Els estudiants valencians s'examinen de Selectivitat del 8 al 10 de juny, si no es retarda | Valencia Extra\nLes comunitats autònomes ja han posat data a la celebració aquest 2021 de l’Avaluació del Batxillerat per a l’Accés a la Universitat (EBAU), l’antiga Selectivitat. La primera comunitat que convocarà als seus alumnes a les proves serà Múrcia, mentre que els estudiants d’Andalusia, Ceuta i Melilla seran els que més tard ho facen i els de la Comunitat Valenciana ho faran del 8 al 10 de juny, segons les resolucions publicades per cada regió i que ha recopilat Europa Press.\nEl passat 13 de gener es va publicar en el BOE l’ordre per la qual es determinaven les característiques, el disseny i el contingut de l’EBAU, així com les dates màximes de realització i de resolució dels procediments de revisió de les qualificacions obtingudes, en el curs 2020-2021.\nAquesta ordre recull que la Selectivitat se celebrarà finalment aquest any de manera presencial, malgrat les mesures extraordinàries que puguen prendre’s en el context de la pandèmia. De fet, assenyala que “tenint en compte la situació d’emergència de salut pública ocasionada per la COVID-19”, les Administracions educatives, en col·laboració amb les universitats, “vetlaran perquè s’arbitren els procediments necessaris per a garantir la seua normal celebració en les dates previstes, amb independència de les mesures excepcionals que pogueren estar implantades en eixe moment en els seus respectius territoris”.\nL’ordre també estableix la celebració de l’EBAU per a abans del 18 de juny en convocatòria ordinària. Això suposa realitzar els exàmens en les dates habituals i no en dates tan tardanes com les del passat any, ja que es van retardar les proves fins a l’estiu per l’Estat d’Alarma, que va decretar el tancament de tots els centres educatius el 16 de març. Així, la Selectivitat de 2020 va donar inici el 23 de juny, allargant-se en la majoria de comunitats autònomes fins a les dues primeres setmanes de juliol.\nPerò malgrat això, no tot està tancat, perquè no es descarta un retard en les dates si els contagis tornen a pujar a l’estiu, tal com ha assegurat aquest mateix dilluns el president de Crue Universitats Espanyoles, José Carlos Villamandos, que obri la porta al fet que això succeïsca: “Es tornaria a retardar la Selectivitat, i això ja seria per acord entre el Ministeri d’Educació, el Ministeri d’Universitats i les comunitats autònomes”.\nEls exàmens de Selectivitat, als quals es presenten cada any més de 200.000 estudiants en tota Espanya, es van realitzar l’any passat amb mesures excepcionals per a evitar contagis, com l’ús de mascaretes o la multiplicació de seus, incloent-hi pavellons esportius o recintes firals, que van facilitar la distància de seguretat de dos metres de distància entre estudiants.\nMÚRCIA, NAVARRA I LA RIOJA, ELS PRIMERS\nDes d’aquest 13 de gener, les comunitats han anat anunciant les dates de celebració de les proves en els seus respectius territoris. Segons la recopilació de dades realitzada per Europa Press, la comunitat que abans celebrarà l’EBAU en convocatòria ordinària serà Múrcia, que ho farà entre l’1 i el 3 de juny. També bastant prompte s’examinaran els estudiants de Navarra i La Rioja (2, 3 i 4 de juny). Per contra, els alumnes andalusos, de Ceuta i de Melilla seran els que més tard realitzaran aquests exàmens, en concret, els dies 15, 16 i 17 de juny.\nTotes les comunitats (excepte les ja esmentades: Múrcia, Navarra, La Rioja, Andalusia, Ceuta i Melilla) celebraran l’EBAU en la setmana del 7 al 13 de juny.\nA Castella-la Manxa, l’EBAU se celebrarà entre el 7 i el 9 de juny, mateixes dates que a Cantàbria i Madrid, encara que en aquesta última regió, les proves s’allargaran a quatre dies (fins al dia 10).\nEntre el 8 i el 10 de juny estan cridats a examinar-se els alumnes de la Comunitat Valenciana, Aragó, Extremadura, Galícia, Astúries, País Basc i Balears. A Catalunya també se sotmetran a aquestes proves durant aquests dies, inclòs el dia 11.\nA Castella i Lleó, l’antiga Selectivitat tindrà lloc els dies 9, 10 i 11 de juny, mentre que els estudiants canaris tindran quatre dies: el 9, 10, 11 i 12.\nD’aquesta manera, en totes les regions l’EBAU tindrà una duració de tres dies, excepte Catalunya, Madrid i Canàries, on les proves s’estendran fins a quatre jornades.\nEBAU EXTRAORDINÀRIA AL JULIOL EXCEPTE A CATALUNYA\nRespecte a la convocatòria extraordinària, l’ordre ministerial estableix que les proves poden celebrar-se al juliol o al setembre, segons el que decidisca l’Administració educativa competent, és a dir, les comunitats autònomes. En el cas de celebrar-se el mes de juliol, els exàmens haurien de realitzar-se abans del dia 16, i en el cas de realitzar-se al setembre, també abans del dia 16 d’eixe mes.\nEn aquesta ocasió, les dates acordades per les diferents conselleries educatives són més dispars, si bé quasi totes han advocat per fixar la convocatòria al juliol. Només hi ha una regió que celebrarà l’EBAU extraordinària al setembre (Catalunya, els dies 7, 8 i 9 de setembre) i hi ha tres que celebraran la prova al juny: Navarra (els dies 23, 24 i 25 de juny), Castella-la Manxa (29 i 30 de juny i 1 de juliol) i Múrcia (30 de juny, 1 i 2 de juliol). Això sí, tots els territoris han acordat celebrar aquesta convocatòria en tres dies.\nLa majoria de comunitats celebrarà aquests exàmens en la setmana del 5 a l’11 de juliol. En els dies 5, 6 i 7 s’examinaran els estudiants de: Aragó, Cantàbria i La Rioja; el 6, 7 i 8 ho faran els de: Comunitat Valenciana, Madrid, Extremadura, Astúries, País Basc i Balears; i el 7, 8 i 9 els de: Castella i Lleó i Canàries.\nIgual que en la convocatòria ordinària, els alumnes d’Andalusia, Ceuta i Melilla seran els que més tard facen les proves extraordinàries: el 13, 14 i 15 de juliol. Encara que a aquestes dates se suma Galícia.\nL’ordre ministerial contempla també, igual que ja va succeir l’any passat per la COVID-19, que només hi haurà “una única proposta d’examen amb diverses preguntes”, però els alumnes podran triar, dins d’un número determinat prèviament per l’òrgan competent, quines preguntes contestar.\nRespecte a la mena de preguntes que contindran els exàmens, l’ordre estableix que cadascuna de les proves constarà de “preguntes obertes i semiobertes que requeriran de l’alumnat capacitat de pensament crític, reflexió i maduresa”.\nPerò, a més d’aquests tipus de qüestions, es podran utilitzar també “preguntes d’opció múltiple”, és a dir, de tipus test, “sempre que en cadascuna de les proves la puntuació assignada al total de preguntes obertes i semiobertes abast com a mínim el 50%”.


El Consell Comarcal del Baix Penedès realitzarà una despesa de gairebé 2 milions € en inversions i millores en infraestructures de sanejament d'aigües a la comarca durant el 2021\nEl Consell té les competències delegades de tots els municipis de la comarca amb l'excepció de Calafell\n1 de setembre de 2021. El Consell Comarcal del Baix Penedès té delegades les competències en l'àmbit del sanejament d’aigües consistent en la depuració de les aigües residuals generades i en l'atorgament de permisos d'abocament a les activitats industrials en tots els municipis de la comarca a excepció de Calafell.\nTant els costos d'explotació, com de reposició, millora o inversió son assumits per l'Agència Catalana de l'Aigua, que també financia els costos indirectes de gestió. Enguany es preveuen uns costos d'explotació i una despesa en reposicions i millores d'1.830.000€ repartides en 37 actuacions i una despesa en inversions de 121.000 € en 6 actuacions.\nEl sanejament d’aigües es realitza a les depuradores, i s’hi porta l’aigua per depurar a través de les estacions de bombament i els col·lectors. Aquesta tasca s'executa a través de dos contractes de serveis amb l'empresa Remondis, que duu a terme les tasques principals d'explotació i de manteniment.\nL'equip de treball consta actualment de 26 persones, entre caps de planta, oficials i operaris, per tal de gestionar els 9 sistemes de sanejament en què es divideix la comarca: SS de la riera de la Bisbal, de Cubelles-Cunit, de L'Arboç-La Gornal, de Bellvei, de Llorenç del Penedès, de Sant Jaume dels Domenys (Cornudella), de Sant Jaume dels Domenys (Papiolet), de Sant Jaume dels Domenys (Torregassa) i de Bonastre. Per altra banda, des dels serveis tècnics del Consell es programen, liciten i executen les actuacions de reposició, millora o inversió en els sistemes actuals o futurs.


L'Ajuntament presenta l’aplicació mòbil Línia Verda per comunicar incidències a la via pública\nLa ciutadania de Cubelles disposa d’una nova eina per relacionar-se amb l’Ajuntament i comunicar incidències: l’aplicació mòbil i la web Línia Verda Cubelles. El recurs tecnològic ha estat presentat aquest dijous dia 4 de febrer per l’alcaldessa, Rosa Fonoll, i el regidor d’Espai urbà, Josep Maria Hugué, juntament amb els responsables del Servei Municipal d’Obres. A partir d'ara, doncs, la població podrà notificar incidents a la via pública accedir a través de l’aplicació...\nL’Oficina del Consumidor dobla el nombre de consultes ateses durant el 2020\nL’Oficina Municipal d’Informació al Consumidor de Cubelles (OMIC) ha doblat el nombre de consultes en comparació amb el 2019. Aquesta és la principal conclusió de la memòria anual de l’OMIC Cubelles, que també evidencia una reducció de les reclamacions i les denúncies formulades gràcies a la mediació del personal de l’oficina i que, per la pandèmia sanitària, s’han realitzat menys compres i serveis que altres anys que deriven en queixes.\nLa regidoria d’Espai Públic i l’empresa concessionària del manteniment de l’enllumenat públic, SECE, han renovat lluminàries en diverses zones del municipi per valor de més de 78.000€. Les feines han consistit, principalment, en la reposició de columnes malmeses per accidents de trànsit i en la millora de l’eficiència energètica de l’enllumenat públic, mitjançant bombetes LED més eficients. Les feines també han servit per reparar les deficiències detectades durant els treballs...\nCubelles renova l’adhesió al programa ‘Anem al teatre’ per apropar les arts escèniques als escolars\nL’Ajuntament de Cubelles i la Diputació de Barcelona han signat la renovació de l’adhesió al programa Anem al teatre, adreçat a les escoles i instituts del poble fins al curs 2023-2024. Els municipis de la comarca del Garraf participen d’aquest programa des de l’any 2001, amb la qual cosa enguany es compleixen 20 anys de l’activitat que ha apropat al teatre, la música i les arts escèniques als escolars de la nostra vila.\nL’Ajuntament de Cubelles, Mossos d’Esquadra, Policia local i el Servei de Protecció de la Natura (SEPRONA) de la Guàrdia Civil han procedit aquest dimecres dia 20 de gener a l’execució de la sentència judicial que ordena el cessament de l’activitat de la gossera per no disposar de la llicència pertinent. Un cop desallotjades les instal·lacions mercès a la bona predisposició del representant de la propietat, els animals que encara romanien al recinte han estat traslladats a un refugi...\nCubelles s'adhereix a la campanya #UnÁrbolPorEuropa\nL'Ajuntament de Cubelles s'ha adherit a la campanya #UnÁrbolPorEuropa que impulsa Equipo Europa en col·laboració amb l’Oficina del Parlament Europeu a Espanya, i que té l'objectiu de promoure la sostenibilitat local a través dels joves al nostre país des de l’àmbit municipal. Així mateix, es busca fomentar la col·laboració entre les autoritats locals i la societat civil, i en especial el jovent, a l’hora de promoure el desenvolupament sostenible, la reducció de les emissions de...\nSOREA passa a dir-se AGBAR com a conseqüència d'una integració empresarial\nA partir de l'1 de gener del 2021 la companyia d'aigües SOREA queda integrada plenament al grup empresarial del que forma part i n'adoptarà el nom, passant-se a dir AGBAR. Aquesta nova denominació de l'empresa que presta el servei d'aigua potable al municipi de Cubelles, entre d'altres, no implicarà el canvi dels números d'atenció telefònica:\nAtenció comercial al 934 953 540 Reclamacions al 900 405 070 Avaries al 900 304 070.\nL'oficina d'atenció a l'usuari, situada al carrer Sumella...\nL’Ajuntament engega la redacció d'un pla de prevenció d’incendis forestals\nLa regidoria de Medi ambient ha iniciat els treballs de prevenció d’incendis forestals a les parcel·les urbanes interiors de titularitat municipal del segon sector de Mas Trader. Les feines estan supervisades per un enginyer forestal i l’empresa Entrearbres.\nEl darrer Consell d’Alcaldies del Garraf de l’any, celebrat el 9 de desembre a la seu del Consell Comarcal, ha analitzat conjuntament la situació social i econòmica arran de la pandèmia. La sessió ha comptat amb la participació de l'Alcaldessa Rosa Fonoll a més d’Abigail Garrido, alcaldessa de Sant Pere de Ribes i presidenta de l'ens comarcal; Olga Arnau, alcaldessa de Vilanova i la Geltrú; Rosa Huguet, alcaldessa de Canyelles; Marta Verdejo, alcaldessa d’Olivella i Carme Almirall,...


