons compte la veu popular representen els senyors de la vila.\nEntre les capelles més destacades trobem la de la Santa Creu, amb el retaule de Sant Llorenç. Es tracta d'un magnífic retaule d'alabastre de Sarral treballat per Jordi de Déu en els anys 1386-1387 .\nL'Església de Santa María de Bell.lloc\nEsglésia de l'antic convent de la Mercè, avui desaparegut, manada construir en el segle XIII aprofitant l'espai ocupat anteriorment per una ermita romànica, part de la qual s'aprofita per a l'actual. Aquesta situada fora del recinte enmurallat de la vila, encara que actualment està integrada en el nucli urbà de Santa Coloma.\nEntre els elements més destacats de l'edifici trobem la portalada de la façana de ponent, d'estil romànic i amb una rica decoració escultòrica, on sobresurten els capitells i el frontó. En aquest últim trobem en el centre la imatge de la Verge coronada i als costats la representació de l'Epifania i de la Anunciació.\nEn l'interior trobem el sepulcre gòtic de Pere V de Queralt i de Alamanda de Rocabertí. Obra de l'escultor de la vila Pere Ciroll i del pintor aragonès Pere Aguilar realitzat durant els anys 1363-1370 .\nFonts de caràcter monumental d'estil barroc situades al final del passeig de les Muralles. Les actuals fonts van ser manades construir pel comte de Santa Coloma Dalmau III de Queralt en l'any 1614. Per aquest motiu les hi coneix també com Fonts dels Comtes. L'estructura consta d'un frontal amb nou sortidors sobre la qual hi ha una fornícula amb la imatge de Santa Coloma i dos escuts als costats.\nCruz de les Canelles\nCreu de terme gòtic situada just al costat de la Font dels Comtes. Se suposa que consta del segle XV. Es tracta d'una còpia de l'original que es troba a l'església de Bell·lloc.


La tercera edició del festival es presenta a FITUR amb la intervenció de l’alcalde de la localitat, Darío Moreno\nEl Music Port Fest ha presentat aquesta vesprada la seua tercera edició a la Fira Internacional de Turisme (FITUR) que té lloc a Madrid fins diumenge que ve. L'acte, celebrat a l'estand de la Comunitat Valenciana a la zona FITUR Festivals, ha comptat amb les intervencions de Darío Moreno, alcalde de Sagunt; de Sergi Almiñana, un dels directors de l’esdeveniment; i de Daniel Arnal, tècnic de Turisme Comunitat Valenciana responsable de les marques Mediterranew Music i Mediterranew Fest.\nLa pròxima edició del Music Port Fest es desenvoluparà els dies 3 i 4 de juliol de 2020 a les antigues instal·lacions d'Alts Forns de la Mediterrània de Port de Sagunt. Tal com ha assenyalat el president de la corporació municipal, “el festival ha suposat un estímul molt important en la dinamització de l'entorn industrial de la zona”. Així mateix, Moreno ha destacat que “l'esdeveniment ha atret turistes al municipi i ha connectat la població local amb el seu patrimoni a través d'una destacada oferta musical que complementa el gran atractiu històric-patrimonial i la riquesa dels paratges naturals amb què comptem els saguntins”.\nD'aquesta manera, el Music Port Fest tornarà a promocionar Sagunt i el seu entorn com a destinació turística musical. A més, la iniciativa esdevé un element clau per a la dinamització cultural d'un lloc únic a Espanya: l'Espai La Nau i el seu parc industrial de més de 30.000 m2.\nD'altra banda, l'esdeveniment s'integra en la variada oferta turística de la ciutat, on ja destaquen la gastronomia, el patrimoni cultural i l'entorn natural. En aquest sentit, s'han d'esmentar els 13 quilòmetres de costa de la localitat, amb excel·lents platges (Malva-rosa, Corint, Almardà i Port de Sagunt), dunes naturals i serveis variats (restauració, dutxes, activitats aquàtiques, hamaques, para-sols, etc.). D'aquesta manera, els assistents al Music Port Fest podran gaudir dels concerts i, també, de les múltiples opcions d'oci diürn que ofereix Sagunt durant un mateix cap de setmana.\nLes empreses organitzadores del festival, en col·laboració amb l'Ajuntament, han anunciat una sèrie de millores en el recinte. Així, el Music Port Fest 2020 comptarà amb més zones verdes i gespa artificial per a la major comoditat del públic. Així mateix, s'ampliaran la capacitat i els serveis de les zones d'acampada, VIP i restauració. L'esdeveniment també disposarà d'un sistema de Glamping (tendes pròpies amb matalassos inflables, roba de llit i mobiliari) i espai per autocaravanes.\nEn el terreny artístic, el Music Port Fest ha comunicat la incorporació de nous intèrprets al seu cartell. En primer lloc, s'ha de ressaltar la presència de La Casa Azul, que farà ballar el públic amb temes com “La revolución sexual”, “Los chicos hoy saltarán a la pista” o “El momento”. Delaporte serà un altre dels atractius de l'esdeveniment. El duo italo-espanyol presentarà el seu àlbum de debut, Como anoche (2019), on la música electrònica conviu amb sons tribals. Finalment, els castellonencs Novio Caballo interpretaran els temes del seu primer disc de títol homònim, un compendi de ritmes digitals i actitud irreverent.\nAquests noms s'uneixen a altres ja revelats a mitjan del passat mes de desembre. Així, la tercera edició del Music Port Fest comptarà amb Dorian, grup barceloní amb més de 15 anys de trajectòria que ha signat himnes com “La tormenta de arena”, “Cualquier otra parte” o “Duelo”. Una altra banda veterana, Sidonie, saltarà a l'escenari per presentar el disc que ha gravat durant els últims mesos. Per la seua banda, Carolina Durante, un dels grups del moment, repartirà cops de guitarra i ironia, mentre que Maika Makovski posarà de llarg noves composicions. Els assistents també podran gaudir amb la lírica emotiva i els paisatges atmosfèrics de Shinova i Elyella regalaran al personal una sessió on barrejaran electrònica, pop i rock.\nAquests artistes, i altres que s'anunciaran pròximament, faran del Music Port Fest 2020 una de les cites més importants del calendari estival de concerts a la Mediterrània.


