El Teatre-Auditori desgrana una temporada espectacular per celebrar el\nPresentant la temporada dels 25 anys del Teatre-Auditori. FOTO: Artur Ribera\nEl Teatre-Auditori desgrana una temporada espectacular per celebrar els 25 anys\nNoms com Emma Vilarasau, Luz Casal, Kyle Eastwood o Júlio Manrique visitaran Sant Cugat per celebrar el quart de segle de la sala\nper Cinta Caballé i Curto Periodista 10 juliol de 2018\nEl Teatre-Auditori de Sant Cugat del Vallès celebrarà els 25 anys amb diferents actes entre el 25 i el 30 de setembre, i amb una temporada que aposta per "garantir que aquells que ens coneixen gaudeixin d'una bona programació, i els qui encara no ens coneixen, tinguin propostes per descobrir-nos", ha apuntat Pep Tugues, director de l'equipament.\nUnes activitats, les de celebració de l'aniversari, que s'han presentat aquest 10 de juliol coincidint amb la tradicional festa de presentació de la nova temporada, la 2018-2019, a la sala santcugatenca, i que comptaran amb la participació d'artistes com Emma Vilarasau, Guillem Albà, Mag Lari, Carlos Núñez, BrodasBros i Brincadeira, a més d'algunes entitats de cultura popular i tradicional de Sant Cugat, i la presentació del llibre escrit per l'Eduard Jener que recull el més destacat d'aquest quart de segle.\nA la sala santcugatenca aquesta festa començarà amb un acte institucional el dia 25 de setembre i seguirà amb la música i el clown de Guillem Albà & La Marabunta amb la Festa dels 25 anys el dijous, 27 de setembre, a les 19.30 hores. El divendres, dia 28, a les 21 hores, Carlos Núñez oferirà el Concert participatiu 25. I també Teatre de Proximitat el dia 29 a les 17 i les 19 hores. Sota l'escenari, el Taller d'escenografia i la sala de màquines es convertiran en escenaris, juntament amb la sala escenari, per acollir diferents peces teatrals itinerants.\nDesprés de la marató de màgia del dia 30, es donarà el tret de sortida a la programació estable amb Un tret al cap, de Pau Miró. Des de llavors i fins al 10 de febrer, quan 25 il·lusions, del Mag Lari, tanqui la temporada, 42 espectacles passaran per la sala santcugatenca.\nD'aquests, 11 seran propostes musicals, 8 obres de teatre, 6 propostes de música clàssica, 4 de dansa, 3 de poesia i 2 d'òpera, a més d'una proposta de teatre-circ, humor, músical i màgia. Tot plegat, sense oblidar la celebració del festival Petits Camaleons els dies 6 i 7 d'octubre.\nEntre altres, de teatre es podrà gaudir de propostes com Un tret al cap, de Pau Miró; Pel davant i pel darrere, de Michael Frayn; Edip, de Sòfocles; o Davant la jubilació, de Thomas Bernhard. Ramon Mirabet, Sergio Dalma, Dúo Dinàmico, Luz Casal, Kyle Eastwood, Stacey Kent, Jarabe de Palo, Blaumut & ONCA, i Ismael Serrano hi posaran la música.\nEn clàssica, propostes com Somni d'una nit d'estiu, amb l'Orquestra Simfònica Sant Cugat, i Carmina Burana, de La Fura dels Baus, entre altres. I la dansa la posaran, entre altres, el Ballet Nacional Rus amb El llac dels cignes, i la Compañía Nacional de Danza, que durà fins a Sant Cugat El Trencanous.\nTambé els més petits tindran el seu espai, amb propostes com la de Dàmaris Gelabert, Guillem Tell amb El Petit Liceu, o els Concerts per a Nadons, a més del Festival Petits Camaleons.\nPel que fa a les localitats per gaudir de les diferents propostes, ja es poden adquirir les localitats per al Festival Petits Camaleons, així com per Kyle Eastwood, Ramon Mirabet, Luz Casal, Dúo Dinámico, Stacey Kent, Carlos Núñez i Blaumut & ONCA, entre altres.\nA partir del 5 de setembre es podran adquirir els abonaments, i la venda d'entrades general començarà el 12 de setembre.\nEl Teatre-Auditori Sant Cugat s'ha vestit de gala aquest dimarts, 10 de juliol, per acollir l'acte de presentació de la temporada setembre 2018-febrer 2019. Amb la platea plena, s'han anat desgranant les diferents propostes, alhora que diferents artistes anaven oferint tastos de les propostes a l'escenari.\nLa companyia santcugatenca de dansa Spirit of a Woman ha donat el tret de sortida a la gala, que ha comptat amb la música de Nelsa Baró, Selma Bruna, La Dàmaris, i Marcel Lázara i Júlia Arrey, a més de la màgia de La Melanie.\nUn acte que també ha comptat amb la participació de l'alcaldessa de Sant Cugat, Carmela Fortuny, qui ha apuntat que "es fa difícil triar entre les propostes", tot i apostar per Luz Casal, "pel seu compromís com a dona", així com "pel talent local".\nDiferents artistes han participat de la presentació, com Gerard Claret, Josep Ferré, Les Xandrines o Lluís Villanueva i l'Agnès Busquets, que han descrit breument les seves propostes.\nPer finalitzar l'acte, i com és una tradició, s'ha fet la tradicional foto de família. La primera, a la sala del Teatre-Auditori; la segona, a l'exterior donant forma a un 25 gegant, en homenatge a aquest quart de vida de la sala.


El govern espanyol facilitarà 14.000 MEUR de liquiditat a les comunitats - Empordà\nEl govern espanyol facilitarà 14.000 MEUR de liquiditat a les comunitats\nTorra diu que no són extres sinó que ja estan previstos al model de finançament\nACN 19.04.2020 | 16:55\nSánchez durant la conferència amb presidents autonòmics. EP\nSánchez durant la conferència amb presidents autonòmics.\nEl govern espanyol facilitarà 14.000 MEUR de liquiditat a les comunitats autònomes a través del model de finançament i del Fons de Liquiditat Autonòmica, entre altres. Així ho ha traslladat Pedro Sánchez als presidents autonòmics durant la conferència d'aquest diumenge. El ministre de Transports, Mobilitat i Agenda Urbana, José Luis Ábalos, ha apuntat que aquesta xifra és un agregat de diferents contribucions, amb un avançament d'alguns ingressos del finançament autonòmic, però també amb mecanismes extraordinaris de liquiditat. "Però hi ha una aportació extra, i extraordinari és l'avançament quan les comunitats estan plantejant problemes de liquiditat per pagar despeses i nòmines", ha argumentat Ábalos.\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, ha assegurat que els 14.000 MEUR per a les autonomies que ha anunciat Pedro Sánchez, en el marc de la reunió amb presidents autonòmics no són diners extra sinó que ja estaven previstos pel model de finançament. En roda de premsa, Torra ha defensat que l'Estat ha de pagar la crisi pel coronavirus i no els treballadors, ni els autònoms ni els emprenedors. En aquest context, ha reclamat que l'Estat faci "transferències directes" extraordinàries perquè, segons ha remarcat, "la factura del coronavirus no pot suposar un increment del deute de les comunitats autònomes".\nSegons Torra, el que ha fet aquest diumenge el govern espanyol és mantenir les bestretes que estableix el sistema de finançament per a les autonomies i això, ha remarcat, no és el que vol el Govern. "Demanem una liquiditat extraordinària i no la que ja estava prevista", ha insistit.\nTorra ha lamentat que el govern de Pedro Sánchez encara no hagi posat en marxa la gran majoria de les mesures econòmiques que calia aplicar com més aviat millor. I ha afegit que aquest retard "perjudicarà la sortida de la greu crisi econòmica".\nEl president català ha recordat que entre les mesures que el Govern va demanar a l'executiu espanyol hi ha un pla per a treballadors, empreses i autònoms, establir una renda de ciutadania, augmentar la liquiditat d'empreses, suspendre pagament d'impostos i el pagament de la quota d'autònoms i una moratòria de crèdits i hipoteques, entre d'altres.\nTorra afirma que la Generalitat haurà de gestionar el descofinament a Catalunya.


VILLAJOYOSA | SUCCESSOS\nMATILDE CAVA - 14/09/2021\nL'última víctima de violència masclista es va produir ahir a La Vila Joiosa i, posteriorment, el seu marit es llevava la vida tirant-se per un pont, deixant a tres fills menors orfes\nNombroses concentracions s'ha produït al llarg de la Comunitat Valenciana en repulsa a la violència masclista per l'últim cas d'una dona de 40 anys assassinada a les mans de la seua parella, que posteriorment, es va llevar la vida llançant-se des d'un pont al buit a La Vila Joiosa.\nEls fets es van produir ahir al matí i aquest matí nombroses localitats del territori de la Comunitat han realitzat un minut de silenci davant aquesta fatalitat, que continua sent una xacra per a la societat. Aquest atroç assassinat deixa com a resultat a tres fills menors d'edat orfes, per als quals i als familiars de la víctima, se'ls ha oferit suport psicològic, judicial i emocional per a afrontar aquest fet.\nL'ajuntament de La Vila Joiosa ha realitzat un minut de silenci per aquest acte atroç, encapçalat pel seu edil i acompanyat per tota la corporació, i ha decretat tres dies de dol oficial en la localitat i les banderes dels edificis municipals onejaren a mitja asta en senyal de duel durant aquest període.\nAl minut de silenci en repulsa a la violència masclista s'han unit diverses localitats del territori com Alacant, Sagunt i Benidorm. La Delegació del Govern en la Comunitat Valenciana també s'ha unit a aquest minut de silenci presidit per Gloria Calero des de la seu de la institució. A aquest acte ha assistit la subdelegada del Govern a Castelló, SoledadTen; el president de la Diputació de València, Toni Gaspar i la consellera de Justícia, Interior i Administració Pública de la Generalitat Valenciana, Gabriela Bravo, entre altres autoritats.\n“La societat ha de protestar enèrgicament davant aquesta vulneració dels drets”, ha dit Calero. “No ens podem acostumar a aquesta situació inaguantable, no podem normalitzar-la. Cal protestar i condemnar una i mil vegades”, ha afegit.\nAmb la confirmació d'aquest cas, el nombre de dones assassinades per violència de gènere a Espanya ascendeix a 34 en 2021 i a 1.112 des de 2003, quan es van començar a recopilar dades. El nombre de menors orfes i òrfenes per violència de gènere ascendeix a 19 en 2021 i a 323 des de 2013.\nEl Ministeri d'Igualtat s'ha sumat a aqueix minut de silncio i ha recordat que el telèfon 016, les consultes online a través de l'email 016-online@igualdad.gob.es i el canal del WhatsApp en el número 600 000 016, continuen funcionant amb normalitat les 24 hores, tots els dies de la setmana. En el 016 es pot demanar assessorament sobre els recursos disponibles i els drets de les víctimes de violència de gènere, així com assessorament jurídic de 8 h a 22 h tots els dies de la setmana, amb atenció en 52 idiomes i un servei adaptat a possibles situacions de discapacitat.\nEn cas d'una situació d'emergència es pot telefonar al 112 o als telèfons d'emergències de la Policia Nacional i de la Guàrdia Civil. En cas que no siga possible realitzar una crida i davant una situació de perill, es pot utilitzar l'aplicació ALERTCOPS, des de la qual s'enviarà un senyal d'alerta a la policia amb geolocalització. Aquests mitjans d'assistència poden ser activats per la víctima i també per qualsevol persona que conega o sospite d'un cas de violència de gènere, ja que parar aquesta xacra social és un deure de tota la societat.\nLa Vila Joisa es prepara per a albergar el Costa Blanca Beach Rugbi\nUn autobús s'encasta contra una farmàcia a La Vila Joiosa\nEl Viator Costa Blanca femení acaba en sisena posició l'Algarve 7s\nEl Viator Costa Blanca femení lluitarà per obtindre bons resultats a l’Algarve, Portugal


Puntualització al senyor Espinàs sobre l'avortament\nDepartament de Mitjans de Comunicació Social . Arquebisbat de Barcelona\nViernes, 27/01/2017 - 12:45\nJuan José Omella, arzobispo de Barcelona, tras su nombramiento el pasado noviembre. / EFE / ABEL ALONSO\nBenvolgut senyor Espinàs,\nL’arquebisbe de Barcelona vol puntualitzar les seves recents declaracions sobre l’avortament a les que vostè feia referència a l’article publicat aquest dijous, 26 de gener.\nMonsenyor Joan Josep Omella vol reiterar a través d’aquesta carta la defensa dels drets de les persones quan són trepitjats per qualsevol tipus de violència: la que reben els immigrants, la que imposa càrregues injustificades als altres i, especialment, a les dones.\nL’Església no judica ni margina les dones que avorten. Tot avortament amaga un drama, és un fracàs humà i social. L’Església sempre està disposada a comprendre, acompanyar i ajudar a totes aquelles dones que per les circumstàncies que sigui puguin prendre la decisió d’avortar. En aquesta qüestió hi esmerça molts esforços.\nLa intenció del senyor arquebisbe mai ha estat la d’equiparar l’avortament amb el terrorisme. En tot cas, demana perdó si alguna persona s’ha sentit ferida per les seves declaracions i recorda que l’Església condemna enèrgicament el terrorisme com qualsevol altra forma de violència.\nL’Església també respecte i valora les decisions preses en consciència, tal com defensa la darrera exhortació apostòlica 'Amoris Laetitia', sempre hi quan no es decideixin, interfereixin o lesionin drets fonamentals dels altres.\nFinalment, monsenyor Omella vol compartir amb vostè la resposta que va donar el passat 13 de gener a la pregunta formulada per una periodista on se li demanava la seva opinió sobre els avortaments. El senyor arquebisbe va dir que calia tenir la delicadesa i la voluntat ferma d’estimar, protegir i salvar la vida humana.\nEl Magisteri de l’Església és clar respecte a l’avortament: la defensa de la vida sempre i en qualsevol situació. Vol ajudar a tothom que l’estimi, la defensi i la protegeixi. L’Església defensa la cultura de l’amor i de la vida en contra de la violència i la mort.