Piso en venda en Les Corts, Maternitat-Sant Ramon - Cardenal Reig - Pintor Tapiró (262686) | Living, immobiliària d’Alt Standing\nCodi: 262686 - Cardenal Reig - Pintor Tapiró\nCARDENAL REIG - PINTOR TAPIR al barri de les Corts us presentem aquest pis a dos vents a punt per entrar a viure. Envoltat de tots els serveis, a pocs minuts del Camp Nou i amb una excel·lent comunicació amb tota la ciutat. L´immoble de 113 m2 està distribuït en dues zones ben diferenciades. La primera ens dóna accés a la zona de dia, amb un ampli i assolellat saló-menjador que té sortida a la terrassa la qual ens ofereix unes vistes fantàstiques al sud-oest de Barcelona, juntament amb una cuina-office que té part de la terrassa integrada i també amb accés directe a aquesta. En aquesta zona ens trobem a més un lavabo, perfecte per a convidats. La zona de nit es distribueix en quatre dormitoris, un suite, tots exteriors amb vistes a la ciutat; dos amb finestra i els altres dos amb accés directe a la terrassa, que es distribueix al llarg de l'habitatge. També hi ha bany complet amb finestra exterior. Compta amb una excel·lent comunicació amb transports públics, a prop de mercats i col·legis.\n+ info Codi: 220973


Mor la soprano Montserrat Figueras - Revista Musical Catalana\nMontserrat Figueras, l’any 2004. © layetanaoffice.com\nLa soprano especialitzada en música antiga Montserrat Figueras ha mort avui, 23 de novembre, als 69 anys. Figueras i el seu marit, l’especialista violagambista Jordi Savall, han dedicat la seva carrera musical a la revitalització de la música antiga espanyola i europea, i van crear els grups Hespèrion XXI, La Capella Reial de Catalunya i l’orquestra Le Concert des Nations amb la intenció de difondre la música medieval, barroca i renaixentista. Mentre que Savall ha destacat sempre per la seva dedicació a la viola de gamba, un instrument que té ben pocs mestres actualment, Figueras va estudiar cant des de molt jove, va col·laborar amb Enric Gispert i Ars Musicae i des del 1966 es va dedicar a les tècniques antigues.\nNascuda a Barcelona en una família de melòmans, estudià amb Jordi Albareda i, posteriorment, a l’Schola Cantorum Basiliensis i a la Musikakademie de Basilea (Suïssa). La soprano ha estat un referent en la interpretació d’un vast repertori vocal de les èpoques medieval, renaixentista i barroca. Va desenvolupar amb Savall un estil interpretatiu de la música antiga renovador, caracteritzat per compaginar una gran fidelitat a les fonts històriques amb una gran capacitat creativa i expressiva, estil que ha marcat l’evolució de la música històrica.\nDes del 1967 va establir amb el violagambista Jordi Savall una unió tant artística com humana, especialment fructífera en activitats pedagògiques, d’investigació i de creació. Participà, al costat de Savall, entre 1974 i 1989 en la fundació dels conjunts Hespèrion XXI, La Capella Reial de Catalunya i Le Concert des Nations. Amb ells i com a solista va abordar la recuperació d’un patrimoni musical eclèctic, en el qual destaquen les seves interpretacions de l’antiquíssim Cant de la Sibil·la, fins a les recents Ninna Nanna, Misteri d’Elx i Isabel I.\nMontserrat Figueras ha actuat regularment als principals festivals d’Europa, Amèrica i a l’Orient. Els més de 60 CD que deixa enregistrats han rebut nombroses distincions, entre les quals el Grand Prix de l’Académie du Disque Français, l’Edison Klasik, i el Grand Prix de la Nouvelle Académie du Disque.\nEl 2003 el govern francès li va atorgar el títol d’Officier de l’Ordre des Arts et des Lettres. I entre els diversos guardons que va rebre més recentment Montserrat Figueras, destaquen la Creu de Sant Jordi aquest 2011 i un Premi Grammy en l’última edició dels guardons musicals nord-americans pel llibre i CD Dinastia Borgia. Església i poder al Renaixement.


La Policia Municipal d'Olot ha detingut una persona acusada d'un delicte contra la salut pública\nPolicia Local i Inspecció de Treball coordinen un operatiu conjunt a El Portús ¿Cómo mejorar el posicionamiento de tu clínica estética dentro de Internet? Elementos decorativos y funcionales para baños y cocinas de ensueño Nou canal de comunicació de l'àrea de Turisme de l'Ajuntament de Castelló d'Empúries a través de l'aplicació WhatsApp\nOLOT 'Ciutat dels Detalls' - 13/05/2020 - 08:30\nDesprés de comparèixer davant del jutge, l'acusat ha quedat en llibertat amb càrrecs\nPolicia Municipal d’Olot\nImagen 1 de 1 - Policia Municipal d’Olot\nEfectius de la Policia Municipal d'Olot ha detingut un veí de la ciutat acusat d'un delicte contra la salut pública. Els fets han passat aquest dilluns al migdia quan la Policia ha rebut la trucada d'un veí que alertava de la presència de dues persones en actitud sospitosa en un carrer prop de l'estació d'autobusos. Quan els agents hi ha arribat, han pogut identificar els dos homes. Un d'ells portava 19 bosses amb una substància que ha resultat ser marihuana.\nLa Policia Municipal ha detingut aquest veí d'Olot de 37 anys acusat d'un delicte contra la salut pública. Després de comparèixer davant del jutge, l'acusat ha quedat en llibertat amb càrrecs.\nExposició de Navarro Vives a Castell d'Aro del 8 d'agost al 27 de setembre al Castell de Benedormiens\nPlatja d'Aro celebra del 12 al 16 d'agost la Festa Major amb una vintena d'activitats gratuïtes, a l'aire lliure i amb aforament limitat o entrada prèvia


Muntanya 923 (desembre 2017) | Revista Muntanya\nALPINISME, Escalada, Revista Muntanya\n28 Novembre 2017 revistamuntanya\tDeixa un comentari\nAvui mateix ha sortit la revista Muntanya 923, un número monogràfic dedicat a 75 anys de crònica alpina del Centre Acadèmic d’Escalada (CADE) del Centre Excursionista de Catalunya.\n75 ANYS DEL CADE\nEnguany es compleixen setanta-cinc anys de la fundació del CADE, quan un 15 d’abril del 1942 un grup d’escaladors –a petició de la Secció de Muntanya del CEC– es va decidir a formar un organisme específic per a l’ensenyament de l’escalada. D’aquesta manera va néixer el Centre Acadèmic d’Escalada, més conegut com a CADE.\nEl primer president va ser Lluís Estasén, al qual recordem per la primera escalada a la paret nord del Pedraforca l’any 1928, per una via directa, que després es diria via Estasén. Justament, el mateix any, Brown i Smyte realitzaven la via Major del Mont Blanc, amb 1.300 m de recorregut i V grau a més de 4.500 m d’altitud. Les dificultats de les dues parets no poden comparar-se, però les vivències que van representar per a cada escalador, segons la seva experiència i les possibilitats del moment, segurament que eren molt semblants. Per aquest motiu la via ha acabat esdevenint mítica.\nAmb els anys, el CADE va realitzar un salt qualitatiu enorme, les seves ascensions es van situar a nivells equiparables amb els de l’entorn alpinístic dels països tècnicament més avançats. Ara, el seu futur és incert perquè les necessitats de la societat queden ateses d’unes altres maneres. Però no es podrà oblidar mai aquell primer impuls dels escaladors del CADE que s’enfrontaven a la cara nord del Pedraforca, ni tampoc d’Estasén com el primer referent, per l’esforç, la voluntat i el coratge en els inicis de l’escalada i el pirineisme catalans.\nDirector de Muntanya\nPodeu veure el sumari d’aquest número en la imatge següent:\nCADECECCentre Acadèmic d'Escalada\nEntrada anteriorMuntanya 922 (setembre 2017)Següent entradaMuntanya 924 (març 2018)