Joan Vives: “la millor recompensa és veure que a l’Hort de la Sínia la gent perd la noció del temps i es queda amb ganes de tornar” - Altafulles.cat1\n| 6 febrer 2021\nA la vida haurien de manar més els fets que les paraules, seria bo que els gestos tinguessin més valor que el fet de pensar en fer-los. Molta gent es passa els dies desitjant una vida que no aconsegueix i pocs són els qui, al final, poden dir que viuen com volen i treballen del que volen. El Joan Vives va fer un canvi a la seva vida el dia que va decidir tornar al lloc d’on venia, a la natura. A meitats dels noranta va crear l’Hort de la Sínia, un espai mediambiental que és el seu projecte de vida. Activitats escolars i per als adults, horts urbans, sortides per conèixer l’entorn del Gaià i tallers educacionals dibuixen el seu dia a dia.\nEl Joan, a qui vaig conèixer quasi als inicis d’aquest camí vital que us comento, és una persona tranquil·la, amable i acollidora, com la natura. Regala tot l’aprenentatge que sap i absorbeix de tu tot el coneixement que li aportes. Aquesta simbiosi tan humana és com aquella que ell té amb la terra. Per això és un plaer especial haver-lo entrevistat, un cop més perquè son ja unes quantes vegades, per fer balanç de la feina feta i lectura de futur.\nEl Joan, a l’Hort de la Sínia, espai que va crear el 1994 i que avui és el seu espai i filosofia de vida.\nJoan, vàreu començar l’any 1994, porteu 26 anys de recorregut i això ha anat creixent amb els curs dels anys fins arribar al moment actual. Mirant enrere, a hores d’ara, quin balanç en fas d’aquests més de 25 anys?\nEl balanç és molt positiu perquè al començament la idea era transformar el cultiu tradicional d’horta que feia mon pare en cultiu ecològic i crear un centre d’educació ambiental, però sense cap expectativa, només perquè ens agradava la natura i volíem incidir en aquest entorn. En aquests anys han passat moltes coses i, tot i que no teníem unes grans fites, podem dir que hem aconseguit quelcom important: que l’espai natural del Gaià s’hagi recuperat i que la gent vegi amb altres ulls tot aquest entorn natural. A més, aquí a l’horta hem divulgat el tema de la producció i l’alimentació ecològica com un pilar de la salut.\nPer tant podríem dir que, tot i que no hi havia grans fites inicials marcades, hi havia uns eixos bàsics, com sempre quan fas un projecte, que s’han aconseguit. T’ha quedat alguna assignatura pendent?\nL’eix basic era el canvi de filosofia de vida meva que passava per deixar una feina que feia que no m’agradava, que era molt monòtona; passar de tenir un jefe a poder treballar pel meu compte, a l’aire lliure, a la natura i mantenir aquest projecte i poder donar-li una altra dimensió. Estar més a l’aire lliure i amb contacte amb la natura, per a mi ja és una gran fita aconseguida, de manera que s’ha convertit en un projecte i una filosofia de vida.\nAquest plantejament que tu vas fer i que vas executar, és el que té en ment un 95% de la població mundial però amb el problema que per a ells acaba sent una utopia. Creus que és viable fer-ho realment? Es allò d’actuar com deien els romans amb el “facta non verba”, per fer valdre els fets i no les paraules.\nSí, jo crec que a vegades el canvi sempre ens fa por. M’ha vingut ara la imatge d’un programa de televisió, no sé quin era, però em va quedar molt clar. Era una entrevista que preguntaven a tota la gent que estava allà, què voldrien fer quan tornessin a néixer i tothom deia que farien coses diferents, menys un que va dir “jo si tornés a néixer voldria fer el mateix que faig ara, perquè quan passa una etapa de la meva vida i estic fent alguna cosa que no em satisfà i no m’omple, doncs canvio d’activitat o de negoci o el que sigui”.\nJo crec que a la vida hem d’intentar tirar endavant els projectes i els objectius que ens fan sentir amb nosaltres mateixos. En el meu cas, des del començament sabia que renunciava a una estabilitat econòmica i començava una cosa incerta, perquè fa 26 anys el tema de producció ecològica i dedicar-te a la educació ambiental era com una miqueta anar contracorrent. Llavors, si et pots guanyar la vida d’això, doncs encara molt millor. I si aportes el teu granet de sorra per canviar les coses, com és la filosofia del projecte, doncs encara millor també.\nEl Joan ensenya als seus alumnes de l’hort urbà els secrets per esdevenir un bon hortolà o hortolana.\nFa un quart de segle hi havia paraules, adjectius i situacions que no eren previsibles, com ara la sostenibilitat o el concepte bio. L’ecologia, en sí, no era previsible. Penso que en 25 anys hi ha hagut una evolució molt ràpida dels conceptes. Però, la mentalitat de l’ésser humà ha estat la mateixa?\nAl meu parer, encara tot està anant molt lent, perquè estem en un moment molt crític per a la humanitat. I si no ens posem les piles i no canviem estructures, hàbits, a nivell individual i a nivell col·lectiu, ja anem tard. Estem damunt una crisi climàtica, tant amb el Covid i tot això, que jo crec que és una conseqüència del mal ús que hem fet dels recursos i de la utilització de la natura. Per tant, jo crec que és mes vigent que mai un projecte com aquest i que sí que hi ha gent que està conscienciada, però d’estar conscienciat a actuar, a ser proactiu i actuar vers la situació, costa més pel que dèiem, perquè vivim en una societat que marca una sèrie de ritmes i a vegades trobar temps per reciclar o per fer altres accions que contribueixen a reduir la petjada, doncs ens costa.\nVàreu posar en marxa, per un costat l’Hort de la Sínia, i per l’altre, anys enrere, l’associació mediambiental. Inicialment, cavalcàveu junts en aquest procés i després, vàreu créixer evidentment de forma paral·lela tot i que conjunta. Però va arribar un punt en que es van bifurcar els camins tot i que no es van allunyar. En aquests moments quina és la relació que teniu?