Diumenge dia 8 d'abril de 2012, CARAMELLES. La festa va anar molt bé, i el dia va acompanyar. Amb un centenar de participants entre cantaires i ballesters, lloques, nens amb les paneres, gent que organitza el repartiment de flors. La novetat d'aquest any han estat els músics, tots per primer cop de Tous, la majoria alumnes de l’Escola de música de Tous.\nDiumenges dies 15 i 22 d'abril, al cinema es va projectar la pel·lícula en català, " LA CONSPIRACIÓ".\nDivendres dia 20 d'abril, es va presentar el llibre “EL SOL D’UN HOME SOL” d’Elisa Vidal Mas, És, a més d’un triatge d’articles del periòdic “El Sol de Tous” que va sortir del 1914-33, és un homenatge al seu fundador en Camil Riba Compte, conegut per tothom com El Camilo dels diaris.\nA continuació es va celerar el RECITAL DE POEMES "TERESA TORT". El recital de poemes va ser tot un èxit i amb gran participació dels infants de Tous. En el mateix acte commemoració de la mort d'en Josep Maria de Sagarra i Josep Vicenç Foix.\nDilluns dia 23 d'abril, Sant Jordi, es va fer la paradeta de Sant Jordi a la Plaça de Fàtima. Es van vendre roses i llibres.\nDimecres dia 25 d'abril, es va anar a l’escola i els nens van poder mirar i fullejar periòdics antics.\nDivendres dia 27 d'abril, es va fer la conferència sobre la propietat de la terra a Catalunya, de l'alou a la remença, a càrrec de Maria Rita Marimon. La una conferència va ser molt interessant.\nDissabte dia 28 d'abril, dins la primavera cultural a Tous 2012, com la resta d'activitats d'aquest mes, es van explicar contes catalans al Casal d'avis. Els assistents, nens i pares, van gaudir d'una bona estona i s'ho van passar d'allò més bé. En acabar es va poder berenar pa amb oli i sucre, pa amb xocolata o pa amb vi i sucre. Un berenar ben català.


Conserves Ferrer » Invest in Bages\nFundada l’any 1964 a Sant Llorenç de Morunys (Solsonès) , Conserves Ferrer neix com un petit negoci familiar especialitzat en la recol·lecció de tòfones fresques i bolets de conserva. Més de 55 anys després, l’empresa ja és un dels líders nacionals al seu sector. Conserves Ferrer compta amb dos centres de producció, més de 200 productes i quasi un centenar de treballadors.\nL’objectiu principal de l’empresa però és crear productes innovadors i de qualitat que ajudin al client a estalviar temps sense perdre l’essència de la cuina tradicional.\nConserves Ferrer compta amb més de 200 referències d’aliments. La gamma de productes s’ha anat incrementant en el pas dels anys fins aconseguir ser una referència a nivell nacional.\nAvui en dia Conserves Ferrer té una gran presència en el mercat internacional. Actualment, l’empresa compte amb una xarxa comercial pròpia que s’encarrega de posicionar tots els productes que realitza l’empresa i a distribuir-los per tot al món; des d’Alemanya fins al Japó, passant pels Estats Units. L’empresa abasteix una demanda que s’estén a més de cinquanta països per tot el món.\nActivitat: Empresa especialitzada amb la preparació i distribució d'aliments.\nTelèfon: +34 93 827 25 12\nPolígon: Polígon Industrial Santa Anna\nAdreça: Ctra. de Santpedor a Navarcles, Km 4\nPoblació: Santpedor, Barcelona


Un mes del primer positiu de coronavirus a Catalunya d'una pandèmia amb 10.000 casos - Imagina Ràdio\nUn mes del primer positiu de coronavirus a Catalunya d’una pandèmia amb 10.000 casos\nEl Departament de Salut va informar del primer cas de coronavirus a Catalunya el 25 de febrer. Un mes després, la situació a Catalunya, i al món, és radicalment diferent. S’han diagnosticat 9.937 casos i 516 persones han mort. Ara, la població, majoritàriament, no surt de casa i el sistema sanitari es transforma a gran velocitat per atendre els casos greus de covid-19. L’Organització Mundial de la Salut (OMS) en va declarar la pandèmia l’11 de març. Les mesures per aturar els contagis es van precipitar a partir d’aquesta data i van culminar amb la declaració de l’estat d’alarma per part del govern espanyol el 14 de març: només es pot circular per comprar productes bàsics, anar al metge i a treballar o tenir cura de persones dependents.