Medi natural del territori\n"EL MESCLANT" - Revista de Medi Ambient de la Seu\nEcoturisme: La Seu Naturalment\nSou a: Inici Viure a La Seu Medi ambient Notícies\n‘El Clima del Pirineu i El Parc Natural del Cadí-Moixeró’, nova exposició a l’Espai Ermengol\nAvui obre portes aquesta mostra produïda per MeteoPirineus Catalans, de la mà d’Albert de Gràcia, i que es pot visitar a la tercera planta d’aquest equipament museístic de la Seu d'Urgell.\n‘El Clima del Pirineu i El Parc Natural del Cadí-Moixeró’, nova exposició a l’Espai Ermengol - Llegir Més\nEl Punt Òmnia de la Seu d’Urgell ofereix dos tallers gratuïts per conèixer la natura urbana de la ciutat\n‘Ecoturisme urbà des del mòbil’ per conèixer espais verds i arbres emblemàtics a través del nou recurs turístic La Seu d’Urgell, naturalment.\nEl Punt Òmnia de la Seu d’Urgell ofereix dos tallers gratuïts per conèixer la natura urbana de la ciutat - Llegir Més\nLa Seu, NATURALMENT, plànol ecoturístic que recull la natura més urbana de la ciutat\nLa Seu, NATURALMENT, plànol ecoturístic que recull la natura més urbana de la ciutat - Llegir Més\nL’Ajuntament de la Seu d’Urgell retira pollancres de l’escola Albert Vives, inclòs el més gran de tots, per posar en perill la seguretat dels infants - Llegir Més\nEs reobre el parc caní de la Seu d’Urgell\nCoincidint amb la segona setmana de la Fase 1 de desescalada del confinament per a la Covid-19.\nEs reobre el parc caní de la Seu d’Urgell - Llegir Més\nLa Seu d’Urgell tanca al públic el parc caní de l’Horta del Valira mentre estigui vigent l’estat d’alarma pel COVID-19\nEls kioscans també deixen de subministrar bosses per recollir les defecacions de gossos fins que no finalitzi l’actual crisis sanitària produïda pel coronavirus.\nLa Seu d’Urgell tanca al públic el parc caní de l’Horta del Valira mentre estigui vigent l’estat d’alarma pel COVID-19 - Llegir Més\nNoves mesures preventives que s’apliquen a la Seu d’Urgell per frenar la transmissió del COVID19\nL’Ajuntament urgellenc també col·laborarà amb la Generalitat per poder complementar els ajuts a treballadors autònoms afectats econòmicament pel coronavirus.\nNoves mesures preventives que s’apliquen a la Seu d’Urgell per frenar la transmissió del COVID19 - Llegir Més\nEl pròxim dimecres 11 de març, a les 5 de la tarda, des de la font del passeig Joan Brudieu. Els organitzadors fan una crida a la participació de voluntaris.\nSegona recollida de burilles pels carrers de la Seu d’Urgell - Llegir Més\nEls bioindicadors de la Seu d’Urgell reflecteixen el bon estat ambiental de la ciutat\nGairebé la meitat dels bioindicadors analitzats (el 46,7%) mostren una tendència positiva, i només el 20% la tenen negativa.\nEls bioindicadors de la Seu d’Urgell reflecteixen el bon estat ambiental de la ciutat - Llegir Més\nL’Espai Ermengol de la Seu d’Urgell inaugurarà l’exposició ‘Supervivents dels nostres rius’\nAquest pròxim dissabte 30 de novembre, a les 11 del matí, a la tercera planta del museu. També es realitzarà un taller de jocs familiars a càrrec d’Àngel Bonada de Taigà, Natura als Pirineus.\nL’Espai Ermengol de la Seu d’Urgell inaugurarà l’exposició ‘Supervivents dels nostres rius’ - Llegir Més\nEl projecte per eliminar les bosses de plàstic en els comerços de la Seu d'Urgell millora la qualitat del compost obtingut - Llegir Més\n“Riu i Ribera, tot un cercle de vida!”, sender interpretatiu per a tota la família per conèixer el patrimoni natural de la Seu d’Urgell\nActivitat guiada que tindrà lloc el pròxim dissabte 23 de novembre, que s’iniciarà a les 10 del matí des de l’Oficina de Turisme Seu. Per participar-hi cal fer inscripció, que és gratuïta.\n“Riu i Ribera, tot un cercle de vida!”, sender interpretatiu per a tota la família per conèixer el patrimoni natural de la Seu d’Urgell - Llegir Més\nEls Campionats del Món de Descens i Eslàlom 2019 milloren els objectius del programa de sostenibilitat ambiental marcats per l’organització\nAquestes mesures només han representat un 2,1% de la despesa total del pressupost de l’esdeveniment.\nEls Campionats del Món de Descens i Eslàlom 2019 milloren els objectius del programa de sostenibilitat ambiental marcats per l’organització - Llegir Més\nEs tornen a instal·lar menjadores i caixes niu al Parc del Segre i al Parc del Valira\nEn aquesta nova edició el material està finançat per PEUSA. Aquest és un projecte iniciat per l’Ajuntament de la Seu d'Urgell l’any 2013.\nEs tornen a instal·lar menjadores i caixes niu al Parc del Segre i al Parc del Valira - Llegir Més\nEls i les estudiants de la Seu d'Urgell se sumen a la Vaga Mundial pel Clima\nEl vicealcalde, Francesc Viaplana, i els representants estudiantils s'emplacen a crear una taula de treball conjunta per portar a terme mesures mediambientals a la ciutat per frenar el canvi climàtic.\nEls i les estudiants de la Seu d'Urgell se sumen a la Vaga Mundial pel Clima - Llegir Més\nPassejada-taller de descoberta de la natura i visita a l’exposició ‘Natura de l’Alt Urgell’ de l’Espai Ermengol\nL’activitat ‘El Parc del Cadí-Moixeró ple de vida’ tindrà lloc aquest pròxim divendres 27 de setembre a les 17.30 hores. Inscripció gratuïta.\nPassejada-taller de descoberta de la natura i visita a l’exposició ‘Natura de l’Alt Urgell’ de l’Espai Ermengol - Llegir Més\nLa Seu d’Urgell organitza un taller d’alforges de cartró per a bicicletes i una pedalada popular per commemorar la Setmana Europea de la Mobilitat\nAquest dissabte 21 de setembre, a partir de les 11 del matí, a la Biblioteca Sant Agustí. Per participar-hi cal fer inscripció prèvia a la mateixa biblioteca.\nLa Seu d’Urgell organitza un taller d’alforges de cartró per a bicicletes i una pedalada popular per commemorar la Setmana Europea de la Mobilitat - Llegir Més\nInstal·lat a la plaça dels Oms, es pot visitar a partir d’avui i fins el 28 de juliol, de 10 a 14 hores i de 17 a 21 hores. Urgellencs i visitants podran conèixer el patrimoni natural pirinenc.\nObre les portes el PIRIBUS a la Seu d’Urgell amb l’exposició itinerant ‘Viatge al cor dels Pirineus’ - Llegir Més\nLa Seu d’Urgell acollirà el PIRIBUS, una exposició itinerant sobre el patrimoni dels Pirineus - Llegir Més\nLa Seu d'Urgell i l'ICF aposten per uns Campionats del Món de Piragüisme sostenibles amb el medi ambient\nDurant les competicions que tindran lloc la darrera setmana del mes de setembre al Parc Olímpic del Segre. L'experiència servirà de prova pilot per a totes les competicions mundials de la Federació Internacional de Canoa.\nLa Seu d'Urgell i l'ICF aposten per uns Campionats del Món de Piragüisme sostenibles amb el medi ambient - Llegir Més\nLa Mancomunitat d’Escombraries de l’Urgellet organitza una acció de neteja de la llera del riu Segre oberta a la participació de tothom\nAquest diumenge 5 de maig, a les 10 del matí, des del Pont de la Palanca de la Seu d'Urgell. La iniciativa s’engloba en la Setmana Europea de la Prevenció de Residus ‘European Clean Up Day!’\nLa Mancomunitat d’Escombraries de l’Urgellet organitza una acció de neteja de la llera del riu Segre oberta a la participació de tothom - Llegir Més\nL’Ajuntament de la Seu d’Urgell inicia la recollida de femtes de gos a la via pública per identificar l’ADN de les mascotes dels propietaris incívics\nL’acció s’anirà realitzant de manera permanent amb l’objectiu de garantir que la ciutat sempre gaudeixi d’un bon estat de neteja i conservació dels seus carrers i espais públics.\nL’Ajuntament de la Seu d’Urgell inicia la recollida de femtes de gos a la via pública per identificar l’ADN de les mascotes dels propietaris incívics - Llegir Més\nLa Seu d’Urgell tornarà a apagar els llums per l’Hora del Planeta 2019 - Llegir Més\nMés de 160 alumnes de la Seu d'Urgell commemoren el Dia Mundial de l'Arbre\nCada centre educatiu planta un arbre, 4 pollancres i 2 freixedes, a l'Horta del Valira, regats amb la lectura del poema de Màrius Torre 'L'arbre'.\nMés de 160 alumnes de la Seu d'Urgell commemoren el Dia Mundial de l'Arbre - Llegir Més\nLa Seu d’Urgell redueix en cinc anys gairebé la meitat la seva població de coloms\nSubministrant anticonceptius a aquestes aus i sense la necessitat de fer cap captura.\nLa Seu d’Urgell redueix en cinc anys gairebé la meitat la seva població de coloms - Llegir Més\nL’Ajuntament de la Seu d’Urgell ja disposa de l’ADN de prop d’un miler de gossos censats al municipi\nLa nova ordenança municipal de tinença i protecció dels animals preveu l’obligació de facilitar l’ADN a l’Ajuntament urgellenc. Si els propietaris de les mascotes no ho fan seran sancionats amb una multa de fins a 300 euros.\nL’Ajuntament de la Seu d’Urgell ja disposa de l’ADN de prop d’un miler de gossos censats al municipi - Llegir Més\nS’instal·len 15 menjadores per a ocells al Parc del Valira\nEnguany també s’ha ampliat el nombre de caixes-niu al mateix parc amb un total de 15, mentre que al Parc del Segre n’hi ha 8.\nS’instal·len 15 menjadores per a ocells al Parc del Valira - Llegir Més\nEn marxa els treballs de manteniment de la capacitat de desguàs de la canalització del riu Segre - Llegir Més\nLa Seu d'Urgell pionera en l'eliminació de bosses de plàstic en comerços i supermercats\nProjecte pioner d'economia circular que s'ha presentat avui a la capital alturgellenca. L'objectiu és substituir les bosses de plàstic d'un sol ús per bosses compostables, que es podran aprofitar per llençar els residus orgànics domèstics i millorar la qualitat del compost que se n'obtingui.\nLa Seu d'Urgell pionera en l'eliminació de bosses de plàstic en comerços i supermercats - Llegir Més\n30 elements següents »  2 3