Dipsalut participa a Madrid a les "Jornadas sobre Salud y Sostenibilidad" - Dipsalut\nDipsalut participa a Madrid a les "Jornadas sobre Salud y Sostenibilidad"\nLa vicepresidenta primera de la Diputació de Girona, Ma. Teresa Ferrés i el diputat i president de Dipsalut, Josep Marigó, han assistit a les "Jornadas sobre Salud y Sostenibilidad" organitzades per la Xarxa Espanyola de Ciutats Saludables de la Federación Española de Municipios y Provincias.\nAquestes jornades han tingut lloc a la Escuela Nacional de Sanidad, amb seu a Madrid, durant els dies 16 i 17 de juny i han estat inaugurades pel ministre de Sanitat i Consum, Bernat Soria. Al llarg d'aquests dos dies, s'han tractat altres qüestions que no s'hi relacionen estrictament, però que sí tenen incidència directa en la salut de les persones, com ara el canvi climàtic i les seves repercussions en la salut, la qualitat de l'aire i de l'aigua de consum, les polítiques de proximitat a l'HIV/SIDA, o les condicions i estils de vida en relació a la millora de la salut.\nLa Diputació de Girona, a través del seu organisme autònom Dipsalut, en fase de posada en funcionament, ha assistit a aquestes jornades per conèixer de prop els recursos existents per donar suport i assessorament a tots els ajuntaments gironins en les competències municipals de valoració dels riscos sanitaris, ja sigui dels establiments de venda alimentària com d'aquelles activitats que poden suposar un risc per a la salut. També és un eix estratègic de Dipsalut l'ajuda i la col·laboració per fer de tots i cadascun dels pobles i ciutats gironines, municipis saludables i municipis actius en la promoció de la salut dels seus ciutadans.


L'Agrupació Andalusa San Sebastián de los Ballesteros presenta la 45a edició de la seva revista - Diari de Sabadell\nUn dels assistents llegeix la nova edició de la revista / VICTÒRIA ROVIRA\nL'Agrupació Andalusa San Sebastián de los Ballesteros va presentar ahir a la tarda la 45a edició de la seva tradicional revista, després que l'any passat no ho poguessin fer de forma oficial per culpa de la pandèmia. L'entitat va organitzar un acte a la Masia de Can Rull on van assistir els socis de l'entitat i diversos representants polítics de Sabadell. Enguany, l'Agrupació ha decidit fer menys revistes en format físic, ja que el finançament per part d'empreses externes ha estat menor. Així i tot, enviaran un vídeo que repassa totes les pàgines de la revista a tot aquell qui ho desitgi.\nEl vocal de l'Agrupació, Francisco Lesmes, va ser l'encarregat de presentar la publicació als assistents a la presentació. La revista té diversos articles d'autors reconeguts arreu del territori català i andalús. Simón Saura, Ramon Burgués, Horacio Gutiérrez i Antonia Ortega són alguns d'ells. Les temàtiques són molt variades: des d'articles sobre religió a textos d'actualitat sabadellenca i cordovesa. Per exemple, Ramón Burgués ha escrit sobre la gran oportunitat que suposa per Sabadell ser Capital de la Cultura Catalana el 2024.\nJoaquín i Francisco Lesmes, membres de l'Agrupació, van ser els encarregats de presentar la revista / VICTÒRIA ROVIRA\nL'alcaldessa Marta Farrés va cloure l'acte i va felicitar a tots els membres de l'entitat per la feina feta en la revista. Després, els assistents van poder tastar una porció de salmorejo, un tipus de gaspatxo típic de Còrdoba. Dit això, el president de l'Agrupació Andalusa San Sebastián de los Ballesteros, Joaquín Lesmes, va explicar al D.S. que ahir va ser sigut un dia "especial" per l'Agrupació. "És la primera activitat que fem des que hi ha la Covid i estem molt satisfets de poder presentar la revista. Hi ha hagut un ambient molt agradable i familiar. Estem satisfets", va afegir.\nL'aforament a la Masia de Can Rull va estar limitat / VICTÒRIA ROVIRA\nPromoció de la cultura catalana i andalusa\nLa intenció de l'Agrupació és promoure la cultura catalana i andalusa en els seus afiliats a través d'esdeveniments a Sabadell. Per exemple, organitzen romeries cada any. Tanmateix, l'any passat no en van poder celebrar per culpa de la Covid i enguany també ho veuen complicat. "És una de les activitats més importants que fem, però la situació no ens deixa", explicava Lesmes.\nSebastián de los Ballesteros és, de fet, una població de la província de Córdoba (Andalusia) que, a més, al gener de l'any passat va signar un acord d'agermanament amb Sabadell. Com a curiositat, des de fa vint anys hi ha un carrer a la població andalusa batejat amb el nom de Sabadell.\nTemes:Agrupació Andalusa San Sebastián de los Ballesteros