\nEl primer cas de coronavirus a Catalunya, confirmat el 25 de febrer, va ser el d’una dona que havia viatjat al nord d’Itàlia. El virus ja s’havia estès en alguns països més enllà de la Xina i la ciutat de Wuhan, on va començar l’epidèmia ara ja pandèmia.\nL’endemà, amb un segon cas importat del virus a Catalunya, Salut preveu un “degoteig” de casos positius en els següents dies, sobretot per la ràpida propagació del virus al nord d’Itàlia. Les autoritats sanitàries assenyalen que aquest és un escenari que els preocupa relativament mentre els casos siguin importats i que la situació canviaria si se’n comencessin a detectar de comunitaris.\nL’estratègia consisteix a intentar diagnosticar tots els casos per aïllar-ne de forma preventiva els contactes. El degoteig, en efecte, es produeix durant una setmana, aproximadament. El dimarts 3 de març, una setmana següent del primer cas, se sap que 18 persones tenen la malaltia covid-19. L’endemà, però, el nombre s’eleva a 28.\nEl divendres 6 de març mor la primera persona per covid-19 a Catalunya, una dona de 87 anys amb patologia prèvia. Aleshores hi ha prop d’una cinquantena de casos de covid-19 a Catalunya.\nLa corba epidèmica s’enfila, brot d’Igualada i estat d’alarma\nEl dilluns 9 de març se superen el centenar de casos; tres persones han mort, i hi ha 25 professionals sanitaris aïllats. Comença la setmana en què l’OMS declararà la pandèmia i constatarà que Europa ja n’és el centre. És la setmana en què el coronavirus enfila la corba epidèmica a Catalunya; esporga l’agenda política i acaba suspenent tota activitat social fora dels confins de casa.\nLes escoles ja no obren el divendres 13 de març, dia en què el Govern tanca els comerços no destinats a productes de primera necessitat; locals d’oci; gimnasos; bars, cafeteries i restaurants. Els responsables polítics demanen el confinament general de la població a casa i el govern espanyol decreta l’estat d’alarma, el dissabte 14 de març. La setmana acaba amb 903 casos de covid-19. 12 persones han mort.\nEl dimecres 11 de març, a més, es declara el brot d’Igualada, que s’encrueleix de forma especial amb l’hospital de la ciutat, i que porta el Govern l’endemà a confinar aquesta ciutat i tres municipis més de la Cònca d’Òdena. 306 persones s’han contagiat en aquest brot i 41 han mort, segons dades actualitzades aquest dimarts, 24 de març. 140 dels afectats són professionals sanitaris.\nEl sistema sanitari comença a virar davant la crisi del coronavirus i el Servei Català de la Salut (CatSalut) demana a l’atenció primària i als hospitals que ajornin tota l’activitat demorable per atendre l’augment de casos de coronavirus i fer-ho compatible amb aquells serveis urgents, com ictus, infarts, tractaments oncològics, diàlisis o parts, entre altres. Es necessiten més professionals i augmentar de forma urgent la capacitat de cures intensives (UCI) per als casos greus de covid-19.\nEls carrers es buiden el dilluns 16 de març. És el primer dia laborable de confinament i la policia multa les persones que se salten la mesura. El missatge és clar. Cal quedar-se a casa per aturar el contagi, que puja de forma exponencial. Salut informa que hi ha 1.394 casos aquell dilluns i el diumenge 22 de març, amb 1.221 de nous, la setmana acaba amb 5.925 positius. A mitjan setmana, es coneix, això sí, la primera onada d’altes: 82.\nDavant de l’increment de casos, les instal·lacions i professionals de la sanitat privada passen sota la direcció del CatSalut. La consellera de Salut, Alba Vergés, fa una crida als professionals sanitaris que fa poc que s’hagin jubilat i a metges acabats de graduar per incorporar-se al sistema. El diumenge s’obre el primer hotel per acollir casos lleus de coronavirus. Aquesta setmana Salut també llança una app fer fer seguiment de possibles símptomes de covid-19; una eina que forma part de l’estratègia a Catalunya per contenir el coronaviurs.