de Barcelonauta a McDalenya: 08/2008\nAquest vespre hem sopat amb l'amic que fa poc no teníem i que deixem aquí. Hem prescindit de la pretensió d'escollir un restaurant que presumptament fos el millor; aquí no n'hi ha de bons restaurants. Hem optat per un restaurantet una mica apartat del centre, al barri d'estudiants. Hem sopat a la terrasseta, comfortable i alegre. L'amic ha prodigat comentaris elogiosos sobre l'àpat, que ha estat senzill, i s'ha abstingut de dir res sobre el vi. Tot un senyor. Sabia que aquesta vegada convidàvem nosaltres.\nHem caminat junts vora el riu i la conversa s'ha anat tenyint contingudament de comiat. En arribar vora el pont que nosaltres havíem de creuar i ell no, tots tres estàvem ja en silenci. Dins la petita font circul·lar, il·luminada, que delimita una mica ridícul·lament una rotonda gairebé innecessària, una parella s'abraçava, es besava, reia feliç, de genolls dins l'aigua. Els hem mirat. Em preguntava què en devien pensar ells. L'amic ha trencat el silenci, éstos han visto muchas películas, ha dit. L'altre ha afegit alguna cosa en el mateix sentit. Certament l'escenari, per modest, podia arribar a deslluïr l'entusiasme dels amants, que seguien abraçats dins l'aigua, indiferents a la petitesa de la font, a la tibiesa del país i als tres subjectes que els observàvem indolentment. He sentit una espurna d'enveja apaivagada per la inevitable simpatia que em despertàven, potser també pel comiat imminent de l'amic que no havia de creuar el pont i la perspectiva i la mandra d'enllestir maletes i passar cinc dies dins un cotxe.\nPublicat per ... a 23:21 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: lluny de la Península\nDesprés d'uns dies atípics de vacances genuïnes, despistant fronteres i esgotant les retines, hem tornat a la quotidianeitat fictícia de la ciutat que ens acull vuit semanes a l'un i quatre a l'altra.\nCada dilluns he pretès decidir com serien els dies subsegüents, i cada setmana ha estat diferent.\nTambé avui enceto la darrera setmana en aquest petit país carregada de bons propòsits. Res com prendre consciència de les nostres limitacions temporals per gaudir de tot el què fins no fa gaire semblava d'allò més convencional.\nVull pensar que, com avui, aconseguiré arrossegar-me cada matí fins la biblioteca municipal. I espero que, amparada per una nova falsa rutina, no viuré cada dia com el darrer dimarts, el darrer dimecres, el darrer dijous, abans de tornar, tornar, tornar.\nPublicat per ... a 22:07 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nLa darrera etapa de la nostra petita i intensa escapada al país veí, a la recerca d'història, paisatges i claus per comprendre realitats, canvis, esplendors i atrocitats, ens troba en una petita però bulliciosa ciutat a l'extrem d'una península farcida de restes arqueològiques, turistes amb ganes de mar i nadius poc proclius al peatge de cordialitat que es creuria necessari per desenvolupar una economia basada en aquest sector.\nMolts kilòmetres en pocs dies, incògnites que no acabem de resoldre ni acompanyats pel millor llibre de viatge per aquest viatge i la certesa d'avançar en kilòmetres i en preguntes, cada vegada més encertada la ruta, la d'asfalt i la dels nostre interrogants.\nEn la petita però bulliciosa ciutat a l'extrem de la península que en temps va ser part d'imperis, regnes, dictadures i règims d'aquí i d'allà, dinem en un restaurant una mica apartat del centre. Goita què mengen aquests, fa bona pinta, no? Una parella i una noia. Si, està prou bo, la veritat, responc. No són els primers catalans que trobem, però trobar-nos fora del circuït estrictament turístic i la proximitat a la qual dinarem, fa inevitable el diàleg. No ens allarguem massa, tots tenim gana; ells encara han de seure i demanar i nosaltres, amb la teca ja al davant, tampoc no volem allargar-nos. La trobada és cordial però continguda. Sou gironins? - De Ripoll. Vosaltres? - Jo de Barcelona, ell de Madrid. Amb prou feines acabem d'aclarir què ens ha dut fins allà. La parella visita la noia, que viu a la ciutat. No pregunten al saber que també jo estic de visita.\nSeguim dibuixant la península, a la recerca de l'empremta de Bizanci. Fixo la mirada en les senyalitzacions de la carretera, alguna cosa em diu que el copilot no està al cas. No sé si es el contexto el que cambia o es mi percepción de las cosas, pero todo se me está haciendo bastante extraño. Hemos coincidido con estos catalanes en el almuerzo y yo ya no sabía si podía dirigirme a ellos en castellano, si me iban a mirar mal o qué. ¿Por qué tuviste que decir que soy madrileño? Responc que les coses no són pas tan diferents, que fa dotze, quinze, vint anys, els temes ja eren els mateixos; que potser ell no ho recorda, o potser no hi havia parat gaire atenció; que de cop i volta sembla que tothom n'està tan cansat d'aquests temes, però que nosaltres fa molt de temps que ens veiem abocats a pensar-hi, a parlar-ne. Penso, mentre segueixo conduint, que els instants que ell ha dubtat, abans de badar boca al restaurant, si utilitzar el català bàsic que encara aprèn, o bé parlar en castellà, aquests instants que li han dolgut, per sorprenents, per innecessaris, penso que en mí es multipliquen al llarg de mesos i d'anys, a Barcelona, a Madrid, cada vegada que dubto en la interpretació que es dóna al fet de ser catalana. Però aquesta és la conversa que ens duu una i altra vegada per una carretera sinuosa de senyalitzacions confoses que més val obviar. I també jo m'he adonat que la curiositat en els nostres interlocutors casuals s'ha fet patent, malgrat no vulguessin manifestar-la, arran de saber-lo madrileny.\nSeguim el nostre camí, cercant història, paisatges i claus per comprendre. Capbussats en les pàgines de llibres imprescindibles i avançant en la ruta de les nostres converses.\nPublicat per ... a 14:09 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per ... a 20:20 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\n¿Cena de alto copete? ¡No te metas en estos bretes!\nL'arrencada habitual en les converses d'aquests darrers mesos es produïa, aquesta vegada, lluny de Madrid: Me encanta Barcelona, estuve hacepoco y, la verdad, estupenda. L'amfitriona prosseguia i jo, en la meva condicio d'acompanyant (florero?), somreia i assentia mentre esperava que l'atenció se centrés en algu altre. No sé qué dice la gente de que cómo están las cosas porque, la verdad, nadie me habló en catalán en ningún momento (somriure glaçat). Después de los postres hablaremos de Cataluña. Davant aquest anunci, tot just iniciar-se l'aperitiu, vaig renunciar al champagne, que era excel·lent, i al vi que va acompanyar el sopar. Una llàstima, la veritat.\nJa a taula vaig fer esforços per camuflar-me darrere un canelobre gegantí, però el nombre de convidats era reduït i resultava impossible passar desapercebuda. L'amfitriona estirava el coll des de l'altra banda del canelobre per comprovar la meva (mal)destresa amb l'instrumental gastronòmic i jo somreia, tan angelicalment com podia, i refrenava l'impuls de buidar la copa de vi d'una glopada. L'estiu, sumat al caràcter no oficial del convit, va estirar els temps de beure i menjar i de cordial foc creuat, ara en anglès, ara en francès, ara en espanyol, entre l'heterogènia companyia.\nCafè i copa al jardí. Cap canelobre protector a la vista. I les postres ja les havíem deixat enrere. Els convidats vam seure espontàniament aquí i allà; l'amfitriona al meu costat. La resta, en albirar el gir que donaria tard o d'hora la conversa, se'n van desentendre, potser avorrits, i van abandonar-se a qüestions més prosàiques i pròpies d'una trobada com aquella. La derivació de la conversa va ser gradual. Dins el meu cap sonava El Hombre y la Tierra mentre m'aferrava al got d'aigua intentant oblidar el gin tonic al qual havia renunciat (i que em venia més de gust que cap altra cosa en aquell moment). Vaig respondre amablement el test 'i-tu-d'on-surts?', tot un clàssic a aquestes alçades i finalment va abordar el tema. Encara vaig poder seguir somrient mentre escoltava amablement com, qui unes hores abans deia que Barcelona está estupenda, ara pretenia refregar-me l'exit de Valencia davant una Barcelona que languidece. Vaig seguir somrient quan, ja a la porta, acomiadant-se de tots els convidats, seguia adreçant-se a mi i repetia que Catalunya pagaria les conseqüències de gastarse el dinero en cosas sin importancia. Ja dins el cotxe encara resonava el profètic ya pagará las consecuenias, ya, que va acomiadar la deliciosa vetllada.\nAvui brindaré amb un gin tonic ben merescut.\nps Val a dir que gairebé totes les respostes que, en la meva condició de florero, em vaig empassar les va donar un gallardo madrileño.\nPublicat per ... a 14:38 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nSempre havia cregut que grinyolava la indiferència de la Scarlett per un país que, com tot indret desconegut, oferia novetats i emocions ineludibles. Una llengua incomprensible i uns codis culturals diferents no eren prou excusa, als meus ulls, per dimitir de curiositat, entusiasme i predisposició a que les coses succeïssin.\nPer més vegades que revisités la història, i per més que en gaudís, no podia evitar sorprendre'm del seu aïllament, de la timidesa en la qual es refugiava. I del recurs a l'habitació d'hotel, mirant finestra enfora, sense acabar de sortir física i emocionalment cap una realitat en la qual era inevitable que l'acció resultés contagiosa.\nLes claus que es donen sobre els motius que la mantenen fidel a certa apatia, cercant una soletat tediosa i poc predisposada a exercir de passa-volant desitjosa d'aprendre i conèixer més enllà de les sensacions que paisatge, llum i fesomies transmetin de forma gairebé espontània, són poques però suficients.\nUn país no necessàriament somiat, destí d'algú altre absent i ocupat la major part del dia, envoltada per paraules indesxifrables, ofereix un espai immens a la introversió a la qual empeny també la timidesa de trobar-se aferrada a l'anglès (i més quan no es vol donar per descomptat).\nSempre havia cregut que de la pel·li això, aquest posat de nena insatisfeta i una mica mimada, era potser l'única cosa que grinyolava una mica.\nPublicat per ... a 14:30 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge


PUBLICACIONS EDUARD NOGUES: Mentre Catalunya va cap a la independència, el govern i la caverna mediàtica junti a Les clavegueres d'Interior. "Les llibertats democràtiques estan sent atacades des de tots els llocs i en aquest país que, malauradament, té poca cultura democràtica; les retallades que ens deixem fer de les llibertats continuaran si ningú és conscient del nivell al qual estan arribant ".\nMentre Catalunya va cap a la independència, el govern i la caverna mediàtica junti a Les clavegueres d'Interior. "Les llibertats democràtiques estan sent atacades des de tots els llocs i en aquest país que, malauradament, té poca cultura democràtica; les retallades que ens deixem fer de les llibertats continuaran si ningú és conscient del nivell al qual estan arribant ".\nBaltasar Garzón, que sap d'això com quan li va tocar a ell aplicar la Llei Antiterrorista i tancar diaris i desatendre denúncies per tortures, per cert, encara que va reconèixer que ... "Potser ens vam sobrepassar en l'aplicació de Llei Antiterrorista", com ara s'està fent en el Cas Alsasua, per cert.\nPerò ¿Qui són els veritables antisistema?\nA l'exalcalde de Barcelona Xavier Trias, membre del CDC, avui al PDeCAT, partit impulsor del referèndum per la independència de Catalunya, es va relacionar amb un compte a Suïssa opaca a la hisenda espanyola; informació que va resultar ser falsa. Sobre això ens explica Carlos Enrique Bayo:\n"En la conversa entre el ministre d'Interior i De Alfonso, el ministre insisteix una vegada i una altra en què la informació, falsa, sobre Trias ha de sortir a la llum ..., ha de ser filtrada en el termini d'una setmana màxim. Just abans del procés participatiu no vinculant del 9 de novembre de 2014 a Catalunya. Amb l'objectiu de desacreditar els promotors de la consulta ".\nPer la seva banda, el mateix Xavier Trias dóna la seva opinió:\n"És esperpèntic escoltar al ministre parlant de Xavier Trias com si fos un amic i resulta que està tramant una manera d'acabar amb una persona que es dedica a la política. Et quedes escandalitzat. Sempre dic el mateix, jo sabia que el senyor Fernández Díaz era deshonest, però gràcies a la publicació d'aquestes converses, tot el país s'assabenta que és profundament deshonest. L'únic que no s'ha assabentat és el president del govern, Mariano Rajoy ".\nEl diari El Mundo va ser l'escollit per filtrar les falses acusacions contra Trias:\n"Vaig tenir un acarament a través d'una ràdio amb el director del El Mundo i li vaig anunciar que els posaria una querella. L'endemà el seu diari publicava en portada el número del meu suposat compte a Suïssa. Va ser una sort per a mi, ja que això em va permetre anar al banc suís perquè em fessin un certificat on es demostrava que jo mai vaig tenir un compte en aquest banc ".\nFins i tot els números no corresponien als utilitzats per aquest banc. La notícia d'El Mundo es va publicar el 27 d'octubre de 2014 i la signaven Eduardo Inda, Esteban Urreiztieta i Fernando Lázaro. S'han acreditat més de 200 comunicacions entre la cúpula policial i els periodistes del El Mundo, entre ells amb l'inspector en cap José Ángel Fuentes Gago, José Villarejo i el comissari, conegut com "El Gros", Enrique García Castaño, tots ells presumptes membres d'una policia política al servei del govern de torn. El diari ABC també va rebre la mateixa informació, però no la va publicar per considerar-la poc fiable. A mitjans de novembre de 2016, el jutge que instruïa la querella presentada per Xavier Trias contra els tres citats informadors d'El Mundo va apreciar caràcters de delicte en l'actuació dels periodistes. Els redactors d'El Mundo van deixar molt clar davant del jutge que la informació que van publicar sobre Xavier Trias procedia del Ministeri de l'Interior. Fa poc es va saber que el funcionari Fonts Gago va viatjar a Suïssa a investigar sobre Xavier Trias, amb l'oposició del fiscal. I que Interior va noliejar un avió a Ginebra, que paguem tots, buscant comptes de l'exalcalde. L'activitat de l'entramat polític-policial no es limita al territori espanyol. Els testimonis creuats dels germans Cierco (propietaris de Banca Privada d'Andorra) amb Martín Blas, revelen maniobres il·legals per aconseguir les comptes opacs del clan Pujol. L'excap del govern andorrà i exadvocat dels germans Cierco, Jaume Bartumeu, denuncia pressions i coaccions per part de la policia espanyola i una actuació que viola la sobirania d'un país estranger. Diu Bartumeu:\n"Per mitjà del procediment informàtic de buidatge d'arxius, es van dur tots els arxius de tots els comptes dels clients de Banca Privada d'Andorra".\nEn el documental, com ja vam dir, hi ha un testimoni d'un anònim funcionari d'Interior:\n"La meva decisió de sortir en una entrevista, i denunciar, si es pot dir així, és per la situació enquistada en la Direcció General de la Policia de manipulació política que s'està donant últimament".\nLa periodista de Público, Patricia López, ens diu que actualment hi ha una caça de bruixes per detectar els funcionaris que estan col·laborant per a destapar tot aquest entramat. Per això aquest funcionari es veu obligat a amagar el seu rostre i distorsionar la seva veu. Ens segueix comptant:\n"La competència del ministre d'Interior és la coordinació i direcció policial, però no la d'encarregar investigacions a la carta o per interès partidista".\n¿Es pot parlar d'una brigada política?\n"És una brigada política composta per comandaments policials de la màxima confiança del ministre -actualment exministre Jorge Fernández Díaz. Per exemple, el director adjunt de Operatius (DAO), Eugenio Pino, per a aquest tipus d'operacions que es podien denominar "alegals", se serveix d'inspectors caps de la seva màxima confiança, com Fuentes Gago, Bonifacio Díaz, etc., després hi ha una altra branca que dirigia el comissari Villarejo, i una tercera branca que s'ha denominat "l'Oficina Sinistra", que està ubicada al carrer Rafael Calvo de Madrid, al costat de la seu de la Direcció General de la Policia. A aquesta oficina se li ha atribuït la realització d'una sèrie d'informes, que bé s'han elaborat i dirigit per defensar persones que són afins a aquesta brigada, o per atacar companys o funcionaris que s'han atrevit a denunciar el que està passant a la policia, com és el cas dels atacs al comissari Jaume Barrado ".\nEL "PEPITO GRILLO" DE LA POLICIA\nEl multicondecorado i avui jubilat, comissari Jaume Barrado, mogut per la "repugnància" de les coses que ha vist en els últims anys d'exercici de la seva professió, declara:\n"En els meus quaranta anys de policia, en la meva vida havia vist, o havia sospitat, que un grup de policies es dediquessin a protegir els dolents en contra de les víctimes dels delictes".\nPer Barrado està clar qui està darrere d'aquest entramat:\n"A la mà negra jo li poso nom, és Villarejo".\nEn els anys noranta, el segrest de la jove Anabel Segura va commoure a la societat espanyola. El comissari Barrado, després d'una llarga investigació, va ser el responsable de la detenció dels autors del segrest i assassinat de la jove. Patricia López parla sobre Barrado:\n"Jaume Barrado és el policia constant, tossuda, obcecat, que fins que no resol un cas no para. Ell en el grup de segrest, es va dedicar a investigar molts assassinats sense resoldre o que no es van trobar els cadàvers. Encara avui, segueix en contacte amb les famílies de les víctimes i segueix donant-li voltes a aquests casos per poder acabar el que en el seu moment no va poder complir ".\nEl comissari Barrado també va ser víctima de la brigada política, va patir represàlies quan investigava el "Cas Interligare":\n"Interligare era la investigació de la corrupció policial. Eren tres comissaris que havent estat ficats en empreses, no pagaven a Hisenda oa la Seguretat Social. Ens vam posar a estirar el fil fins que vaig descobrir que els mals estaven sent advertits per José Luis Olivera Serrano, que era el meu cap més immediat ".\nJaume Barrado va proposar la detenció dels tres comissaris implicats, Luis Luengo, (exdirector general d'infraestructures del Ministeri d'Interior quan el dirigia Rubalcaba -PSOE-); Miguel Ángel Fernández Rancaño, (comissari excap superior de Policia de Madrid) i Gabriel Fonts González (excomissari general d'Informació). Als tres dies el comissari Barrado va ser cessat i destinat a la comissaria de Chamartín. Va ser allà on Barrado es va dedicar a la investigació de l'assetjament i apunyalament de la doctora Elisa Pinto. Barrado va tractar de prendre declaracions a Javier López Madrid. Ens explica:\n"Aquí va començar això que, per a un policia, et incentiva, que és quan comences a rebre trucades estranyes i contestacions rares i mentides. Per exemple, el senyor López Madrid tenia a veure amb l'empresa OHL, del Grup Villar Mir, doncs evidentment, per això em poso en contacte amb el cap de seguretat de l'empresa. I em diu el cap de seguretat, no vull dir el seu nom, que ... "López Madrid és desconegut total en aquesta empresa".\nL'agressió física que va rebre la doctora, advertint que deixés en pau a Javier López Madrid, va ser denunciada a la comissaria de Chamartín. Ens explica Barrado:\n"Preparo un joc de fotografies, el que fem tots els policies, per aixecar una acta de reconeixement fotogràfic, que és la prèvia. Entre diverses fotografies d'individus amb les mateixes característiques físiques, poso la foto de l'individu aquest, conegut com José Villarejo, i Elisa Pinto ho reconeix sense cap mena de dubte. És tan observadora aquesta dona, que em diu que en aquesta fotografia estava molt jove, és aquest, però té més anys quan em apunyala. Jo lliuro al cap superior de la policia de Madrid les diligències on, presumptament, està implicat un comissari de policia com a autor de diversos delictes i, als dos dies, em canvien de comissaria i em destinen a una comissaria conflictiva, la de Carabanchel. Ningú em diu per què (...). El sistema està tan corrupte que expulsa els decents ".\nTambé li van obrir un expedient al comissari Barrado que va acabar amb la suspensió d'ocupació i sou. Va presentar un recurs, i la Secció Setena del Tribunal Superior de Justícia de Madrid va dictar al seu favor dient que la credibilitat del comissari Jaume Barrado estava fora de tot dubte. I la mà negra?\nUN MALVAT NECESSARI\nEn la història recent d'Espanya tenim exemples d'aquests personatges foscos que maniobren entre les clavegueres servint a foscos interessos, com els policies José Amedo i Michel Domínguez, l'espia Francisco Paesa, Luis Roldán, el corrupte polític exdirector de la Guàrdia Civil a l'època del govern del PSOE, etc. Ara, gairebé com una estrella mediàtica, tenim a un comissari que, curiosament, no està adscrit a cap comissaria, però pertany a la DAO, encara que això també està en dubte. Mai signa els seus informes com és preceptiu, amb el seu número de carnet professional, es tracta de l'antic membre de la BPS i del Sindicat Professional de Policia, José Villarejo, implicat en els falsos dossiers contra Garzón on es relacionava l'exjutge amb narcotraficants. Va oferir els seus serveis extrapoliciales per tapar l'assumpte de l'àtic d'Ignacio González, expresident de la Comunitat Autònoma de Madrid pel PP, ia la presó pel "Cas Lezo", la trama de corrupció del Canal d'Isabel II. Villarejo també va participar en el cas del "Petit Nicolás", el presumpte apunyalament d'Elisa Pinto, "Operació Catalunya", etc .; a més de ser un empresari milionari, encara que ell diu que el seu entramat d'empreses té "un objectiu policial". En algunes de les seves empreses, com Schola Iuris, que imparteix màster a estudiants de dret, els seus professors són alts comandaments de la policia, la Guàrdia Civil i sobretot, magistrats i fiscals. Ara podem entendre la xarxa d'impunitat que envolta aquest subjecte. Cada vegada que un policia vol investigar a aquest home, com li va passar a Barrado, acaba suspès o traslladat.\nSobre José Villarejo diu Barrado al documental:\n"És un autèntic mafiós".\nUn dels empresaris utilitzats en la "Operació Catalunya" contra Xavier Trias va ser Javier de la Rosa, que presumptament va cobrar per això.\nLA "mortadel·la" DE JAVIER DE LA ROSA\nJosé Villarejo, per contactar amb l'empresari Javier de la Rosa i utilitzar-lo com a testimoni en el cas Pujol i Trias, va utilitzar una de les seves identitats falses, com Manuel Pérez Villar, advocat. Amb una altra de les testimonis, María Victoria Álvarez Martín, Vicky, es va presentar com Javier Hidalgo, periodista. Tot això sense control judicial, ja que el treballar amb identitats suposades està regulat per la llei 5/99, que és la norma per a agents encoberts. En les converses intervingudes entre Villarejo i De la Rosa es dedueix un acord, l'empresari donarà informació sobre l'expresident de la Generalitat Jordi Pujol, i Villarejo solucionarà els seus problemes legals i econòmics. De la Rosa només va cobrar una part dels diners promesos, diners que en part va sortir, segons uns wasap entre el petit Nicolás i De la Rosa, del presumpte sindicat Mans Netes, de manera que el cercle de la màfia polític policial es tanca. Javier de la Rosa, en comunicacions amb el petit Nicolás -Francisco Nicolau Gómez Iglesias- sempre li està reclamant la seva "mortadel·la", la mortadel·la que li han deixat a deure. Pel que sembla, José Villarejo li va prometre 400.000 euros a l'empresari i només li va pagar la meitat. De la Rosa li va dir al petit Nicolás en rebre el primer pagament que de tota manera passaria per la "Xarcuteria de Mans Netes".\nI la fiscalia? Ha obert diligències davant d'aquests fets delictius? Si més no, citant només el cas dels seguiments il·legals a les disputes internes del PP de Madrid ... ¿No hi ha una malversació de fons públics per interessos de partit? Doncs fins ara no hi ha mesures de la fiscalia, és més, els grups parlamentaris del PP, PSOE i Ciutadans pacten liquidar la comissió d'investigació sobre la clavegueres d'Interior, com ha informat recentment Públic. Això és un clavegueró que posa en qüestió l'estat democràtic d'Espanya.\nPublicat per Eduard Nogués a 19:31