Darrera avaluació final de segon de batxillerat viscuda al Cañada. El mon no avança, gira i així es reprodueix la mateixa discussió, amb la mateixa protagonista principal, de la primera vegada. Jo surto malparat perquè soc víctima d’una onada de reclamacions (3), cosa que fa vint anys que no patia. Els arguments no van gaire més enllà del fet que no volen suspendre (i cal entendre que sempre han viscut des de la idea que el seu voler és una raó suficient). Demà me’n vaig a Alemanya. Començo les meves darreres vacances de half-term, les quals si que enyoraré de ben segur.\nposted by Jordi at 21:28:00 0 comments\nLlegeixo a la premsa el dilema espanyol, l’article conjunt de 68 articulistes catalans. Trobo el terme dilema no gaire ben trobat. L’equiparació entre les dues possibilitats plantejades per l’article no presenta gaire simetria. La involució és una possibilitat real i segurament a hores d’ara ben probable, la independència és això que aquí diuen un “wishful thinking” que mai ningú no ha concretat en un projecte real, ni tampoc una estratègia o tan sols una tàctica per realitzar aquest projecte. La independència, no té garantida una majoria suficient, ningú sembla preocupat per veure com es podria aconseguir aquesta majoria i, aquest és l’argument més important, l’experiència de trenta anys d’autogovern no proporciona gairebé cap element que permeti albirar expectatives positives envers aquest estat independent. Les fugides endavant són incompatibles amb virtuts necessàries i fonamentals com la lucidesa o a la versió més nostrada, el seny. Al capdavall, a l’article és ben clara la manca d’ambdues coses. No té sentit el recurs constant a una interpretació de la història que no s’aguanta per enlloc i encara en té menys a les arnades mitologies, afegir-ne altres com parlar del “significatiu èxit d’integració que ha suposat la immersió lingüística”, una afirmació que constitueix pura i simplement no una errada sinó una mentida.\nLa lectura del llibre de Thomson ha estat un motiu per recuperar del fons de la llibreria, un dels llibres que me’n vaig dur de Hay-on-wye, The last days of Alfred Hithcock, una crònica dels darrers mesos de la seva vida escrita per David Freeman el responsable del guió de The Long Nigth, el film que podia haver clos la seva filmografia si Sir Alfred hagués viscut uns mesos més ( hi és inclòs també el guió de la pel•lícula). El guió era pràcticament definitiu i Hitchcock estava considerant qui podia ser la parella protagonista (Liv Ullman i Sean Connery). No és un llibre que aporti gaire claus per a la comprensió del treball del mestre anglès ( cosa difícil a hores d’ara) però és interessant per la descripció de com afrontà el seu final un personatge ben peculiar, fonamentalment pel fet que el personatge havia dominat completament a la persona. Crec que el fons de l’obra de Hitchcock és essencialment pessimista, malgrat ser més un mestre de la comèdia que del suspens, i en aquest sentit el relat de Freeman és congruent. El darrer Hitchcock és un home amb problemes greus de salut (associats amb l’obesitat però també l’alcoholisme), queixós de no haver viscut quan ja no tenia remei (no hi hagué vida més enllà de les pel•lícules) i poruc de la mort, tot i el seu intent de conjurar aquesta por amb jocs de paraules com el que feia quan es referia a ell mateix com The short Knight (el títol de Sir li fou conferit molt poc abans de la seva mort)\nEtiquetes de comentaris: cine, Hitchcock, vida\nposted by Jordi at 18:30:00 0 comments\nposted by Jordi at 18:57:00 3 comments\nGuild adventurer's hall\nl'abadia de whitby\nl'abadia de Rievaulx\nPasso el darrer cap de setmana a Yorkshire. Dormo a la ciutat de York i el dissabte, junt amb gent de l’institut, veiem alguns llocs del nord de la contrada. És la meva quarta estada a aquesta ciutat,així que suposo que em deu agradar. La catedral de York és l’emblema de la ciutat i tot Yorkshire. És la catedral gòtica més gran al nord dels Alps i segurament la que conserva una part major dels vitralls originals. La novetat ha estat la incorporació d’un museu al subsòl dedicat a l’evolució de l’edifici des del temps en que fou una basílica romana. El treball museístic és excel•lent. La catedral no és però l’ùnica joia de la ciutat. Trono a l’advernturer’s guild hall, el local del gremi de mercaders originat al segle XV, un exemple fantàstic de gòtic civil, i que segueix actiu i constituint una força viva de la ciutat. Un exemple viu i poderós de la entre nosaltres molt esmentada i poc present societat civil.\nposted by Jordi at 20:33:00 0 comments\nDes de que soc aquí només compro diaris el dissabte. Si no puc per alguna raó, llavors el diumenge. No tinc temps per gaire més. Compro, els dissabtes, The Guardian i una de les coses que mai no deixo de fer és llegir la columna de Ian Jack. Mancat de qualsevol fe a les columnes ordinàries, pròpiament informatives, només les d’opinió li donen un cert sentit al vell costum burgés, que substituí, segons Hegel, la lectura de les escriptures. Ian Jack és un bon escriptor i un dels pocs que d’alguna manera segueix el camí orwellià. Darrerament he estat llegint una recopilació dels seus articles aplegats al volum, the country formerly know as Great Britain i les meves impressions positives, però parcials, han estat del tot corroborades. Mr. Jack és un senyor a prop de la seixantena i els seus escrits són certament melancòlics. El seu tema fonamental, allò que dóna el títol del llibre, és recordar el caràcter profundament destructor del segle passat des d’un punt de vista cultural. La destrucció de Gran Bretanya és un procés, per ell, coincident i indestriable amb la desaparició de la cultura de la classe obrera, que fa seixanta cinc anys encara podia imaginar-se com la columna vertebral de l’imperi. Ian Jack descriu la desaparició dels cinemes de barri, la decadència de les ciutats costaneres amb una gràcia especial i prou habilitat com per fer veure que allò essencial, allò dramàtic, no és la desaparició d’aquestes petites coses de les que parla, sinó la de les certeses i conviccions morals dels habitants d’aquest mon, en el qual el consens entorn d’allò que Orwell denominava Common Decency era ferm i segur (potser, reprenent l’article del Ferran a l’avui d’avui, la diferència entre una gent amb una dignitat nascuda de la seva lluita pels seus drets i uns altres, als quals la ignorància sobre la realitat d’aquests drets, per ells naturals, acaba prenent-les-hi qualsevol possibilitat de dignitat) . Tot el llibre és prou valuós però un dels articles em va semblar especialment reeixit: el que clou el volum anomenat the best picture he ever saw, emotiu homenatge al seu poble nadiu i al seu germà, mort als vuit anys, poc abans del seu naixement.\nEtiquetes de comentaris: ètica, Orwell, Post-modernitat, UK\nposted by Jordi at 9:12:00 1 comments\nMe n'assabento a la feina ahir del discurs del president del govern espanyol a les corts. Faig córrer la notícia, la qual per ningú que vagi seguint l'actualitat, ni que sigui una mica per sobre, podria ser qualificada de sorprenent. Tanmateix, és freqüent una actitud de perplexitat, cosa que confirma des del meu punt de vista la gratuïtat del tòpic de la societat de la informació i també el fet que els meus companys de professió mantenen ferma la seva fe al principi d' "això no ens pot passar a nosaltres", contrastat amb altres gloriosos esdeveniments com la implantació de la LOGSE. Avui els diaris parlen de mesures doloroses i necessàries, tot insinuant amb més o menys força ,que és un ajustament necessari per que tot segueixi essencialment igual. Potser tinguin raó, i tant de bo sigui així, però podria ser que precisament allò que està començant a esdevenir sigui tot el contrari i que la festa s'estigui acabant\nEtiquetes de comentaris: Averanys\nposted by Jordi at 16:28:00 4 comments\nExcepcionalment, atès el panorama cultural del país, un dels èxits de la temporada està essent una coproducció parlada en italià, filmada quasi del tot a Itàlia i dirigida per un italià, el film de Luca Guadagnino, Io sono l’amore, tot i que, també cal dir-ho tot, la protagonista, i també productora del film, és l’actriu més emblemàtica del cinema “artístic” britànic, Tilda Swinton. El film de Guadagnino ha causat nombroses adhesions de molts espectadors però també un refús decidit d’altres. Jo l’he vist una vegada i, ara per ara, no en sabria prendre partit per cap dels dos bàndols. D’una banda em sembla indiscutible que el films assoleix moments d’una extraordinària bellesa, ajudats per una banda sonora realment extraordinària, la primera del seu autor John Adams més conegut pel seu treball dins del mon de l’opera. No em va agradar però la part final de la pel•lícula que em va semblar més aviat fàcil.\nLa proposta de Guadagino es podria definir com una revisió dels drames de família característics del cinema clàssic italià i que tingueren el seu màxim exponent a Visconti i segurament a la seva Caduta degli Dei. Els temps però han canviat i la delectació cal•ligràfica de Visconti és ben aliena a Guadagnino. Altres canvis són també significatius com el fet que el protagonista aliè a la família burgesa ja no és un intel•lectual ni un artista, sinó un cuiner, que la família ja no sigui purament italià, el personatge de la mare interpretat per Tilda Swinton és d’origen rus, o la disjuntiva moral en la que es mouen els negocis de la família, en la que la pura i simple gasiveria està per sobre de qualsevol consideració sobre la tradició o el prestigi del cognom.\nEtiquetes de comentaris: cine, Guadagnino, Swinton, Visconti\nUn tòpic molt repetit a un bon nombre d’històries vincula intel•lectualment la revolució americana essencialment a John Locke i els il•lustrats francesos. Hume generalment no és comptat dins del grup de pensadors influents. El llibre de Mark G. Spencer, Hume and Eighteenth-century America, està dedicat a examinar aquest tòpic i finalment a desmentir-lo. Spencer pren un partida gens apte per a mandrosos però del tot assenyat: examinar quins eren els continguts de les biblioteques americanes del anys anteriors a la revolució. Un treball plausible perquè es conserven els registres de gairebé totes les biblioteques públiques o privades. Las dades així obtingudes mostren que Hume fou una presència fonamental, cosa que corrobora les notícies que tenim de les subscripcions a les seves obres. El fet clar, però, és que encara que la recopilació dels assaigs filosòfics era ben coneguda, l’obra decisiva per establir la reputació de Hume fou la seva història de la Gran Bretanya (una mala notícia pels cervells massa especialitzats)\nCertament comprar un llibre no és el mateix que llegir-lo i per això, a més de la seva recerca de dades, Spencer ofereix un examen dels textos de l’època, per esbrinat la influència del pensador escocès. L’examen dels textos revela també clarament que Hume fou una referència clau, però equívoca, per dues raons bàsiques: en primer lloc, perquè a les obres de Hume trobaren suport tant els partidaris de la revolució com els que volien preservar els lligams amb la corona i, en segon lloc, perquè essent fonamental la qüestió religiosa, la fama de Hume feia problemàtic declarar-se com un seguidor massa aferrissat de les seves teories. És clar que la peculiar posició de Hume, el qual mai no subscriví les posicions dels whigs però que tampoc abraça la causa dels tories, afavorí aquesta ambivalència. Al capdavall, però moltes de les reflexions de Hume a la seva història foren una bona base pels que pretengueren que el camí revolucionari no s’oposava a la tradició constitucional britànica sinó que era la seva conseqüència.\nDiversos capítols estudien la relació entre Hume i algunes de les principals figures del moment. Així es fa palès el deute de Madison envers Hume, les crítiques envers l’esperit de facció que feu l’americà tenen un fonament indubtable a les reflexions de Hume, caracteritzades per una desconfiança clara envers qualsevol mena de faccionalisme, cosa que constitueix potser la principal lliçó del seu relat històric del segle XVII. Tot i que la influència és clara, és remarcable el fet que a les pàgines de Madison mai no es faci referència a Hume, un peatge segurament inevitable perquè no es sentissin exclosos els defensors de una previsible i plausible república cristiana. Un altre discussió on Hume tingué una influència determinant era la de si el govern republicà era possible no en una petita ciutat, sinó en un estat de grans dimensions. Hume no veia aquesta impossibilitat i els seu arguments foren citats per Madinson i Hamilton.\nMés complicada és la relació amb Jefferson que sovint ha estat presentat com un antagonista. Això és cert, però no és tota la veritat. Mentre que el darrer Jefferson refusà completament les posicions de l’escocès, les anotacions de les dècades anteriors a la revolució són el testimoni d’un interès ben viu.\nMés enllà de la disputa merament polític potser l’aspecte que més m’ha interessat del llibre és el seguiment fet amb una certa intensitat de la malaltia i la mort de Hume, la qual no fou un afer estrictament privat. La capacitat del filòsof ateu per afrontar la mort fou vista a l’època com una prova de la validesa del seu legat filosòfic, cosa que deixa clara, que encara a començament del XVIII, pels lectors, la filosofia tenia molt més a veure amb la direcció de la pròpia vida, en termes platònic amb l’aprendre a morir, que no pas amb picabaralles acadèmiques.\nEtiquetes de comentaris: Filosofia, Història, Hume, Plató, Política\nEspècies desaparegudes:el professor de grec\nAvui toca fer l’entrada que fa mil d’aquest dietari. És un fet joiós tot i que el dia no acompanya. No he gosat sortir de casa, perquè el dia és fosc, humit i insospitadament fred per ser el mes de maig i estic una mica refredat. Per fer una mica de celebració parlaré avui d’un film ben especial per mi mateix i molts dels lectors d’aquest dietari, el fellinià Amarcord.\nEl motiu és que vaig poder reveure la pel•lícula fa només uns dies. Agnes Varda és ara a Londres rebent l’homenatge del BFI que fa una retrospectiva de la seva carrera i va col•laborar al cicle de Screen epiphanies introduint el film de Fellini. Varda es mostrar a la seva ja avançada edat com una dona activa i aguda d’esperit. Mentre que normalment els altres hostes han triat films que veieren de joves, Varda ha triat una obra feta quan ella ja era una professional del cinema, un senyal inequívoc de modèstia ben entesa.\nVarda no feu un gran discurs per justificar la seva elecció, sinó que rememorà algunes escenes. És segurament allò que calia fer. Amarcord no és la pel•lícula més interessant, ni més ambiciosa de Fellini, però és possiblement la que conté algunes de les millors escenes mai rodades pel realitzador de Rimini i la que constitueix el millor exemple de la seva habilitat per dirigir les emocions dels espectadors, potser perquè tot concedint que Fellini no seria Fellini sense Rota, segurament cap altre dels seus films pertany tant, està tan definit, per la música de Nino Rota.\nAmarcord segueix sent a la seva enèsima visió un film hilarant, és també però un film que convida a la melangia per la manera com mostra la desproporció entre la imaginació dels humans i la normalment mediocríssima realitat. Una escena és especialment poderosa en aquest sentit i és la que jo personalment prefereixo de manera molt clara: la recepció del transatlàntic reial una nit de final d’estiu. Potser la millor representació mai feta de la banalitat i la fragilitat de les il•lusions humanes\nEtiquetes de comentaris: cine, Crònica personal, Fellini, vida\nposted by Jordi at 16:27:00 4 comments\nCom que totes dues noies han estat personatges d’aquest bloc em sento obligat a explicar avui que a la meva circumscripció, Westminter Nord, els laboristes han pogut fer front a l’avanç conservador. Així doncs la Karen Buck ha pogut retenir el seu lloc al parlament i la Jeane Cash, la candidata dels conservadors ha estat derrotada tot i tenir uns respectable 15000 vots enfront els 17000 de la seva adversària. Ho he sabut aquest matí mentre intentava esbrinar els resultats generals, perquè la BBC ha donat unes imatges de la proclamació de Karen Buck. La derrota de Cash ha estat un dels petits disgustos que ha tingut avui en Cameron, ja que Cash era una aposta personal del lider conservador. No em vaig adonar a les altres eleccions que la tradició mana que els resultats definitius de la circumscripció siguin llegit enfront de tots els candidats presents, per fer acabar l’elecció amb l’acceptació dels resultats per part de tothom.\nTothom ja coneix a hores d’ara els resultats. Molts pitjors pels conservadors del que es pensava fa uns mesos i força millor que algunes previsions recents. Aquesta tarda hom parlava del començament de les converses amb els liberals, per encetar una coalició que, si es produís, tindria com a conseqüència possible l’adopció d’un sistema electoral nou. Hi ha pocs dubtes que aquesta és l’opció més coherent si es tracta de fer un govern fort. Mentre que aquesta coalició gaudiria d’una majoria ample al parlament, la de laboristes i liberals no disposaria més que d’una majoria relativa.\nposted by Jordi at 19:21:00 0 comments\nA Catalunya tracto gent nacionalista, indiferent o anti-nacionalista en el sentit barceloní del terme, és a dir, espanyolista. Parlant seriosament, tothom hi està d’acord que l’actual discurs nacionalista no du enlloc. Varien els sentiments amb els que aquesta afirmació és enunciada o rebuda, però no l’afirmació. En aquest sentit vaig obrir el llibre de Guibernau, per un nacionalisme cosmopolita, amb una certa esperança que pogués donar algun instrument per ajudar a endreçar la situació. La professora Guibernau viu a Londres on treballa com a catedràtica de la Universitat Queen Mary i és una presència habitual als actes organitzats per la Fundació Cañada Blanch i el seu entorn sobre la realitat política catalana. La seva trajectòria és un senyal inequívoc de la seva competència. El seu llibre, però, no m’ha acabat de fer el pes. Fonamentalment ho he entès com una exhortació a no tenir complexes, tot mostrant que ser nacionalista no implica necessàriament cap mena de rusticitat, cosa que certament no dubtaria a subscriure i que tampoc cal discutir gaire. Una altra qüestió és donar per descomptat que la realització d’un programa nacionalista impliqui necessàriament una opció de progrés. Com ens passa sovint als catalans, el llibre acaba en el fons confonent un desig amb un projecte. Això ha tingut el resultats que estem veient a la política catalana i no és allò que s’hauria d’esperar d’un escrit de reflexió que fora més útil dedicat a esclarir les condicions de possibilitat del projecte. En d’altres termes, la repetició màntrica de l’afirmació que som una nació és un acte buit mentre no es generi un consens entorn d’aquesta afirmació que aplegui una majoria significativa de la població catalana, cosa que certament no és el cas a hores d’ara. La debilitat enfront de l’exterior neix de la desarticulació interna, però difícilment el país es pot articular des d’una tesi que diu ben poc a la major part dels seus habitants.\nposted by Jordi at 17:08:00 0 comments\nFa poc dies ha estat estrenat a Londres el darrer film de Roman Polanski, The ghost writer. Com a d’altres moments de la seva carrera, Polanski sembla atansar-se al cine d’Hitchcock i aquest cop ho fa d’una manera més convincent que el record que tinc de Frenetic, ajudat entre d’altres coses pel fet de tenir aquí un repartiment qualificable de brillant en conjunt mentre, que al film de fa vint anys hi tenia un Harrison Ford amb més limitacions. El protagonista del film de Polanski és un escriptor, interpretat per Ewan McGregor, contractat per polir les memòries d’un ex-primer ministre britànic, retirat i amb problemes per haver estat denunciat per violació dels drets humans. Aquest primer ministre, interpretat per Pierce Brosnan, és un home ben plantat, d’origen escocès i casat amb una activista política de forta personalitat. Els paral•lelismes amb Blair no poder ser més evidents.\nAtès que la trama és força important crec millor no dir-ne res. La pel•lícula no té la potència d’altres treballs del seu director, però és molt i molt entretinguda, en ella mateixa i especialment en comparació amb l’entreteniment ofert per la majoria de produccions actuals. Em va agradar especialment el final i el protagonisme que adquireix a la narració, un d’aquests objectes estúpids que van incorporant-se a la nostra existència, en aquest cas un navegador. La banda sonora d’Alexandre Desplat em va semblar especialment reeixida.\nEtiquetes de comentaris: cine, Hitchcock, Polanski\nposted by Jordi at 19:09:00 2 comments\nLa revista Sigth & Sound ha decidit fer al seu darrer número un llistat dels llibres més indispensables per a la biblioteca d'un cinèfil. El resultat ha estat força variat, com era d'esperar, però cinc llibres han emergit clarament com els més triats:\nThe american cinema d'Andre Sarris\nNotes sur le cinematogrophe de Robert Bresson\nQu'est-ce que le cinema? d'André Bazin\nAquests són els més esmentats potser la tria més curiosa ha estat la del britànic Chris Darke, el qual a més de l'obra de Bazin, inclou la República de Plató, La invención de Morel de Bioy Casares, les Il·luminacions de Benjamin i la societat de l'espectacle de Guy Debord. La llista de títols més destacats té un predomini francès, cosa que corrobora l'opinió dels que pensen la cinefília com un invent d'aquell país. Tots són d'un període molt semblant cosa que ens permet deduir l'edat dels col·laboradors de la revista. (per cert, ningú no esmenta els dos llibres de Deleuze) Conec de manera desigual aquests llibres. Res els anglosaxons. Només de manera indirecta el de Bresson ( que tindria moltes ganes de llegir), només parcialment el de Bazin i prou bé el de Truffaut, que podria qualificar des del meu punt de vista com llibre de capçalera. Hi ha esmentat també d'altres llibres ben interesants per mi: l'autobiografia de Buñuel, el llibre de Haliday sobre Sirk, les notes d'Eleanor Coppola sobre el rodatge d'Apocalypse now. Hi ha d'altres que he comprat darrerament tan interessants com aquest, que no han estat esmentats. El fet, però, és que darrerament tendeixo a comprar-ne menys i tot l'article té un cert to elegíac. La literatura cinematogràfica, està esdevenint cada cop més un record del passat, una víctima col·lateral de la invenció del vídeo domèstic i del DVD, un altre víctima com d'alguna manera també ho ha acabat essent la mateixa narrativa cinematogràfica,\nEtiquetes de comentaris: Bresson, Buñuel, cine, Hitchcock, Plató, Sirk, Truffaut\nposted by Jordi at 12:03:00 2 comments\nAvui és el dia del treballador. Festiu a gairebé tota Europa, no ho és pas aquí, ja que la festa s'ajorna fins el dilluns proper. Ha estat però una data significativa per anunciar la proposta de vot de The Guardian, el diari que constitueix el referent principal de l'opinió d'esquerra i de centre-esquerra. El diari s'ha pronunciat a favor dels liberals-democrates. El principal argument és que aquesta fora la millor oportunitat per efectuar la introducció d'un sistema proporcional que permetria un parlament capaç de reflectir més fidelment la imatge del país. Aquest és l'argument essencial però hi ha d'altres: el compromís assumit amb energia pels liberals aquests anys en defensa de les llibertats civils (en oposició sempre al laborisme governant) o el fet que la guerra de'Irak està fresca a la memòria dels anglesos, es segueix lluitant a Afganistan i només aquest partit és capaç de canalitzar la disconformitat amb la guerra de l'opinió pública. La impopularitat creixent del primer ministre és un altre dada a favor dels liberals-democràtes. Si les enquestes no s'equivoquen, hi podria un sobrepassament dels laboristes que suposaria un camí de retorn a la situació anterior a la primera guerra mundial. Potser serà una cosa episòdica o potser un senyal important de la caducitat d'una tradició política que fou la predominant a la segona meitat del segle passat.\nposted by Jordi at 15:31:00 1 comments