\nCom dius tu, al 1994 vam començar a fer producció ecològica, al 1997 vam crear l’Associació perquè uns dels objectius de l’agricultura ecològica és tenir cura de l’entorn i nosaltres tenim la sort que estem al costat d’un espai natural. Llavors vam impulsar l’associació per a millorar tot aquest entorn i fins fa dos o tres anys hem crescut plegats. Són dos projectes que s’han fet grans i per sort l’associació, que inicialment només actuava al curs baix del riu Gaià i la zona de la desembocadura, ha anat ampliant-se a tota la conca del riu. Com hi ha mes gent que hi treballa, gent jove, doncs hi va haver un moment que vam decidir fer camins separats però continuar col·laborant. De fet l’Hort de la Sínia és una finca. Nosaltres tenim un acord de custodia amb l’Associació, el centre de cria de tortugues de terra que tenim a l’hort ho gestionem conjuntament amb l’Associació i també la visita guiada que fem l’últim diumenge de mes per a descobrir l’entorn natural d’aquí i de Tamarit, és una activitat conjunta. Diguem que són projectes germans que s’han fet grans, han fet la majoria d’edat, i ara fem camins separats però continuem estimant-nos i fent coses plegats.\nCom a Hort de la Sínia, Vosaltres heu focalitzat l’esforç en l’educació ambiental. Inicialment ho fèieu pels nens petits i pels més grans però ara ho feu només per a adults, a través de diverses activitats. Com es tradueix això?\nDoncs ha sigut una evolució també. Durant molts anys venien molts nens a traves de “Cel Rogent”, de les escoles de per aquí, la casa de colònies… i hem anat evolucionant. També ara, des de fa tres anys, estem enfocant el projecte a treballar amb adults, amb gent gran a través de Creu Roja i amb centres amb persones amb discapacitat. Durant dos anys, la Diputació de Tarragona ens va donar un ajut per treballar amb tots els centres de la província de Tarragona.\nDiguem que ara seguim sent un centre d’educació ambiental però donem més èmfasis a la natura i benestar, perquè creiem que la natura és salut i és benestar. Volem transmetre que el simple fet d’estar a l’aire lliure, respirar l’aire, la brisa que es respira aquí, sentir els ocellets, tocar la terra, plantar… totes aquestes accions que el que fan és despertar els sentits, tenen un efecte sobre el nostre organisme, a nivell mental, a nivell físic, a tots els nivells.\nPlantar, regar, comprovar i refer els espais són algunes de les tasques dels hortolans.\nParlem d’horts perquè en teniu dos tipus, els horts socials i els horts familiars. En què es diferencien i a qui s’adrecen?\nL’hort social terapèutic és un projecte conjunt amb l’Ajuntament d’Altafulla i aquí el que fem és gestionar una parcel·la amb tots els participants. La producció que surt d’aquesta parcel·la, que ho fem a través d’un curs i d’un taller de horticultura ecològica de temporada, la repartim entre els participants i si tenim excedents ho portem a Càritas d’Altafulla. És un projecte que està obert a tots els vilatans d’Altafulla i els divendres al matí ens trobem aquí. El que fem primer, abans de començar l’activitat pròpia de l’hort, és una dinàmica de consciència corporal amb la finalitat que et deia, de connectar-nos amb nosaltres mateixos i amb la natura que ens envolta per estar més presents i estar més arrelats. Això fa que gaudim més de l’experiència del contacte amb la terra i amb les plantes.\nPer un altre costat, tenim el projecte dels horts familiars d’autoconsum. En aquest cas les famílies paguen una quota mensual i nosaltres el que fem és acompanyar en tot el procés a aquests famílies. Amb el preu els hi entra la terra, l’aigua, les eines, l’assessorament i participar d’altres activitats que fem a l’hort. Per a moltes famílies que participen d’aquest projecte des de fa temps, la seva vida ha canviat en els sentit que viuen més amb el ritme de les estacions, amb els productes de temporada, i han incorporat tots aquests canvis en la seva manera de fer i de viure.\nTot això ho complementeu amb altres activitats, amb cursos, amb tallers i sortides.. A hores d’ara, com us funciona? Què té més demanda? Què agrada més?\nEls tallers que fem estan relacionats amb el disseny i planificació de l’hort. També fem tallers d’horts urbans, amb les taules de cultiu per a gent que té un petit espai a casa i decideix tenir un hort urbà. Després, també, els tallers que funcionen molt bé, són els de plantes aromàtiques i medicinals, tant per a dissenyar i crear jardins aromàtics com les propietats i usos d’aquestes per donar-li una utilitat en el dia a dia. I últimament un dels tallers que també estant agradant molt és el tema de les plantes silvestres, que en teoria serien les “males herbes” tot i que en el món ecològic no li diem males herbes”, perquè són plantes que serveixen de refugi i aliment per a molts insectes i moltes tenen propietats medicinals i es poden utilitzar per la cuina. Aquests tallers també estan sortint bastant últimament.\nAquí sumem, per altra banda, les sortides que feu per conèixer tot l’entorn del Gaià que, d’alguna manera i com sempre, ens cau a prop però és el gran desconegut, oi?\nSí, aquestes sortides de l’últim diumenge de mes ja fa 15 anys que les fem per a descobrir l’entorn natural de Tamarit. Enguany, amb l’Ajuntament d’Altafulla, hem iniciat un nou projecte que es diu “Descobreix l’entorn natural d’Altafulla” que consisteix en dues visites a la primavera i dues a la tardor. Una és sobre els arbres d’interès del municipi i l’altre és sobre els turons de Sant Antoni. Això és fruit d’un treball que vam fer com a Associació Mediambiental la Sínia, fa uns 15 anys. Es va fer un inventari dels arbres d’interès i vam fer un llibret que va publicar l’Ajuntament. Després també vam fer un treball, un inventari dels valors naturals de Sant Antoni, a nivell de flora i fauna, que també es va publicar al centre d’estudis d’Altafulla. Enguany, amb el nou ajuntament vam apostar per posar en valor tot aquest patrimoni natural que és un gran desconegut per la pròpia gent del municipi de tota la vida i pels nouvinguts. Aquest es l’objectiu, donar a conèixer l’entorn natural més proper perquè respectem i estimem el que coneixem.\nEl compost, que es genera amb elements naturals, serveix com adob dels horts.\nJoan, dins de l’Hort del la Sínia hi ha un espai que l’heu batejat com “Essència”, on l’usuari té contacte directe amb la Mare Terra, a través d’elements bàsics com són, el fang, la pedra, l’aigua, les herbes, els aromes.. Què és aquest projecte i a qui l’adreceu especialment?