AulaMèdia: La producció Escolar. Carme Canet i Capeta\nLa producció escolar\nJa fa temps que anem donant voltes al com, al perquè, el quan, el amb qui hem de fer Educació en Comunicació. Fa uns dies, en la tertúlia del vespre de Catalunya Ràdio, parlaven de la programació televisiva per a infants. I tot i no haver escoltat tota la tertúlia me n’adonava que sempre es partia del fet que "a casa els nens tenien una tele", per tant qui emet la programació en té una responsabilitat (lògic) i qui li deixa veure una altra (lògic, també). Nomenaven l’escola, sí. Però nomenaven molt més el fet de si veiem la tele, més o molt més, si ens agrada el que hi fan, si és o no és adequat. Per mi el problema és la "domesticitat" de l’aparell de tele. Posem un altre producte com ara el teatre. NO se’ns plantegen els mateixos problemes, per què discriminem el seu ús. En fem un ús selectiu. La tele, no. És com una joguina, com la nevera, com l’ordinador. L’utilitzem quan volem, un cop la tenim és gratis. Aquest ús "descontrolat" fa que sigui molt urgent que n’aprenguem el seu abast comunicatiu. És urgent que n’aprenguem el seu llenguatge. És urgent l’assignatura de comunicació. No només com a defensa de la perversitat de la tele, sinó per què també entenem que el llenguatge audiovisual és útil pedagògicament parlant. Molt útil.\nEls pares estan molt preocupats amb la neutralitat o no de l’educació, i per tant de l’escola. Però la neutralitat de la televisió és evident que no només és impossible, sinó que és d’alló més pintoresca, heterogènia, i moltes vegades contraproduent, i molt poques neutra. És per això que repeteixo, un cop més, que dins els paràmetres de la neutralitat educativa s’hauria d’incloure l’educació en la crítica, l’educació en l’observació, en definitiva l’Educació en Comunicació. Deia Lilian Smith, una escriptora britànica que va morir l’any 1966, que "quan deixes d’apredre, d’escoltar, d’observar i de fer preguntes -preguntes sempre noves- t’ha arribat el moment de morir". I està clar. Aprendre, ja ho sabem, ja ho sabeu, no pot incloure tant sols aspectes cognitius, intel·lectuals. Aprendre requereix un domini d’actituds enfront l’educador, l’alumne ha de rebre el que l’educador li emet, però amb criteri, amb judici propi. I això s’ha de practicar. S’ha d’exercitar. Entenem per educador també, la televisió, la societat, la família, també els professors. La comunicació no pot ser nomès un apartat de l’assignatura de llengua on fem un comentari de text, o una valoració, d’un text determinat, històric, científic, literari. Cal aprendre a llegir entre línies, a veure més enllà de les imatges, a escoltar més enllà de la melodia. Evidentment que sempre hi haurà, gràcies a Déu, quatre professors "pirats" o "inspirats" que es plantegen l’educació més enllà dels programes escolars, com una tasca importantíssima, que fa que els nens d’avui siguin els adults del demà compromesos, crítics, creatius, i molt probablement i en definitiva, feliços i autosuficients. Fora a part d’aquets quatre, sabem que el "ministerio" i la "conselleria" ens marquen "uns" continguts, "unes" tècniques d’aprenentatge, "uns" resultats finals, i tot això amb un nombre d’hores, amb un nombre d’alumnes, amb un nombre de matèries. Nombres i més nombres que en l’únic lloc on no queden reflectits són en les nòmines de final de més. Tot plegat complicat i difícil de compaginar.\nTots aquells educadors que creiem que aquesta pràctica educativa a l’entorn de la comunicació, facilitaria, i molt, l’aprenentatge de pràcticament totes i cadascuna de les matèries que actualment confegeixen el currículum escolar, veiem, també, les dificultats reals de posar-ho en pràctica. Però s’ha de pogué fer. I si no no seriem aquí. Crec.\nLlegia fa poc el llibre de Rosa Regàs “Per un món millor”, on deia “La feina perquè aquest món sigui possible no només l’han de fer uns quants sinó que és la de tots els qui volem que aquest món canviï. Prenem, nota, doncs, de qui treballa i treballem amb ells per donar als nostres fills un altre món, un món si més no una mica millor.”\nO sigui que mans a la feina. Què es pot fer realment dins dels mitjans de comunicació, o conjuntament amb els mitjans de comunicació. Molts ja ho sabeu, per què ho haureu intentat tot, segur. És poden fer coses dins l’aula, fora de l’aula i en horari extraescolar. Dins de l’aula depèn de cada mestre, i de la possibilitat real que la seva escola li permeti, i també, és clar, dels recursos econòmics (tot i que això sí, els mestres són els reis de fer qualsevol cosa amb quatre duros. Però millor si no cal)\nEntrem dins els mitjans de comunicació. Crec que les emissores petites, i les teles petites estan una mica més predisposades a obrir les seves portes. Però el que també és veritat, i jo ara parlaré per la ràdio que és el que conec més, els estudis de ràdio són petits. I de fet, vist un estudi vistos tots. El nombre d’alumnes, per norma general, no baixa de 20 alumnes (n’he arribat a atendre 75). Dins d’un estudi, assegudets, no hi poden haver més de 5 persones, o 6 si no hi entra ningú de la casa. El cas de Catalunya Ràdio, o de Catalunya Cultura cal algú per fer d’enllaç amb les escoles, generalment un mínim de dues persones. Aquests poden “ensenyar” les instal·lacions, o bé poden posar-se en contacte amb el professor per a fer una determinada feina “periodística”. Quan al programa Patim, patam, patum vam obrir les portes a les escoles ens vam trobar amb moltes satisfaccions, i uns quants problemes. Les satisfaccions no sé si cal explicar-les. Lògicament formarien part dels objectius que ens marquem a l’hora de dissenyar la comunicació com a assignatura, o encara que sigui com a part d’alguna matèria. O sigui: a l’aula es preparen, juntament, amb el professor, uns guions, documentats, amb musiques triades i seleccionades, es practica el contingut dels reportatges, la locució dels mateixos, etc. i després es venen a enregistrar a la ràdio. Sempre tenint en compte que se’n sortirà millor el professor, diguem-ne, més “espavilat”, amb més iniciativa. Que tingui la capacitat d’estar, a l’hora, pels alumnes que enregistren, com pels que s’esperen, que porta la feina molt ben estructurada, etc. Doncs si és així, molt bé. Però el que ens trobàvem realment quan venien escoles al programa, el que suposava pel programa, l’esforç humà i econòmic us l’explico tot seguit. La primera cosa era encertar, per part de l’equip del programa, el disseny de trobar el temps i l’espai on introduir la feina escolar: súper heterogènia, tant pel que fa al a qualitat com a la diversitat. Un cop sabíem en quin moment del programa emetíem la feina feta, convèncer que en ràdio (i en el nostre cas, un programa adreçat a nens i nenes) no podia tenir una durada llarga. I això volia dir que si el reportatge durava 4 minuts, molt millor que 5. Amb això els professors ja es trobaven amb dificultats. És molt difícil ser concís a l’hora de preparar un reportatge. (Una cosa important també per educar) però es clar, no sempre els professors tenen el temps lectiu i la pràctica necessària per acotar, i mesurar, i elaborar fins el més mínim detall la feina feta pels escolars. Però bé sempre hi havia el professor que se’n sortia, tot i que desenganyem-nos, la majoria venien una mica amb els deures per fer. Aquesta era una altra! A principi de trimestre, fatal, no s’havia pogut preparar, a final de trimestre, fatal, tots tenien molta feina. O sigui que la feina feta a l’aula és molt difícil que sigui la necessària com per què després, el resultat final es pugui emetre, sota paràmetres periodístics a tot Catalunya. I us he de dir que vam emetre molts treballs de molt poca qualitat. Moltes coses insuportables, mal llegides, mal preparades, de temàtiques molt poc interessants per a l’audiència. Però quan vam començar creiem que ho havíem de fer. Això, amb recursos humans representava: Trucades a l’escola quedant pel dia que havien de venir. Enviament d’un fax (o correu electrònic) amb els temes que nosaltres proposàvem, que fossin apropiats per a integrar dins el programa, que no desentonés. Confirmació de l’arribada del fax, i explicació, per què nosaltres tampoc ens comuniquem prou bé i sempre cal reexplicar-ho. Cap problema. Quan l’escola venia, atenció per part d’una persona de l’equip, i no sempre és fàcil tenir gent amb “ganes” d’aguantar un grup classe, que no coneixes, que a vegades estan “tímids” i d‘altres absolutament desmadrats, un grup que no tornaràs a veure mai més, a vegades acompanyats per suplents, o fins i tot visites que concertaven els caps d’estudis o directors d’escola sense la voluntat del propi mestre que assisteix a la visita. I mirar que no molestin als companys de l’emissora que estan treballant, o els que estan fent el cafè a la màquina (que tenien 5 minuts) i que tot de repent els apareixen 20 xavals traient cocacoles de la màquina. A més cal compartir la feina amb el tècnic de so. Aquest no té per què estar motivat en “suportar” els nois i noies, i si no té paciència per que estiguin tranquils, no ho toquin tot, no cridin, parlin d’un amb un, tampoc la té per entendre que el producte que està gravant no és de la qualitat que els seu departament li exigeix, generalment ens havíem de sentir dir que el que fèiem era molt dolent, per norma general, i jo sempre els hi deia que no ho havien d’escoltar amb orelles de professional, ni ho eren ni ho havien de ser. Però és molt difícil fer-los-hi entendre. Si no tots els professors estan motivats per la tasca, imagineu-vos els tècnics de so, els quals només ho estan aquells que d’alguna manera eren més criatureros, o havien sigut monitors d’esplai... I després, com que sempre s’anava amb presses, per què havien de passar tots els nens, costava molt d’explicar al tècnic què havien de fer, quins discs, efectes, no sempre es portava tot prou ben preparat. Per tant la preparació era lenta i laboriosa i asobre fer-ho a contrarellotge per què teníem una hora d’estudi. Després marxaven, s’editava, es gravava en casset, s’enviava, i es trucava a l’escola per dir quan s’emetia. Sempre i quan, pel que fos, en el directe no saltava l’espai, això en duia a un “enfado” de l’escola i torna’ls a trucar per dir ara, quin dia s’emetrà.\nA tot això cal afegir que es van haver de fer obres a la casa, per què ningú havia previst que podien venir nens en massa a la ràdio, i per exemple, les baranes de l’escala eren molt baixes. Des del departament mèdic ens van advertir que no podien entrar tots els nens alhora a l’estudi, i els altres s’havien de quedar com podien fora, per què de fet no hi ha cap “sala d’espera”. Jo tinc molt clar que, malgrat tot, pels alumnes era molt beneficiós, tan si sortia bé com malament, però pels resultats radiofònics, per norma general no era bo.\nL’últim any vam fer una altre mètode. Es tractava de plantejar temes als alumnes, aquests en parlaven a classe (tipus debat/tutoria) i quan venien els ficàvem a un estudi i deien la seva opinió sobre aquell tema, i aleshores nosaltres elaboràvem un reportatge utilitzant les veus del nens, com si els haguéssim aturat al mig del carrer. Però es clar, un cop muntat el reportatge ni hi sortien tots, ni es reconeixen ni res, era més anònim, i és clar aleshores no té gràcia per a la majoria de gent.\nConclusió: Que es poden fer activitats dins la ràdio? Sí. Que és molt complicat? També. Que ara no hi ha espai ni programa on incloure’l, també.\nDeia la reina Elisabet II d’Anglaterra: “Tot depèn de la formació. Si ets una persona ben formada, podràs fer moltes coses” Ara el que reivindiquem és la formació en comunicació. Carme Canet i Capeta és mestra, actriu i periodista de Catalunya Cultura i Catalunya Ràdio.