\nÉs una setmana dura, amb algun espurneig gràcies a la recerca i a la innovació: el dilluns 16 comença un assaig clínic a Catalunya per reduir les infeccions de coronavirus i el diumenge 22 es presenta el primer respirador de campanya imprès en 3D per donar suport a les UCI, un model industrialment escalable del qual se’n preveuen produir entre 50 i 100 unitats cada dia a molt curt termini.\nAmb els ciutadans confinats, els balcons es converteixen en un clam d’agraïment als professionals sanitaris. El govern espanyol anuncia que prorroga l’estat d’alarma fins almenys el 15 d’abril.\nSalut adverteix el dilluns 23 de març que preveu “tres o quatre setmanes” amb situacions “molt tenses” en el sistema sanitari. Davant d’aquest pronòstic, anuncia que treballa per doblar al llarg de la setmana els llits d’UCI a Catalunya i de triplicar-los la següent sota la coordinació d’una comissió d’experts.\nArticle anteriorLa Regió Sanitària de l’Ebre decideix tancar el CAP de Sant Jaume d’Enveja i el CAP del Perelló\nArticle següentPrimer cas positiu de coronavirus a Móra la Nova, el tercer de la Ribera d’Ebre


Lutz Seiler: els relats del poble de la bomba atòmica\nL’alemany evoca la desapareguda RDA, des de les mines d’urani fins als campionats d’escacs\nLutz Seiler, fotografiat al Goethe-Institute de Barcelona\n09/12/2021 07:00 Actualizado a 09/12/2021 20:17\nL’alemany Lutz Seiler (Gera, 1963) té una d’aquelles biografies que fan patxoca a les solapes dels llibres: va treballar com a obrer de la construcció, com a fuster, recollint fruita, rentant plats a un complex turístic... La seva vocació literària va començar al servei militar de l’Alemanya de l’Est, quan va començar a escriure poemes. No va saltar a la prosa fins els 45 anys i avui és un dels escriptors més destacats en llengua alemanya, sobretot arran de la novel·la Kruso, ambientada a una illa bàltica de la RDA que atreia els hippies i des de la qual es fugia a Dinamarca.\nLa realitat de la seva localitat natal –proveïdora d’urani per a les bombes soviètiques– ha influenciat la seva poesia, força radioactiva, i ara també El pes del temps (Club Editor), que recull dues nouvelles, a cavall entre el conte llarg i la novel·la curta, titulades Un petó a la caputxa i La trilogia dels escacs.\n“La meva història personal és el punt de partida –comenta a aquest diari, al Goethe-Institute de Barcelona–, em cal sempre una base autèntica per començar a narrar. No és una autobiografia perquè aquí paro l’orella, em fixo en com sona tot, poso l’accent en el so i en la música. En literatura, no té rellevància quin percentatge hi ha d’autobiogràfic”. Aquí es tractava de “partir dels records de la meva infantesa i joventut per evocar un país que ja no existeix i en el que vaig viure 26 anys”.\n“No s’ha produït la unitat promesa de les dues Alemanyes, i això és el que fa pujar l’ultradreta”\nEl primer relat mostra pobles, com el seu, arrasats per mines d’urani, gasos, fums, semblaria de fet una distopia si no fos que està ambientada al passat. “Hi aboco tot aquest paisatge i aquests pobles que van desaparèixer completament, encara es veu els traçats dels antics carrers, malgrat que avui és totalment a camp obert”. No només hi ressonen las històries familiars, de pares i avis, sinó que “hi ha una dimensió de la història universal: l’urani de la Turíngia oriental va ser el punt de partida del programa nuclear soviètic i de la bomba atòmica de l’URSS”.\nAquesta primera història, iniciàtica i a la vegada amb elements terrorífics, és vista per un nen de 10 anys: “Les històries que s’hi expliquen estan unides per la perspectiva fantàstica de la mirada infantil. No és del tot segur el que succeeix: potser un assassinat?”.