Blog d'en Groinket: ROCA NARIEDA\nJa fa més de mig any que vaig obrir aquest blog i fins ara no havia tingut l’oportunitat de penjar cap piada de cap via vía llarga. Tot i que l’escalada clàssica és una modalitat que m’agrada i he practicat força, per diverses circumstàncies l’havia deixat una mica aparcada. Aquest diumenge amb el Jaume he fet el “retonno” ....i a “lo grande”: via Postres de Músic a la cara SE de la Roca Narieda; 600 metres de plaques tombades de bon calcari, amb una dificultad obligada de V+ (això segons la ressenya perquè al meu entendre i al del Jaume un 6a no hi quedaria pas gaire exagerat!) on cal una bona dosi de fe en els teus peus de gat. Podeu veure una fotografia amb l'itinerai_aproximat al blog del Gatsaule (Gatsaule espero que no et sàpiga greu que m'aprofiti de la teva feina !).\nA primera vista la paret SE de la Roca Narieda no dóna masses bones vibracions perquè s’hi veu molta vegetació i forces feixes, però aquesta via està molt ben traçada i aconsegueix anar enllaçant les millors plaques sense tocar massa herbes. Ara bé, “avisos para navegantes”:\nLa via té varis trams força “expo”. Concretament: la placa de la segona meitat del llarg 2, la sortida de la R4 i sobretot tot el llarg 10 (“alejes” de 7 o 8 metres en V+/6a d’adherència sense possibilitat de posar res més) i la sortida de la R10.\nLes reunions R3, R7, R8 i R9 només tenen un parabolt. Això no és massa problema perquè gairebé totes es poden reforçar (ponts de roca, fisures, sabines,...), però la R7 és un parabolt a mitja placa difícil de reforçar i fàcil de passar-nos perquè res fa pensar que sigui la reunió.\nCompte amb l’excessiu optimisme d’algunes ressenyes i piades. Cal tenir el 6a en adherència molt consolidat i anar molt bé de “coco”. En aquest sentit la ressenya del Luichy a onaclimb està molt bé ja que ens indica el número exacte d'assegurances a cada llarg i reunió i fins i tot els dos trams més "expo".\nEl Jaume als llargs 4 i 10\nBé, dient tot això sembla que no m’hagi agradat, i si que m’ha agradat!,...només voldria que quedés clar que la via no seria la més recomanable per gent que no té massa experiència en aquest tipus d’aventures.\nDe material haurem de portar un joc de tascons, força bagues llargues i no venen malament alguns friends entre el 0,5 i 3,5.\nPublicat per Pietro a 10:51 a. m.\nEtiquetes de comentaris: Alt Urgell, Clàssica, Roca Narieda\nRenoi Pere, quina rapidesa en publicar, jo encara no he tingut temps, ens haurem de passar les fotos ja que jo tinc les que et vaig fer, poques, ja que amb l'exposició regnant, no m'atrevia gaire a deixar-te lliure per fer.te fotos, normal oi? tinc les plantes dels peus adormides de tanta adherència. Vaig disfrutar molt, llàstima de no poder compartir més la via, però quina por! sort que tens uns nervis a proba d'alejes, que no és el meu cas i més quan t'has de refiar tan dels peus i no tens res de mans.\nMolt maca la foto del cim, te les pisparé...\nFins la propera aventura.\nJa ho veus Jaume, llicències que hem permet la vida d'estudiant,...tot i que avui tinc molts deures, el primer és el primer jejeje.\nReferent a les fotos, jo tampoc en vaig poder fer gaires, però les poques que tinc ja les reduiré i te les passaré.\nI referent als peuets déu n'hi do de lo trinxadets que els tinc jo també!\nFelicitats a tots dos per aquesta via tan impressionant!\nPere, per fer tants dies que no escales via llarga... de coco estàs super bé! Es nota que estàs fort amb l'esportiva :-)\nAviam si quedem i ens posem al dia!\nÀnims a la Nesa per les opos!\nAvans que res felicitats per la via, maca oi??? lo dels peus es habitual en tot-hom que la fa jajajja. Es convnient anar-hi a fer-la previa visita al podoleg, que ens hagi fet una bona sesió de pedicura.... La baixadeta tampoc té desperdici no???\nEiii aixó si, la via val la pena.\nHola Pere! Gran retorn a les parets amb aquesta megaclàssica de l'Alt Urgell (més es repetiria amb 10 o 12 xapes més). Espero que us agradés, el Jaume ja em va passar les novetats en directe a les paradetes de Sant Jordi a Sabadell. Jo recordo que a la R7 es podia posar un friend a la dreta de la xapa, si no m'equivoco.\nAdéu i a seguir fent metres!!\nGüaita com treuen el cap els urgellencs!. Probablement el que em va passar a la R7, és que entre le deshidratació i el mal de peus les neurones ja no em coordinaven gaire i no vaig saber intuir on havia de muntar-la. Em vaig fixar amb una gran sabina que hi ha uns 10 metres més amunt i jo de pet cap allà!...Va ser un R incòmode, però almenys vaig estar un estoneta a l'ombra ;)\nGuapa vía...si senyor... en breve... fijo que le echo un "tiento"... :-))))\nSalut i muntanyes... (y un massajista de peus.. :-)))\nT'he enviat un comentari al blog d'Os de Balaguer del mes de Març.\nHola Pietro, estic amb tu, a principis de Febrer vam fer la via. I dels recors que tinc al final de la segona tirada et trobes sol com un mussol i una trista assegurança per la placa tan llisa, al 4art no ho recordo, però la tirada 10, buff, guapa guapa,però amb el cul d'un apretat que no veguis; la seguent la sortida tb però no em va tocar a mi. Ara les R estan amb dos punts.\nNo se si et miraras el comentari pq fa molt de temps d'aquesta entrada. Si no tens inconvenient em faré un link al teu blog.\nHola Mingo, cap problema, linka linka!\nBeno, almenys veig que algu altre està d'acord amb mi que aquesta via no es tan trivial com sembla, ni "ideal parejas", ni "asequible y disfrutona", ni... .No és que sigui difícil, però entre els alejes i les plaques tombades d'aderhència si caus et pots fer molta pupa!\nBon blog el teu també ;)


Inscripció per expositores FESC 2021! – CoAgenda\nHome /Events/Inscripció per expositores FESC 2021!\nInscripció per expositores FESC 2021!\nFIRES / CONGRÉS / JORNADES\nVols mostrar el teu projecte d’ESS a la FESC 2021? Obrim inscripció per expositores!\nLa 10a edició de la Fira d’Economia Solidària de Catalunya arriba carregada de novetats! La més important: enguany la fira es presenta amb un format híbrid, presencial i virtual, que ens permet recuperar les abraçades i els retrobaments però aprofitar la potencialitat que ens ofereix la tecnologia per arribar a un públic cada cop més divers.\nSabem que s’acosten les vacances i que esteu desitjant desconnectar després d’un curs intens i ple de reptes. Us imagineu quin plaer seria tancar paradeta amb tots els deures fets? Doncs posem fil a l’agulla!\nFins al 31 de juliol, pots inscriure’t com a expositora a la FESC 2021 a preu reduït! A partir de l’1 d’agost, la quota d’inscripció s’incrementa tant per les organitzacions sòcies com per les no sòcies de la Xarxa d’Economia Solidària. A més, el context pandèmic ens obliga a replantejar l’aforament de la Fabra i Coats per garantir el compliment de les mesures sanitàries, així que et recomanem que no badis si no vols quedar-te sense plaça!\nConcretament, la mostra d’expositores tindrà lloc el 23 i 24 d’octubre a la Fabra i Coats i també a través de la pàgina web de la fira i els diferents canals de comunicació.\nHi haurà 4 modalitats de participació:\nINSCRIPCIÓ – WEB, Del 18 al 24 d’octubre\nPANTALLA DURANT LA FIRA, 23 i 24 d’octubre\nESTAND COMPARTIT, 23 i 24 d’octubre\nESTAND INDIVIDUAL, 23 i 24 d’octubre\nSi tens un projecte d’economia social i solidària i vols mostrar-lo al món, has de saber que les inscripcions ja s’han obert a través d’aquest formulari!! Recorda que les organitzacions que s’inscriguin abans del 31 de juliol, podran gaudir d’un descompte en la quota final d’inscripció.\nTAGS: Barcelona ciutatESSProfessionals ESSXES\nDes del Divendres 06 de agost de 2021\nSeguiment online i presencial\nFins al Dijous 30 de setembre de 2021\nadreca: Seguiment online i presencial


La Unió de Llauradors alerta que la campanya de la pruna "és un desastre" - Diari La Veu\nEscriba el número 526401\n17 juliol 2019 19:15h\nLa Unió ha sol·licitat una reunió urgent amb la nova consellera d'Agricultura, Mireia Mollà, per a traslladar-li la problemàtica en la qual es troben els productors de fruita. / LA UNIÓ DE LLAURADORS\nVALÈNCIA. La Unió de Llauradors indica que la campanya de la pruna, igual que la resta de la fruita d'estiu, és un autèntic desastre sense eixida comercial per a la fruita i amb els preus afonats en camp en les últimes setmanes quasi un 80%.\nLa campanya es va iniciar en la primera setmana de juny amb una cotització de 0,60 euros el quilo, que ja representava un 10% menys que la passada campanya. En només un mes, durant la primera setmana de juliol, el preu va tornar a caure fins a una forquilla de 0,15 i 0,38 euros per quilo i aquesta mateixa setmana ja està a 0,13 euros el quilo. En tot just sis setmanes la cotització de la pruna ha baixat quasi un 80%. No obstant això, resulta contradictori que en els lineals dels supermercats el preu continue mantenint-se al voltant de 2,3 euros el quilo.\nAmb les xifres ridícules que perceben els productors no cobreixen ni de lluny els costos de producció que se situen entre 0,30 i 0,35 euros el quilo i algunes cooperatives presumiblement liquidaran en negatiu, és a dir, hauran de demanar diners als seus socis per les despeses de manipulació i destrucció de la fruita que no pot eixir al mercat.\nEls llauradors assenyalen que en les últimes setmanes no existeixen operacions de venda i les cambres frigorífiques estan començant a omplir-se. Per a no col·lapsar-les s'ha deixat de recol·lectar i la fruita madura ja es fa malbé als arbres, davant el risc evident d'un augment de la població de la mosca del Mediterrani que podria afectar també altres cultius com els cítrics o els caquis.\nLa Unió indica que l'argument de major collita tampoc val perquè la producció estatal en aquesta campanya és un 22% inferior a la mitjana de les últimes cinc i més baixa que la passada, per la qual cosa la paràlisi podria obeir més a una qüestió de pura especulació comercial. També es justifica que el Brasil, un dels principals compradors de pruna en l'àmbit mundial, hauria paralitzat les compres a Espanya al·legant motius fitosanitaris, però no existeix cap confirmació sobre aquest tema.\nParal·lelament a les cotitzacions, la superfície plantada de pruneres es redueix de forma considerable en els últims anys, fins al punt que segons dades del Ministeri d'Agricultura es van arrancar el 2018 un total de 177 hectàrees al País Valencià, el 5% de la superfície. De no canviar les perspectives molts llauradors estan pensant a abandonar el cultiu, amb el que això pot suposar de destrucció del territori i de focus per a l'expansió d'incendis forestals.


L'obligatorietat de portar màscara afecta tots els ciutadans de més de sis anys, malgrat que amb excepcions mèdiques o per causes de força major\nFins ara, només era obligatori portar màscara en el transport públic. Però avui, el Butlletí Oficial de l’Estat espanyol (BOE) ha publicat l’ordre que regula l’obligatorietat de portar màscara a l’espai públic sempre que no es pugui mantenir la distància de seguretat entre individus de dos metres. L’ordre és vigent des de dijous i mentre duri l’estat d’alarma i les seves pròrrogues.\nQui haurà de portar màscara?\nLa mesura, que entra en vigor el dijous 21 de maig, afecta els ciutadans de més de sis anys –tot i que es recomana també entre infants de tres a sis anys– que surtin a la via pública o entrin a qualsevol espai tancat, com ara una botiga, on pugui accedir el públic. El Ministeri de Sanitat espanyol recomana que les màscares siguin ‘preferentment higièniques i quirúrgiques’. I recorden que ha de cobrir la boca i el nas.\nQuan no serà obligatori portar màscara?\nTanmateix, l’ordre inclou unes quantes excepcions:\nNo han de portar màscara els qui tinguin alguna dificultat respiratòria o els qui ho tinguin contraindicat per motius de salut.\nTampoc cal que la portin persones amb discapacitat o alternació de conducta que fa molt complicat portar la màscara\nNo caldrà portar màscara per a fer activitats que les faci incompatibles, com ara ingerir aliments o begudes en una terrassa.\nAquelles persones que fan exercici físic a l’aire lliure tampoc han de portar la màscara, sempre que mantinguin les distàncies de seguretat. Quan aquesta activitat sigui en espais tancats s’haurà d’utilitzar la màscara. Cal recordar que en el cas de fer esport les distàncies de seguretat són superiors. La distància per a l’esport ha de ser d’entre cinc i vint metres.\nEls nens menors de sis anys també queden exclosos de l’ús obligatori de màscara.\nL’última excepció prevista és la ‘causa de força major o situació de necessitat’.\nMiriam Ponsa: ‘A partir d’ara, podrem produir dues mil màscares el dia’\nEl BOE no especifica enlloc possibles sancions als ciutadans que incompleixin aquesta ordre. En els pròxims dies haurà de fer públics els detalls.