Els sindicats reclamen una llei que regule el teletreball - À Punt\nEls sindicats reclamen una llei que regule el teletreball\nCCOO i UGT exigeixen mesures al govern espanyol per a evitar que l’atur arribe al 19%.\nEl secretari general de CCOO, Unai Sordo, i el d'UGT, Pepe Álvarez / UGT\n01 de maig 2020 - 12:43\nEl teletreball ha desembarcat a Espanya de forma massiva de la mà de la pandèmia de coronavirus, però ho ha fet sense un marc regulador. Els sindicats majoritaris, UGT i CCOO, han aprofitat la roda de premsa virtual amb motiu de l’1 de Maig per a reclamar que es regule aquesta fórmula.\nEl secretari general d’UGT, Pepe Álvarez, ha mostrat recel per una manera de treball que, segons ell, és una “ganga per a les empreses”. Per això, ha reclamat una llei que regule el teletreball per a garantir que es compleixen els horaris i la desconnexió digital. El líder d’UGT ha admés també algunes de les virtuts d’aquesta nova forma de treball (com ara evitar les hores punta o els beneficis ambientals), però ha insistit en la necessitat de regular-lo també en els convenis col·lectius.\nPer la seua banda, el secretari general de CCOO, Unai Sordo, ha deixat clar que treballar a distància no pot ser equiparable a una espècie de desaparició de les jornades de treball i de distribució unilateral de les jornades realitzades per les empreses. "Cal tindre regulació, perquè hi ha risc de destrucció de jornades de treball", ha resumit.\nD’altra banda, els dos sindicats, han demanat al govern “remeis” per a evitar que la taxa de desocupació arribe al 19% previst per l’executiu de Pedro Sánchez. Els dos líders han admés que la situació és complicada, però han remarcat que dins d'aquest context és necessari buscar la forma que l'impacte sobre els llocs de treball siga el menor possible.


Donatella della Porta – IDEES\nDonatella della Porta és professora de Ciències Polítiques, degana de la Facultat de Ciències Polítiques i Socials i directora del programa de doctorat en Ciències Polítiques i Sociologia a la Scuola Normale Superiore de Florència, on també dirigeix el Centre d’Estudis dels Moviments Socials (Cosmos). Les seves línies d’investigació se centren en els moviments socials, la violència política, el terrorisme i la corrupció. Ha dirigit el projecte Mobilizing for Democracy sobre la participació de la societat civil en els processos de democratització a Europa, Orient Mitjà, Àsia i Amèrica Llatina. L’any 2011 va ser guardonada amb el premi Mattei Dogan en el camp de la sociologia política. És doctora honoris causa per les universitats de Lausana, Bucarest, Göteborg, Jyvaskyla i la Universitat del Peloponès. És autora i editora d’un total de 90 llibres, 150 articles de revistes i 150 contribucions en volums editats. Entre les seves publicacions més recents hi ha Legacies and Memories in Movements (2018) i Contentious moves (2017).\nConflictes territorials de sobirania: una perspectiva des de l’estudi dels moviments socialsRevista IDEES Núm. 45


Torrente de Cinca Massalcoreig, F.S.: LA VICTÒRIA MÉS FÀCIL DE LA TEMPORADA\nLA VICTÒRIA MÉS FÀCIL DE LA TEMPORADA\nAquest dissabte va arribar la victòria més fàcil del que portem de temporada. Fins ara totes les victòries havien set mol ajustades, amb una diferència màxima de quatre gols. La d'aquest dissabte, però, va arribar fins als deu gols de diferència. 12-2 va acabar sent el resultat final d'un encontre en que els nostres jugadors van passar molt per sobre d'un gairebé inoperant Conca D'allà.\nEl partit ja quedava vist per sentència en una primera meitat que finalitzava 6-1. El gol visitant, que significava el 2-1 en aquell moment, arribava en un dels pocs xuts amb cert perill dels d'Isona en els primers vint minuts.\nPer part del Torrente-Massalcoreig, els autors dels gols van ser Javi, Jaume i Óscar, cadascú amb dos gols. Destacar l'estrena golejadora de Jaume; fitxatge d'aquesta temporada i que fins ara no havia tingut massa sort cara a porteria. Aquesta mala, per fi, es va acabar, i no pas de mala manera, ja que a aquests dos gols marcats a la primera meitat se'n sumaria un altre aconseguit als tres minuts de la segona.\nI és que a la segona meitat es va repetir el parcial aconseguit als primers vint minuts. Jaume, Gerard, en dues ocasions, Bieto, Barneo i Óscar van marcar sis gols més pel nostre equip. Hubert feia el gol visitant.\nEn resum, una victòria bastant plàcida i que serveix per sumar tres punts més en una ratxa de sis triomfs consecutius a l'espera de visitar el dissabte que ve el Juneda, l'últim classificat del grup.\nTorrente-Massalcoreig: David, Juanma, Jaume, Óscar, Javi - Oliver, Fran, Mingo, Bieto, Barneo, Gerard\nConca D'allà: Valentin, Isaac, Jordi, Aubets, Paulo - Óscar, Tartera, Danilo, Hubert, Arnau\nEntrenador: Francesc Xavier Badia


IMA - Apuntar-se Activitats\nel llibre “Alcemos la voz” de l’Association Solidarité Féminine\nUn recull de testimonis de mares solteres del Marroc i les seves filles i fills, elaborat per l’Association Solidarité Féminine (ASF).\n“Són elles i ells els qui prenen la paraula per a narrar-nos les seves lluites: contra una societat injusta i intolerant, contra l’analfabetisme, contra la irresponsabilitat de determinats homes, contra la ignorància i els prejudicis. Ens brinden les seves vivències.” Aïcha Ech-Channa, presidenta d’ASF\nPreu: 9,05€ socis d'IMA, 9,95€ no socis, més 3,15€ de despeses d'enviament (si optes pel pagament en persona i reculls els llibres a la nostra seu et descomptem les despeses d'enviament).\nIntrodueix les teves dades, sense oblidar la teva adreça completa perquè puguem fer-te l'enviament.\nAdreça: Municipi: Codi Postal:\nNombre d'exemplars: 0 1 2 3 4 5\nForma de pagament: En persona\nTransferència, al compte ES77 0081 0028 6300 0131 7832\nSI, vull rebre informació per correu electrònic\nNO vull rebre més informació per correu electrònic\nEn compliment del Reglament General de Protecció de Dades, t'informem del següent:\nEl responsable de les dades facilitades lliurement és Amics dels Infants del Marroc (NIF G62555859), amb seu a l’av. Diagonal, 365, 1r 2a, 08037 Barcelona, telèfon 934883445 i correu electrònic ima@amicsinfantsmarroc.org. IMA tracta les dades que ens facilites per tal d'oferir el servei sol·licitat, així com, si ens ho autoritzes, per a enviar-te informació per correu electrònic sobre els serveis i activitats que efectua l’entitat. Si us plau, fes-nos saber que vols seguir rebent informació a través d’aquest mitjà.\nLes dades proporcionades es conservaran mentre es mantingui la relació o durant els anys necessaris per complir amb les obligacions legals. Les dades no se cediran a tercers excepte en els casos en què hi hagi una obligació legal. Tens dret a obtenir confirmació sobre si Amics dels Infants del Marroc està tractant les teves dades personals enviant un correu electrònic a ima@amicsinfantsmarroc.org. A través d’aquest correu també tens dret a accedir a les seves dades personals, rectificar-les o sol·licitar la seva supressió quan ho consideris convenient.