\nAquest és un projecte nou que va sorgir d’un casal d’estiu que vam fer amb persones amb discapacitat, amb nens, i el fet de fer banys de fang, estar amb contacte amb el fang que és una activitat lúdica però a l’hora té uns efectes sedatius perquè et relaxa i fa estar millor. Per tant, vam decidir amb una amiga que és arquitecte, dissenyar tot un espai, crear una sèrie de circuits als quals nosaltres li diem que és un Bio Spa a l’aire lliure, on es fan banys de fang, banys aromàtics i hi ha una sauna. Tot està fet amb bioconstrucció i tot és accessible per a totes les persones. Diguem que actualment les dues potes de l’hort serien, per un costat, fomentar els hàbits d’alimentació ecològica i, per l’altre, doncs els hàbits de consciencia corporal, les teràpies naturals, el contacte amb la natura i d’aquesta manera ajudar a la gent a sentir-se i trobar-se millor.\nJoan, tu estàs content en conjunt de la feina feta al llarg d’aquest mes de 25 anys, a nivell personal?\nSí. Estic molt més que satisfet i realment em sento molt afortunat i molt agraït de poder treballar amb aquest projecte. També molt agraït amb els meus pares que són part responsable de que jo estigui aquí, encara que de petit m’obligaven a fer una cosa que no m’agradava, però després vaig donar a la terra un altre visió. Per a mi és un compromís mantenir i deixar aquesta finca millor de com me l’ha deixat la meva família. I ara, compartir aquest projecte amb la meva parella hi dona encara més sentit. Compartim el mateix espai encara que amb dos projectes diferents, perquè tenim maneres de funcionar diferents, però estem molt contents d’aportar el nostre granet de sorra i sobretot del retorn que rebem de la gent. Quan la gent ve aquí, quan fem activitats, ningú vol marxar. Pe a nosaltres la millor recompensa és veure que a l’Hort de la Sínia la gent perd la noció del temps i es queda amb ganes de tornar o fer mes coses.\nPer acabar Joan, no oblidem que estem en un temps de pandèmia. Hem fet la entrevista amb mascaretes que és un símbol evident del que ens toca viure ara mateix. Quan es va fer la clausura, el confinament, es va dir que es donava un cert respir a la Terra, s’escoltava el silenci, s’escoltava la natura. Evidentment que, per la Terra, un respir de tres mesos va ser com una mil·lèsima de nano-segon però, creus que la gent ha entès realment alguna cosa amb el que respecta a l’entorn, a la cura de la natura, al fet de poder-se integrar dins de la natura? O tornem a estar com estàvem o tornarem a caure en el parany de com estàvem abans?\nJo crec que alguna part de la població sí que s’ha adonat que viure en una ciutat i tancats en pisos i sense aquesta connexió amb la natura, els hi aportava poc i els hi mancava alguna cosa. De fet, coneixem experiències, sobretot dels pobles de per aquí i d’altres amics, que arran del confinament i d’aquesta etapa estan canviant d’estil de vida, deixant la ciutat per anar al món rural i iniciant projectes o mantenint projectes que amb el teletreball també els permeten continuar amb les feines.\nJo crec que molta gent s’ha replantejat aquesta necessitat de connectar més amb la natura i amb el verd. La prova és el problema que hi ha hagut aquest estiu de la superfreqüentació dels espais naturals, perquè la gent té aquesta necessitat de natura. Crec que molta gent sí s’ha plantejat coses. N’hi ha d’altres que encara no han trobat aquesta necessitat, però crec que han de retornar a la natura perquè és la nostra casa i és la nostra essència, l’espai d’on venim. Si no respectem i no ens relacionem amb la natura d’una manera respectuosa i harmònica, anem malament.\nImatge de les taules de cultiu que serveixen per a gent que té un petit espai a casa i decideix tenir un hort urbà.


Rafel Torres aposta per més inversions a Inca i una rebaixa d’imposts els dos propers anys – Ajuntament d'Inca\nEl batle assegura que la Ronda Nord i el Teatre Principal seran una realitat\nEl batle d’Inca, Rafel Torres, aposta per dur a terme un nou pla d’inversions a Inca dins del proper any en el qual es donaria prioritat al manteniment de la ciutat i també a infraestructures. Així ho ha anunciat davant els mitjans de comunicació amb motiu d’una trobada per explicar les prioritats de gestió durant el proper curs polític.\nEl batle ha comentat també que les grans inversions prioritàries seran el Teatre Principal i la Ronda Nord, que ha assegurat que seran, a la fi, una realitat.\nRespecte del Teatre, Torres assumeix que abans d’acabar l’any s’han de tenir signats els compromisos de finançament tant per part del Govern, del Consell i del Fons Europeus, i haver adjudicat les obres.\nA més, ha anunciat que no es renuncia que vénguin doblers de Madrid. S’han fet contactes amb el Govern central per veure si seria possible aconseguir alguna aportació a través de l’1 % cultural, la qual cosa suposaria que les tres administracions propietàries haurien d’aportar manco doblers.\nEn relació amb la Ronda Nord, Torres manté que les obres es començaran dins el proper any. Ja s’han duit a terme les cales dels terrenys, el projecte estarà acabat a final d’any, i a partir de llavors es posarà en marxa el concurs.\nTorres ha reiterat que un altre dels grans objectius en vistes al proper any és rebaixar els imposts als inquers, atès que ha millorat substancialment la situació econòmica de l’Ajuntament. “Estam fent feina en aquests moments per saber el marge de maniobra que tenim perquè el proper any paguin manco d’IBI, d’IAE i de l’impost de vehicles”, ha dit Torres.\nAmb aquestes claus Torres ha argumentat que ara s’està vivint un moment econòmic i social diferent respecte dels darrers anys. Defensa que la tendència econòmica comença a canviar i que existeix interès empresarial per Inca.\nSegons el batle toca canviar el guió després de dos anys centrats en la gestió econòmica i a donar viabilitat als comptes municipals.\nEn aquest sentit ha exposat que amb la tasca feta els darrers anys s’ha garantit el pagament de les nòmines als treballadors i el pagament puntual als proveïdors. A més, s’ha realitzat un pla per reduir el deute municipal i que quedi a zero en nou anys.\nPer altra banda, s’ha duit endavant un esforç per garantir que no apugin els principals imposts com l’IBI, els fems i el de vehicles. De la mateixa manera s’ha garantit la continuïtat de serveis deficitaris com la Residència, l’escoleta o l’Escola de Música.