\nGera, la localitat alemanya on s'ambienten les històries de Lutz Seiler\nLa magdalena proustiana de Seiler són els cromos del futbolista argentí Rubén Ayala, que va jugar el Mundial d’Alemanya el 1974: “Aquests cromos eren la nostra possessió més preuada, a l’est no arribava la xocolata de l’oest que els regalava a l’embolcall. Vaig arribar a tenir tres Ayales, amb els cabells llargs, ningú no va arribar a fer-se la col·lecció completa, jo en tenia vint, els bescanviàvem com una cosa sagrada”.\nEls petons a les noies –que donen títol a aquesta primera part– són una frontera, un pas al país dels adults. Seiler hi descriu el ritual: “Era un joc molt estrany, sobretot perquè encara no estàvem en l’edat de fer petons de debò, era un joc fora de lloc, tenia un punt violent, era emocionant però gens eròtic. En aquell moment, no hi havia proximitat entre nois i noies i era una manera brutal de trencar aquesta distància”. El títol El petó a la caputxa “en alemany és una sola paraula, que he creat jo per evocar aquesta experiència sensible, el protagonista pensa que n’està enamorat, s’apropa a ella per fer-li un petó però ella es gira i el petó el rep la caputxa”.\nLa segona història ve marcada per la forta importància dels escacs, que configuren un tríptic narratiu (“retaule”, diu ell). “Són el motiu que enllaça els tres relats. Per al protagonista, són el contingut essencial de la seva vida. És una passió privada, no social, ara estan guanyant pes gràcies a la sèrie de Netflix”. “Els escacs el relacionen amb els altres –continua–, és una experiència curiosa tenir una relació amb una campiona d’escacs, et dona un toc autístic. L’última partida amb el pare li dona el punt final a la infantesa. Per al pare, al seu torn, els escacs van ser un alliberament, una manera de sortir de l’estretor del poble”.\nFascinat per la literatura sobre els escacs, “més que pel joc, que no he tornat a practicar d’ençà la infantesa”, esmenta La defensa de Vladimir Nabokov i Novel·la d’escacs d’Stefan Zweig com a grans fites. “El punt d’interès literari més important és la gent que hi juga, són persones molt especials”.\nsi pogués fer baixar Roberto Bolaño del cel, el proposaria per al premi Nobel"\nMolt influenciat per Kafka, els pares del seu llibre no són gaire comunicatius, fins i tot absents i cruels. “M’interessa la reflexió sobre com són els pares més enllà de la paternitat, les persones més enllà de mi, amb altres interessos, per això al final explico com era el pare quan només era fill. Jo no tinc cap història traumàtica amb els pares, a diferència de Kafka. La meva darrera novel·la, Stern 111, encara no traduïda, ha estat una excusa per conversar molt amb els meus pares, que ja em coneixen i em fan llargues descripcions dels olors de l’època, la roba que duia la gent...”.\nPEP HERRERO / SHOOTING\nTambé contraposa dos mons diferents, el dels obrers i el dels artistes. “Quan la mare envia el fill a aprendre acordió, vol presumir davant dels veïns d’aquesta capacitat del seu fill. Ella no té clar que li està obrint un camí fora del món obrer, no s’ha plantejat que el fill pugui estudiar música professionalment”. Justament, “la capacitat per tocar l’acordió es la que a Stern 111 fa que el pare travessi l’oceà i s’instal·li a Amèrica”.\nEncara hi ha diferències entre alemanys de l’est i de l’oest? Existeix una identitat de l’antiga RDA? “No és cap pregunta absurda, al contrari, és un problema que encara no s’ha resolt. No s’ha aconseguit la unitat que es va propugnar el 1989 i 1990. L’Alemanya de l’est no s’ha integrat amb èxit i Angela Merkel, tot i venir de l’est, no ho ha canviat. La pujada del racisme i la ultradreta prové directament d’aquesta integració no exitosa. Hi ha dues mentalitats encara força diferents”.\nDesprés de dir que “si pogués fer baixar Roberto Bolaño del cel, el proposaria per al premi Nobel, quin escriptor!”, revela que “ara treballo a una novel·la ambientada a Los Angeles els anys 2003-2004, protagonitzada per una dona xilena que es va traslladar a Alemanya i va anar a raure a Califòrnia, on la vaig conèixer”.