Sistema únic d'adaptació integral, format per un canapè d'obertura motoritzada amb comandament a distància i amb un gran magatzem en el seu interior de fàcil accés, juntament amb la base 3D Spine Adapta de gran confort, ergonomia i amb un disseny que li ofereix una transpirabilitat , higiene i durabilitat excel·lent. L'estructura del somier 3D Spine és de gran robustesa i està formada per suspensions en fusta flexible i elàstica que ofereixen una adaptació progressiva.\nEstructura del canapè\nEstructura de fusta d'alta resistència i estabilitat. Bastidor a nivell del sòl per evitar l'entrada i acumulació de pols. Dissenyat especialment per donar un espai extra. En les versions amb somier fix o tapa entapissada, malla 3D incorporada en la seva cara inferior per protegir el contingut de l'entrada de pols.\nObertura motoritzada en totes les versions mitjançant motors d'alta qualitat que aixequessin la tapa de forma suau i segura amb comandament sense fil, juntament amb el sistema STAND BY de baix voltatge, per la seva seguretat. Obertura lateral per a la versió amb base 3D spine de motor, i obertura frontal per a la versió amb base 3D Spine fixa.\nEstructures de suspensió en fusta molt flexible, d'alta adaptabilitat, amb amortiment i rotació, que ofereixen una sustentació progressiva, sense pressions. La distribució perfecta a cada part del seu cos.\nEstructura de la làmines 3D\nZones de descans diferenciades i personalitzades: cervical, espatlles, lumbar, cames i peus. Evitant punts de pressió, afavorint la circulació sanguínia i obtenint el millor confort.\nOpció frontal i capçal en una sola peça en mesures matrimonials.\nPeça subjecta matalàs final metall. Peça subjecta matalàs lateral metall.\nComandament obertura canapè sense fil.\nSincronitzador per articular simultàniament tots dos somiers.\nAMPLES: 90, 105, 120, 135 (2x67,5), 150 (2x75), 160 (2x80), 180 (2x90) i 200 (2x100).\nLLARGS: 180, 190 i 200.\nMatalàs de làtex Dimaflex Pure Talalay\ndes de 1.499,00 €\n1.349,10 € (IVA inclòs)


El "Màgic Elixir" de Joan Font i Alberto Garcia Demestres allibera el seu encanteri sobre els Amics de l’Òpera de Sarrià - SIESTV\n28 nov. 2015 El "Màgic Elixir" de Joan Font i Alberto Garcia Demestres allibera el seu encanteri sobre els Amics de l’Òpera de Sarrià\nDimecres al matí, al Teatre de Sarrià, es va presentar “El Màgic Elixir”. Es tracta d’un espectacle en català basat en una de les òperes més importants i famoses de la història de la música: “L’Elisir d’Amore”, de Gaetano Donizetti.\nÉs una adaptació de Joan Font, fundador de Comediants, que alhora en farà la direcció escènica i amb els textos i la creació musical del compositor Alberto Garcia Demestres. La direcció artística i la preparació musical va a càrrec del reconegut tenor Raúl Giménez. Darrera d’aquest projecte hi ha l’experiència i la direcció de l’Acadèmia Concertante, amb una trajectòria innovadora i consolidada en l’ensenyament musical.\nEl “Màgic Elixir” explica la història de set joves d’avui en dia. Dos músics i cinc cantants que estan nerviosos i emocionants perquè arriben les Festes de Primavera. Tots formen part d’una nova companyia d’òpera i encara no saben com participaran en aquests esdeveniments. Reben un whatsApp que els hi diu: “farem l'”Elisir d’Amore” de Donizetti!”. Mentre assagen i van muntant l’òpera, apareixen relacions personals, jocs d’interpretació, moments divertits i surrealistes. Fins que finalment, “El Màgic Elixir”, farà el seu efecte i acaba creant un cant a l’amor i a la primavera, “que la sang altera”.\nÉs un espectacle pensat per a tots els públics. També anirà dirigit al públic escolar que tindran sessions especificades i adreçades a alumnes del Cicle Mitjà i Superior d’Educació Primària i del primer cicle d’Educació Secundària.\n“El Màgic Elixir” s’estrenarà avui dissabte 28 de novembre a les 20.00 hores al Teatre de Sarrià però hi haurà 3 oportunitats més de veure-la: diumenge 29 de novembre a les 12.30 hores, dissabte 12 de desembre a les 18.00 hores i diumenge 13 de desembre a les 12.30 hores.\nEl Màgic Elixir, espectacle, L'Elisir d'Amore, òpera, teatre de sarria


IniciConeix ESDiNotíciesLESDi signa un conveni universitat-empresa amb CARPYEN [+altres noticies]\nDESTACADES: del 15 al 21 de setembre\nLESDi signa un conveni universitat-empresa amb CARPYEN [+altres noticies]\nL’ESDi signa un conveni universitat-empresa amb CARPYEN\nL’ESDi i l’empresa d’il·luminació Carpyen han signat un conveni de col·laboració Universitat-Empresa per desenvolupar-se en el curs acadèmic 2016-2017.\nEl projecte amb l’ESDi es desenvoluparà en el marc de l’assignatura de "Disseny d’Il·luminació", de 4t curs de l’itinerari de Producte i tindrà per finalitat "el disseny de nous conceptes de làmpades per consum domèstic".\nL’objectiu està centrat en propostes de disseny de producte aplicades en la utilització de materials i mètodes utilitzats per la empresa, transferint aquest coneixement i experiència per la realització de nous productes.\nAntoni Mañach participa en la 4ª Trobada Nacional d’Associacions de Disseny\nEl profesor de l’ESDi Antoni Mañach participarà els propers 22 i 23 de setembre al 4o Encuentro de Nacional de Asociaciones de Diseño de Málaga. Mañach formarà part d’una taula rodona per realitzar un codi deontològic per a la professió, ajudant en la redacció d’aquest amb consells fruit de la seva investigació del DEA en codis deontològics.\nLes Trobades Nacionals d’Associacions de Disseny són projectes anuals desenvolupats per la Red Española de Asociaciones de Diseño READ i altres associacions col·laboradores per facilitar un espai comú d’anàlisi i proposta de processos o situacions relacionats amb l’exercici del disseny per part de tots els actors que hi participen i també per establir i reforçar aliances amb professionals, centres de formació, empreses i institucions punteres i així exemplificar el benefici que un correcte ús del disseny aporta.\nEl projecte MOS del graduat Albert Gil, publicat al blog de disseny More with Less\nLa revista digital More with Less ha publicat aquesta setmana un article sobre MOS, el joc de tres eines (forquilla, cullera i ganivet) que conformen el PFGé del graduat en Disseny menció Producte Albert Gil Aquestes tenen com a objectiu provar d’equiparar la velocitat d’ingesta a la velocitat metabòlica pel desenvolupament d’una correcta i adequada digestió. El projecte es planteja en dues vies d’intervenció, en què l’eina no només esdevé un element funcional per nodrir-se, sinó també un objecte carregat d’intencions i valors. Podeu veure l’article complet\nNova convocatòria per al CLUC\nLa finalitat d’aquest examen és certificar el nivell d’anglès dels candidats a través d’un únic examen interuniversitari inèdit en cap altre lloc del territori espanyol. De fet, la prova està pensada perquè amb un sol examen es pugui obtenir el nivell B1, B2.1 o B2.2, en funció del resultat.\nEl CLUC va dirigit a l’alumnat, el PAS i el PDI de totes les universitats catalanes. També per al públic general que necessiti acreditar el nivell de coneixement d’anglès i que sigui major de 18 anys.\nTots aquells que estiguin interessats en certificar el seu nivell d’anglès, podran inscriure, del fins al 11 d’octubre, a la convocatòria de novembre de l’examen CLUC d’anglès.


La Generalitat obligarà a retirar el monument franquista de Tortosa\nAmb la nova llei de memòria, se sancionaran els municipis que no eliminin la simbologia feixista\n4 min. Barcelona 25/11/2019 21:41\n651x366 El monument franquista de Tortosa / Tjerk van der Meulen El monument franquista de Tortosa / Tjerk van der Meulen\nMolts dels símbols que Franco va deixar –des d’un primer moment va tenir clar que volia impregnar carrers, places, segells i monedes amb el seu llegat– persisteixen. El cens de simbologia franquista del Memorial Democràtic elaborat el 2010 n’identifica 3.647 arreu del territori català. Entitats i associacions fa anys que demanen que aquest cens s’actualitzi, però fins ara no s’ha fet. Ara com ara, el cens tampoc és consultable per una qüestió tècnica, segons fonts del Memorial Democràtic. Però tot pot canviar aviat amb la nova llei de memòria catalana que està previst aprovar entre finals d’aquest any i principis del vinent. Fins ara, la Generalitat deixava en mans dels municipis retirar aquests símbols, però la nova llei de memòria catalana, a diferència de la llei espanyola, preveu obligar els governs locals a retirar els monuments franquistes i, en el cas que no ho facin, sancionar-los. El responsable de l'Observatori Europeu de Memòries de la Universitat Barcelona i un dels historiadors que va elaborar el cens del 2010, Jordi Guixé, creu però que als ajuntaments se'ls ha d'acompanyar: “La nova llei hauria de contemplar també programa de subvencions, sinó no veig possible que en pugui assumir el cost. S’ha de fer projecte amb cara i ulls”.\nAmb la nova llei es vol evitar que es repeteixin casos com el de Tortosa. El Parlament va aprovar una moció per retirar el monument franquista el 10 del març del 2016 sense cap mena de consulta ni dilació. Però aquella moció va caure en un sac buit. El 28 de maig la conservació del monument es va sotmetre a un referèndum, i va guanyar l’opció de mantenir el monument. Això sí, reinterpretant-lo, cosa que no s’ha fet. "Treballem amb la voluntat de complir amb el calendari previst i impulsar la reinterpretació del monument dins aquest mandat", assegurava el març del 2017 l’alcalde convergent d’aleshores, Ferran Bel.\nLa Generalitat s’obre a sufragar la retirada del monument franquista de Tortosa\nHan passat més de dos anys des del referèndum, i el monument de Tortosa continua sent com el va deixar Franco: una piràmide de ferro forjat de 45 metres foradada per orificis de metralla que es van transformant progressivament en ciris i creus que es va construir el 1966 per commemorar el 25è aniversari de la victòria franquista a la Batalla de l’Ebre.\nEl monument franquista de Tortosa busca propietari\nHi ha hagut també una lluita legal per retirar el monument: el 30 de maig del 2016 l’advocat madrileny Eduardo Ranz, especialista en memòria històrica, va presentar una demanda als jutjats en què demanava la retirada del monument i l’elaboració d’un catàleg de vestigis franquistes. Però el jutjat va desestimar la petició al constatar que el monòlit no pertany a l’Ajuntament de Tortosa. I aquest ha sigut l’altre argument per no moure el monument: no està clar qui n'és el propietari. Va costar 4 milions de pessetes, que van pagar el bisbat de Tortosa, la Diputació de Tarragona i la dictadura franquista. ¿La Diputació de Tarragona n'és, doncs, la propietària? ¿O la Confederació Hidrogràfica de l'Ebre perquè està sobre el riu? ¿O el ministeri de Foment perquè està sobre un pedestal?\nOfensiva contra els símbols del franquisme\nEl monument de Tortosa és molt visible, però hi ha molta simbologia franquista més que perdura: hi ha tombes, làpides, grafits, relleus, vitralls, monuments o plaques d’habitatge... I fins i tot hi ha municipis –fora de Catalunya– amb el nom del dictador, com Llanos del Caudillo. El procés per retirar o reinterpretar aquesta simbologia és llarg i lent. Els vestigis franquistes continuen escolant-se en el relat del passat. El 2008 el Parlament Europeu va aprovar commemorar el Dia Europeu de les Víctimes del Nazisme i l’Estalinisme. Un any abans no hi va haver acord per condemnar el cop d’estat de Franco del 1936. El pacte del silenci i de l’oblit que es va fer durant la Transició també ha tingut conseqüències en la memòria col·lectiva. Molts tortosins creien i estaven convençuts que el monument del riu era un homenatge a totes les víctimes. Pocs sabien que només es recordava les d’un bàndol.\nUn 70% dels músics no tenen cap concert per al 2021