Móra la Nova rep dues locomotores dels anys 50 pel projecte Caspolino\nPublicat el 16/10/2017 10:27\nLes dues màquines van ser fabricades a França i oferien un trajecte de Barcelona a Móra la nova.\nMóra la Nova ha rebut aquest diumenge, 15 d'octubre, dues noves locomotores de principis dels anys 50. Les locomotores han entrat a l'estació de matinada, provinents de Madrid Fuencarral i tenen un alt valor històric, ja que van ser les primeres elèctriques que van modernitzar la xarxa ferroviària després de la Guerra Civil. El repte dels voluntaris del Museu del Ferrocarril de Móra és ara restaurar-ne una perquè torni a funcionar i encapçali la primera fase del Caspolino, amb la locomotora Ye-yé, que ja s'ha restaurat.\nEs preveu que el tren es posi en funcionament l'estiu del 2019 i que circuli entre el Baix Aragó, les Terres de l'Ebre i Tarragona. La primera locomotora que s'intentarà rehabilitar de les dues que han arribat aquest diumenge és la que conserva el color original, un verd que s'ha descolorit. El Museu del Ferrocarril incorpora així dues locomotores noves, elèctriques, fabricades el 1952 a França, anomenades 'les franceses' pels ferroviaris de l'època. Aquestes màquines van prestar servei des del 1956 en el recorregut de Barcelona a Móra la Nova, on s'acabava el traçat elèctric, i des d'aquest punt continuaven el trajecte, cap a Madrid, amb locomotores de vapor. Aquestes locomotores van deixar de servir a principis del 1990, quan van ser retirades. Ambdues han arribat a Móra després d'estar fins al moment en el Museu Nacional Ferroviari, segons ha explicat el president de la Fundació per a la Preservació de Patrimoni Ferroviari Industrial de Móra la Nova (FPPFI), Jordi Sasplugas.\nD'altra banda, la FPPFI treballa per poder finançar la trobar el finançament que permeti rehabilitar la Mikado, per la qual ja s'havia demanat la seva inclusió al pla de foment turístic, que ha estat rebutjat per tercer cop. "És el segon any que hem estat a punt d'aconseguir-ho", ha apuntat Sasplugas, que creu que tant des de l'Ajuntament –que sol•licita l'ajut- com des de la fundació se seguirà treballant per buscar mesures de finançament que facin que la Mikado sigui una altra de les peces que inicia el tren turístic. "Ara mateix no ho tenim garantit però hi seguirem treballant i esperem que aviat puguem donar bones notícies", ha desitjat.\nIMATGE: Una de les locomotores arribades a Móra la Nova. 'Ebredigital.cat'


Ferran Torrent, 'mascletà' per a un atracament perfecte\tFerran Torrent, 'mascletà' per a un atracament perfecte\nFa dos-cents anys que Joan Puig ‘Durí’ atemorí el Migjorn de Mallorca · Ara reviu gràcies a la versió teatral de ‘La malcontenta’\nRafael Gallego, adaptador del text; José Martret, director; Sebastià Alzamora, autor de la novel·la; Agnès Llobet, actriu; i Joan Porcel, productor.\nDe vegades els mites i les llegendes caiguts en l’oblit ressusciten. Els fets llunyans en el temps, sovint arrelats només en la memòria oral, necessiten noves maneres d’arribar al públic contemporani. I això ha passat aquest estiu amb un dels bandolers de més anomenada de Mallorca, Joan Puig, conegut pel malnom de ‘Durí’. El 2015 l’escriptor Sebastià Alzamora va publicar la novel·la La malcontenta, en què inventava un personatge femení extraordinari, n’Antònia, la suposada amant d’aquest bandoler mític. Era la manera perfecta de recrear la història d’en Durí, d’un punt de vista nou i novel·lesc. La novel·la era, a més a més, un autèntic prodigi del llenguatge, tot un homenatge a les arrels de l’escriptor.\nDe fet, Alzamora (Llucmajor, 1972) tenia ben present aquesta història, perquè el bandoler Joan Puig es va moure sobretot pel Migjorn de Mallorca, on atemorí pobles i viles i es refugià molt sovint a la serra de Galdent, entre Llucmajor i Algaida. Per tant, el referent era de primera mà. I enguany n’han fet una versió teatral, estrenada al febrer a Santanyí. És un monòleg que interpreta de manera superba Agnès Llobet (1984), una de les actrius més consolidades de la nova fornada d’intèrprets illencs. N’ha fet la versió teatral Rafael Gallego i l’ha dirigida José Martret. I al final del juliol es va estrenar a la casa museu Llorenç Villalonga, de Binissalem. Entrades exhaurides, bones crítiques als mitjans i sobretot a les xarxes socials. De sobte, la resurrecció del mite.\nLa història d’en Joan Puig és prou sucosa per a fer-ne tota mena d’especulacions. Per exemple, perquè la llegenda diu que encara no s’ha trobat el tresor formidable de diners i joies que havia acumulat amb la seva partida de bandolers i que ha de romandre enterrat en algun indret de l’anomenada cova d’en Durí, situada a l’Arenal, al terme municipal de Llucmajor. Si els càlculs no van errats, seria una troballa extraordinària. I és clar, en un any en què ha aparegut un vaixell romà tan sols cinquanta metres mar endins de la platja de Palma pot passar qualsevol cosa. Fins i tot que aparegui el tresor del bandoler.\nQui era Joan Puig?\nJoan Puig va néixer a Llucmajor el 1802, i quan va ser prou gran va començar a fer de bandoler per tot el Migjorn de Mallorca, especialment als termes municipals de Llucmajor i Algaida. Ben aviat va ser el capità d’una partida d’homes que saquejaven i mataven els vianants que trobaven quan feien camí. Sovint anaven a les cases de camp, on feien destrossa.\nEll i els seus socis eren completament allunyats del mite del bon bandoler que roba béns als rics per donar-los als pobres; ben sovint les víctimes eren pagesos i gent sense gaires possibles. Tenien amagatalls a tot de coves de la Randa, del puig de les Bruixes i de l’Arenal de Palma, on se suposa que hi ha la cova on amagaven els seus tresors. Va ser una banda sanguinària, sense escrúpols- Mataven també infants i dones, tant a tret de trabuc com a punyalades. Això féu que fossin odiats i temuts a parts iguals pel poble pla.\nEn Durí és recordat per la memòria popular com un assassí sense entranyes. Encara avui esmentar-ne el nom fa por a la gent gran. De fet, encara corre la dita ‘Barrau bé la porta, que no entri en Durí’. Les autoritats de l’illa posaren preu al seu cap i fou pres, però va fugir ben prest de la presó, cosa que el convertí en un indomable llegendari. Quan li demanaren per què havia fugit va dir: ‘La presó no compta amb les condicions establertes a la constitució.’\nUna vida de trabuc, punyalada, cavall quan hi havia sort, cametes ajudeu-me quan no n’hi havia i sol i serena, havia d’acabar de la pitjor manera. Conten que en Bartomeu Fullana, ‘Fullaní’, un dels homes de la seva banda, nascut a Algaida, el més jove i possiblement aquell que resistia pitjor les inclemències i la duresa de la vida de bandoler, va trair-lo. I el cas és que Joan Puig i més membres de la tropa varen ser executats a Palma l’hivern del 1829. La pena per als assassins fou la de morir penjats a la forca. Segons que conten, les seves darreres paraules foren: ‘Us veuré tots a l’infern.’\nUna Mallorca convulsa i en crisi\nEls anys en què més actiu es mostrà el nostre bandoler, Mallorca era sacsejada per una de les seves crisis tradicionals. Allunyada de tots els centres de poder, la política no era el problema principal dels pagesos del Migjorn de Mallorca, ni dels propietaris de les possessions que tot sovint eren a Palma o fins i tot fora de l’illa.\nPreocupava molt més el fet que l’any 1820 s’hagués declarat una epidèmia de pesta a la comarca del Llevant (1.267 morts a Artà, 1.040 a Son Servera i xifres inferiors en alguns altres pobles) i una altra de febre groga que assolà les illes l’any 1821 i que causà unes cinc mil víctimes a Palma. Aquest era el context en què actuava Durí. El moment econòmic no era bo a causa de la recessió comercial. Quan Ferran VII emmalaltí l’absolutisme començà a mirar amb simpatia l’infant Carles Maria Isidre, germà del rei, mentre que els liberals tenien les esperances posades en la princesa Isabel. És clar que això preocupava molt menys que no les ràtzies del trabucaire.\nAmb tot aquest material tan viu a la tradició llucmajorera, però força oblidat fora el municipi, era lògic que Alzamora trobés el substrat per a bastir una bona història per a la seva novel·la. Només hi havia d’afegir un element nou, que va ser crear-li una companya, algú que per amor fos capaç de consentir tota aquesta barbàrie. I així va néixer La malcontenta. El monòleg ha aconseguit un petit miracle: anar a l’essència del text, a la brutalitat més extrema però també a les parts més poètiques i posar rostre a aquesta dona, que no deixa de ser un gran arquetip universal nascut d’una ploma local. Així, dos-cents anys després de les seves ràtzies més brutals, Joan Puig ‘Durí’ ha ressuscitat per als mallorquins. Ara només cal que algú en trobi el tresor. Tot és possible.


Avenços en gestió clínica: Atenció primària: segmentar per reformar?\nEn un article publicat a Health Affairs, Redesigning Primary Care: A strategic vision to improve value by organizing around patients' needs (veure post comentat), Michael Porter ens invitava a repensar el model organitzatiu de l'atenció primària d'acord amb les necessitats reals de la població.\nSeguint els consells porterians, i només per pensar-hi una mica, valgui l'excel·lent Memòria de l'Institut Català de la Salut (ICS) de l'any 2013, amb dades de 288 equips d'atenció primària repartits pel territori, des de petits consultoris locals fins a centres metropolitans amb diverses àrees bàsiques de salut al seu càrrec. A la pàgina 7 del document hi veuran una taula elaborada amb de més de 4 milions de persones ateses (que han anat com a mínim un cop a visitar-se durant l'any). La segmentació d'aquesta població, agrupada amb Clinical Risk Group, mostra que els segments 5, 6 i 7 (diferents intensitats de cronicitats) han representat el 64,5% de les persones que han anat a visitar-se, grup que ha consumit el 88,8% de la farmàcia i ha generat el 74,7% de les hospitalitzacions urgents (d'entre els pacients que ha ingressat dues o més vegades en un any).\nSi salten a la pàgina 8 del document veuran un quadre d'activitat que recull informació de més de 36 milions de visites a l'atenció primària de l'ICS, de les quals una mica més de la meitat (52,2%) van ser consultes al metge, i només un 33,5% a la infermera. Mantenint a la retina les dades de la segmentació, fixin-se en les xifres de les activitats que semblarien més apropiades per als pacients crònics: consultes telefòniques, telemàtiques o visites a domicili.\nEls percentatges són sobre el total d'activitat de metges i infermeres\nLa relativa baixa activitat de les tres modalitats assistencials recollides a la taula és una mostra del desencontre d'un model organitzatiu pensat per garantir l'accessibilitat i la funció gatekeeper, amb la gran presència de pacients crònics que reflecteix la segmentació, pel que convindria començar a redefinir el model, en la línia que indica Michael Porter, o que ja practica Kaiser Permanente, d'acord amb una nova manera d'organitzar l'atenció primària que preservi els valors bàsics (accessibilitat i gatekeeper) però que sigui capaç d'adaptar les reformes a les necessitats reals dels diferents segments poblacionals.\nA la llum de la segmentació, s'ha de refer el model organitzatiu en funció de les necessitats dels segments més tipificats i, per tant, l'esquema d'un metge i d'una infermera que es responsabilitzen de totes les necessitats d'una determinada població no sembla el més adequat per als temps d'ara. L'especialització dels equips d'atenció primària ha de sorgir de la integració de serveis per atendre a determinats grups poblacionals i, si no, quin sentit té l'esforç d'estratificar per risc i complexitat si no hi ha voluntat de reformar de manera conseqüent?\nEtiquetes: Atenció Primària, Crònics, ICS, Jordi Varela, Kaiser Permanente, Models de gestió, Porter M.