Col·lecció de moments: Pobra llagosteta\nFil d'aranya enganxosa.\nNo té fugida.\nPublicat per Carme Rosanas a 15:41\nMcAbeu 10 d’octubre de 2016 a les 17:15\nCertament té mala peça al teler... o a la teranyina, en aquest cas. :-)\nCarme Rosanas 10 d’octubre de 2016 a les 19:05\nImpressiona de veure...\njo rai! 10 d’octubre de 2016 a les 19:05\nEspero que aquesta aranya tingui congelador perquè s'ha passat una mica amb la compra...\nCarme Rosanas 10 d’octubre de 2016 a les 19:43\nTens raó, s'ha passat molt!!! ;) Una abraçada, jo rai!!!\nxavier pujol 10 d’octubre de 2016 a les 19:53\nUna fotografia (terriblement) bella.\nLa naturalesa també té el seu costat cruel. Humans inclosos. La poesia, en aquest cas el haiku, suavitzen la realitat.\nCarme Rosanas 10 d’octubre de 2016 a les 20:01\nNo sé pas si ho suavitzen gaire.\nEl costat cruel, no hi ha qui li tregui.\nGarbí24 10 d’octubre de 2016 a les 20:01\nprous vegades ha estat caçadora però ara l'hi ha tocat ser caçada, llei de vida\nCarme Rosanas 11 d’octubre de 2016 a les 12:09\nSí, això va com va i toca com toca...\nM. Roser 10 d’octubre de 2016 a les 20:33\nCaram li deu haver estat fàcil a l'aranya caçar la llagosteta, perquè és molt grossa...Ja se sap, a la natura també regeix la llei del més fort, o més enginyós. Qüestió de supervivència!\nCarme Rosanas 11 d’octubre de 2016 a les 12:11\nSupervivència pura i dura i no hi gran cosa a dir...\nBon dia M Roser\nXeXu 10 d’octubre de 2016 a les 22:28\nOstres, ben trobada la foto, aquesta llagosta ja ha begut oli... les aranyes no perdonen.\nCarme Rosanas 11 d’octubre de 2016 a les 12:15\nDe tota manera no sé ben bé si podrà aquesta aranya, crec que s'empatxarà ...\njpmerch 11 d’octubre de 2016 a les 8:52\nQue curiós, a les aranyes també els agrada el marisc.\nCarme Rosanas 11 d’octubre de 2016 a les 12:17\nHa, ha, ha... es veu que sí, Jp!\nClidice 11 d’octubre de 2016 a les 11:58\nSempre m'ha semblat terrible aquesta mena de destí funest que és una teranyina. Una cosa és que et matin i se't cruspeixin, una altra és que, al damunt, se'n fotin. Es nota que no m'agraden les aranyes? M'esgarrifen d'allò més!\nCarme Rosanas 11 d’octubre de 2016 a les 12:36\nÉs una escena bastant terrible, aquesta, atrapat en una teranyina. És que jo havia vist insectes "enganxats" però com més superficialment, mai no havia vist aquest embolcallament tan gran, talment una mòmia...\nGalionar 11 d’octubre de 2016 a les 16:46\nAutorregulació de les espècies, realitat pura i dura. Tot i saber-ho, la imatge impressiona, certament...\nCarme Rosanas 11 d’octubre de 2016 a les 17:04\nA vegades, moltes vegades, oblidem i tanquem els ulls a les realitats pures i dures. Aquesta i infinites d'altres.\nJordi Dorca 11 d’octubre de 2016 a les 16:58\nFa molta impressió.\nCarme Rosanas 11 d’octubre de 2016 a les 17:06\nSí, s'ha passat!!!\nnovesflors 11 d’octubre de 2016 a les 19:37\nDe vegades, uns fils finíssims ens mantenen presoners.\nCarme Rosanas 12 d’octubre de 2016 a les 13:29\nI tant, una bona metàfora...\nGlo.Bos.blog 12 d’octubre de 2016 a les 22:33\nOh, pobreta, quin final! La vida és tan cruel a vegades....\nCarme Rosanas 14 d’octubre de 2016 a les 14:47\nSí que és cruel, ben sovint... :(\nPons 14 d’octubre de 2016 a les 13:15\nEs gegant aquesta aranya! Quina por em fan! Foc! I en grans quantitats!\nCarme Rosanas 14 d’octubre de 2016 a les 14:50\nSí, molt grossa, pons!!! A mi tampoc em fan cap gràcia, tot i així vaig preferir fotografiar-la que calar-hi foc... he, he, he...\nRelats conjunts: Una inundació a Java\nVersos de Tardor a Torelló\nBosses - haiku visual\nUn llumet a l'entrada\nEspiga i marieta\nHeura i morera\nMirada i sentiment\nGerani a la masia de Can Cabanyes de Vilanova i la...\nFulles, a la bassa de la Font d'en Botàs\nPètals que muden\nUna frase amb cara i creu