Guia de compra: iogurts: Iogurts: per a tots els gustos i necessitats [Pàg. 1 de 4] | Revista | EROSKI CONSUMER\nSembla mentida que avui, en una societat tan sedentària com la nostra, deguem un bon nombre d'invents als nòmades que vam ser un dia. Un d'ells és el iogurt. Postres comodí per excel·lència en bona part de les nostres cases, sense excuses quan hi ha nens, la presència de iogurts és gairebé tan incondicional com casual va ser el seu descobriment: en alguna de les moltes ocasions en què els nòmades de l'Àsia Central o l'Europa de l'est transportaven la llet fresca en sacs elaborats amb pell, es va produir la primera fermentació. El líquid es va convertir en una massa semisòlida que avui coneixem com iogurt. La calor i la presència de bacteris en aquests sacs van ser els responsables de la fermentació. L'oferta comercial és en aquests moments amplíssima: diferents varietats i ingredients, sabors, textures... Tot sembla passar per iogurt, però hi ha diferències entre uns i altres. La informació és la garantia d'una bona decisió i aquest precisament és l'objectiu d'aquesta Guia de compra.\nEl iogurt s'obté a partir d'una llet pasteuritzada (se li aplica calor durant un període de temps per eliminar possibles patògens i allargar-ne així la vida útil) que es fermenta, es coagula i s'acidifica per l'acció de dos bacteris (Lactobacillus bulgaricus i Streptococcus thermophilus). De fet, la legislació vigent és clara i rotunda en aquest sentit: l'ús d'un sol dels bacteris o d'altres de diferents impedeix que la denominació correcta del producte sigui la del iogurt; en aquest cas, estaríem davant una llet fermentada i no d'un iogurt.\nTampoc no s'ha de confondre iogurt amb postres làcties. Aquestes últimes són una preparació que compta amb una base de llet en la seva composició, però que conté altres ingredients com nata, ou, xocolata, farines, etc. Dins d'aquesta classificació entren les mousses, les natilles, els flams, els batuts, els gelats... Nutricionalment, les diferències entre iogurt i postres làcties són abundants i clares. En general, tenen més greix, més sucre i, per tant, són menys saludables.\nSembla que no es qüestiona que els aliments d'origen vegetal hagin de ser la base de tota dieta sana. Tot i això, en l'àmbit acadèmic hi ha discrepàncies serioses sobre quin és el lloc exacte dels lactis en una dieta saludable. L'imaginari col.lectiu tendeix a pensar que el consum d'aquest grup d'aliments garanteix la bona salut dels nostres ossos, però hi ha veus acadèmiques que alerten de la poca evidència d'aquestes afirmacions.\nMalgrat que és un tema de plena actualitat per als acadèmics de la nutrició, ningú no dubta que convé que el consum de llet o iogurt formi part del consum diari, a diferència d'altres grups d'aliments, en els quals la freqüència de consum recomanada és "setmanal" (peixos, carns o formatges) o "ocasional" (carns processades, refrescs i aliments superflus en general).\nSí que hi ha consens sobre què és una ració de lacti: un got de llet, dues unitats de iogurt, tres rodanxes de formatge i una porció individual de formatge fresc. No hi ha tant de consens, però, sobre quantes racions de lactis convé consumir diàriament. Així, mentre que l'estratègia NAOS considera que convé que tota la població prengui entre 2 i 4 racions diàries de lactis (sempre moderant el consum de formatges), les recomanacions de la SENC i la semFYC són més específiques: nens, entre 2 i 3 racions de lactis al dia; adolescents, 4; dones adultes, 2; embarassades, entre 3 i 4...\nEl 2010, la Fundació Dieta Mediterrània, amb la col·laboració de grups d'investigació i universitats internacionals i amb la participació d'experts en nutrició, va recomanar un consum moderat de lactis, que va concretar en 2 racions al dia en forma de derivats lactis (iogurt i formatge), amb preferència per les versions baixes en greix.\nSobre això últim hi ha poca discussió: els lactis desnatats, com que aporten menys energia i greixos saturats, poden ser beneficiosos per a una població com la nostra, en la qual la prevalença d'excés de pes i problemes cardiovasculars és altíssima. Segons l'última Enquesta Nacional d'Ingesta Dietètica Espanyola (ENIDE), menys del 5% de la població compleix els valors recomanats de greix saturat. En aquest sentit, els lactis representen la segona font de greixos saturats de la dieta, després dels productes carnis. No s'ha d'oblidar que els formatges, a diferència de la llet i del iogurt, contenen molts greixos saturats. Convé escollir els que contenen un 0% de greix. Quant als iogurts desnatats, també s'ha de mantenir certa cautela ja que de vegades tenen menys quantitat de greix però molt de sucre afegit.\nAnar a la següent pàgina: Què ens aporten? >>


atenort | Albert Vergés\nArxiu de l'autor: atenort\nPublicat el 25 Maig 2006 per atenort\nCURRICULUM ARTÍSTIC Albert Vergés Felip neix el dia 25 de setembre de 1980 a Tortellà (Girona). Serà en el mateix poble on comença la seva activitat musical a l’edat de 5 anys, quan aprèn a tocar el piano i comença … Continua llegint →\nComentaris tancats a Curriculum artístic\nConcert projecte final ESMUC\n6 juny 2006 – 12h Concert projecte final Albert Vergés a la Sala Polivalent de l’Auditori. El programa es basa en obres contemporànies de recent creació dels compositors Salvador Brotons, Joan Albert Amargós i Marc Timón. Algunes d’aquestes obres permetràn … Continua llegint →\nComentaris tancats a Concert projecte final ESMUC\nConcert de tenora i orgue\nDia 8 de juny de 2006, 13h. A la sala d’orgue de l’Esmuc concert de tenora i orgue. Programa: 1- Suite dels reis de Mallorca (tenora i orgue)…………..Joan Lluís Moraleda 2- Tocata i fuga en FaM (orgue)…………………………….J.S. Bach 3- Concert … Continua llegint →\nComentaris tancats a Concert de tenora i orgue\nConcert fanfara de l’Esmuc\nDia 8 de juny de 2006, 22h. a la "Farinera del Clot" concert de la Fanfara de l’Esmuc. Música de l’est d’Europa tocada amb l’estil de grups tan emblematics com la Fanfare Ciocarlia i interpretats amb instruments de casa nostra … Continua llegint →\nComentaris tancats a Concert fanfara de l’Esmuc\nConcert Cobla de l’Esmuc\nDia 7 de juny de 2006 a les 18h a la Sala d’orquestra de l’Esmuc concert de la cobla de l’escola amb repertori variat de diversos compositors com Xavier Pagès, Salvador Brotons, Ricard Lamote de Grignon entre altres. [@more@] Tweet\nComentaris tancats a Concert Cobla de l’Esmuc\nPublicat el 23 Maig 2006 per atenort\n-ANÒNIM. El Llibre Vermell [CD]. Amsterdam: Agorafília records / Cobla La Principal d’Amsterdam, 2005. Intèrpret, Cobla La Principal d’Amsterdam. -ARISA, S. Sardanova [CD]. Barcelona: Picap, 1993. Intèrprets, Lakatans i Cobla Montgrins. [@more@] -CAMP, M. “Canigó” i “L’estona de filar” a … Continua llegint →\nComentaris tancats a Discografía