Inici BOTIGUES DE FUTBOL EUROPEU Jugadors de futbol francesos Corentin Tolisso Children's Story Plus Untold Biography Facts\nLB presenta la història completa d'un geni del futbol més conegut amb el sobrenom de "Coco".\nLa nostra història de la infància de Corentin Tolisso i els fets de biografia desconeguda us ofereixen un relat complet d’esdeveniments rellevants des de la seva infància fins a la data.\nSí, tothom sap que el seu equip francès va guanyar la Copa Mundial de la FIFA 2018. Tanmateix, només una mà pocs consideren la Bio de Corentin Tolisso que és força interessant. Ara sense més, comencem.\nCorentin Tolisso Childhood Story: primers anys de vida i antecedents familiars:\nCorentin Tolisso va néixer el dia 3 d'agost de 1994 de la seva mare francesa, Marie-Chanta i el pare togolès, Vincent Tolisso (a la imatge següent) a Tarare, França.\nTolisso va ser criat en un humil bagatge familiar. Va créixer amb la seva germana, Marina a Thizy, un petit poble de França.\nCom en el moment d’escriure aquesta biografia, els seus avis encara són vius. El seu pare va ser carter i la seva mare va treballar com a directora de la casa de discapacitats de Thizy.\nParlant dels seus humils inicis familiars, Tolisso va dir una vegada;\n"Sé d'on venir, i això seguirà sent. Aquest és el meu personatge. Mostra com em van criar els meus pares ".\nLa modesta educació de Tolisso li va permetre somiar amb convertir-se en futbolista tot i ser-ho petit i fràgil. Això va causar preocupacions pels seus pares que van considerar altres opcions en cas de fracàs en el futbol.\nEls pares de Corentin Tolisso van considerar que l’educació era la millor opció per al seu fill, seguint així el progrés del seu estudi. Tot i això, les coses no els van sortir com esperaven.\nA l’escola, Tolisso es va mostrar reticent a estudiar mentre la seva germana, Mariana, va aprendre més fàcilment.\nTot i les dificultats, els seus pares no volien que el seu fill abandonés l'escola insistint que hauria d'acabar l'escola secundària abans de prendre's seriosament el futbol.\nNo obstant això, això mai va impedir que Tolisso posseís una ferma voluntat de fer realitat els seus somnis. Les seves ambicions de convertir-se en futbolista mai no van ser fantàstiques.\nDades de la biografia de Corentin Tolisso: formació professional:\nMentre estudiava al seu petit poble Thizy, Tolisso va veure jugar el Bayern de Munic i guanyar la Lliga de Campions de la UEFA la temporada 2000-2001.\nLa seva merescuda victòria el va convertir en un fan del club i el va portar a posseir una samarreta del Bayern com un nen petit que es mostra a continuació.\nLa passió de Tolisso pel futbol el va fer inscriure's a la llista d'un equip juvenil local, el Stade Amplepuisien, que li va donar l'escenari per mostrar els seus talents mentre estava a l'escola.\nA l'acadèmia juvenil, Tolisso va jugar a futbol a temps parcial durant un període de 4 anys. Va augmentar per sobre de les files juvenils del club.\nBiografia de Corentin Tolisso - Rising to Fame:\nL'any 2004, els pares de Tolisso van acordar la transferència del seu fill al FC Pays de l'Arbresle, on podia jugar a futbol juvenil més competitiu.\nAl FC Pays, el jove Tolisso va experimentar un ascens meteòric. La seva capacitat per fer front a la fama es va fer directament proporcional a la seva capacitat per manejar la pilota.\nAixò es va manifestar mentre va dirigir el seu equip a guanyar importants trofeus com es veu a continuació.\nL'augment meteòric de Tolisso va provocar la crida de l'acadèmia de Lió (titulars de la història de la Lliga francesa entre 2000 i 2008) per a proves. En aquest moment, l'escola secundària havia acabat i hi havia certesa que el futbol donaria els seus fruits.\nTolisso va passar les proves amb força i es va quedar al campió de França, on va acabar la seva carrera juvenil.\nDurant la seva carrera sènior, Tolisso va destacar com el millor que el va portar a aconseguir nombrosos pretendents de tota Europa.\nEl 14 de juny de 2017, el Bayern, un club que havia estimat tota la vida, va assegurar el seu fitxatge. La quota va ser la més gran que va rebre mai Lió per la venda d’un jugador. La resta, com es diu, ara és història.\nCorentin Tolisso, núvia, Sarah:\nDarrere de tots els futbolistes francesos que van formar part de la selecció guanyadora de la Copa del Món de 2018, hi ha una dona, un wag o una nòvia.\nSens dubte, la personalitat en el terreny de joc de Tolisso, així com el seu estil de vida fora del terreny de joc, en formen una imatge completa.\nCorentin Tolisso té un amor per la seva vida anomenat "Sarah“. Els dos amants, que es mostren a continuació, s’han enamorat els uns dels altres des que eren adolescents.\nNomés és qüestió de temps que Sarah i Tolisso es casin.\nCorentin Tolisso Vida familiar:\nMarina, germana de Corentin Tolisso, va contribuir a mantenir el partit francès després que el seu germà juntament amb els seus companys d’equip guanyessin el Mundial de França de 2018.\nA continuació es troba Marina, la seva mare Marie-Chanta i Vincent, que és el cap de la família Tolisso.\nVincent, el seu pare, és un immigrant que va deixar Togo, el seu país d'origen a l'Àfrica occidental, per buscar una vida millor i un futur garantit per als seus fills a França.\nEl seu orgull pels seus fills val la de la seva dona, Marie-Chantal, que té la naturalesa de ser precisa. Els dos pares estan orgullosos de tenir Corentin, que li va bé la seva carrera.\nCorentin Tolisso Vida personal:\nTolisso podria ser arrogant, tossut, egocèntric i inflexible. No li agrada ser ignorat, enfrontar-se a realitats difícils i no ser tractat com un rei.\nPer sobre de tot, és molt reactiu, apassionat, generós, de cor càlid, alegre i, sobretot, divertit. Aquests són els seus punts forts.\nTolisso va ser elegible per representar Togo a través del seu llinatge patern. El 2016, el país de l’Àfrica occidental va iniciar un moviment per convèncer Tolisso de representar la nació en lloc de França.\nTot i reconèixer prèviament els seus vincles amb Togo, Tolisso va decebre el país després de canviar la seva lleialtat a França, afirmant que;\n"Vaig néixer aquí i vaig créixer aquí".\nTolisso té el tatuatge de tres cranis depredadors en el seu avantbraç que representa a la seva família. A les mans, les paraules;\n"Sé d'on vinc"\ns’hi escriu. El tatuatge reflectia el caràcter, l'educació i la religió de Tolisso.\nDades de Corentin Tolisso - No jutjar Ousmane Dembele:\nTolisso no jutja el comportament del seu amic, Ousmane Dembele que va protestar contra el Dortmund negant-se a jugar per ells i insistint que es fes el seu trasllat a Barcelona.\nUna vegada va dir que hauria fet el mateix si els seus somnis de jugar al Bayern de Munic fossin aturats per Lió.\nEls motius són perquè el Bayern era el seu club de somni infantil i volia més salaris. Tolisso durant la temporada 2015-2016 amb el Lió va guanyar 20,192 lliures a l'any. Al Bayern, va aconseguir 90,000 euros.\nDades de la biografia de Corentin Tolisso - El seu ídol:\n"Hi ha, per descomptat, molts noms que jo podria donar"\nva dir Tolisso.\nQuan era més jove, la primera persona que li agradava a Tolisso era Michael Ballack a causa de la seva personalitat a Alemanya. Més tard, va confirmar el seu model a ser Franck Ribery.\nFACT CHECK: Gràcies per llegir la nostra història de la infància de Corentin Tolisso i fets biogràfics inèdits. A LifeBogger, ens esforcem per obtenir exactitud i equitat.


El Govern preveu contractar onze nous bombers en els propers dos anys - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEl Govern preveu contractar onze nous bombers en els propers dos anys\nL’executiu destinarà 700.000 euros per a l’adquisició d’un nou camió escala, però el sindicat demana “més inversió i renovació d’equips”\n12/03/2020 (14:30 CET)\nUn instant de la celebració de la diada del patró del cos.\nEl Govern preveu ampliar al llarg dels propers anys el nombre d’efectius del cos de bombers. En concret, la voluntat és contractar onze nous efectius, que se sumarien als 120 actuals. El desig és que, entre aquests efectius, hi hagi més dones per ampliar la seva presència, encara molt reduïda, a la plantilla. A més, el pressupost per al 2020 inclou una partida de 700.000 euros per a l’adquisició d’un nou camió escala.\nAixí ho han explicat tant el ministre d’Interior, Josep Maria Rossell, com el cap del cos, Joan Carles Recasens, durant la diada de celebració del patró, acte que s’ha celebrat aquest migdia a la caserna de Santa Coloma. Tots dos han destacat que ja hi ha vuit bombers que han acabat el període de pràctiques i que s’han incorporat de forma plena a una plantilla de 120 efectius. La voluntat, però, és incrementar aquesta dotació.\nPer això, al llarg dels dos propers anys es trauran a concurs onze places més. “Seran suficients. És el que necessitem per poder acabar de completar la nostra estructura”, ha indicat Recasens Entre aquests, es confia que hi hagi dones, ja que per ara la seva presència és reduïda al cos, com ha posat en relleu el cap de Govern, Xavier Espot, durant la seva intervenció. “Queda feina per fer. Cal encara trencar barreres que ens hem posat al llarg dels anys, perquè el cos s’enriquiria amb moltes més dones”, ha afirmat.\nDurant el 2019, el nombre d'intervencions del cos es va incrementar lleugerament\nEl ministre ha indicat que comparteix aquesta “voluntat” tot i que ha remarcat que “els concursos són exigents”. Per ara, ha apuntat, no es preveuen establir barems diferents segons el sexe de l’aspirant.\nUna altra novetat que tindrà el cos serà la compra enguany d’un nou camió escala. El pressupost, aprovat ara fa uns dies al Consell General i a l’espera de ser signat pels Coprínceps, inclou una partida de 700.000 euros per aquesta adquisició. “És una petició que ens va fer arribar la direcció”, ha explicat Rossell.\nL’anunci de les noves incorporacions ha estat ben rebudes per l’Associació de Bombers. El seu president, Joan Torra, ha “celebrat” el fet que “hagi canviat el tarannà i s’hagi cedit a l’evidència que el cos es fa gran i que la majoria de membres tenim ja una edat avançada”. També ha reclamat que “amb el camió no tenim prou; mereixem més inversions i renovacions d’equips, ja que alguns estan caducats des de l’any 2016”.\nAl llarg del 2019, el cost va realitzar un total de 7.570 intervencions, el que suposa un lleuger increment en comparació a les 7.527 de l’any anterior. Entre elles, 287 per incendis. L’àmbit que més feina va suposar pel cos va ser, però, el transport sanitari, amb més de 4.200 tasques.