Obres Completes de literatura infantil i juvenil | Associació d'Escriptors en Llengua Catalana\n"S'ha parlat en diverses ocasions del "fenomen Vallverdú" i és ja el moment també de determinar-ne el seu abast. Si a aquesta quarantena de novel·les hi afegim el conjunt de contes –més de setanta–, les obres de teatre –una vintena– i altres escrits dispersos, ens trobem davant d'una obra infantil i juvenil que passa ja de les quatre mil pàgines i que per la quantitat i la qualitat situen l'escriptor en un lloc destacat i preferent en el món del llibre per a gent jove i el converteixen en punt de referència obligat i indispensable.\nConscients de la magnitud del fenomen, Edicions de La Galera i Enciclopèdia Catalana –amb la col·laboració de l'Institut d'Estudis Ilerdencs– s'han proposat de dur a efecte la publicació de la que ja s'anomena "Biblioteca Josep Vallverdú" i que agruparà tota la producció infantil i juvenil esmentada. Aquesta Obra Completa constarà com a mínim –tenint en compte que l'autor no para d'escriure i de publicar– de catorze volums cada un dels quals reunirà normalment tres títols agrupats per temàtiques.\nEl primer volum obre la col·lecció amb una síntesi biogràfica de l'autor i un estudi de la seva obra i l'últim la tancarà amb un ampli recull bibliogràfic sobre Josep Vallverdú. Cada volum va prologat per un especialista en literatura per a joves o per un escriptor de prestigi. Són volums editats amb una excel·lent qualitat, amb disseny i maquetació de Claret Serrahima i no dubto gens que el conjunt esdevindrà un regal excepcional i de gran dignitat.\nMolt pocs són els escriptors que s'han guanyat la possibilitat d'una Obra Completa i menys en el camp de la literatura infantil i juvenil. Més pocs encara han pogut gaudir en vida d'un projecte tan gratificant i ambiciós. Josep Vallverdú ha trencat tots els esquemes possibles en un camp on és difícil excel·lir i cridar l'atenció."\n(Josep Maria Aloy. Presentació dels dos primers volums de l'Obra Completa, 1996)\n"La literatura infantil i juvenil tenia fins ara el suport continuat de les editorials i d'un públic creixent. Tenia novel·les d'aventures, d'acció, de ciència-ficció, de relats psicològics, de realisme crític, o de temes fantàstics. I tenia també contes, poesia i teatre. Tenia bestsellers, tenia traduccions a d'altres llengües, premis nacionals, estatals i internacionals, i un gruix d'autors amb relleu generacional garantit. En definitiva, fins ahir teníem, com a sector normalitzat, obres molt bones, obres bones, obres no tan bones i obres d'exercici i aprenentatge. Com en qualsevol literatura sense complexos. Però ens faltava el pas que donem avui: l'edició d'unes Obres Completes.