· itineraris de natura\n· circuits per l'entorn\nCircuit núm. 1\nCircuit núm. 2\nCircuit núm. 3\nCircuit núm. 4\nCircuit núm. 5\nCircuit núm. 1 (3’6 Km.) (Plaça de les Casernes - Masia d’en Cabanyes -Plaça de les Casernes)\nIniciem el recorregut amb el comptaquilòmetres a zero en el punt on el torrent de la Pastera queda al descobert. Seguim el camí principal al costat d’aquest torrent, travessem la nova carretera de circumval·lació i més endavant passem per sota del pont de la variant. En el km 1’800 del camí principal (B) surt a la dreta un trencall en baixada que ens conduirà fins a la Masia d’en Cabanyes. Just passada aquesta masia (km 2’400) girem a la dreta, entre les oliveres de l’aparcament, per agafar el camí que segueix el torrent d’en Perellada i sense deixar-lo, passem novament per sota la variant i arribem al polígon Pastera i a la vila.\n[ pujar pàgina ] Circuit núm. 2\nCircuit núm. 2 (7’3 Km.) (Punt B - camí del mas de l’Artís - les Mesquites - Creixell -plaça del Cap de Creu)\nDes del punt B del circuit nº1, en lloc de girar a la dreta, seguim recte pel camí principal sense deixar-lo, passem sota la conducció d’aigua del pantà i girem cap a la dreta. Al km 2’300 deixem un trencall a l’esquerra on hi ha un senyal indicatiu. Afrontem una pujadeta que ens porta al pla del mas d’en Perris (el mas ja no existeix, però sí uns pins considerables a mà esquerra). En aquest punt trobem l’autopista A-16, que haurem de passar per sota per un pont. Continuem el camí principal tot ascendint cap al mas de l’Artís. Quan ja es veu, en el darrer revolt abans d’arribar-hi (C) (km 5’200), girem a mà esquerra i travessem un camí protegit amb una tanca. Seguim el camí per una zona entre arbres i vinyes. Al km 5’700 hi ha una cruïlla que ignorem i pel camí més definit sortim a una nova cruïlla al km 6 on amb un gir de 90° (D), agafem el camí de l’esquerra i arribem a les Mesquites (km 6’300: masies abandonades a banda i banda del camí). Després de planejar 200 m, continuem pel camí més marcat deixant a banda i banda dos camins més petits. Poc després agafem una baixada forta cap a la cruïlla del camí del mas Roig (km 7’300), girem a l’esquerra i continuem aquest camí. 400 m després desemboquem en un camí força ample que passa per sota del mas Torrat (F). Continuar en punt F del circuit nº5.\n[ pujar pàgina ] Circuit núm. 3\nCircuit núm. 3 (10’1 Km.)\n(Punt C - Mas de l’Artís - Fondo de les Oliveres - Pla de les Palmeres - Camí de la Serra del Gat - Les Mesquites)\nEn el punt C en lloc de girar, continuem pel camí que condueix al mas de l’Artís, iniciem una baixada i en l’inici del primer revolt a la dreta (km 5’800), agafem un trencall a l’esquerra, que sense deixar-lo ens condueix al fondo de les Oliveres. A través d’una pujada, tranquil·la però continuada, arribem a una cruïlla (E) (km 8’200) on girem a l’esquerra cap al pla de les Palmeres, i deixem uns 350 m després un trencall a la dreta que va a la Talaia. Continuem fins a la serra del Gat on tenim una bona panoràmica de la vila i iniciem un descens, amb compte, que ens conduirà pel camí principal fins a les Mesquites (D). Continuar en punt D del circuit nº2.\n[ pujar pàgina ] Circuit núm. 4\nCircuit núm. 4 (14’3 Km.)\n(Punt E - Casa Alta - Can Balaguer - Fondo de la cova Pineda i de la Carçosa - Cruïlla pla de les Palmeres)\nDe la sortida del fondo de les Oliveres (E) girem a la dreta i agafem una pujada pronunciada i dura. Al km 9’400 arribem a una cruïlla i continuem el camí principal que ens queda enfront en el sentit de la marxa, tot deixant cap a la dreta el desviament cap al pic de l’Àliga. 250 m després deixem a la dreta el desviament a la casa Alta, baixem i planegem una estona abans d’arribar al desviament de can Balaguer, que deixem a la dreta (km 10’800). En el següent coll (km 11’200) agafem una desviació a l’esquerra i descendim per un camí pedregós i difícil fins a la cruïlla, força amagada, del fondo de la cova Pineda (km 12’200) i que d’una pujada per mal terreny, senyalada a terra amb marques blau i carbassa, ens porta al fondo de la Carçosa (km 13’400), on continuarem en direcció ascendent fins al pla de les Palmeres (E)(km 14’300) d’on podem continuar pel circuit nº3 o nº5. [ pujar pàgina ] Circuit núm. 5\nCircuit núm. 5 (23’3 Km.)\n(Pla de les Palmeres - Talaia - Portal d’en Roc - Camí de mas Torrat - Creixell - Vilanova i la Geltrú)\nDes del punt on hem deixat el circuit nº4 iniciem una pujada i a 350 m trobem un trencall a la dreta que ens conduirà cap al pic de la Talaia. Continuem per aquest camí que fa pujades i baixades sense agafar cap de les desviacions en direcció a les torres elèctriques de l’esquerra. Continuem per la carena on tenim una magnífica vista: a una banda el pantà i a l’altra la plana de Vilanova i la Geltrú. Passem per sota del pic de la Talaia i ens arriem, sempre continuant el camí principal, cap al portal d’en Roc, per un camí pedregós. Passem per sota una torre elèctrica i a través d’una zona trialera desemboquem en una cruïlla (km 18’000) on girem a l’esquerra, anem seguint el camí al costat de la tanca metàl·lica d’una finca. Ens endinsem en un bosquet, primer deixant un camí a l’esquerra i després un altre a la dreta (km 18’500 i 18’700) (F) arribem a un camí ample (km 19’200) on confluim amb els circuits nº2 i nº3. Continuant sempre pel camí principal en direcció a mar passem sota l’autopista, fent cap a una urbanització i una zona asfaltada fins arribar a Creixell (km 21’200) on hi ha un restaurant. Travessem la carretera i continuem pel camí enfrontat on es nota l’existència d’unes granges d’animals. Al km 22’400 deixem una cruïlla a la dreta, passem per la central elèctrica i creuem un carrer asfaltat (km 22’700) continuant pel camí pla de terra que desemboca al torrent de la Pastera (km 23’100). Girem a la dreta i 200 m més enllà arribem a la plaça de les Casernes.