Lluís Salom ataca al final i s'endú la cursa de Moto3\nEl pilot mallorquí guanya per davant de Maverick Viñales i Álex Rins. Miguel Oliveira ha estat quart i Àlex Márquez, cinquè\nara balears Palma 29/06/2013 13:29\n260x366 Lluís Salom, al circuit holandès d'Assen / MICHAEL KOOREN / REUTERS Lluís Salom, al circuit holandès d'Assen / MICHAEL KOOREN / REUTERS\nLluís Salom s'ha endut la cursa de Moto3 del Gran Premi d'Holanda de motociclisme. El pilot mallorquí ha atacat al final, en l'últim gir, i s'ha imposat en una prova molt ajustada i amb cinc pilots lluitant per pujar al graó més alt del podi. Maverick Viñales, que havia encapçalat la prova a les darreres voltes, ha estat segon, mentre que Álex Rins -líder en el primer tram– ha completat el podi.\nDe seguida s'ha definit un grup capdavanter de sis pilots, amb Rins, Salom, Oliveira, Márquez, Maverick Viñales i Folger lluitant per la victòria. Quan faltaven quinze voltes, Rins ha accelerat el ritme i ha agafat una mica de distància. Al barceloní, a més, l'han afavorit els avançaments entre els perseguidors per ampliar encara més l'avantatge.\nFolger no ha pogut mantenir el ritme i ha quedat despenjat quan mancaven onze girs, mentre que els altres quatre perseguidors han fet un esforç per intentar caçar Rins, que continuava anant ràpid però cedia algunes dècimes per volta. Al final, en faltar 7 girs, els perseguidors han atrapat Rins i poc després ha estat Maverick Viñales qui ha intentat l'escapada en solitari, sense acabar d'anar-se'n del grup capdavanter.\nLes últimes tres voltes han estat espectaculars i emocionants, amb els pilots avançant-se entre ells, avançant-se i estant a pocs mil·límetres de tocar-se als revolts. Viñales tenia una mica d'avantatge, però Salom l'ha avançat en l'últim gir, en el tram més ràpid. Viñales ja no ha pogut reaccionar i la victòria ha viatjat fins a terres mallorquines. Viñales ha estat segon i Rins, tercer; mentre que al darrere han acabat Miguel Oliveira i Àlex Márquez, els altres dos pilots que també han estat lluitant per guanyar fins al final.


El forense que va embalsamar Dalí qualifica l'exhumació de «surrealista» - Diari de Girona\nEl forense que va embalsamar Dalí qualifica l'exhumació de «surrealista»\nNarcís Bardalet proposa, com a opció prèvia, extreure restes d'ADN del pare oficial de Pilar Abel, que va morir\nEl forense que va embalsamar Salvador Dalí, Narcís Bardalet, va qualificar ahir de «surrealista» tot l'enrenou causat per l'ordre d'exhumació del cadàver del pintor.\nBardalet va puntualitzar que sent el «màxim respecte» per la jutge de Madrid que ha pres aquesta decisió, però va proposar l'opció prèvia, «que potser no ha estat valorada», d'extreure una mostra d'ADN a les restes del pare oficial de Pilar Abel, ja mort.\n«Que se li practiqui primer a qui pagava les factures –en referència al progenitor de la dona que diu ser filla de Salvador Dalí–, al pare teòric», va insistir el sotsdirector de l'Institut de Medicina Legal de Girona.\nNarcís Bardalet considera que s'haurien d'esgotar opcions com aquesta abans de procedir a una exhumació, encara que ha rememorat el pintor surrealista amb la frase «l'important és que es parli de mi».\n«Tant que havia parlat ell de l'àcid desoxiribonucleic (ADN) i mira, ara segur que no para de riure a la tomba», va dir Bardalet.\nEl forense va desmentir, tal com sosté Pilar Abel, que existeixi una màscara mortuòria de la qual es podria extreure la informació genètica de Salvador Dalí i va detallar que es va intentar en el moment de l'embalsamament, però va resultar impossible realitzar-la.\n«Hi havia el perill de carregar-nos els bigotis mítics de Dalí, els que com ell deia marcaven sempre les deu i deu, així que es va fer una prova a la galta de tres o quatre centímetres i es va descartar finalment».\nQüestionat sobre les restes d'aquest petit intent, Bardalet va precisar que, «juntament a la resta de material quirúrgic utilitzat, es va enviar a incinerar tal com obliga la normativa i bé saben els hospitals», encara que no descarta que algun treballador hagués optat per conservar-los, «perquè un ja no se'n refia».\nEn tot cas, el forense considera que «la màscara és com el monstre del llac Ness, que ningú l'ha vist», i va insistir que s'analitzi primer l'ADN de la persona que figura com a pare de Pilar Abel.