Bosc Viu: de juny 2011\nSINDICATS, GRUPS EXCURSIONISTES I COL·LECTIUS CONSERVACIONISTES VALOREN NEGATIVAMENT EL NOU PLA FORESAL DE LA CONSELLERIA.\nIntersindical, UGT, el Centre Excursionista de Castelló, GECEN, Acció Ecologista Agró, Ecologistes en Acció de la Serranía, la CEVA, l´Arrel d´Ontinyent, i altres entitats de tot el territori valencià han al·legat i valorat de manera molt crítica el nou PLA FORESTAL de la Conselleria de Medi Ambient (PATFOR) que ha estat sotmès recentment a exposició pública.\nEl PATFOR tindrà greus conseqüències sobre els ecosistemes forestals valencians i obri la porta a la seua degradació intensificada. Si el projecte sotmès a exposició pública es converteix en decret, es facilitarà enormement la destrucció d’extenses zones forestals, atès que el PATFOR pretén simplificar els tràmits per a una gran quantitat d'activitats en zones forestals, moltes de les quals tenen greus impactes. Segons el projecte elaborat per la Conselleria, al País Valencià hi ha un "excés de protecció de la natura", "un excés de lleis i cal simplificar", cosa que rebaixarà les cauteles, els controls i els mecanismes de vigilància ambiental i es permetrà l'eliminació de la coberta vegetal en grans extensions de les nostres muntanyes.\nLa nova normativa permet roturar zones forestals per a convertir-les en agrícoles, incrementar les tales, facilitar la instal·lació d’infraestructures i edificacions, eliminar obstacles per a la mineria, rebaixar cauteles de cara a la urbanització, fomentar l'eliminació de la vegetació per a obtindre energia i ampliar i intensificar les actuals actuacions de silvicultura agressiva, que eliminen la vegetació i obrin grans tallafocs. Si el decret s'aprova, els boscos valencians es degradaran de manera significativa, es perdran grans extensions de cobertura vegetal, l'erosió s’incrementarà i s’alteraran, encara més, valuosos ecosistemes.\nL'excusa per a fer tot açò és la multifuncionalitat i obtindre rendibilitat econòmica del bosc. Aquestes finalitats poden ser acceptables, sempre que realment es compatibilitzen els usos i aprofitaments amb la conservació i que es garantitze sempre la prioritat de les funcions ambientals dels ecosistemes. Si, per una excessiva intervenció i explotació, i una gestió més dirigida a obtindre guanys econòmics, aquestes funcions es perjudiquen, al final perdrem el bosc i les possibilitats d’obtindre un rendiment econòmic continuat i sostenible. Al País Valencià no sobra bosc, ni està ben protegit. Al contrari: els boscos originaris són escassos, la degradació ja és important i el risc d'erosió i desertificació és molt elevat en gran part del territori.\nSorprèn que la major part de les activitats que es volen promocionar impliquen la degradació del bosc, i que el PATFOR a penes parle de turisme rural, d’agricultura ecològica i d’altres activitats de baix impacte i que tampoc es fomente la creació de llocs de treball, vinculats a la restauració del patrimoni cultural i natural, l'educació ambiental, la vigilància preventiva, la protecció dels ecosistemes, etc. Fins i tot, en el tema de la silvicultura, es segueix apostant per les actuacions amb maquinària pesant i amb greu impacte ambiental, en comptes de fomentar la vigilància, la dissuasió, la regulació d’usos, etc., activitats que no tenen efectes negatius i que poden generar molts llocs de treball. Al contrari, als darrers anys estan retallant-se dràsticament les dotacions materials i humanes de prevenció i de regeneració als boscos valencians, com han denunciat els sindicats.\nEl Pla Forestal empra una terminologia aparentment ambientalista, però confon els conceptes ecològics i els usa com a justificació d’una brutal intervenció contra la vegetació natural. En teoria el PATFOR hauria de basar-se en la llei forestal valenciana, però no es mencionen ni una sola vegada els objectius de la llei (bastant proteccionistes, encara que s’apliquen rara vegada) i són substituïts per altres que resulten confusos i contradictoris amb l’esperit de la llei forestal.\nLa participació ciutadana que s’usa com a justificació, ha estat limitada i totalment esbiaixada. En totes les reunions de participació, els representants de la conselleria, eren més que tots els demés sectors socials sumats. No hi havien representants sindicals, eren molt escassos els investigadors i els representants ecologistes, mentre que la representació de propietaris forestals, empresaris, caçadors, etc., més que duplicaven als sectors excursionistes, conservadors, sindicalistes i investigadors.\nEl PATFOR inclou un Informe de Sostenibilitat Ambiental totalment falsari, que representa una paròdia d’avaluació ambiental. Els impactes negatius de les actuacions proposades s’ignoren o es consideren mínims, sense justificació ni anàlisi (malgrat que hi ha documentació científica i tècnica que demostra el contrari) i els hipotètics beneficis es consideren segurs i molt positius, també sense aportar justificació documental ni argumentació científico-tècnica.\nL’erosió i el risc de desertificació, que es consideren pels científics i les principals institucions com els riscs més importants al nostre territori forestal, s’ignoren en els documents i a penes mereixen atenció. Per contra, es continua defensant una manera de lluitar contra els incendis (tallafocs i eliminació de coberta vegetal) que els científics i molts tècnics consideren poc efectiva, i amb greus efectes secundaris, i no es contemplen alternatives més adequades, que són possibles.\nAquest projecte de decret constitueix un greu pas enrere en la gestió forestal valenciana i una intensificació dels processos de degradació de les nostres muntanyes.\nPublicat per Plataforma per la defensa dels ecosistemes forestals valencians. a 13:27 Cap comentari:\nSINDICATS, GRUPS EXCURSIONISTES I COL·LECTIUS CON...


El nom Coronavirus és perquè està recobert d’un embolcall que té forma de pètals de manera que si el mires amb un microscopi sembla que porti corona\nL’any 2020 no podia començar més carregat de notícies i de preguntes. Segur que molts de vosaltres a la feina, al Metro, a la televisió o a l’escola heu sentit a parlar del coronavirus i us heu preguntat en què consisteix aquesta nova amenaça i per què ho és.\nÉs possible que us hagi cridat l’atenció el nom de coronavirus, que vol dir “virus corona”, ja que està recobert d’un embolcall que té forma de pètals de manera que si el mires amb un microscopi sembla que porti corona. Ara bé, existeixen molts coronavirus: el nom fa referència a una família de virus que tenen en comú aquesta forma i que ens poden causar malalties gastrointestinals o respiratòries, des de refredats lleus fins a refredats severs. És important destacar, però, que la majoria de coronavirus infecten animals, i només si el virus pateix una mutació (modificació del seu ADN) pot acabar infectant-nos, com va passar a la Xina. Com que és la primera vegada que aquest virus en concret ha infectat humans encara no tenia nom, però ara ja se l’ha anomenat oficialment com a SARS-CoV-2, de les sigles en anglès que signifiquen “síndrome respiratòria aguda greu-Covirus-2”, i la malaltia que causa el virus se la coneix com a COVID-19, que al seu torn significa “malaltia del coronavirus-19”.\nPotser us ha cridat l’atenció el número dos del nom SARS-CoV-2. I és que al 2002 i al 2012, coronavirus diferents també va passar dels animals als humans, tot causant-los també malalties respiratòries greus, però eren més mortals i per sort estan controlats. Com típicament passa amb els virus respiratoris, el SARS-CoV-2 es transmet per vies respiratòries: quan una persona infectada esternuda, allibera microgotetes que contenen el virus. Conseqüentment, si algú al voltant li arriba les gotetes, de forma directa o indirecta (a través d’una superfície on hagin caigut les gotetes) podria infectar-se.\nSe sap que aquest virus és bastant eficient (el càlculs indiquen que cada persona infectada infecta entre dues i tres persones de mitjana): això podria ser perquè el virus pot sobreviure durant moltes hores fora del nostre organisme o bé perquè té alguna altra via de transmissió, per exemple. S’ha suggerit que podria haver-hi contagi fecal, però encara no s’ha pogut confirmar.\nPer què ha causat tanta alarma aquest virus? És molt greu tenir el COVID-19?\nLa malaltia que causa en si mateixa seria com una grip forta, amb la particularitat que es complica en persones majors de 60 anys o que tenen d’altres complicacions que les fan més immunocompromeses, mentre que no afecta especialment les criatures. És cert que els càlculs actuals indiquen que el COVID-19 té un índex de mortalitat major al de la grip (per la grip tenim vacunes, que la fan baixar!), però és molt menor que la dels virus del 2002 i 2010. El problema és que aquest virus és nou i per tant no el podem controlar fàcilment ni preveure què passarà, tant podria ser que passés com la grip, virus amb el qual convivim; com també podria ser que amb un canvi de temperatura el virus no es pogués transmetre tan fàcilment i sigui més fàcil de controlar.


Nihil Obstat: El canvi climàtic d'Huxley\nEl canvi climàtic d'Huxley\nHe rebut un mail de Josep C. Vergés que no me'n puc estar de reproduir. Es tracta d'una cita de l'any 1950 del professor Julian Huxley, germà de l'escriptor Aldous Huxley.\n"Arribo al punt més interessant de tots -l'interès de l'estudi de camp de la història natural a Islàndia sobre la questió fascinant i bàsica del canvi climàtic mundial. Una millora generalitzada del clima està en progrés que va començar fa uns 100 anys. L'explicació més probable és que afecta tot el món i és deguda a més calor del sol. L'evidència és de tota mena -augment de temperatures, espectacular regressió dels glaciars, alteracions en precipitació d'aigua i neu, desecació en latituds més baixes, enorme encongiment del banc de gel polar, anelles de creixement ampliades dels arbres i canvis en la distribució de molts animals i plantes. En aquest punt Islàndia aporta un gran gruix d'evidència al situar-se en el límit delicat entre les condicions subàrtiques i àrtiques. Durant més de 400 anys els primers colonitzadors van cultivar amb èxit la civada, però molt poc després de 1300 va esdevenir impossible. L'actual regressió dels glaciars està exposant districtes que eren cultivats pels primers pagesos medievals però que foren posteriorment colgats pel gel. El resultant periode fred d'uns 600 anys s'ha anomenat la Miniglaciació. Fou el periode més fred des de la retirada del gel després del darrer gran periode glaciar, mentre el periode més càlid sembla haver estat els pocs segles abans de la nostra era. Al voltant de 1880 els glaciars d'Islàndia arribaren a la seva màxima extensió en uns 10.000 anys."\nVergés ha tret la cita d'un text republicat a New Bottles for New Wine, Londres 1959, pàgines 165-166.


1arte.com - Concursos -> Poesía -> PREMIS LITERARIS FRANCESC BRU DE POESIA DE FESTES PATRONALS DE CANALS 2015\nPREMIS LITERARIS FRANCESC BRU DE POESIA DE FESTES PATRONALS DE CANALS 2015\n1. Els PREMIS “FRANCESC BRU” DE POESIA es concedirà a la millor obra o col·lecció de poesia en valencià. Han de ser obres originals, inèdites i d’una extensió mínima de 100 versos. La seua dotació serà de 400 €. Podrà participar qualsevol persona que ho desitge, amb un màxim de dos obres.\n2. Els PREMIS “FRANCESC BRU” DE NARRATIVA es concedirà a la millor obra de narrativa en valencià. Han de ser obres originals, inèdites i d’una extensió mínima de 15 fulls, format DIN A4, a doble espai i màxima de 25 fulls. La seua dotació serà de 400 €. Podrà participar qualsevol persona que ho desitge, amb un màxim de dos obres.\n3. S’estableix un accèssit dotat amb 200 € a la millor obra poètica dautor local en valencià i un accèssit dotat amb 200 € a la millor narració d’autor local en valencià. En cap cas els accèssits s’acumularan als premis anteriors.\n4. Els originals duran escrit, en la primera fulla, un lema i un títol. Hauran de ser presentats per triplicat i sense signar, dins d’un sobre davant del qual només hi haurà escrit el lema corresponent. S’adjuntarà un altre sobre que contindrà una fitxa amb la identificació de l’autor: nom i cognoms, adreça, telèfon, una fotocòpia del DNI o passaport i, de nou, el lema i títol del treball.\n5. Les obres aspirants es presentaran, personalment o per correu, fins l’10 d’octubre de 2014 en:\nCASA DE CULTURA DE CANALS - “XXIII Premis Literaris Francesc Bru”\nC/ Diputació, 1 - 46650 CANALS\n6. El jurat el composarà un grup de professors d’Educació Secundària. Serà presidit per la Regidora de Cultura de l’Ajuntament de Canals i farà de secretari el Coordinador de la Casa de Cultura.\n7. El veredicte del Jurat serà inapel·lable, acceptant expressament els concursants, pel sol fet de participar, la seua autoritat, tant per resoldre sobre el premi com per solucionar qualsevol incidència no prevista en les presents bases.\n8. Qualsevol d’aquestos premis podrà ser declarat desert pel Jurat, si aquest considera que no hi ha cap obra amb la suficient qualitat per a merèixer-lo.\n9. L’Àrea de Cultura de l’Ajuntament de Canals podrà publicar les obres guanyadores, sense que això implique privació de drets a l’autor per a la seua publicació posterior.\n10. El lliurament dels Premis s’efectuarà durant la presentació del Llibre de Festes Patronals de Canals de l’any 2015.\n11. No es tornaran els originals ni les còpies dels treballs presentats.\n12. La participació en el certamen suposa l’acceptació de les bases.