Scared Stiff: frau d'identitat i Internet | Martech Zone\nDijous, març 1, 2007 Divendres, març 9, 2007 Douglas Karr\nJohn Stossel de l'ABC 20/20 tenia un espectacle fantàstic la setmana passada, Scared Stiff: preocupació als Estats Units. Va proporcionar dades sòlides sobre l'impacte dels mitjans en les nostres vides i sobre com afecta el públic i la seva por.\n(També ho tenia Stephen Dubner de Freakonomics al programa, així que l’havia de mirar!)\nEl problema que va identificar és que la majoria de les coses que ens preocupen no són realment riscos. Un exemple sorprenent és la comparació de tenir una pistola carregada o una piscina ... les piscines maten molts més nens que les armes carregades. Per alguna raó, no tenim por d’enviar els nostres fills a una casa amb piscina ... però mai els enviaríem a casa amb una pistola carregada.\nAquesta setmana, la por va arribar a mi. Estalviaré els detalls sagnants, però em vaig unir a un lloc de xarxes socials que tenia algunes eines fantàstiques per construir les vostres relacions familiars i fer que la vostra "xarxa" s'enlairés i creixés sola. El truc del lloc era que introduïu tota la vostra família i les seves relacions amb vosaltres ... l'aplicació fa la resta ... contactant amb cadascun d'ells per iniciar sessió i continuar creant la família. És una aplicació increïble amb totes les funcions adequades ... un component viral, una eina, una base de dades de contactes, tot en un petit paquet de web 2.0.\nAquí teniu el problema ... introduïu la informació de la vostra família. Vaig fer el moviment increïblement ximple de donar puntades de peu a tota la festa i posar-hi les dades de la meva família. La sol·licitud es va posar en contacte amb cada membre de la meva família. Els joves van començar a construir les seves xarxes. Va ser una història diferent amb la gent gran. Hauríeu pensat que he publicat en línia els passaports i les targetes de crèdit de la meva família. Estaven absolutament horroritzats de que fés tal cosa. Horroritzat!\nRobatori d'identitat, robatori d'identitat !!! La meva seny, intel·ligència i, sobretot, la meva confiança, es van posar immediatament en dubte. Els correus electrònics en flames van seguir els correus en flames ... em van educar sobre aquesta increïble amenaça i el descuidat que vaig ser per posar en risc la meva família. Tot i que no em preocupava el robatori d'identitat, ràpidament vaig fer rutes a l'empresa per obtenir les dades en qüestió ... i qualsevol dada relacionada ... retirada immediatament. Això no va aturar la renyina. Us ho he de dir ... amb 38 anys i tenint una dècada enrere a la indústria, hauríeu pensat que era el pitjor que li passava a la xarxa des del SPAM.\nTambé tindré problemes per a aquesta publicació ... aviat no acabarà. Si el cas es resolgués i acabés amb una flagel·lació pública, encara no em salvaria. Crec que estic fora de totes les voluntats.\nJohn Stossel té raó. Aquesta falsedat de por per part de les empreses i els mitjans de comunicació està absolutament fora de control. El fet és que el negocis del robatori d’identitat intercanviarà infinitament més diners que el robatori d’identitat real. Però ha cridat l’atenció dels creditors, el govern i els mitjans de comunicació, de manera que estarà en el punt de mira durant un temps. Totes les nostres dades s’han exposat en això malament Internet i aviat ens assimilarem tots. No s’hi pot aturar. Estaven fets. El món s’acaba.\nD'acord amb estadística, El 69.4% de totes les llars nord-americanes utilitzen ara Internet. Uns sorprenents 210,000,000 de nord-americans estan ara a Internet. També ho és la informació de la seva targeta de crèdit, el seu historial de crèdit, els mapes dels seus barris, la seva informació de seguretat social, els beneficis de la seva empresa, les seves inversions i fins i tot els seus antecedents mèdics (molt vigilats).\nVaja ... amb aquest tipus de números, hi ha d'haver milions de persones afectades pel robatori d'identitat, oi? Bé ... no.\nD'acord amb el FTC, es van registrar 246,000 casos de denúncies per robatori d'identitat el 2006 (DIFERENT de 255,000 el 2005). Doncs és 1 de cada 1,000 usuaris d'Internet, oi?\nSegons la FTC, només l'1.9% de totes les queixes de robatori d'identitat es van presentar contra Internet. 4,674 persones. Així, el 98.1% de totes les queixes sobre robatoris d’identitat no estaven relacionades amb Internet. Fem matemàtiques ... això suposa un 0.0022% de probabilitats de robar la vostra identitat a Internet. O 1 de cada 45,000 persones. Del 3 al 6% del robatori d'identitat es va produir a causa de violacions de dades a la font, amb una gran majoria a les institucions financeres i també robades físicament, no electrònicament.\nNo he pogut trobar cap queixa en totes les dades que he revisat en què les dades de la víctima es piratejaven electrònicament des d'un lloc web de tercers. Ni una sola queixa.\nEncara teniu por? La vostra possibilitats de ser assassinat o morir per una caiguda o morir per un accident de cotxe o fins i tot per una ferida autoinfligida són més grans que les vostres probabilitats de ser víctima de frau d’identitat a Internet. De fet, les probabilitats que la Terra es vegi afectada per un asteroide al segle següent és superior a la de ser víctima de frau d’identitat a Internet.\nAmb això en ment, afegiria que tots, si no la majoria, d’aquests casos de frau d’identitat a Internet es van produir a causa d’un esquema de pesca (phishing) ... en què un usuari va iniciar sessió en un lloc fals que es va posar allà amb l’únic propòsit de robar la vostra identitat. No provenien de llocs legítims on es robava la identitat de les persones.\nPerquè no? Hi ha uns quants motius, però la clau és que tan bé com Internet permet estalviar les seves dades, també és fantàstic enregistrant tots els paquets d’informació que l’executen. Alguna vegada us heu adonat de la rapidesa amb què es fa un seguiment de la gent després d'una reunió de pornografia infantil? Per a algú és molt més fàcil robar algun document de la vostra institució financera local del que seria intentar recuperar-lo del web.\nPer concloure ... deixeu de preocupar-vos. A les empreses de seguretat i mitjans de comunicació ... atureu tota la falsedat de la por! Per descomptat, no us aconsello que utilitzeu el vostre nom com a contrasenya i que deixeu la informació de la targeta de crèdit als vostres perfils, però tampoc no heu de témer iniciar la sessió en un lloc legítim i trobar els comptes bancaris buidats l'endemà. Simplement no passa així. Hi ha coses més importants per preocupar-se (com tenir una relació sana i de confiança amb la vostra família).