Turisme low-cost - aula d'economia i empresa\nPosted on 10/09/2018 06/09/2018 Author Estudis d'Empresa 0\nPel comú dels mortals ja s’han acabat les vacances. El mes d’agost ja és història i recuperem l’activitat diària amb les activitats productives habituals. El gremi d’hotelers i restauradors es queixa que no ha estat una bona temporada turística. La xifra de pernoctacions de l’any passat, situada en un rècord de 24 milions, ha disminuït enguany a l’entorn del 5% al llarg de tota la geografia catalana. La ciutat de Barcelona ha estat especialment castigada, no per culpa de la situació política, sinó per la manca de seguretat, els problemes de convivència causats per l’excés de visitants amb baix poder adquisitiu i els conflictes periòdics a l’aeroport i amb els taxis. La ciutat comtal ha perdut set posicions en el ranking de ciutats més valorades que elabora el Reputation Institute. Aquestes xifres es veuen amb preocupació per part dels representants polítics i agents socials. I és que el sector turístic genera a Catalunya prop de l’11% del PIB i al voltant del 13% dels llocs de treball. L’atractiu de Barcelona, l’auge de les companyies low-cost, l’arribada massiva de creuers i la inestabilitat política en algunes destinacions habituals de la riba sud del Mediterrani han contribuït a aquest boom turístic. Però el binomi format per un turisme massiu low-cost, sovintment acompanyat de la construcció descontrolada, són una garantia de fracàs i de creixement inadequat. Clarament, no hauria de formar part del model de país pròsper i modern que tots desitgem. Només cal recordar la patètica situació viscuda abans del 2008 amb l’esclat de la bombolla financera i immobiliària.\nLa prosperitat passa indefectiblement per innovar i fabricar béns en una societat oberta i globalitzada. ¿Quants, si no, dels elements que intervenen en la construcció d’una vivenda de qualitat no estan produïts a primeres potències industrials amb costos de mà d’obra i remuneracions dels treballadors molt superiors als d’Espanya? Pensem en les aixetes alemanyes, les xemeneies i portes italianes, els parquets suecs, els vidres d’alta tecnologia i electrodomèstics alemanys, les calderes i aires condicionats francesos, o els materials aïllants nord-americans.\nEls països amb futur ofereixen un creixement basat en la indústria i els serveis tecnològics d’alt valor afegit. El turisme, en tot cas, compleix la funció de motor auxiliar i complementari del creixement, però mai en pot ser el principal. Per aquest motiu és important una reflexió sobre el turisme que tenim a casa nostra i el que necessitem. Després dels Jocs Olímpics, Barcelona encapçala una imatge internacional de Catalunya que recorda Rio de Janeiro. La informalitat descordada i la cultura del xiringuito de platja s’apoderen de la ciutat. La transformació de Barcelona en un centre turístic mundial i l’arribada massiva de visitants i passavolants està comportant moltes molèsties als habitants de la ciutat. Les aglomeracions dels turistes low-cost, que es desfoguen als nostres carrers amb comportaments incívics i disbauxats que tenen prohibits als seus països d’origen, molesta als veïns del barri i altera la rutina dels comerços. La qualitat no ha pas millorat per al matrimoni d’edat que viu a la Barceloneta, Gràcia o l’Eixample, que observen amb preocupació l’encariment del cost de la vida i la pèrdua de personalitat dels barris. I el que succeeix a la capital és vàlid per al país sencer. Barcelona n’és només l’aparador, com una caricatura amb els defectes exagerats.\nCatalunya és, juntament amb el País Basc, l’únic indret d’Espanya que ha conegut la revolució industrial. I cal mantenir i potenciar l’orgull de fabricar productes que tenen sortida en els mercats internacionals. Ens calen més empreses, més grans i productives. La gent no solament consumeix serveis i cal tenir un sector industrial que fabriqui coses que donen resposta a necessitats i desigs concrets: aliments processats, aigua potable, roba, cotxes, telèfons, ordinadors… No es pot renunciar a una societat industrial amb l’excusa d’una terciarització d’estètica postmoderna. Alemanya és una societat amb empreses de serveis avançats i sofisticats. Però el fonament de la seva riquesa és industrial. Moltes persones condueixen cotxes alemanys. Els tramvies que circulen per algunes capitals són Siemens i estan manufacturats a Alemanya. Moltes màquines utilitzades per produir béns de consum provenen d’Alemanya. I un país com Suïssa, on aparentment sembla que només tingui serveis bancaris, també fabrica la millor xocolata i rellotges del món. A Catalunya, necessitada d’una adequada política industrial, li cal un canvi en el model de turisme low-cost, reconvertint la indiscriminada depredació de l’entorn en la valorització del patrimoni cultural, natural i històric.\nCategory: Articles d'opinió Tag: Actualitat, ADE, Turisme, UManresa Leave a comment


La clínica Aymerich i nosaltres | Clínica Dental Aymerich\nA la Clínica Dental Aymerich de Manresa ens agrada treballar amb els millors materials i evolucionant amb les noves tecnologies per tal de poder oferir un servei de qualitat a tots els nostres pacients.\nDisposem d’un equip de dentistes professionals especialitzats en cirurgia, estomatologia, implantologia, odontologia, ortodòncia, ortopediatria, periodòncia… Tot l’equip estem en constant formació de les noves tècniques i adquirint nous coneixements dentals.\nEns agrada la ciència i des del primer dia hem anat evolucionant amb els nostres tractaments dentals i materials de darrera generació. A continuació, trobaràs més detalls sobre la nostra Clínica Dental situada al Passeig Pere III de Manresa.\nSala d’espera, sala infantil i recepció\nA la Clínica Dental Aymerich de Manresa disposem de dues sales d’espera i la recepció. El nostre principal objectiu és que tots els nostres clients se sentin còmodes visitant les nostres instal·lacions. Per això, els nostres professionals oferiran una atenció excel·lent per a que els nostres pacients es trobin com a casa.\nVolem destacar una de les sales, que per nosaltres és la més especial. Aquesta ha estat pensada pels més petits de la casa. Trobaran diferents entreteniments com jocs, llibres de lectura, paper i colors… Un lloc pensat només per a ells.\nA Clínica Dental Aymerich disposem de tecnologia de darrera generació per a obtenir imatges en tres dimensions amb alta definició que ens permeten treballar amb més precisió en els camps de l’implantologia i l’ortodòncia.\nA Clínica Dental Aymerich disposem de cinc boxes per tal de garantir el millor servei dental a tots els pacients. Disposem de llum natural i d’unes còmodes instal·lacions que et faran l’estada més agradable.\nLa Clínica Dental Aymerich està situada a Manresa (Bages). Som al centre de la Catalunya Central i ens trobaràs al Passeig de Pere III nº 77 de Manresa.\nVine a coneixe’ns. Els nostres dentistes et faran un diagnòstic i una valoració segons les possibilitats terapèutiques amb un pressupost dental a preu tancat.


La Cambra obre la convocatòria d'un programa d'assessorament en màrqueting - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa Cambra obre la convocatòria d'un programa d'assessorament en màrqueting Regió7\nLa Cambra de Comerç de Manresa ha obert la convocatòria del programa d'assessorament en màrqueting digital internacional Xpande Digital, que té la col·laboració del fons FEDER de la Unió Europea, la Cámara de España i ACCIÓ, l'agència per a la internacionalització de les empreses catalanes de la Generalitat de Catalunya. L'objectiu del programa és millorar el posicionament en línia de les empreses en un mercat internacional concret a través d'eines de màrqueting digital, i se'n poden beneficiar les pimes i autònoms de la demarcació.\nEn la primera fase del programa, es farà una anàlisi del posicionament de l'empresa respecte a la competència en el mercat triat. En la segona fase, els tècnics que imparteixen el curs ajudaran les empreses a implementar el pla d'acció de màrqueting digital. La Cambra finançarà el 40% de la inversió necessària per posar en marxa el pla, sempre que no excedeixi els 4000 euros.\nEl Consell acorda no cobrar els dies i mesos d'aturada a la Conca.


L’ arxiu de Sant Andreu fa una crida perquè els ciutadans aportin material gràfic “i documentar el moment històric” - Llobregat Digital\nDimarts, 10.10.2017 13:00h Cultura\nL’ arxiu de Sant Andreu fa una crida perquè els ciutadans aportin material gràfic “i documentar el moment històric”\nGuàrdies civils amb material per forçar la porta d’ entrada a l’ IES El Palau de Sant Andreu de la Barca, punt de votació l’ 1O.\nSegons l’arxivera municipal, Mercè Aymerich, la importància de la col•laboració ciutadana en aquesta crida “és cabdal”, ha de ser “plural” i ens ha “d’oferir un visió contextualitzada i completa” i per “aquest motiu us demanem que cediu aquests testimonis per al conjunt de la societat”.\nSant Andreu de la Barca, seu d’ unes de les comandàncies de la Guàrdia Civil més grans de Catalunya, va viure amb una excessiva implicació l’ 1O, la benemèrita va trencar panys per entrar a dos punts de votació, l’ IES El Palau i el CAP, a banda de les ja més que conegudes càrregues per desallotjar als seus propis veïns que només volien votar.\nPer tot això, s’ ha fet una crida des de l’ arxiu municipal per als veïns de la ciutat perquè cedeixin material dels fets històrics que es viuen i d’aquesta manera poder-ho documentar. D’aquesta manera, l’Ajuntament de Sant Andreu de la Barca s’afegeix a la crida de l’Associació d’Arxivers–Gestors de Documents de Catalunya per recollir, amb la voluntat de preservar, tot aquell material audiovisual i documental que els ciutadans hagin generat arran del referèndum de l’1 d’octubre i mobilitzacions posteriors.\nAymerich, ha explicat que “les situacions viscudes en els darrers dies marcaran un abans i després en la nostra història i tenim l’obligació de garantir la preservació dels testimonis documentals que la gent, a peu de carrer, va generar, genera i generarà”. Les persones interessades poden enviar els documents a l’Ajuntament de manera presencial o per correu electrònic enviat un missatge a arxiu@sabarca.cat\n2829 lectures Cap comentari Envia


El president Torra celebra el "diàleg honest i franc" però lamenta que el govern espanyol no tingui una resposta sobre el dret d'autodeterminació i l'amnistia - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya\nEl president Torra celebra el "diàleg honest i franc" però lamenta que el govern espanyol no tingui una resposta sobre el dret d'autodeterminació i l'amnistia\nquery_builder 26 febrer 2020 23:56\nEl president Torra compareix en roda de premsa a La Moncloa (foto: Jordi Bedmar)\n“Hem insistit que el conflicte polític neix de la negació d’uns drets polítics com la llibertat d’expressió, de manifestació i sobretot el dret d’autodeterminació dels pobles. Catalunya vol decidir el seu futur en base a la democràcia i la llibertat”, ha manifestat\nHa avançat que la propera trobada de la mesa bilateral de diàleg, negociació i acord per a la resolució del conflicte polític serà a Barcelona durant el mes de març\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, ha posat en relleu que el diàleg que han iniciat aquesta tarda els governs català i espanyol “ha estat franc per les dues parts, ha estat un debat obert i amb llibertat de plantejaments i s’ha posat de manifest la discrepància entre les parts”. Ho ha afirmat en la compareixença posterior a la reunió de constitució de la mesa de negociació entre governs per a la resolució del conflicte polític entre Catalunya i Espanya, que s’ha celebrat aquesta tarda a la Moncloa, i on ha deixat clar que “allò important era donar inici a la taula i definir posicions”.\nEl president també ha remarcat que “no ens aixecarem de la taula. La d’avui és la taula zero, però les futures han d’aprofundir en totes les solucions democràtiques”. En aquest sentit, el cap de l’Executiu també ha recordat que “tenim el compromís de respondre políticament el conflicte” però ha lamentat que “encara no sabem la resposta del govern espanyol”. “Aquest és el desllorigador i és potser el que caldrà abordar en les properes reunions”, ha afirmat.\nDurant la seva intervenció, ha insistit que “aquest conflicte polític neix de la negació d'uns drets polítics, drets com la llibertat d'expressió, de manifestació i sobretot el dret d'autodeterminació dels pobles” i ha destacat que “Catalunya vol decidir el seu futur en democràcia i llibertat en base als dos grans consensos que hi ha a la societat catalana, el 80% de l'exercici del dret d’autodeterminació, el 80% de l'amnistia”.\nA més, ha mostrat el seu compromís amb el diàleg posant en valor que “ens hem conjurat amb resoldre el conflicte” i, per aquest motiu, ha assegurat que “s’aïllarà” la mesa de negociació “de qualsevol fet que pugui afectar-la”, en referència a les eleccions catalanes o la negociació dels pressupostos de la Generalitat. “Just fa un any que ens vam reunir a Moncloa i a Pedralbes i no va ser la part catalana la que es va aixecar de la taula”, ha reblat.\nLa delegació catalana també ha reiterat que les persones que s’han assegut a la mesa no són les que haurien d’haver-hi estat, ja que “hi haurien d’haver estat el president Puigdemont, el vicepresident Junqueras, la secretària d’Esquerra Republicana de Catalunya, Marta Rovira, i Jordi Sánchez. Nosaltres també hem portat la seva veu i també la representació del Govern de Catalunya”, ha recordat el president.\nEn la compareixença, el president Torra ha avançat que la propera trobada de la mesa bilateral de diàleg, negociació i acord per a la resolució del conflicte polític serà a Barcelona durant el mes de març.\nAvui s’ha constituït la mesa i ha estat liderada pel president del govern espanyol, Pedro Sánchez i el president Torra. Els integrants dels equips de la mesa són: pel Govern espanyol, Carmen Calvo, Pablo Iglesias, María Jesús Montero, José Luis Ábalos, Salvador Illa i Manuel Castells; i pel Govern de Catalunya, Pere Aragonès, Alfred Bosch, Jordi Puigneró, Elsa Artadi, Marta Vilalta, Josep Maria Jové i Josep Rius.\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, encapçalant, juntament amb el president del govern espanyol, Pedro Sánchez, la Mesa de negociació entre els dos governs 599\nFotografia de l'inici de la reunió de la Mesa de negociació entre els governs català i espanyol 522


De tot una mica: L'anglès, és necessari realment?\nPublicat per Eloi G.G. a 7:57\nOstres, l'he hagut de sentir amb música incorporada!! Però bé, m'ha semblat sentir que el seu anglès és tant macarrònic com el meu. Pel que dedueixo que jo també puc arribar a ser president d'algun banc.\n7 d’agost de 2008 a les 10:49\nÉs clar que si, tots podem ser presidents, ja no tan sols d'un banc sinó d'un país també...\n7 d’agost de 2008 a les 23:43\nno hi ha truc?\nvergonya aliena, que vols que et digui! :(\n10 d’agost de 2008 a les 21:31\nDoncs si, fa molta vergonya aliena. I he vist aquest senyor parlant en una entrevista en directe i fa por, encara que com a mínim crec que el seu nivell de comprensió és correcte. Qui no es conforma...