Riera de Postius - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nS'ha proposat fusionar aquest article a «Riera Gavarresa». (Vegeu la discussió, pendent de concretar). Data: abril de 2019\nLa Riera de Postius és una riera que discorre pels termes municipals de Moià, l'Estany, Muntanyola i Santa Maria d'Oló, de la comarca del Moianès, llevat del tercer, que pertany a la d'Osona. És un afluent de la Riera d'Oló, al seu torn de la Riera Gavarresa que desemboquen al Llobregat.\nVessant nord del Puig de les Conques\nCanal de la Vila\n1 Terme municipal de Moià\n2 Terme municipal de l'Estany\n3 Límit dels termes municipals de Muntanyola i de l'Estany\n4 Terme municipal de Muntanyola\n5 Terme municipal de Santa Maria d'Oló (Sant Feliuet de Terrassola)\nS'origina en el vessant nord del Puig de les Conques, a ponent del Collet de la Caseta Alta i a ponent del Dolmen de Puig Rodó, des d'on davalla cap al nord deixant a llevant el Serrat de Garfís i a ponent la Baga de Garfís i, més al nord, el Serrat de l'Horabona, cap a la meitat del qual abandona el terme de Moià per entrar en el de l'Estany.\nLa Riera de Postius, respecte del terme de l'Estany\nEl primer tram en terres de l'Estany discorre entre les dues serres abans esmentades. Deixa a la dreta el Puig Espeltós, i segueix un bon tram una vall tancada, a ponent de la qual, rere el Serrat de l'Horabona, s'estén el territori de l'antic estany de l'Estany i el mateix poble de l'Estany.\nDeixa la Font d'Auró just a la dreta de la riera, i, al cap de poc, a l'esquerra el turó de la Barra. Passa pel l'extrem sud-oriental del Pla de la Carrera, a l'Estalviada, al sud-est d'on hi ha la masia de la Carrera, fins que arriba a l'extrem meridional del Serrat del Vilardell, moment en què comença a fer de termenal entre l'Estany i Muntanyola.\nLímit dels termes municipals de Muntanyola i de l'EstanyModifica\nLa Riera de Postius es constitueix en termenal entre els dos municipis a l'extrem sud-oest del Bosc Gran de Postius, on el camí que des d'aquest lloc s'adreça a la masia de Postius travessa la riera. Continua aquesta cap al nord, entre l'esmentat Serrat del Vilardell i el Serrat Gran de Postius, i al cap de poc troba a la dreta la riera la Font Canaleta i la Casa Nova de la Vall així com a l'esquerra, una mica enlairada, la masia de Senties. Sempre cap al nord, però fent giragonses a causa de l'accidentat de l'orografia del lloc, deixa a la dreta la Pedrosa i el Bac Gran de Postius i a l'esquerra el Racó Fosc. Poc més al nord, troba a la dreta el Baguet de Postius i tot seguit arriba a un lloc on, alhora, rep dos torrents, un de cada costat. És el lloc on la riera entra de ple en el terme de Muntanyola.\nTerme municipal de MuntanyolaModifica\nLa riera continua cap al nord, i troba, enlairada a la dreta, la masia de Postius, a l'extrem oest del Serrat de Postius i, davant per davant, a l'esquerra, la Solana del Castell. Just una mica més al nord, encara dessota de Postius, la riera arriba a un pla ample on s'estenen els Camps de la Riera de Postius. Passats als camps, al seu costat nord, arriba l'extrem sud-occidental del Serrat de la Pinosa. En aquest indret la riera deixa enrere el terme de Muntanyola per endinsar-se en el de Santa Maria d'Oló, dins de la parròquia de Sant Feliuet de Terrassola.\nTerme municipal de Santa Maria d'Oló (Sant Feliuet de Terrassola)Modifica\nUn cop retornat al Moianès, la riera de Postius, fent uns meandres tancadíssims, passa per sota, a ponent, de la masia de la Pinosa, i tot seguit, ara a l'esquerra, deixa les restes de la masia de la Vila. Just en aquest lloc rep per la dreta el torrent de la Pinosa i, ja junts tots dos cursos d'aigua, es transformen en el Canal de la Vila, al costat de ponent de l'extrem sud-occidental de Serrat Gran.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Riera_de_Postius&oldid=22074455»\nDarrera modificació: 9 oct 2019 a les 11:45


El PPCV exigirá al Gobierno el Tren de la Costa si el Consell asume 500 millones - Levante-EMV\nEl PPCV exigirá al Gobierno el Tren de la Costa si el Consell asume 500 millones\nBonig reclama al jefe del Consell que lleve a las Corts el compromiso de inversión con planificación de obras y plazos\nep/ valencia 08.08.2016 | 04:15\nLa presidenta del PPCV, Isabel Bonig, aseguró ayer que su partido «reclamará ante el Gobierno de España las inversiones necesarias para el Tren de la Costa si el Consell de Puig y Oltra asume su obligación de invertir el 50 % tal y como está establecido». Bonig se manifestó en estos términos en su reunión con alcaldes y portavoces del PP de la comarca de la Marina Alta.\nLa lideresa popular ha explicado que «hay un protocolo firmado por el que el Estado se compromete a destinar 500 millones de euros y la Generalitat otros 500 millones» para esta infraestructura, que conectaría la comarca con Valencia. Al respecto, ha criticado el «doble lenguaje» del presidente de la Generalitat, Ximo Puig, y de la vicepresidenta, Mónica Oltra, que según apuntó, exigen al Gobierno que apueste por el Tren de la Costa, «cosa que ya hace, porque está licitado, y que el PP siempre ha defendido», pero no cuentan toda la verdad acerca de esta infraestructura.\nAsí, ha subrayado que «si Puig lleva al pleno de las Corts un acuerdo del Consell, respaldado por la Intervención General, por el que se comprometen a invertir 500 millones y con una planificación de obras y plazos, el PP en el Congreso y en el Senado reclamará al Gobierno que ponga en marcha las inversiones en esa infraestructura».\nLos ediles populares mostraron su malestar con el Consell por la «mala planificación y nefasta gestión de XarxaLlibres» y por la decisión de la vicepresidenta Mónica Oltra de traspasar a los ayuntamientos competencias en materia de prestación de servicios sociales «sin la correspondiente contrapartida económica», denunciaron en un comunicado. Bonig dijo que los ayuntamientos «están sobrepasados por los problemas que generan la irresponsabilidad de Oltra o el conseller de Educación Marzà», pues «cargan a los ayuntamientos con competencias que no les corresponden simplemente por falta de ganas de gestionar, pero no les transfieren los recursos».


Sant Jordi a casa. Un Sant Jordi més enllà dels confins | La Clau - Revista gratuïta del Maresme\nSant Jordi a casa. Un Sant Jordi més enllà dels confins\nPublicat el 18/04/2020\nL’Ajuntament d’Alella us convida a compartir les vostres experiències, sensacions i pensaments d’aquests dies\nEscriviu un relat i envieu-lo a través del formulari: http://www.alella.cat/12855. Teniu temps fins al 30 d’abril.\nEl relat ha de tenir títol i una llargada màxima d’1 pàgina (Arial 10, 60 línies) En aquesta pàgina anirem penjant els relats rebuts.\nHisako Hiseki. Mostra d’Ensueño a piano y luz\nPer als amants de la música, proposem endinsar-vos en l’univers de la pianista Hisako Hiseki. Vinculada a Alella des de fa anys, Hisako Hiseki, tenia previst un concert a l’Espai que s’ha vist ajornat en motiu de l’estat d’alarma i confinament provocat pel Covid-19.\nDes del canal d’Instagram #espaialella podrem gaudir doncs, d’una petita mostra del seu treball musical en col·aboració amb l’artista digital Rubén Ventura. Un concert que podrem gaudir a la programació de tardor de l’Espai d’arts escèniques Casal d’Alella.\nParticipeu a guarnir els balcons del poble aquest Sant Jordi, enguany els carrers no seran els protagonistes!\nPodeu utilitzar el material que vulgueu, sempre que el motiu sigui la festivitat de Sant Jordi, una vegada decorat feu una foto i pengeu-la a l’instagram o al facebook amb el hashtag #SJbalconsalella i etiquetant @ajalella.. Divendres 24 d’abril es publicaran els balcons guanyadors.\nUs ensenyarem a fer roses de paper amb materials que tingueu per casa. Estigueu atents a les xarxes socials on penjarem un tutorial.\nATENCIÓ. LA FESTA DEL LLIBRE I LA ROSA S’HA POSPOSAT AL 23 JULIOL\nDe l’1 al 13 de juliol es poden presentar les sol·licituds per a la instal·lació de parades de Sant Jordi.\nPoden optar els comerços locals, entitats, escoles, clubs esportius, residències o similars de l’àmbit local. Les sol·licituds s’han de presentar mitjançant instància general, juntament amb la documentació requerida, a l’Oficina d’Atenció a la Ciutadania https://tramits.alella.cat/OAC/CdT.jsp\nEs podran vendre roses naturals i artificials, llibres nous i de segona mà i objectes de marxandatge.\nLes parades s’instal·laran a la Plaça de l’Ajuntament, La Porxada i el carrer Àfrica. L’horari d’obertura de les parades serà de 9 a 20.30h.\nProperament podreu consultar les condicions generals per a la instal·lació de parades de Sant Jordi.\nNormes per a la instal·lació de parades de Sant Jordi: http://www.alella.cat/ARXIUS/2020/comerc/Condicions_generals_de_participacio_de_parades_participants_Sant_Jordi_per_2020.pdf


Les darreres imatges – Pàgina 5 – Ramon Fortià – Paisatges\nAquest proppassat novembre hem fet una estada al paratge conegut com les “Hoces del Duratón”, espai natural en terres de Castella-Lleó, a la província de Segovia. Es tracta de prop de 27 km d’engorjats que...\n29 nov. 2014 Publicat per Ramon Fortià a Les darreres imatges sense comentaris\nA principis d'aquest mes d'octubre hem tingut ocasió de passar una nit sencera dins un aguait prop de Sant Esteve de Guialbes, al Pla de l'Estany. La iniciativa d'aquest amagatall és de l'Esteve, en Toni...\n05 oct. 2014 Publicat per Ramon Fortià a Les darreres imatges sense comentaris\nAquesta passada primavera hem tingut ocasió de fotografiar de ben a prop l'impressionant pioc salvatge, l'au voladora de major pes que trobem al continent europeu. No debades els mascles d'aquesta espècie poden arribar als 16...\n14 jul. 2014 Publicat per Ramon Fortià a Les darreres imatges sense comentaris\nEl cabussó collnegre, arran d’aigua\nAquesta passada primavera vàrem poder fotografiar de ben a prop el cabussó collnegre tot emprant un aigua-aguait. Es tracta d'un amagatall flotant que ens permet anar caminant dins l'aigua, tot tenint coberts i camuflats la...\n22 juny 2014 Publicat per Ramon Fortià a Les darreres imatges sense comentaris\nL’aufrany, l’ocell enigmàtic\nA primers de maig del 2014 hem tingut ocasió de visitar una finca al sud de la província de Ciudad Real, on els aufranys hi són habituals i acudeixen a menjar en un petit turó...\n21 maig 2014 Publicat per Ramon Fortià a Les darreres imatges sense comentaris


29 setembre 2020 15:20\nDestrueixen «La Patrona» per «immoral» Dos joves esbutzaren i feren malbé el dibuix La Patrona, de l'artista mexicà Manuel Ahumanda, que s'exhibia en un museu de Guadalajara (oest de Mèxic), per considerar que és «immoral i irreverent» i que atempta contra la religió. Els joves, que ja han estat detinguts, penetraren ahir a les instal·lacions del Museu del Periodisme i les Arts Gràfiques de Guadalajara, que acull la mostra Homenaje al lápiz, de què formava part l'obra destruïda. El dibuix representa l'indi Juan Diego, a qui segons la tradició catòlica se li aparegué la Mare de Déu de Guadalupe (patrona de Mèxic), al mantell de la qual es veu una figura de Marilyn Monroe nua.EFE.\nLa creació literària s'estudia a la UIMP Un taller entorn de la creació literària, dirigit pel poeta José Hierro, i la història dels presidents dels Estats Units des de la Segona Guerra Mudial fins al conflicte del Golf centraran aquesta setmana els cursos de la Universitat Internacional Menéndez Pelayo (UIMP). El premi Príncep d'Astúries de les Lletres començà ahir el taller Un lúcido andar a ciegas, en què Hierro tractarà amb els seus alumnes del conflicte en l'elecció d'un tema per escriure un relat. El periodista Ramón Pérez-Maura dirigirà per la seva banda, juntament amb el subdirector de la CIA, Vernon A. Walters, el curs Los presidentes d'Estados Unidos. La literatura disposarà també aquesta setmana a la UIMP d'un altre dels seus representants, l'escriptor Juan Manuel de Prada, que serà el protagonista dels Martes Literarios. La ràdio centrarà la jornada de dimecres amb l'emissió en directe des del Palau de la Magdalena del programa Clásicos populares, conduït per Fernando Argenta i Araceli González.EFE.\nUna retrospectiva fotogràfica a Donostia El Festival de Cinema Internacional de Sant Sebastià començarà en l'edició del proper mes de setembre a preparar el programa de l'any 2002, quan celebrarà el seu 50è aniversari, amb una gran exposició fotogràfica restrospectiva del darrer mig segle. Sota el títol Mil Imágenes-1000 Irudi, la mostra s'inaugurarà el proper 15 de setembre en la nova sala d'exposicions Kubo Kutxaespacio de l'Art, del Centre Kursaal, i farà un recorregut cinematogràfic, polític i sentimental per la història del Festival, informaren fonts de l'organització. L'objectiu de la mostra és crear un espai lúdic i participatiu en què el públic no sigui «un simple contemplador», sinó l'element actiu en la manera de gaudir les imatges. El concepte visual de la mostra ha estat desenvolupat per la companyia catalna Ovideo TV, que d'entre altres projectes s'encarregà del disseny i producció de les cerimònies d'inauguració i clausura dels Jocs Olímpics de Barcelona 92.EFE.\nSasamón recuperarà el pont romà La Fundació Amaya iniciarà abans que finalitzi l'any les obres de consolidació del pont romà que es troba a Sasamón (Burgos), en què participaran els veïns del poble «davant la manca de suport de les institucions», denuncià el batle de la localitat, Daniel Peña, del Partit Popular. «Aquí feim les coses, perquè com que no tenim prou diners i la Junta de Castella i Lleó ens ha dit que no ens podien ajudar, ho farem pel nostre compte, amb pressupost zero, però amb l'ajuda dels veïns», comentà el batle. Peña mostrà la seva decepció per la situació d'«abandonament» que presenten tant el pont com la voravia romans. «Ja està bé de deixar caure les coses, a veure si d'una vegada per totes s'adonen i ens donen una resposta adequada», indicà el batle.EPR.