\nI si ets víctima qualsevol frau d'identitat, aquí en teniu algunes assessorament.\nMar 1, 2007 a 9: 18 AM\nGran post. No entenc per què la gent és paranoica de posar informació bàsica sobre si mateixa a Internet, sobretot perquè gran part d’això es pot trobar a través de mitjans no electrònics. En la seva major part, puc obtenir adreces de les persones, números de telèfon, dates de casament, aniversaris dels nens i, en alguns casos, els seus salaris, tot sense accedir a un ordinador (tot i que podria requerir una mica de feina). Publicar una foto vostra en línia no és res com emetre el vostre SSN.\nCrec que la paranoia es tradueix en com les empreses prioritzen la seguretat (o potser les estadístiques són així a causa d’això). Les empreses gastaran els diners en un certificat SSL i un tallafoc, però la informació que capturen s’imprimeix i s’arxiva en un gabinet desbloquejat en qualsevol lloc al qual tothom pugui accedir. Per descomptat, hi ha moltes empreses que gestionen fins i tot la seguretat d’Internet de manera deficient, però apostaria que la mitjana de les petites empreses té una seguretat relativament pitjor que, per exemple, un banc, quan es tracta de la seva oficina física que del seu lloc web.\nMar 22, 2007 a 10: 14 AM\nSembla TJX pot demostrar que m’equivoco... no van seguir els consells de les empreses de targetes de crèdit sobre com protegir les dades, de manera que es va piratejar el seu sistema i es van robar les dades de la targeta de crèdit. Encara no teniu idea de l'impacte d'aquest robatori, però podria ser el pirateig més gran de dades de targetes de crèdit del nostre historial d'Internet.\nAbril 10, 2007 a 3: 27 PM\nHola Doug, gràcies per l'article divulgatiu. No m’havia adonat de com eren els fets excessivament inflats fins que les vostres estadístiques ho van posar tot en perspectiva. Crec que encara ajuda que la gent tingui cura de la seva informació independentment. Coses més petites com mirar l'adreça web poden ajudar a dissuadir el phishing (com ara un missatge de correu electrònic de PayPal que us indiqui la informació de la vostra targeta de crèdit, però l'adreça anterior no té "PayPal" en cap lloc del nom). Una mica de sentit comú i precaució encara queda molt lluny.


AQUEST DIJOUS BIGDRAW! Festival de dibuix i creació. Edició, dedicada al canvi climàtic, amb un taller de màscares tribals a càrrec de l'il•lustrador Xavier Viña. Participeu des de casa descarregant-vos el taller de forma gratuïta, el mateix dia, a les xarxes del museu o d’ESARDI.\nTaller "Màscares tribals", a càrrec de l'il·lustrador Xavier Viña. S'ha apostat per obrir la convocatòria a tots els públics amb la possibilitat de descarregar el taller de forma gratuïta per realitzar-lo en línia.\nSi voleu ampliar la informació d'aquesta activitat, podeu trucar al telèfon que teniu a sota i demanar per Mar Villalbí. Si no, també podeu enviar un correu a info@museuterresebre.cat.\nLa informació sobre l'espai i la geolocalització al mapa és merament orientativa ja que l'activitat no és presencial.\nDijous 29 d'octubre de les 16 a les 19 h\nCampus Extens de la URV a Amposta\nExposició "La revolució dels transports a l’Amposta de principis del s. XX”\nInici: 07/05/2021 Fi: 20/06/2021\nInici: 07/05/2021 Fi: 02/06/2021\nBiblioteca Comarcal Sebastià Juan Arbó - vestíbul


Com utilitzar endolls de Burkina Faso a Iran\nConnectors, preses de corrent, adaptadors i altra informació necessària per viatjar des de Burkina Faso a Iran en aquesta pàgina. Si voleu un informe per a altres països, torneu a iniciar l’ assistent per trobar a adaptadors elèctrics per al vostre viatge aquí .\nLa tensió no és exacta, però la diferència sol ser tolerable pels dispositius elèctrics. És molt segur connectar el vostre aparell elèctric de Burkina Faso a Iran sense un adaptador de tensió. Si teniu algun problema amb un dispositiu especial, és a dir, un dispositiu mèdic, probablement voldreu demanar més ajuda professional.


El Govern finançarà la PrEP a partir de l’1 de novembre\nLa píndola pre-exposició enfront del VIH estarà inclosa en la prestació farmacèutica del Sistema Nacional de Salut a partir del pròxim 1 de novembre i es dispensarà en farmàcies d’hospitals o centres assistencials autoritzats pel que no tindrà cap cost directe per al pacient.\nAprovada a Europa des de 2016, la profilaxi pre-exposició (PrEP) consisteix en un tractament per a prevenir el VIH en aquelles persones amb alt risc de contreure la infecció per VIH.\nEs tracta d’una combinació de dos fàrmacs en una sola pastilla, ingerida una vegada al dia, i que alguns estudis han demostrat que redueix en gairebé un 90% les infeccions.\nEl finançament de la PrEP, un compromís del Govern i una reivindicació dels col·lectius LGTBI, s’emmarca en una estratègia global com una mesura addicional i complementària a les ja existents, han informat fonts del Ministeri de Sanitat.\nLa píndola es finança per a reduir el risc d’infecció per VIH adquirida sexualment en adults i adolescents amb alt risc i que compleixin uns determinats requisits.\nAixí, podran accedir a ella els homes que tenen sexe amb homes i persones transsexuals VIH-negatives majors de 18 anys amb, almenys, dos dels següents criteris:\n– Més de 10 parelles sexuals diferents en l’últim any.\n– Pràctica de sexe anal sense protecció en l’últim any.\n– Administració de profilaxi post-exposició en diverses ocasions en l’últim any.\n– Almenys una ITS bacteriana en l’últim any.\nA més, es proporcionarà també a les prostitutes VIH negatives que refereixin un ús no habitual de preservatiu.\nEl Ministeri estima que la mesura beneficiarà unes 17.000 persones.\nSanitat considera «indispensable» utilitzar totes les estratègies preventives enfront del VIH avalades científicament i en aquest marc és en el qual s’ha impulsat l’estratègia global que contempla tant la prevenció de les infeccions de transmissió sexual, com la promoció de l’ús del preservatiu i el diagnòstic i tractament precoç de la infecció pel VIH.\nAquesta estratègia s’està treballant conjuntament amb les comunitats autònomes en la Comissió de Salut Pública del Consell Interterritorial del SNS, així com en estreta col·laboració amb la societat civil representada pel Consell Assessor d’ONG, segons les mateixes fonts.\nPrevious articleQuè li ha passat a Elton John, Jennifer Lawrence i Mika? T’ho expliquem!\nNext articleBrigitta Lamoure dedica una plaça als i les adolescents. Quin motiu té?