Un any més, fidel a la seva cita, arriba el festival del Casal Lambda que enguany celebra la majoria d'edat. En aquesta edició, el certamen comptarà amb una dotzena de participants a concurs. També hi haurà diverses actuacions com la del grup Clòniques Marcianes, la Cia. Clònic Biònic del Restaurant Zoològic de Barcelona i Meretriz, el grup electrònic del productor Aarón Ariza i el cantant Jesús Ruiz. Un cop més, la gala serà presentada per Dorothy Lamarc. Un dels atractius de la festa estarà en el jurat, presidit per l'autèntica Núria Feliu, que potser s'anima i recita o canta alguna cosa. Ens han promès que la gala serà més dinàmica que mai i que no durarà més de dues hores i mitja. A veure si ho aconsegueixen! J.M.S


Jugar amb l’aigua, un esport de risc - directa.cat\nEls 32 camps de golf que hi ha en funcionament al País Valencià, especialment concentrats a les comarques d’Alacant, malbaraten gran quantitat de recursos hídrics i posen en perill la qualitat dels aqüífers\nClub de Golf Alenda, a Montfort del Cid (Vinalopó Mitjà, Alacant) / Mathías Rodríguez\nAl davant, un camp de golf amb moltes hectàrees de gespa verda, brillant i hidratada. Als accessos, un seguit d’urbanitzacions amb habitatges d’aparença luxosa que transmuten el paisatge de la zona. Més enllà, quilòmetres de terra i muntanyes semiàrides –amb pocs rastres de vegetació i d’aigua– envolten aquest paratge esportiu i residencial. Ens trobem al Vinalopó, però podríem estar descrivint el paisatge de qualsevol dels camps de golf que es troben en comarques com el Baix Segura o la Marina Baixa. Un escenari de contrastos on el verd de les instal·lacions de golf –i el suposat luxe de les urbanitzacions i els complexos turístics adjacents– xoca de front amb una realitat d’escassetat d’aigua, conseqüència del clima sec i l’ambient àrid o semiàrid.\nFa dècades que la desertificació apareix com un dels grans problemes que assola l’Estat espanyol, l’únic territori de l’Europa occidental afectat per processos greus d’avenç de la sorra i pèrdua de la vegetació. L’any 2007, en ple èxtasi del sector turístic i de la construcció, el ministeri espanyol d’Agricultura, Pesca i Alimentació, a través del Programa d’Acció Nacional contra la Desertificació, va fer públic el mapa de la problemàtica en l’àmbit peninsular. Quedava palesa l’amenaça d’un risc molt alt a diverses zones com la Manxa i gran part del litoral mediterrani.\nEl turisme massiu i el golf redueixen els recursos hídrics del territori més densament poblat del País Valencià\nAl País Valencià, les comarques valencianes de més al sud –des de la Marina fins al Baix Segura– són les més afectades per un risc imminent de desertificació, tot i que també trobem petjades amenaçadores a la resta del territori. L’erosió del sòl, els climes àrids i semiàrids, el malbaratament humà i industrial de l’aigua, l’augment de la temperatura global, l’escassetat de pluges, l’augment de l’evaporació i uns recursos hídrics limitats, sumat als episodis anuals de pluges torrencials i sequeres prolongades, són la combinació que dona pas a aquest fenomen, que, de moment i segons apunta la ciència, sembla irreversible. No obstant això, tot i el greu dèficit hídric que arrosseguen, aquestes comarques són les que més camps de golf alberguen, amb 20 dels 32 existents.\nL’impacte del golf en els espais naturals |Paula R. Zapata\nL’any 2006 s’havien projectat més de 180 camps de golf al conjunt del País Valencià. Amb l’esclat de la bombolla immobiliària, aquesta xifra no s’ha materialitzat i en consten 3 en funcionament a la província de Castelló, 9 a la de València i 20 a la d’Alacant. La major densitat de camps de golf s’ubica en unes comarques que han estat reconvertides en aparador turístic internacional sota la marca “Costa Blanca”, al qual se suma l’acció promotora de l’Associació de Camps de Golf de la Costa Blanca, que dirigeix la seva oferta a un públic adinerat i selecte. Cal destacar que, a diferència d’altres instal·lacions esportives més populars, els camps de golf han estat promoguts i creats per capital privat, degut al fet que es necessita una forta inversió per al manteniment diari de les grans extensions de terreny que ocupen. El seu impacte se suma al fet que es tracta de les comarques més densament poblades del País Valencià (amb més necessitat de consum d’aigua residencial) i on, segons denuncia Ecologistes en Acció, només es conserven 25 quilòmetres de línia litoral sense urbanitzar.\nLes comarques alacantines, a més, només conserven 25 quilòmetres de litoral sense urbanitzar\nDiversos estudis institucionals i acadèmics sobre la problemàtica de l’aigua al País Valencià i sobre l’impacte dels camps de golf han pogut determinar quin és el volum d’aigua que anualment es malbarata en eixes instal·lacions. Als camps de 9 forats, que solen agafar entre 7 i 10 hectàrees de sòl, el consum és d’uns 70.000 metres cúbics d’aigua a l’any; als camps de 18 forats, que ocupen entre 40 i 60 hectàrees, el consum se situa entre els 300.000 i els 500.000 metres cúbics, i als camps de 36 o 54 forats, que solen ocupar més de 70 hectàrees, les necessitats hídriques es disparen per sobre dels 750.000 metres cúbics a l’any (l’equivalent a 300 piscines olímpiques). En aquest sentit, i amb dades actuals de l’Institut Nacional d’Estadística espanyol sobre el consum d’aigua diari per habitant, els recursos hídrics que es destinen durant un any al reg d’un camp de golf de 18 forats –que és el més habitual– equivalen al consum domèstic anual d’una població d’entre 5.000 i 10.000 habitants. Aquesta comparativa posa sobre la taula la falta de control de les institucions públiques –locals i autonòmiques– sobre l’ús de recursos finits i essencials com l’aigua, una factura que es pagarà molt cara en el futur.\nEl consum d’aigua d’un camp de golf |Paula R. Zapata\n“Aquest model econòmic de monocultiu turístic és insostenible. Si partim del fet que l’aigua que tenim és 50, que nosaltres augmentem les necessitats fins a 55 i que el canvi climàtic fa que augmenten fins a 70, l’aigua ha de vindre d’algun lloc. Alguns empresaris resolen açò fent irregularitats, però a llarg termini no hi haurà manera de solucionar-ho”, remarca Patricio García, director del Centre d’Investigacions sobre Desertificació (CIDE) i investigador del Consell Superior d’Investigacions Científiques (CSIC). “Ja ha passat a Ciutat del Cap o a Califòrnia: hi ha hagut temporades i mesos on només han tingut una hora d’aigua al dia per poder gastar a casa, i això vindrà. El que passa és que no hi ha lloc on anar-se’n; l’únic lloc on podrem migrar serà al nord d’Europa, que tindran unes condicions menys fredes que les actuals i per tant seran les principals zones receptores de població d’aquí a cinquanta anys”, opina el científic.\n“Els plantejaments són prou catastròfics, però des de l’administració i des de la política institucional hi ha eines i coses que es poden fer: saber quins són els recursos que tenim i quins tindrem en la previsió de canvi climàtic i desertificació, comptar amb la previsió de creixement de la població i amb les previsions de migracions que es donaran i augmentar els diners públics enfocats a fomentar polítiques, tant de producció o d’habitatge, que estiguen d’acord amb eixes limitacions climàtiques. No hi ha altra opció”, conclou García.\nDeserts de luxe\n“Fa més de deu anys vaig fer un treball d’anàlisi sobre camps de golf i recursos hídrics a l’Estat espanyol. Llavors les xifres que m’eixien ja mostraven les conseqüències nefastes per a l’aigua”, exposa Zulema Centeno, membre d’Ecologistes en Acció d’Alacant i professora d’economia a la Universitat d’Alacant. “Si estiguérem a Anglaterra, on plou molt, encara es podria fer un informe positiu, però som pràcticament al nord d’Àfrica. Les conclusions foren que no hi havia la necessitat de gastar aigua per crear zones humides enmig de deserts per a un entreteniment privat i elitista, tant per la insostenibilitat a llarg termini com pel malbaratament de l’escassa aigua disponible”. Segons un informe del CSIC de l’any 2016, més de 90.000 hectàrees de les comarques alacantines (una sisena part de la superfície total) es troben en procés de desertificació.\nEncara que la llei valenciana que regula els camps de golf els obliga a regar amb aigua depurada i a gestionar l’aigua contaminada i els residus generats, aquesta suposada eficiència no sempre és així. Per a Centeno, “el fet que per llei estiguen obligats a regar amb aigua depurada és una rentada de cara per posar-se l’etiqueta eco i esquivar així les crítiques sobre la seua activitat empresarial, sovint vinculada al sector urbanístic i turístic. També hi ha molta opacitat empresarial a l’hora de comprovar i fiscalitzar la depuració i el sanejament de l’aigua emprada que els exigeix la llei”.\nEl 60% dels camps de golf a l’Estat espanyol es troben enclavats als territoris de la costa mediterrània\nSegons un estudi de l’Institut Geològic i Miner espanyol (IGME) sobre aigües subterrànies i camps de golf, més del 60% dels camps de golf a l’Estat es troben enclavats als territoris de la costa mediterrània, just on es troben els dèficits hídrics més greus. En la investigació es mostrava preocupació pel model econòmic imperant al litoral, que multiplica el consum d’aigua. I és que les zones de clima mediterrani s’han d’abastir principalment de les aigües subterrànies, ja que patixen una gran escassetat d’aigua superficial –rius, tolls, marjals o aiguamolls.\nMalgrat aquesta perillosa limitació de recursos, l’estudi de l’IGME descrivia que els camps de golf havien extret volums importants d’aigua de qualitat del subsol que hauria d’anar per als usos prioritaris que determina la llei, com són l’humà i l’agrícola. En aquest sentit, el buit legal que empara el golf de manera difusa entre les activitats agrícola i recreativa permet a l’empresariat d’aquest esport d’elit beneficiar-se d’algunes subvencions europees i esgrimir algunes de les seues responsabilitats en relació amb les lleis que regulen el territori i el medi ambient.\nIrregularitats en la concessió d’aigües\nTot i que queda poc rastre de les irregularitats que es cometeren en el passat per part d’elits empresarials de la construcció i la promoció turística, és constatable que molts dels camps de golf que iniciaren la seua activitat abans que la llei valenciana de 2006 els regulara no disposaven de cap concessió d’aigües per part de les confederacions hidrogràfiques competents.\nD’altres, com els promotors de La Galiana Golf, a Carcaixent, en no disposar d’una estació depuradora d’aigües residuals (EDAR) a prop per a abastir-se –ja que llavors encara se n’estava tramitant la construcció–, van decidir, sense cap mena de fre judicial, “agafar tota l’aigua per al reg del camp de la captació subterrània. Vista la situació, la Confederació Hidrogràfica del Xúquer va emetre una autorització temporal per al pou, amb la qual han funcionat durant més de quinze anys”, denuncia Eva Tudela, membre d’Acció Ecologista Agró de la Ribera.\nUn altre dels grans problemes que comporta el reg dels camps de golf és l’ingent ús de plaguicides\nUn altre dels grans problemes que comporta el reg dels camps de golf és l’ingent ús de plaguicides, herbicides, fertilitzants i altres productes químics, que a la llarga poden provocar la contaminació irreversible de les aigües subterrànies. Aquest perill, tot i la controvèrsia, no ha aconseguit aturar l’activitat d’aquest negoci. “No és només la quantitat que necessiten a l’any, sinó també els químics que empren per a mantindre el grass sense cap mala herba, com el glifosat, que contamina l’aigua, el sòl i que pot arribar a contaminar rius i, de manera irreversible, aqüífers”, destaca Centeno, per a qui és molt important el concepte de petjada hídrica.\n“És igual de greu l’ús indiscriminat d’aigua per al golf i el turisme com el posterior procés de depuració o restauració de l’aigua, que requereix processos industrials molt complicats per tornar a ser útil”, detalla l’ecologista. I és que el dèficit hídric no només s’agreuja per un increment en el consum d’aigua del sector terciari i domèstic –sobretot en èpoques amb temperatures més elevades i de més afluència turística–, també és conseqüència de la pèrdua d’aigua que no s’arriba a depurar degut a la saturació que patixen les estacions depuradores d’aigües residuals del litoral valencià. Així és com partides senceres d’aigua contaminada i residual sense processar són vessades des de les plantes depuradores a la mar a través de tubs emissaris, una activitat il·legal que des d’Ecologistes en Acció del País Valencià duen anys documentant i denunciant.\n#JugarAmbAigua aigua camps de golf canvi climàtic especulació Medi Ambient Urbanisme\nGemma Martinez Paula Duran Fotografies | Mathías Rodríguez\n« La pesta sempre torna\nDifonent el llegat de Lady Marikarmen »