Centres de dia - Llars amistat\nHome > Centres de dia\nSón serveis d’atenció diürna per a persones amb discapacitat física on es desenvolupen activitats per mantenir la atuonomía personal. Els residents disposen de sala de rehabilitació, activitats manuals, culturals, d’oci, per fomentar la seva integració en la comunitat.\nCura sanitari-social i familiar.\nActivitats dins i fora del centre.\nLa filosofia dels nostres serveis és:\nAtenció personalitzada mitjançant els diferents professionals de les àrees sanitàries i socials.\nDonar qualitat de vida als usuaris mitjançant tres aspectes fonamentals: un espai adaptat a les necessitats de les persones amb discapacitat física, suport en la vida diària d’aquestes persones potenciant la seva autonomia i reforç en les tasques en les que necessiten més ajuda.


L'Ajuntament de les Borges Blanques diu que els socorristes de la piscina volen aprendre català - Teleponent\nInici Comarques Garrigues L’Ajuntament de les Borges Blanques diu que els socorristes de la piscina...\nL’Ajuntament de les Borges Blanques, governat per Junts, ha assegurat que els socorristes de la piscina municipal han manifestat la voluntat d’aprendre català després de la polèmica pel fet que no el parlaven i no podien atendre als usuaris en aquesta llengua.\nEn aquest sentit, des del consistori es posaran tots els mitjans perquè els socorristes puguin atendre en català i d’aquesta manera han sortit al pas admetent que la informació que han difós al respecte fins ara ha estat “poc rigorosa i desafortunada”. Els responsables municipals, s’han compromès ha analitzar el perquè de tot plegat hi han demanat disculpes en nom de tot el consistori, per les dificultats que aquesta actuació hagi pogut causar.\nL’alcaldessa Núria Palau indica que el compromís de l’Ajuntament i el seu personal ha estat sempre amb la llengua catalana i així ho seguirà sent. ACN\nArticle anteriorGovern i Inmarsat col·laboraran per convertir Lleida-Alguaire en un centre de recerca europeu per a la mobilitat aèria\nArticle següentEl Govern abonarà entre 2022 i 2023 els 40 MEUR en ajuts per les gelades


El Sindicat d'Infermeria, SATSE, ha reclamat a les Conselleries de Sanitat (entre elles la de Salut a Catalunya) que incloguin a infermeres, infermers i fisioterapeutes en les seves propostes de professionals i experts per a conformar el comitè que avaluarà de manera independent la gestió realitzada pel Govern i la resta d'administracions públiques enfront de la pandèmia del Covid-19.\nDesprés d'acordar-se a la passada reunió del Consell Interterritorial del SNS que les diferents comunitats autònomes podrien fer les seves propostes respecte als membres del Comitè, el president del Sindicat, Manuel Cascos, s'ha dirigit per carta a tots els responsables autonòmics de Sanitat perquè es compti amb infermeres, infermers i fisioterapeutes pels seus coneixements, experiència i decisiva participació activa en l'actual crisi sanitària.\nEl Sindicat d'Infermeria SATSE Catalunya lamenta que en la reunió del passat 30 de juny no s'acordés ja la posada en marxa del Comitè d'avaluació, com així s'havia compromès des del Ministeri de Sanitat, i espera que no es tracti d'una estratègia de dilació per a retardar la constitució d'un òrgan que resulta molt necessari per a adoptar tot tipus de mesures de cara a futur que evitin repetir els errors comesos durant la pandèmia.\nPer això, SATSE demanda, tant al Ministeri de Sanitat com a les conselleries de salut de les diferents comunitats autònomes, que siguin àgils, resolutius i eficaços perquè professionals i experts es puguin posar treballar i analitzin de manera autònoma i independent tot el conjunt de decisions adoptades des de les institucions després de l'inici de la pandèmia del Covid-19.\nUn conjunt d'experts i professionals, apunta SATSE, en el qual és inexcusable una nodrida presència d'infermeres, infermers i fisioterapeutes, ja que, igual que el conjunt del personal sanitari, coneixen detalladament i solvència les conseqüències de la gestió del Govern i de la resta d'administracions públiques al llarg dels últims 19 mesos de greu crisi sanitària, social i econòmica.\nL'organització sindical recorda que les infermeres, infermers i fisioterapeutes han realitzat al llarg de les diferents etapes de la pandèmia un treball absolutament imprescindible i essencial per a atendre i cuidar als pacients i al conjunt de la ciutadania de la millor manera que les circumstàncies i dificultats permetien a cada moment.\n“En les primeres setmanes van treballar sense protecció, sense descans i sense suports suficients prestant la seva assistència i cures a milers de persones, posteriorment, van jugar també un paper protagonista en les labors de detecció i seguiment de casos Covid i ara, immersos encara en el procés d'immunització de 47 milions de persones, són els professionals sanitaris responsables del control, vigilància i administració de les vacunes”, afirma.\nA més, SATSE afegeix que aquests professionals, no només treballen en el camp assistencial, sinó que, des de l'àmbit de la universitat, la docència, la gestió o la recerca, poden aportar a aquest comitè d'avaluació informació molt significativa que enriquirà la que ofereixin experts d'altres branques i àmbits del coneixement.\nFinalment, el Sindicat d'Infermeria proposa que, una vegada constituït el Comitè, s'estableixi un calendari de gestió detallat que obligui al seu compliment i que els resultats del seu treball es coneguin en un termini raonable de temps de cara al fet que el conjunt de les administracions sanitàries públiques, no sols prenguin bona nota de les seves conclusions, sinó que implementin les actuacions proposades a curt, mitjà i llarg termini.


Waw, tinc un blog: de juliol 2020\nFa estona que dóna voltes al llit, es regira entre els llençols. Ara un braç fora, ara un braç dins. L’home del seu costat far un sorollet i es regira. Ella esbufega. Posa el coixí dret sobre el capçal del llit i s’asseu. Agafa el comandament de la TV. Hi fan concursos, uns que criden, un capítol antic del Poirot, uns que investiguen crims, el tarot. Torna a deixar el comandament a la tauleta. Ara agafa el mòbil i torna a repassar les xarxes.\nDeixa el telèfon sobre el llit i s’abraça les cames. Sent la respiració forta de l’home del costat. Quina enveja. Ell si que es posar-se al llit i quedar-se com un soc. Ni deu minuts triga. Podries posar-te a cantar i ballar al costat i ni així es despertaria. I si em faig un got de llet calenta? Però pot més la mandra. Torna a ficar-se bé a dins del llit, es tapa amb el nòrdic i posa el braç sota el coixí, d’esquenes a ell. Torna a esbufegar en la foscor. Ara es regira de l’altre banda. Abraça al seu company, a veure si amb la tebior del cos li ve la son d’una vegada. Ell remuga –mmnfg shs mf.. i li clava un colze sense adonar-se. Regirada altre cop. Braç sota el coixí. -I si compto ovelles, com diu la dita, una, dues, tres, quatre...a la merda les ovelletes i la tanca i el prat d’herba verda.\nLa mà lliure estira altre cop el nòrdic cap a ella, vol quedar ben embolcallada, protegida. És la por atàvica a passar fred. Amb l’estrebada la mà reposa sobre el pit. Com si tingués vida pròpia es cerca el mugró, se l’acarona amb la punta de l’ungla i comprova com sí, que respon a la crida. El mugró creix amb la carícia i el seu pareller també, ara ja fa pressió amb tota la mà com si fos ell el que li engrapés el pit.\nSi com a mínim l'idiota aquell que se la feia darrera un panda blanc, fa molt temps, li enviés un watsap. La mà ressegueix la cintura i baixa cap el pubis. Els dits ressegueixen els llavis, fan pressió, els obre i s'acarona dins i fora. Fins que l'orgasme li fa tancar les cames fort sobre la seva ma que imagina d'algú altre.\nEl cos es torna laxa i sent com la son la crida des de darrera les parpelles.\nPublicat per Alyebard a 10:01 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Càtul, relat


El claustre de la Seu s'il·lumina amb els ciris en ofrena a Santa Llúcia - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa Fira de Santa Llúcia es traslladarà demà i diumenge a la plaça Major, on hi haurà 45 parades\nOfrena de ciris a Santa Llúcia, ahir a la basílica de la Seu de Manresa METE CODINACH\nOfrena de ciris a Santa Llúcia, ahir a la basílica de la Seu de Manresa\nI la tradició es va tornar a complir. El claustre de la basílica de la Seu de Manresa va quedar il·luminat ahir per centenars de ciris en ofrena a Santa Llúcia, mentre que a la Baixada de la Seu s'hi van instal·lar 18 parades de venda d'artesania i productes nadalencs, preludi de la Fira de Santa Llúcia que se celebrà aquest cap de setmana a la plaça Major.\nTot i la pluja d'ahir i el fred, tots els paradistes que hi havia inscrits van participar a la mostra tret d'un que per problemes de transport no es va poder desplaçar a Manresa, segons l'organització. Això sí, no hi va haver tant tragí de gent com en altres edicions. I la que hi havia anava més de cara a la idea, feia la compra pendent, l'ofrena i no s'entretenia com altres anys.\nLa Fira de Santa Llúcia es traslladarà demà i diumenge a la plaça Major, on hi haurà 45 parades. A la Baixada de la Seu demà hi haurà una fira d'entitats.\nDurant tot el cap de setmana a la plaça Major hi haurà activitats, tallers de nadales, animació infantil i la cagada del tió, el tió gegant solidari que no falta mai a la cita de Santa Llúcia. Els diners que es recaptin es destinaran a La Marató de TV3 i al Banc d'Aliments.\nTambé el cap de setmana hi haurà el mercat d'artistes Somiatruites a la Plana de l'Om.\nAnul·lada la xerrada d'aquesta tarda a la Sala Gòtica dins la Festa de la Llum.