L'UJI s'ompli amb les «expectatives i il·lusió» del nou alumnat\nL'UJI s'ompli amb les «expectatives i il·lusió» del nou alumnat Més de 1.400 alumnes de primer any han participat en les Jornades d'Acollida de l'UJI per a conéixer millor el funcionament de la Universitat\nLa Jornada d'Acollida organitzada per la Universitat Jaume I per al curs 2019-2020 ha reunit 1.488 estudiants de primer any en el primer contacte d’un viatge que només acaba de començar. Les jornades, repartides entre el 6 i el 7 de setembre en dues sessions, es duen a terme cada any amb l'objectiu de donar la benvinguda al nou alumnat i presentar-los el funcionament de la universitat abans de l'inici de les classes.\nÉs el primer pas d'un nou camí. L'UJI serà la seua casa durant els pròxims quatre o sis anys. Pot ser que, fins i tot, durant un poc més. Beatriz Bonet, coordinadora de la Unitat d'Orientació Preuniversitària, espera que «els nous estudiants creen una vinculació amb la universitat perquè continuen formant-ne part després dels seus estudis de grau».\n«Ens agradaria que sempre sentíreu l'UJI com la vostra casa, que desenvolupàreu el sentiment de satisfacció i pertinença que els nostres estudiants manifesten», explica la coordinadora en la xarrada d'orientació i informació de la Jornada d'Acollida. Bonet recorda el lema d'aquesta iniciativa, «Actua UJI», que reflecteix la filosofia que espera trobar entre el nou alumnat: «La universitat no ha de passar per tu, sinó que tu has de passar per la universitat».\nDiferents punts de partida però la mateixa destinació universitària\nEntre el públic, els nous membres de l'UJI miren en diverses direccions. Prenen notes, investiguen la Guia d'acollida, un llibret amb informació sobre la jornada que han rebut en apuntar-se, mentre es relacionen entre si. Molts es coneixen de batxillerat, fins i tot de la mateixa classe. Molts altres vénen pel seu compte. Es presenten, s'ajunten i busquen companys de la mateixa titulació per a començar amb companyia la nova experiència.\nÉs el cas de Lorena, Miranda i Mireia, les tres matriculades en el Grau en Matemàtica Computacional, però amb diferents punts de partida, entre València i Albacete. Sense conéixer-se, s'ajunten per a enfrontar-se juntes a un inici «molt il·lusionant» però desconegut. «Tenim molta il·lusió i expectatives per a aquesta nova etapa, com tots els que estem ací», declaren.\nUna «il·lusionant etapa» que comença amb la Jornada d'Acollida, esdeveniment que vol ajudar a fer els primers passos al nou estudiantat. En la jornada s'orienta els estudiants de primer any sobre el recinte universitari, les respectives facultats amb una visita guiada i unes sessions amb personal docent que presenten els diferents graus. Abans, una xarrada d'informació i orientació al Paranimf de l'UJI i que ha comptat amb la participació de la coordinadora de la Unitat d'Orientació Preuniversitària, Beatriz Bonet; la coordinadora de la Unitat d'Orientació Universitària de l'USE, Esther Climent; l'assessora del Servei de Llengües i Terminologia Irma Mulet; la portaveu del Consell d'Estudiants, Laura Alcaide, i la informadora d'Infocampus Silvia Bellmunt.\nAmb elles, la benvinguda oficial a la universitat va córrer per compte de José Luis Blasco, degà de la Facultat de Ciències Jurídiques i Econòmiques (FCJE); Patricia Salazar, vicedegana de la Facultat de Ciències Humanes i Socials (FCHS); Amelia Simó Vidal, directora de l'Escola Superior de Tecnologia i Ciències Experimentals (ESTCE), i Rafael Ballester Arnal, degà de la Facultat de Ciències de la Salut (FCS).\nNo obstant això, el treball d'amfitrions dels ponents encara no ha acabat. «El cercle es tancarà amb la Jornada d'Acollida que es realitzarà el dijous 26 de setembre a les 10 hores per a l'estudiantat del Grau en Medicina, que comença les classes més tard que la resta», especifica Beatriz Bonet, que recorda que, en aquest cas, la recepció tindrà lloc a la sala d'actes de la Facultat de Ciències de la Salut.\nEl nou alumnat tria la Universitat Jaume I\nLa resposta a la Jornada d'Acollida ha sigut de 1.488 participants: 790 en la sessió del dijous 5 de setembre (ESTCE i FCJE) i 698 en la segona, corresponent al divendres 6 (FCS i FCHS). Entre ells hi havia Alexandra, nova estudiant del Grau en Dret. Ha acabat els estudis de batxillerat a Llíria, un municipi de València que mira la província de Castelló des del sud. Assegura que es va decantar per l'UJI perquè no li arribava la nota per a València. No obstant això, quan la van cridar per a la «repesca», va decidir quedar-se en la universitat de Castelló. «M'han parlat molt bé de l'UJI i en tinc grans referències. He deixat passar les places vacants a València perquè m'han agradat les instal·lacions, la forma en què m'han atés tots els dubtes i l'organització de la web. He decidit quedar-me ací, crec que m'agradarà», afirma la nova estudiant de Dret.\nPerò no és la primera experiència universitària per a tots. Kate busca a l'UJI la seua segona carrera. La primera la va estudiar a València, però «volia continuar estudiant i em vaig decantar per l'UJI, m'abellia estudiar ací. No per proximitat, sinó per crèdits i pel pla d'estudis», una afirmació que corroboren la resta d'alumnes que esperen, juntament amb Kate, seguir amb la visita guiada a la que serà la seua nova facultat.\nLa universitat els dóna la benvinguda, a elles i a tot el nou alumnat. Alguns són joves; altres, no tant. Hi ha qui es troba en una etapa nova i també qui intenta augmentar els seus coneixements. Tot s'hi val. «La porta de l'UJI està oberta per a tots, i ens teniu ací per al que necessiteu», assegura José Luis Blasco, degà de la Facultat de Ciències Jurídiques i Econòmiques, al mateix temps que afirma estar agraït, tant ell com tot l'equip de ponents de la Jornada d'Acollida, per poder ser els amfitrions d'aquesta nova fornada d'universitaris.\nDe moment, de treballs per fer, no n'hi ha cap. D'això s'encarregaran els professors de les diferents titulacions. No obstant això, una tasca sembla clara, marcada per l'equip de la Jornada d'Acollida mitjançant la coordinadora Beatriz Bonet: «Cal implicar-s'hi i aprofitar les oportunitats des de ja. Carpe diem. A gaudir del viatge que acaba de començar, d'aquesta nova etapa que és tan important en la vostra vida».


Els fallers de Dénia trauen banderoles al carrer per no oblidar que ‘estem en falles’ i fan hui una xicoteta ofrena floral\nUn altre Sant Josep diferent\nEl mes de març és sinònim de primavera, de dies que allarguen i conviden a eixir al carrer. Però també de festa. És temps de falles, de música, de coets, d’olor a pólvora, de passacarrers, de juntar-se, d’aparcar el cotxe i recórrer la ciutat a peu de districte en districte, de barri en barri, per vore els monuments i llegir les crítiques, comentar amb els amics i fer la nostra quiniela fallera. Enguany, d’això, res de res. O poc. Molt poc. Per segona vegada, estem visquent unes falles apagades, sense quasi moviment, llevat d’algunes iniciatives compatibles amb les restriccions a què estem sotmesos per la pandèmia. És el que s’ha volgut anomenar “les no falles”, que permeten organitzar activitats molt puntuals que es poden fer des de casa, a través de les xarxes o que simplement, com les banderoles que els fallers han penjat dels balcons, ens recorden que ‘estem en falles’.\nAl llarg de la setmana s’han vist penjades en els balcons d’alguns barris de Dénia banderoles amb els escuts d’eixe districte faller. Els fallers del Centro, han pintat també en el lloc on habitualment es planta la falla el seu escut amb el lema el cor del Centro. Amb accions com estes s’ha intentat mantenir la il·lusió per tornar a celebrar la festa fallera i compartir l’esperit faller amb la resta de la ciutadania. A la façana de l’Ajuntament s’han penjat també els rodabalcons amb els escuts de cadascun dels districtes fallers, com se sol fer tots els anys per falles. I, també com marca la tradició i des de l’1 de març, tots els dies a les dos del migdia s’han disparat les carcasses que recorden que Dénia està en falles. Enguany però, a més de la plaça de l’Ajuntament, els coets s’han disparat alguns dies des del lloc on es planta cada falla, fent partícips d’este acte simbòlic a les Falleres Majors de Dénia, als càrrecs fallers de cada districte i també a l’alcalde i el regidor de Festes.\nDes de la Junta Local Fallera de Dénia s’han organitzat tres campanyes per fer partícip el món faller d’un a sèrie d’activitats des de casa. Lligat amb l’anterior, s’ha convocat un Concurs d’Engalanament Faller a la llar per donar visibilitat a la festa des de les cases dels fallers, que havien d'engalanar els seus balcons, finestres o façanes amb originalitat i temàtica fallera. Per als xiquets, s’ha organitzat un concurs de dibuix de la plantà, per tal que plasmaren en un paper com veuen ells un dels actes que més agrada i amb més entusiasme viuen als fallers i falleres de la ciutat. I en tercer lloc, s’ha convocat també un concurs de crítica fallera. La temàtica era lliure i el contingut havia de ser semblant a al de les crítiques dels monuments. Tant els dibuixos com les crítiques falleres es publiquen en les xarxes. El nom dels guanyadors es donarà a conéixer demà divendres, 19 de març, a través de les xarxes socials de la JLF.\nLes falles de Dénia han estat representades a la trobada d’alcaldes, regidors de Festes i JLF que es va fer dimecres a València, en la qual també va participar el president de la Generalitat, Ximo Puig. En la reunió es va deixar en l’aire la celebració de les Falles 2021 en el segon semestre de l’any. Dependrà, segons es va dir, de l’evolució de la pandèmia i de la vacunació i serà possible sempre que així ho estimen les autoritats sanitàries. El president de la Junta Local Fallera de Dénia, Juan Salvador Pérez, ha recordat que “no ens queda més que esperar” perquè “la salut és el primer”. Siga enguany o siga l’any que ve quan es puguen tornar a plantar falles, “la situació no serà normal, no pensem que tot serà com abans, seria irreal pensar-ho”, ha puntualitzat.\nTambé dimecres, la Junta Local Fallera va organitzar una visita a la Residència Santa Llúcia. En aquest cas no hi va haver ball, com en altres ocasions, però sí molta emoció. Va ser una visita exterior en la qual van participar les Falleres Majors de Dénia, Safir Malonda i Martina Gimeno.\nCom ha dit el president de la Junta, els actes han sigut testimonials. “No fer res se’ns feia costera amunt”, assegura, “i amb una situació tan estranya, no volíem tampoc que la gent se’n oblidara”.\nTestimonial serà també l’ofrena de flors que es farà demà a l’església de Nostra Senyora de l’Assumpció. A les 12 hores se celebrarà una missa a la qual assistiran les Falleres Majors, representants de la JLF i també càrrecs de les onze comissions falleres. Safir i Martina faran la seua ofrena de flors i hi haurà també un detall per part de les comissions.\nAmb un ant Josep i unes falles anòmales, la setmana fallera arriba a la fi amb l’esperança que tot canvie “i prompte puguem juntar-nos de nou i fer festa”, en les condicions que siga i tenint present que el més important és la salut, però sense donar-nos per vençuts -com diu Juan Salvador Pérez- ni deixar de lluitar pel món faller”.