ENTREVISTA a Pitu Pujol: "La creu ha servit al cristianisme per marcar fites, termes i direccions tot cristianitzant elements pagans"\n1. Quin paper té el símbol de la creu en les marques termals del bisbat de Girona?\nLa creu com a símbol es remunta molt enllà en la història de la humanitat. En la tradició cristiana l’associem directament a la mort i resurrecció de Jesucrist, a través de la qual la humanitat aconsegueix redimir els seus pecats, però també podem dotar-la d’uns significats menys evidents: el braç vertical podria representar el cel i l’horitzontal, la terra; o també podria fer referència a Déu i a les persones o a la vida i a la mort.\nSigui com sigui, la creu ha servit al cristianisme per marcar fites, termes i direccions tot cristianitzant elements pagans o, simplement, creant termes de bell nou als encreuaments dels camins. Cal tenir en compte que aquests indrets, ja des de molt antic, han estat considerats llocs sagrats. Són espais dotats d’una gran càrrega simbòlica i, alhora, s’han vist relacionats amb una gran quantitat de llegendes negatives: comerç amb dimonis i bruixes, ànimes en pena vagant per allà... Són, per tant, llocs on ens podem perdre, i no només de manera física agafant un camí que no pertoca, sinó també espiritualment, ja que hom pot prendre un camí equivocat a la vida i deixar de seguir el camí de Déu. Aquest és el motiu principal per cristianitzar aquests llocs de pas.\nAixí doncs, hi ha dos significats prou clars pel que fa a les creus de terme. El primer vindria marcat pel seu caràcter funcional: assenyalar un encreuament de camins a la sortida o a l’arribada d’un poble; mentre que el segon està condicionat per un caràcter més metafísic: protegir espiritualment els caminants que es dirigien al poble. Aquesta protecció espiritual se cercava a través de la figura de Jesús crucificat i de la Verge i el Nen, ambdós personatges clarament identificats amb la victòria de la llum enfront de la foscor i les tenebres.\nCal tenir present que la por de transitar pels camins de nit va fer que molts viatgers busquessin la companyia de la creu, i és que hi havia la creença popular que els camins eren per als vius durant el dia, però per als morts durant la nit. Aquesta superstició té molt a veure amb la por a la mort i la cerca de la humanitat d’assegurar-se la protecció divina a través de mostres de veneració. La creu és, per tant, un element de protecció divina per a les persones que la segueixen, tant físicament com espiritualment.\n2. D'on prové el culte a les pedres?\nLes creus de terme estan relacionades de manera irrefutable amb la pedra, ja que aquest és el material amb el qual han estat bastides i esculpides fins ben entrat el segle xx. Així doncs, quan es parla de les creus de terme, es fa referència sobretot a creus de pedra, cosa que condueix inevitablement al culte a les pedres o —el que és el mateix— a la litolatria. El material petri s’ha utilitzat des de les primeres remors dels temps i això l’ha dotat d’una simbologia molt rica i específica. La pedra denota força, unitat, invariabilitat, perennitat i, sobretot, immobilitat.\nL’origen del culte a les pedres sembla que és oriental, ja que prové dels pobles semites, i va arribar a la península Ibèrica de la mà dels fenicis, tot i que segurament ja existien veneracions autòctones anteriors —menhirs i dòlmens—. L’adoració a una pedra determinada també va lligada a la idea de devoció anicònica de divinitats com Hermes, Apol·lo o Eros, quan les persones encara no s’imaginaven els déus amb forma humana.\nDe la mateixa manera que va passar amb altres cultes pagans, el cristianisme va adaptar el culte a les pedres en la seva religiositat. Ho va fer de manera progressiva, sense trencaments, sobreposant les seves celebracions a les ja existents, adaptant-les i dotant-les de noves significacions. Va construir ermites allà on hi havia cultes pagans, va col·locar creus sobre pedres venerades o, fins i tot, va marcar les pedres amb creus. D’aquesta manera, els espais i els elements pagans van ser reutilitzats pels cristians amb la convivència de símbols anteriors.\n3. Per què hi havia la necessitat de cristianitzar les marques que es feien als indrets importants?\nTal com s’ha anat explicant en les preguntes anteriors, aquesta necessitat ve fundada per dues raons. La primera seria la d’institucionalitzar una nova religiositat amb totes les connotacions que això comporta, és a dir, dotar l’espai públic de símbols i elements recognoscibles, però sense trencar del tot amb el llegat precedent. Seria, en certa manera, una actualització de les creences anteriors. No es vol trencar amb les creences ancestrals, sinó que es conserven els mateixos indrets però se’ls atorga nous valors.\nLa segona necessitat seria més civil, més quotidiana: el cristianisme va prenent cada vegada un caire més institucional i s’apodera no només de les funcions religioses, sinó també de les civils. Per tant, el fet de marcar els indrets importants amb creus fa que els espais sagrats no siguin només l’interior de les esglésies, sinó que els externalitza. Així doncs, la necessitat de marcar l’exterior és, en bona mesura, el desig de controlar el territori marcat.\n4. A la tesina estudies les creus de terme historiades que s'han conservat. Quina història és la que t'ha sorprès més?\nSón moltes les creus que he analitzat i estudiat per a realitzar aquesta tesina. Aquí només he compilat aquelles que tenen un cert valor artístic o històric, però n’hi ha moltes més que no formen part del treball i que tenen històries boniques darrere.\nNo obstant això, no em puc quedar amb una història en concret, sinó amb les històries que hi ha darrere de cada una de les creus. Cal recordar que aquestes mostres d’art van esdevenir elements que sacralitzaven l’espai públic i que durant la Guerra Civil la gran majoria de creus foren destruïdes. Per tant, el que mostra aquest recull de creus és la victòria de l’art davant de la inconsciència i és per això que totes elles són importants, perquè van sobreviure a la destrucció infligida per la ignorància. I hi van sobreviure sempre gràcies a la bona voluntat de les persones, de persones que simplement veien perillar el llegat artístic i històric del seu poble i van decidir recollir els fragments de creu trencats i amagar-los per a reconstruir-los en temps futurs.\nPer exemple, recordo com la gent de Bordils m’explicava que els milicians del Pont Major van destruir la creu gòtica preciosa del seu poble i que van amenaçar sota pena de mort qui en toqués les restes, però algú, de nit i anònimament, les va recollir i les va guardar a casa seva durant un bon grapat d’anys, arriscant la seva vida i la de la seva família. És gràcies a aquest petit acte de valentia que avui en dia encara es conserva aquesta creu.\nAquest és només un exemple dels molts que podreu llegir i analitzar a la tesina que he elaborat i de ben segur que, com més ens endinsem en l’estudi concret de cadascuna de les creus, més històries impressionants aniran sortint.


12 de February de 2021 1 d'October de 2020 per SuperAdmin\nGrup Català, responsable de Los Fruiters, també aposta pel Port Sec a Villena\nL’alcalde i els regidors d’Agricultura i Indústria es reuneixen amb Grup Català, important empresa fructícola que exporta a tots els llocs de l’món\nEl projecte del Port Sec i el node logístic associat a l’Corredor Mediterrani a Villena segueix cobrant força i guanyant suport de les principals empreses internacionals del nostre entorn.\nAquesta mateixa setmana han visitat les instal·lacions de el Grup Català, en la coneguda finca de ‘Los Fruiters’, els responsables polítics de la nostra ciutat per donar a conèixer aquest projecte a una empresa que és una de les principals empreses productores de fruita de llavor i pinyol a nivell nacional.\n“És important donar a conèixer a empreses de el calibre de Grup Català el projecte del Port Sec perquè ho facin seu també ja que és una cosa per a tota la ciutat de la qual es beneficiaran les empreses que major volum d’exportacions tenen”, ha destacat el Alcalde, Fulgencio Cerdán.\nAl costat de Cerdán van assistir el regidor d’Agricultura, Paco Iniesta, i el regidor d’Indústria, Javier Martínez, que van poder veure el funcionament d’una empresa capdavantera gestionada per la tercera generació, des dels seus començaments en 1950. Els responsables polítics van ser rebuts per d’Director de el Grup Catalá, Domingo Català, i pel responsable de l’empresa, Francisco García.\n“Hem transmès personalment el nostre ple suport a el projecte de Port Sec i Zona Logística per Villena ja que seria un revulsiu econòmic, funcional i d’ocupació molt important, no només a curt i mig termini, sinó sobretot per a les pròximes generacions, per al futur de la nostra ciutat “, ha assenyalat Catalá.\nDe Villena a el món\nL’empresa té actualment una producció pròpia de 2.500 hectàrees distribuïdes entre Espanya i França gràcies a les quals produeixen més de 100.000.000 de quilos de fruita anualment. El Grup Català disposa de 8 centres de producció repartits a Catalunya, Extremadura, Canàries i Els Alps (França), a més del seu magatzem a Villena a la finca ‘Els Fruiters’.\nLa ubicació del Port Sec a Villena pot beneficiar en gran mesura a empreses com Grup Català que treballen amb les principals cadenes de distribució d’Espanya i Europa. A nivell internacional aquesta empresa Villena exporta a països de l’Orient Mitjà, Amèrica del Nord, Amèrica del Sud i Àfrica.\nA Villena està previst, a curt termini, una inversió important a nivell de tecnificació de maquinària en magatzems així com un augment important en la plantació amb l’objectiu d’incrementar la producció en camp i assegurar així el projecte empresarial a la nostra ciutat a llarg termini.\nCategories Notícies Etiquetes Catafruit, exportació, fruita, grup catala, grupcatala, grupocatala, port, sec, Villena Navegació per les entrades


Osona disposa de 12 àrees d'autocaravanes\nEl Consell Comarcal inaugura oficialment el projecte “Osona, Territori Camper”\nOsona aposta pel turisme d’autocaravanes. La setmana passada es va donar el tret de sortida al projecte “Osona, Territori camper”, una iniciativa d’Osona Turisme del Consell Comarcal que ha comptat amb el suport de la Direcció General de Turisme de la Generalitat de Catalunya.\nEl cost total del projecte ha estat de 491.893,83 euros, i ha estat finançat en part per una subvenció de Plans de Foment i amb la col·laboració de la Diputació de Barcelona en la senyalització de les àrees. Es va iniciar el passat 2015.\nEl projecte consta de 12 àrees en total. N’hi ha 10 noves zones a Centelles, L’Esquirol–Cantonigròs, Les Masies de Voltregà, Manlleu, Prats de Lluçanès, Rupit, Sant Julià de Vilatorta, Sant Pere de Torelló, Torelló, Vilanova de Sau; i l’ampliació de 2 àrees ja existents Vic i Viladrau, i l’adequació d’un tram del camí Vora Ter a Sant Vicenç de Torelló i el camí Tres Fonts a Prats de Lluçanès.\nDurant la presentació oficial del projecte «Osona, territori camper» a Viladrau Foto: Consell Comarcal d'Osona


Tast Low Cost de Vins Parker | Entre ceps\nEl passat dijous, a 2/4 de 9 del vespre, a la botiga de El Petit Celler Barcelona, vam tenir l’oportunitat de tastar vins Parker amb més de 90 punts a un preu Low Cost (menys de 10€), un tast que va sorprendre per la seva qualitat i, sobretot, pels preus.\nDins dels 5 vins i caves degustats, hi van haver diferents qualificacions; hi ha qui va apostar per la Garnatxa d’Herencia Altés, d’altres van optar pel Rioja i el Ribera. Però, sense cap mena de dubte, el què va sorprendre més a tots els assistents va ser el cava Naveran Brut Vintage 2010, un referent dins dels caves Low Cost!\nL’altre vi que va destacar va ser el Vizcarra Senda de Oro, Ribera del Duero. Potser pel perfil dels assistents? Potser per ser un vi més actual, amb fusta subtil i molta fruita?\nDe totes maneres vam passar una bona estona amb molt bona companyia, i vàrem descobrir uns grans vins per diferents paladars a preus LOW COST.\nGràcies a totes i tots els que ens van acompanyar. Si voleu veure les fotos del Tast, les podeu trobar al nostre Facebook.