Inscripcions tancades a la I Cursa Vertical Montserrat Bombers amb causa - Bombers amb causa\nInscripcions tancades a la I…\nLa I Cursa Vertical Montserrat, organitzada per Bombers de la Generalitat de Catalunya i l’Obra Social Sant Joan de Déu, serà el 14 d’abril a Monistrol de Montserrat i destinarà els ingressos a finançar programes de recerca en malalties maternoinfantils i d’atenció a la infància en risc.\nDonen suport en l’organització de la cursa: els cremalleres i funiculars de Montserrat, Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya; el Patronat de la Muntanya de Montserrat, l’Abadia de Montserrat, l’Ajuntament de Collbató i la Creu Roja de la Muntanya de Montserrat.\nLES INSCRIPCIONS es poden fer al web verticalmontserrat.cat fins exhaurir les 100 places. PLACES EXHAURIDES!!!!\nPreviPrevious post:Presentació de la I Cursa Vertical de Montserrat Bombers amb causaSegüentNext post:Èxit de la primera edició de la Cursa Vertical Montserrat


El Consell Comarcal s'oposa unànimement al projecte de presó a Sant Joan de Vilatorrada\nEl ple del Consell Comarcal del Bages ha aprovat una moció d'oposició al projecte d'instal·lar un centre penitenciari a la zona de les Torres de Sant Joan de Vilatorrada. L'acord, que ha estat consensuat per tots els grups polítics i que compta amb el vistiplau de l'alcalde de Manresa, Jordi Valls, demana al govern que retiri el projecte. També es demana que es defineixi un nou marc de reforma global i profunda de la política penitenciària, amb la redacció d'un pla d'instal·lacions penitenciàries.\n27/01/2004 - 00.00 Actualitzat 27/01/2004 - 20.30\nUn tercer punt de la moció demana al Departament de Política Territorial que acceleri la redacció i aprovació del Pla Director Urbanístic del Pla de Bages i del Pla Territorial Parcial de les Comarques Centrals. També sol·licita al govern que traslladi aquests compromisos al Parlament per aconseguir un consens polític i la realització d'un debat social sobre aquest tema amb la participació i implicació de les administracions locals. A part d'aquestes peticions, la moció expressa el desacord i rebuig "rotund" al procediment utilitzat per l'anterior govern en la decisió d'ubicació i compra dels terrenys, que no va tenir en compte ni les administracions local i comarcal, ni la societat de Sant Joan de Vilatorrada ni la dels municipis del conjunt de la comarca.\nVeïns de Sant Joan de Vilatorrada denuncien la manca d'informació del projecte de la presó\nLa Generalitat estudia la viabilitat de construir la nova presó a Sant Joan de Vilatorrada


La Cambra celebra l’estabilització dels brots a Catalunya, però lamenta que les mesures de control hagin arribat tard i el turisme s’hagi vist greument perjudicat | Sala de Premsa | Cambra de Comerç de Barcelona\nLa Cambra de Barcelona celebra que s’hagi aconseguit estabilitzar els brots de coronavirus a Catalunya, tal i com va anunciar dimarts passat el Secretari de Salut Pública, Josep Maria Argimon, a qui la corporació reconeix la feina feta. Tot i que aquest anunci envia un missatge positiu a la ciutadania i al teixit econòmic, la Cambra lamenta que les mesures de control hagin arribat tard i el sector turístic s’hagi vist greument perjudicat.\nMesos abans d’aquest repunt, a les reunions del Pacte per Barcelona, la Cambra ja havia advertit de la necessitat d’establir una estratègia clara i contundent per controlar la pandèmia i evitar el tancament d’àrees, la qual cosa provocaria cancel·lacions turístiques als mesos clau de juliol i agost. Aquesta estratègia s’hauria d’haver vehiculat a través de tres mesures: realitzar testos PCR massius, destinar més recursos tant humans com tecnològics, al rastreig i aïllament dels casos positius.\nRecentment s’han anunciat testos massius de coronavirus als municipis de Terrassa, Sabadell, Ripollet, Vilafranca del Penedès i Santa Coloma de Gramenet en resposta a l’augment de casos. Dimecres passat es van afegir a la llista dos barris barcelonins. Aquesta és precisament una de les mesures que podrien haver ajudat a controlar millor els rebrots del Segrià i L’Hospitalet de Llobregat, la qual cosa denota que les mesures de la Conselleria de Salut, tot i que encertades, han arribat tard.\nLa falta de previsió en el control dels contagis ha generat desconfiança en els principals emissors de turistes com per exemple França, que va recomanar als seus ciutadans no viatjar a Catalunya, i Bèlgica, que directament va prohibir viatjar a Barcelona i Lleida. Això, en ple mes de juliol, va ser un cop molt dur al sector turístic català, que al mes de juny començava a recuperar-se després del primer confinament amb l’arribada de 143.836 viatgers i una ocupació del 18%. La ciutat de Barcelona, juntament amb París, liderava la recuperació de les reserves internacionals.\nQuan semblava que les dades apuntaven a l’optimisme, els brots del mes de juliol i la resposta internacional va provocar una caiguda generalitzada de les reserves arreu del territori, motiu pel qual la Cambra de Barcelona va demanar la creació d’un mapa de destinacions turístiques amb els nivells de contagi de la COVID-19. L’enfonsament d’aquest sector pot tenir conseqüències devastadores per a l’economia catalana ja que aporta el 12% del PIB de manera directa i el 14% de l’ocupació, tot i que indirectament el pes d’aquesta activitat a l’economia pot arribar al 25%.\nAmb els brots ja estabilitzats, el que cal ara és mantenir aquesta situació i destinar els recursos necessaris per a un millor control de les cadenes de contagi. Segons l’Observatori del Turisme de Barcelona, les reserves a la ciutat durant les darreres setmanes de juliol han continuat la tendència a la baixa. Cal, doncs, enviar missatges en clau positiva per restaurar la confiança i propiciar la recuperació de l’activitat econòmica el que queda de temporada estiuenca.\nPer altra banda, no podrem parlar de reactivació econòmica sense l’obertura de les escoles. Per tal d’afrontar el darrer trimestre de l’any, cal garantir l’obertura de les escoles i el seu funcionament d’una manera sostinguda. De la mateixa manera que fa temps vam exigir tests massius a la població i s’ha demostrat el seu bon resultat, ara exigim un cribratge efectiu i continuat a l’alumnat, al professorat i al personal docent, d’administració i serveis per aconseguir la detecció precoç, ràpida i efectiva de positius, així com el pla en cas de trobar-ne.


El català es queda sense oficis\njanquim 06/11/2011 - 08.00 Actualitzat 06/11/2011 - 08.30\n"L'ofici que més m'agrada" és un dels poemes més coneguts de Joan Salvat-Papasseit, potser per l'apropiació propedèutica que se n'ha fet en l'entorn escolar. La majoria dels oficis que hi apareixen encara es practiquen, tot i que no sempre de la mateixa manera que a l'any 1925, quan es va publicar.\nSi fos certa la sospita que el Twitter és una eina més de recerca per comprendre com som les persones, què preferim i què ens preocupa, en podríem deduir que els oficis no acaben d'interessar als tuitaires catalans.\nA mans foranes\nEl @fuster pertany a un tal Leclerq que no es deixa seguir però que no ha fet ni un tuit, cap "gronxada d'encenalls" per tant, ni rastre de "les serradures de color de mantega". El @manyà diu que es diu Kapikian viu a la costa est dels Estats Units i pel que sembla treballa en una empresa que és líder mundial en desenvolupament de sistemes de míssils. Deu ser una reinterpretació d'aquells "galls de les teulades / que vigilen de nits".\nI el @pintor? És d'una artista brasilera mentre que el @paleta pertany a Enrique Alegretta, un argentí que, si la cerca no ens enganya, hauria estat campió de futbol... en la versió de videojoc. En tot cas no "fa balconades que hom veu la mar de lluny".\nCap dels oficis que agradaven al poeta s'emmiralla al Twitter amb un usuari que el defensi cada dia, "en cos de camisa" o amb "bata llarga de colors a pleret".\nI molts dels oficis que Salvat-Papasseit no va esmentar també són a mans alienes, per dir-ho d'alguna manera, de vegades a causa d'una coincidència en la pronúncia, sovint amb la justificació d'un cognom i molts cops per motius inextricables. El @forner és brasiler, el @sabater és filipí, l'@ebenista és belga, el @tapisser és francès, l'@electricista és portuguès, el @mecànic és mexicà i el @taxista, peruà, condueix pels carrers de Lima. El @fotògraf és de Suïssa, l'@impressor és de Moscou, el @mariner sojorna a Colchester i el @manobre viu a Los Angeles.\nEs tracta de pèrdues gairebé irrecuperables. En aquestes xarxes, la tria del nom d'usuari se sol basar en la llei del que hi arriba primer, excepte quan es demostra una suplantació de personalitat.\nEn canvi, sí que es podria resoldre el cas dels espavilats que enregistren noms d'usuari sense cap intenció de fer-los servir.\nCosta de saber què els empeny a aquesta pràctica. Del @calafat, el port del Twitter no "se n'enjoia", perquè no "pica amb ressò". És un altre dels comptes moribunds que sobreviuen al congelador del Twitter.\nPotser els autors d'aquests malbarataments esperen amb cobdícia que un dia en podran treure quatre xavos o potser és només desídia. La seva acció condemna al purgatori del silenci el @lampista i el @ferrer. El @cuiner no presenta cap plat al "timeline", el @carnisser diu que així es deia el seu pare, però no fileteja cap missatge i el @peixater encara deu esperar la barca. Quina diferència amb els pescadors japonesos que ja venen les caixes abans d'arribar a port, gràcies als seus tuits.\nEl @mestre no obsequia els lectors amb cap lliçó i no emet cap diagnòstic el @metge. No rondina l'@advocat, callen el @dissenyador, el @xofer i el @masover, aplegats de cop i volta en aquest buit surreal, com en una cançó de Jaume Sisa.\nEl segrest d'@ofici és singular perquè demostra una ambició generalista per part del seu autor. Però als lectors d'aquesta sèrie els intrigarà encara més l'existència d'un @tuitaire, que es presenta com a Jordi Tuitaire. No se'l creu ningú aquest cognom! No té cap seguidor ni segueix a ningú, si més no fins que s'ha escrit aquesta crònica. Els seus missatges interpel·len uns quants "famosos del timeline", a veure si així li donen corda.\nSi l'objectiu final són els diners d'una possible venda d'aquests noms d'usuari ocupats, en què pensava la persona que es va enregistrar com a @carterista?\nUn @llibreter autèntic\nEnmig de tanta aparença falsificada, és imprescindible anotar que hi ha un @llibreter que ho és de debò. No s'ha identificat públicament però moltes persones saben qui és. Aquest empleat d'una llibreria força coneguda de Barcelona té prop de mil seguidors al Twitter i és l'autor d'un blog que firma de la mateixa manera.\nVa començar a escriure el dimecres 2 de febrer de l'any 2005. Aleshores, es preguntava si aconseguiria dir coses interessants sobre els llibres. El reconeixement que ha trobat entre els lectors l'ha convertit en un referent, com a comentarista de lectures i com a prescriptor.\nEl llibreter s'ha acabat. No ho ha dit mai al blog, on, simplement, l'últim article que hi ha és l'últim. Es va publicar el dimecres 28 de setembre d'aquest any. La notícia la va transmetre amb un missatge sobri al Twitter: "Aturo el blog. Perdoneu si no sé escriure un bon comiat. Moltes, moltes gràcies per llegir-me. Salutacions cordials."\nContrasta amb l'@escriptor, que només va piular el 17 de juny del 2010, preocupat per un concurs de relats curts i des d'aquell dia no ha obert la boca.\nLa veu del @llibreter també sembla que s'apagui al canal dels tuits, però abans d'emmudir per sempre s'hi hauria de repensar. Potser és l'únic tuitaire amb nom d'ofici que de debò es dedica al que diu.\nA més, si hi ha algú honest que de debò vulgui explicar el seu ofici al Twitter, encara hi ha lliures l'@enllustrador i el @matalasser. També es poden agafar l'@escombriaire i l'@enterramorts.


Toni Soler cau del pedestal - Notícies Comunicació - Notícies Comunicació - e-notícies\nComunicació · 8 de Febrer de 2020. 10:00h.\nCrítiques indepes per ficar-se amb la cara del president\nIndependentistes han criticat el presentador del programa de l'Està Passant, Toni Soler, per ficar-se amb la cara del president de la Generalitat. Quim Torra, en l'edició d'aquest dijous coincidint amb la trobada amb el president del Govern espanyol, Pedro Sánchez, al Palau. "Si d'alguna cosa no es pot acusar Torra és d'alimentar expectatives. Fixeu-vos amb la seva cara d'avui", diu el periodista.\nEl exregidor d'ERC per Barcelona, Agustí Soler, ha recordat que aquesta setmana han operat l'esposa de Torra de càncer i en un tuit ha exposat que la "cara de preocupació del president és aprofitada per Toni Soler per fer un dels esquetxos més repugnants i poca-soltes de la història del Polònia". "Fins on arribarem?", es pregunta. Soler li ha contestat el comentari i li ha preguntat: "Com goses dir que faig broma d'una malalta de càncer? I per motius polítics?". "Te n'hauries de donar vergonya. Ets fastigós", li ha dit.\nAleshores l'exregidor republicà ha defensat que "3000 tuitaires pensen el mateix que jo" i ha retret al presentador que "la supèrbia se't menja" i li ha preguntat quant cobra "per ridiculitzar el president". "Potser que te'n vagis a viure a Madrid que allà t'aplaudiran els teus gags repugnants", li ha recomanat. "Ets repugnant. Adéu!", li ha replicat el presentador".\nToni Soler ha qualificat un altre usuari de Twitter de ser "fastigós" per retreure-li que faci "befa d'un familiar d'una víctima de càncer" i li acusar-lo que vulgui "quedar bé amb qui mana". "Tot ho fas per motius polítics", li ha respost el presentador.\nAltres independentistes també s'han sumat a les crítiques contra el presentador del programa TV3 i, per exemple, l'han tractat de "partidista", "personatge tòxic" i "impresentable". També l'han acusat de "pagar els favors d'ERC des del caler públic de TV3".\n"Fixeu-vos amb la seva cara d'avui"