Il Fienile Inferiore Modigliana Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n-, Modigliana, Modigliana, Itàlia, 47015 - Veure al mapa\nMés informació sobre Il Fienile Inferiore\nAl visitar Modigliana, vosté es sentirà com a casa a Il Fienile Inferiore, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nIl Fienile Inferiore ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera, forn microones per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen piscina exterior, jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Modigliana, el Il Fienile Inferiore és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Allisat L’Oreal X-Tenso | Perruqueria Elena (Vilassar de Mar)\nInici » Bloc noticies » Allisat L’Oreal X-Tenso\nAllisat L’Oreal X-Tenso\nNOVETAT, ALLISADOR BRASILER.\nEs tracta d’un servei professional amb una tecnologia d’alta generació que permet aconseguir un resultat de llis únic amb la màxima cura de la fibra capil·lar.\nConverteix el cabell rebel, arrissat, indisciplinat i crespat en un cabell llis natural de llarga durada, amb una permanència de fins a 3 mesos.\nEl cabell es queda molt brillant, molt suau i molt flexible perquè és respectuós al màxim amb la fibra capil·lar.\nLa major innovació de X-TENSO MOISTURIST és que pots triar el tipus de llis que vols per al teu pèl, segons és el teu rínxol i segons són els teus gustos i necessitats.\nLa seva tecnologia nutri-catiónica aporta al cabell ingredients de tractament actiu, allí on més es necessiten.\nA més, aquesta tecnologia suposa una aportació extra de ceramides per al cabell, que és el que li dóna aquesta suavitat i allisat.\nI el que és més important, X-TENSO MOISTURIST és un allisat lliure de formol.\nPROTOCOL X-TENSO MOISTURIST\nEl primer que fan els especialista dels salons de bellesa autoritzats a fer aquest protocol és fer un diagnòstic de l’estat del cabell per veure en quin grau es pot allisar el cabell amb l’objectiu d’aconseguir els resultats més naturals i afavoridors.\nEl protocol inclou tres tipus de crema allisadora que s’aplicaran segons sigui el rínxol, el volum i el grossor del cabell.\nEs deixa actuar durant 15-20 minutos i s’aclareix bé.\nDesprés es passa una planxa específica que introdueix les ceramides en el cabell i s’asseca el cabell no del tot, en un 80%, i més tard una crema fixadora que mantindrem 10 minuts i després s’aclareix.\nAcabem amb l’aplicació de la mascareta Liss Ultime, que ha d’actuar 10 minuts, s’aclareix i passem a pentinar-nos davant la sorpresa de veure un cabell llis però amb moviment, molt natural i fins i tot amb algunes ones llargues del tipus a les quals llueix Gisele Bundchen,\nAdriana Lima, Isabelli Fontana i tota aquesta pedrera de talps brasileres que tallen la respiració.\nQUI POT FER-SE UN ALLISAT BRASILER X-TENSO MOISTURIST?\nQualsevol persona amb el cabell crespat, rebel o arrissat, amb el cabell natural o acolorit, que desitgi donar-li control mitjançant un servei d’allisat o reducció del volum, sempre sota el diagnòstic d’un professional. Les que teniu el cabell acolorit o amb metxes també, sempre que les metxes no superin el 30 % del total del cabell.\nEs tracta d’un protocol segur que nodreix i repara la fibra capil·lar.\nMANTENIMENT A casa: Els experts de L’Oreal recomanen l’ocupació de la gamma Liss Ultime de la Sèrie Expert per al seu manteniment a casa.\nA LA PERRUQUERIA ELENA NOMÉS TREBALLEM AMB PRODUCTES DE PRIMERA QUALITAT\nDEMANEN’S INFORMACIÓ SOBRE AQUEST PRODUCTE PEL TEU CABELL


Docència de qualitat - Patrimoni i Cultura - Campus d'Excel·lència Internacional Catalunya Sud - Universidad Rovira i Virgili - Tarragona\nEl clúster de Patrimoni i Cultura del Campus d’Excel·lència Internacional Catalunya Sud (CEICS) potencia la riquesa del patrimoni històric i cultural propi de la zona. L’entorn i la ubicació del CEICS, a l’arc mediterrani, constitueixen un lloc idoni per formar-se i treballar en aquest sector. Tres dels sis elements patrimonials de Catalunya reconeguts per la UNESCO es troben a la regió del coneixement de les comarques del sud:\nEl conjunt arqueològic de Tarragona\nL’art rupestre, que comprèn un arc entre el sud i el nord-est de la demarcació\nLa Universitat Rovira i Virgili (URV) ofereix formació de grau i postgrau d’Història i Història de l’Art. I conjuntament amb d’altres universitats i instituts de recerca, ha dissenyat un catàleg de màsters reconeguts internacionalment com ara el Màster en Arqueologia del Quaternari i Evolució Humana i el Màster en Arqueologia Clàssica. L’arqueologia i la prehistòria són dos àmbits d’excel·lència del CEICS.\nLa formació es veu reforçada amb la consolidació de dos instituts de referència:\nL’Institut de Paleocologia Humana i Evolució Social (IPHES)\nL’Institut Català d’Arqueologia Clàssica (ICAC)\nPatrimoni i cultura mediterrània\nLa URV a més, acull la seu de l’Euromed Permanent University Forum, una associació d’universitats que pretén crear un espai d’educació superior i recerca i promoure la col·laboració i el diàleg entre les institucions educatives de la Unió Europea, de l’est i el sud dels països mediterranis.\nCàtedra Unesco de Diàleg Intercultural al Mediterrani\nEstudiar Nutrició i Salut\nFormació de postgrau. Màsters\nEl subcampus de Patrimoni i Cultura del CEICS ofereix màsters interuniversitaris d’especialització.\nConeix els màsters oficials de patrimoni i cultura que s’organitzen conjuntament amb instituts de recerca, universitats i d’altres institucions nacionals i internacionals:\nArqueologia del Quaternari i Evolució Humana (Erasmus Mundus)\nSocietats Històriques i Formes Polítiques a Europa\nCiències Socials del Desenvolupament: Cultures i Desenvolupament a l'Àfrica\nConeix tots els màsters oficials que t’ofereix la URV\nFormació de postgrau. Doctorats\nSi tens interès en la formació avançada i vols apropar-te a les tècniques d'investigació, el CEICS posa a la teva disposició programes de doctorat de reconegut prestigi.\nTots els programes de doctorat en patrimoni i cultura:\nSocietats Històriques, Territori i Patrimoni (Menció de qualitat)\nConsulta tota l’oferta de doctorat\nComença a formar-te amb els graus oficials del CEICS vinculats als àmbits del patrimoni i la cultura.\nL’oferta de grau et servirà de base per adquirir coneixement en aquest camp i t’obrirà portes per continuar la teva carrera investigadora o professional.\nConeix tota la oferta de grau de la URV\nEls agents del CEICS organitzen jornades amb experts durant tot el curs. A més pots matricular-te en màsters propis i títols d’especialista universitari, especialitzar-te o reciclar-te amb cursos d’extensió universitària.\nAssabenta’t de l’actualitat formativa de la Facultat de Lletres\nConeix les activitats de divulgació i de formació de I’Institut Català d’Arqueologia Clàssica (ICAC)\nConeix les activitats de divulgació i de formació de l’Institut de Paleocologia Humana i Evolució Social (IPHES)\nLa Fundació URV t’ofereix la possibilitat de tenir un títol d’especialista universitari en conservació del patrimoni cultural


Bidlis o Bitlis és una ciutat de Turquia, capital de la província de Bitlis i del districte del mateix nom, situada al riu Bitlis a 25 km al sud-oest de la punta occidental del llac Van a entre 1400 i 1585 metres d'altura. Formada per barris separats pel riu i units per pont de pedra, molt pintoresca però de clima dur. La vall de Bitlis és l'única ruta que travessa les muntanyes del Taure per la conca de Van fins al Diyar Bakr i les planes de la Djazira. Per aquesta ruta van passar Xenofont i els deu mil i els governants de Bidlis van cobrar des de molt antic drets de pas i van dominar la plana de Mush. Té una població de 65.169 habitants.\nSota els abbàssides va pertànyer a les dinasties dels emirs d'Arzen (813-898) que van estar vinculats a la dinastia armènia per enllaços matrimonials i sovint per vassallatge; a les lluites que van esclatar vers el 813 per la successió del Califat, el capitost local, Musa ben Zorara es va constituir en una força autònoma amb el títol d'emir, però generalment va guardar fidelitat al ostikan d'Armènia, si bé en alguns moments fou independent durant els períodes turbulents. D'un passatge poc clar d'un historiador podria deduir-se que Musa estava casat amb una filla o néta d'Aixot IV Bagratuní, príncep d'Armènia. Vers el 867 Aixot I el Gran, gran príncep d'Armènia es va apoderar de part de l'Arzanene (emirat d'Arzen) en direcció al Tigris i l'any següent fou el príncep de Mardastan el que va ocupar la part oriental a l'emir Abul Makhra ben Musa ben Zorara. Fou després possessió dels emirs qaisites de Malazgerd.\nAl segle x el rei armeni de Vaspurakan (àrab Basfurdjan) va rebutjar el domini àrab i es va posar sota protecció de Bizanci que al seu torn havia recuperat la conca de l'Eufrates, i Bidlis i Akhlat van esdevenir viles de frontera. El 897 l'emir de Diyar Bakr, Ahmed ben Isa ben Shaikh, de la dinastia Shaybànida, cridat pels feudals de Vaspurakan, va atacar l'emir d'Arzen Abul Makhra ben Musa ben Zorara (que era lleial al rei d'Armènia) i el principat de Taron, en mans d'una branca dels Bagràtides. Ahmed va annexar Taron, l'emirat d'Arzen, i les muntanyes de Khoit i Sasun (que abans havien estat de Taron però ara pertanyien a Abul Makhra) el 898.\nEl 1207 Akhlat i Bidlis van caure en mans dels aiúbides que van instal·lar a la regió molts grups kurds. El 1229 el khwarizmshah Djalal al-Din Manguberti va devastar Akhlat però Bidlis i Van no devien patir els seus atacs perquè s'assenyala un període de prosperitat, especialment Bidlis esmentada com a centre cultural. El 1233 la població fou massacrada pel general mongol Tchormaghan però es devia recuperar; al cap d'uns anys va passar a domini d'Hulagu, l'Il-khan mongol de Pèrsia (abans de 1258); el ilkhànides la van dominar fins després del 1335.\nLlavors va esdevenir el centre d'un emirat kurd de la tribu ruzheki que va instal·lar una dinastia que va subsistir amb nombroses vicissituds fins al segle xix (1847), supeditat normalment als poder superior que exercien hegemonia a la zona: djalayàrides, timúrides, Qara Qoyunlu, ak koyunlu, safàvides i otomans. Qara Yússuf, emir dels Qara Qoyunlu, amb l'ajut de l'emir ruzhèquida de Bidlis, Shams al-Din, va aconseguir derrotar el governador timúrida de Van i Hakkari, Izz al-Din Shir i al governador Doladai d'Altzniq, i va recuperar les seves antigues possessions entrant a Kars, Ani i gran part d'Armènia. L'emir Sharaf Khan dels ruzhèquides (part final del segle XVI) es considerava descendent dels aiúbides; el seu nét Abdal Khan en canvi, va dir a Ewliya Celebi, en la seva visita el 1665, que era descendent dels abbàssides. En aquest moment l'emir cobrava el badj o dret de pas a les caravanes, i tenia el dret de cobrar el kharadj (impost de la terra) a la plana de Mush per concessió feta durant el regnat del sultà Murat IV (1623-1640); a canvi havia de mantenir una guàrdia a la ciutadella que havia de pagar directament; el governador otomà del kol (divisió administrativa) de Van cobrava l'impost de la djizya que pagaven els àrabs i jacobites de la ciutat; unes 70 tribus obeïen a l'emir o khan; la meitat de la ciutadella l'ocupava el palau d'Abdal Khan i la resta l'ocupaven unes 300 cases, que s'ajuntaven a les 5000 que hi havia als barris exteriors; la mesquita principal era la Sharafiyya (construïda per Sharaf Khan); segons Tavernier l'emir podia reunir de 20 a 25 mil cavallers; la població estava formada per kurds i armenis en majoria; el khan o emir enviava al pujar al tron un tribut a la Porta. El 1724 el khan o emir kurd de Bidlis, Muhammad Abid fou enviat per l'otomà Abd Allah Pasha Koprülü a conquerir Marand que pertanyia als safàvides; la resistència persa es va concentrar a la ciutat de Zunuz a uns 15 km, i al castell de Diza. Els perses foren derrotats en una gran batalla prop de Marand pels geníssers el maig de 1725 i Diza fou ocupada i destruïda.\nLlavors fou un kada del sandjak de Mush dins del wilayat d'Erzurum; després de la guerra russoturca de 1877-1878, va esdevenir un wilayat dividit en 4 sandjaks (Bitlis, Siirt, Mush i Genč) amb prop de 30.000 km² i 400.000 habitants. Segons Cuinet el sandjak de Bitlis tenia 5500 km² i 108000 habitants dels quals 70000 eren musulmans i 33000 armenis (a més de 4000 jacobites i 1000 yazidis) però les estadístiques oficials indiquen per 1892/1893 una població pel sandjak de 77.000 habitants (46000 musulmans). El 1898 Lynch estimava que la ciutat de Bitlis tenia uns 33.000 habitants (23000 kurds i la resta armenis i 200 jacobites); poc després una estimació russa assenyala 5100 cases, 3000 dels kurds, 550 dels turcs, i 1500 a armenis.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Bitlis&oldid=27083003»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 1 maig 2021 a les 22:47.


posté le 12-01-2013 à 19:35:34\nPetroni al país de Ruyra\nRessenya publicada a Núvol, 12/01/2013\nConsideri Josepmiquel Servià com un dels millors escriptors catalans tant en prosa com en poesia. Igual que els mestres tan admirats —Josep Pla, Mercè Rodoreda, Joaquim Ruyra— Servià posseeix el català ric dels escriptors d'antany amb una forta cultura al darrere. Pluja de sang pot constituir un ADN de l'autor de Palamós. El lector més exigent hi trobarà totes les seues qualitats amb les seues facilitats. En aquestes set narracions, majoritàriament situades al seu estimat Empordà amb una escapada a Barcelona i una altra a Venècia, s'hi respiren uns aires molt diferents. Josepmiquel Servià hi tracta temes com l'homosexualitat, l'amor impossible, la fugacitat de la bellesa servits per una prosa precisa, massa a vegades amb un tuf floralesc. No vull desflorar res al lector, però els amants de Servià s'estimen tant la beutat que van fins al final de llur lògica com el Soral de Belle du Seigneur d'Albert Cohen, en unes pàgines d'una bellesa inquietant. He pensat sovint en les millors escenes del Satiricó. En Servià és el nostre Petroni, però encara no ha trobat el seu Neró. La seua evocació de l'homosexualitat, amb tendresa i sarcasmes, rellisca com als millors llibres de Roger Peyrefitte, mordaç.\n' I fins i tot és possible que després de l'última reblincada del teu cos sobre el matalàs, ja de nou serè i reflexiu, t'enorgulleixi la certesa de saber que demà, a l'acadèmia, al gimnàs o a l'oficina, els teus companys continuaran pensant de tu que ets « tot-un-home». (pàg 30) El llibre de Servià apareix també com una geografia sentimental de la costa catalana amb descripcions inoblidables. ' Blanes, mirat des de la punta de l'espigó, s'oferia en una rècula meravellosa de cases petites, senzilles i blanques, clapejades dels més virolats colors. El conjunt feia l'efecte d'una immensa gavina, cercant la fauna, amb les ales esteses ran de la mar. ' (pàg 9) ' Les restes del vell castell de Sant Salvador i de l'enrunat monestir de Sant Pere de Roda ja no eren sinó ombres que jugaven amb el contralluml de la posta. ' (pàg 13)


El temporal deixa onades de fins a 7,8 metres i una ratxa de prop de 140 km/h a Portbou - Diari de Girona\nLa tramuntana posa en alt risc d'incendi sobretot la zona de l'Empordà Al Pirineu també es va registrar un cop de vent de més de 116 km/hora i a Girona ciutat, de 59 km/hora · La previsió és que la situació s'estabilitzi i per a avui el temporal marítim baixarà d'intensitat\neva batlle 27.03.2019 | 00:09\nEl temporal deixa onades de fins a 7,8 metres i una ratxa de prop de 140 km/h a Portbou Basili Gironès\nEl vent i la mala mar han estat protagonistes de les últimes hores. La tramuntana ha bufat de valent i ahir es va registrar una ratxa de prop de 140 quilòmetres a Portbou. Aquest fort vent com és habitual es va traduir en fort onatge en punts de la Costa Brava.\nSegons les dades de Ports de l'Estat, a la boia del cap de Begur es va assolir una onada de fins a 7,8 metres, pels volts de les set del matí. A causa del temporal, des del Servei Meteorològic de Catalunya es van activar alertes per vent i mala mar. I per aquest motiu, des de Protecció Civil de la Generalitat es va activar en fase de Prealerta el pla Procicat per la previsió de fort onatge.\nTot i el fort vent, els Bombers no van haver-se de mobilitzar per serveis destacats a la demarcació. En algun poble, per exemple, al Port de la Selva, el fort vent va fer cedir un arbre. Quant a les ratxes de vent més destacades d'aquest dilluns, com sol ocórrer, Portbou és al capdavant del rànquing, amb gairebé 140 quilòmetres per hora. Un altre municipi de l'Empordà on la tramuntana es va fer sentir de valent és Darnius,amb un cop màxim de 90,7 km/hora. A diversos punts del Pirineu de les comarques de Girona, com a la Tossa d'Alp, el vent també hi bufar amb intensitat i va deixar una ratxa de fins a 116,3 km/hora.\nAlt risc de perill d'incendi\nLa situació de fort vent va provocar una situació de risc d'alt perill d'incendi forestal en alguns punts de tota la província. Al mapa del Pla Alfa que publiquen cada dia des del Departament d'Agricultura i que ahir van mostrar els Agents Rurals a Twitter, s'hi podia veure que la zona de l'àrea de l'Empordà és on hi havia el color que indicava el risc alt de patir un foc forestal, i en especial a zones més seques, com pot ser l'àrea del cap de Creus.\nCal dir que fa molts dies que no plou i que la humitat sumada a aquests vents del nord pot fer tornar a repetir-se la situació. Ahir, sortosament, no es van haver d'actuar en cap ensurt.\nDurant els pròxims dies, el Servei Meteorològic informa que seguirà l'estabilitat meteorològica però demà al matí està previst que encara hi pugui haver moviment marítim tot i que amb menor intensitat.


MónNatura Pirineus reobre portes aquesta setmana amb el balanç de 16.000 visitants al 2014 | MónNatura Pirineus\nMónNatura Pirineus reobre portes aquesta setmana amb el balanç de 16.000 visitants al 2014\nMónNatura Pirineus reobre les portes aquesta setmana i encara el primer cap de setmana amb el cartell de complert. La bona temporada de neu ha permès la direcció recuperar les activitats pròpies d'aquesta època de l'any al centre, les raquetes de neu, i també una activitat que es va encetar fa dos hiverns i que aplega molt interès entre els visitants com és la construcció d'iglús. Però darrera aquestes activitats lúdiques, el centre que treballa en la sensibilització mediambiental torna a ser un equipament referent a aquesta zona pel seu treball en la recuperació de la fauna salvatge autòctona, la cultura de la sostenibilitat i també el coneixement de l'entorn.\nNomés l'any passat, MónNatura Pirineus, va rebre prop de 16.000 visitants que van participar a algunes activitats del centre però que també van visitar la vall, essent un motor econòmic i turístic consolidat del Pallars. MónNatura Pirineus, inaugurat l'any 2002, és un equipament de la Fundació Catalunya-La Pedrera que ofereix estades i activitats adreçades a tot tipus de públic amb una missió molt clara: sensibilitzar a la societat vers el desenvolupament sostenible i la conservació de la natura i el paisatge mitjançant activitats d'educació ambiental.\nEl centre està dotat d'un edifici bioclimàtic de més de 3.000m2 que utilitza energies renovables i es divideix en dues àrees: l'àrea d'activitats, espais ideals com a suport de les diferents activitats que es poden realitzar durant les estades; i l'àrea residencial i de serveis. A l'edifici hi ha un planetari, un auditori obert a activitats del centre i també per a ús d'entitats de les valls. Igualment hi ha un laboratori on anualment es donen cita durant dues setmanes els participants al programa Joves i Ciència, de la Fundació Catalunya-La Pedrera. Una ludoteca, una aula informàtica i un espai de lectura, juntament amb la nova sala del voltor, completen les estances que conformen aquest equipament, obert a famílies i escoles, essencialment.\nEntre les activitats més destacades hi ha la visita al centre de fauna salvatge del Pirineu i l'observació astronòmica.


arts visuals poesia il·lustració escultura art novel·la experimental teatre musical narrativa breu fotomanipulació\nturisme internacional plàstic fantàstic artista arts plàstiques cultura guionista il·lusionisme fusing glass conceptual cabaret vidre art postal pau montblanc joan rioné documentals comunicació visual samba tècnic de so polipoesia rock interpretació traducció gai curtmetratge titelles esgat la gran mentida còmic queer jordi mboixader anima orfebreria visuals televisió grafiti paisatge tarragona instal.lació\nAltafujazz , Antoni Pla Santamans\nÀMBIT ARTÍSTIC Música\nFer de l'art la meva expressió mitjançant la composició i interpretació de les melodies.\nLa idea que es repeteix és la creativitat i el sentiment.\nL'instant (CD), Kiffen Jazz Duo. Presentat per Sant Jordi.\nActuacions més representatives:\nLa Cova del Drac, Barcelona, 2002.\nInauguració de diverses exposicions a Barcelona.\nTeatre Fortuny, Reus.\nTeatre Metropol, Tarragona.\nDiferents cafès de la comarca de les Garrigues.\nAuditori Pau Casals, El Vendrell.\nClub de jazz Dick's, Vilanova i la Geltrú.\nInauguració d'una exposició al Tinglado, Tarragona.\nCastell de Tamarit, Altafulla.\nParticipació en el Festival de Jazz de Tortosa, 2010 i 2011.\nDirector del Festival Altafujazz 2011, Altafulla.\nPresident i fundador de l'associació Oilarts (col·lectiu per a la promoció Oiljazz).\nTot allò en què l'art hi sigui present.\nAntoni Pla Santamans


L'acceleradora valenciana i la companyia de consultoria busquen les millors solucions digitals per redefinir el futur del sector\nper Redacció VIA Empresa 05 de febrer de 2018 15:50\nLes oficines de Lanzadera\nLanzadera i CBRE s'alien per impulsar l'emprenedoria al sector immobiliari. Així, l'acceleradora de l'empresari Juan Roig i la companyia de consultoria i serveis immobiliaris han signat un acord per apostar pel desenvolupament de la innovació i les iniciatives emprenedores en aquest sector.\nA través d'aquest acord, Lanzadera se suma al Proptech Challenge de CBRE, "la primera competició dirigida al desenvolupament de solucions digitals i tecnològiques que redefiniran el sector immobiliari en el futur i que ha reunit en la seva primera edició més de 200 emprenedors i startups", segons ha informat la consultora en un comunicat.\nAl febrer, un jurat format per CBRE, Lanzadera i un grup d'experts independents, haurà de seleccionar la "idea més disruptiva" i la "startup de major impacte".\nA més de la dotació econòmica dels premis (6.000 i 10.000 euros respectivament) els guanyadors tindran accés a un programa d'acceleració desenvolupat per ambdues firmes.\nEn aquest programa els guanyadors podran beneficiar-se de l'experiència de Lanzadera en l'acceleració de startups, mentre que CBRE aportarà el seu coneixement del mercat i de la digitalització en la indústria.\nAquest acord està emmarcat en un nou tipus de programa que ofereix Lanzadera, Lanzadera Corporate, que "busca dinamitzar els processos d'innovació de les grans empreses mitjançant la connexió directa amb emprenedors, permetent captar talent, tecnologia i noves solucions destinades a aportar valor afegit als actors, en aquest cas concret, del sector immobiliari (propietaris, inversors, ocupants o visitants) i a la companyia".\nSegons el vicepresident de CBRE, Enrique Martínez Laguna, "aquest acord suposa una mostra més del nostre compromís amb la tecnologia, el desenvolupament digital i la innovació. A més, consolida encara més a Proptech Challenge com la iniciativa que revolucionarà el sector immobiliari al nostre país".\nPer a Javier Jiménez, director general de Lanzadera, "col·laborar amb CBRE a través del programa Proptech Challenge significa molt per a Lanzadera, amb ells podrem donar el millor suport als emprenedors d'un sector, l'immobiliari, en el qual fins ara no havíem aprofundit".


Holiday Lodge al Porto Mattinata Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMattinata Hotels apartament\nVeure tots els 97 allotjaments a Mattinata.\nVia del Mare - SP 53 Litoranea per Vieste a km 1,5 da Mattinata, Mattinata, Mattinata, Itàlia, 71030 - Veure al mapa\nMés informació sobre Holiday Lodge al Porto\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Mattinata, no busqui més enllà de Residence al Porto. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Residence al Porto asseguren una estada plaentera als seus clients. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, habitació familiar, lloguer de cotxes són només algunes de les comoditats que fan que Residence al Porto sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nL'ambient de Residence al Porto es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, insonorització, telèfon són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com bany, jardí. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Residence al Porto la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Mattinata.\nTots els tipus de viatgers (306)Parelles (124)Viatgers en solitari (9)Famílies amb infants petits (136)Famílies amb infants grans (16)Grups (36)