\nTractant-se de Josep Vallverdú no és d'estranyar gens que la iniciativa de la seva Obra Completa hagi pres cos a La Galera, la seva casa editorial de creixença, on es pot trobar actualment bona part de la seva creació infantil i juvenil. A l'enyorat Andreu Dòria i Dexeus, fundador de La Galera, aquest acte el faria molt feliç. La relació de Josep Vallverdú, amb l'editor Dòria, va ser més que una simple relació professional durant trenta anys a llargs. Com els pagesos i els comerciants del Camp, sense papers ni signatures, la mateixa nit de premis al Ritz, el 1968, després de rebre el premi Folch i Torres per Rovelló, van tancar un tracte: Vallverdú escriuria un llibre cada any per a La Galera. I des d'aleshores, Vallverdú no tan sols no ha fallat mai, sinó que, a La Galera i als lectors, ens ha servit el millor gènere de la seva collita creativa."\n(Andreu Sotorra. Presentació de l'Obra Completa. Barcelona: Setmana del Llibre en Català, 1996)\n"Jo crec que Vallverdú és un autor equilibrat. També crec que és un escriptor que no juxtaposa, ans al contrari, que es val de la novel·la per fer confluir mons, gent, éssers... I que treballa en solitari, com els seus herois. I que observa, com els seus protagonistes. I que fa; fa llibres, ni que siguin novel·les dins d'aquest tan bescantat àmbit de la literatura per a adolescents, pel goig de fer realitat impresa allò que fóra ideal de somiar com a vivència. I que estima; estima allò que l'envolta, terra, gossos i persones, perquè de tots ells en treu la clau de volta per estimar altres terres, altres animals i altres persones. I que respecta: respecta els seus propis límits tant com respecte les opcions (literàries o no) dels altres. I que s'interroga, sovint i amb contundència, sobre si mateix i sobre el que l'envolta, tant si és el temps, com l'espai, com l'art. I que prefereix la senzillesa a l'ampulositat, la quotidianitat a la disbauxa, el seny a la rauxa. Perquè és –i es vol– humà."\n(Teresa Duran. "L'aventura de llegir a Josep Vallverdú", Urc, núm. 8, 1993)\n"Vallverdú té la convicció que cal mostrar als nois i noies el món sense endolciments ni falsificacions: a partir d'aquí, els conflictes humans seran la base de totes les seves narracions. Els seus herois són persones normals, allunyades del mite, que passen por com tothom i que no s'assemblen ni de lluny als supermans de moda. En els seus llibres, el lector s'hi pot identificar de manera immediata sense sentir-se rebaixat; el contrari, els personatges li proposen un model de comportament basat en el coneixement de les pròpies forces i, això sí, en el ferm compromís de tirar endavant una empresa, sempre difícil, però no impossible."\n(Francesc Boada. "Josep Vallverdú, un homenatge guanyat a pols", El Món, 14 d'octubre de 1983)\n" [...] Se serveix d'una tècnica rigorosa i d'una indiscutible perfecció fantasiaire: l'organització del temps narratiu, la versemblança dels personatges, la contundència dels diàlegs, la bona utilització de la gramàtica de la fantasia, que sap fer servir admirablement. I el gust per la paraula –el llenguatge de Vallverdú és suggerent i expressiu, i elegant, i precís...– i la voluntat de comunicar unes inquietuds –diguem-ne uns valors–, perquè no existeix cap literatura innocent: l'amor a la vida, la passió per l'autoconeixement, la voluntat de mesurar el propi esforç, l'audàcia com a virtut i com a repte, i l'enginy, i la curiositat, i l'eficàcia... Hi ha una presa de posició pels més dèbils, els més desvalguts o els més atupats pel vent de la injustícia i la discòrdia. Una visió sovint lírica del món, sovint dramàtica, sempre esperançada i optimista."\n(Gabriel Janer Manila. Pròleg a El vent de la fantasia. Barcelona: La Galera, 1996)


La lectura del Manifest va donar inici a la setmana de l'Orgull LGTBI+ 2020 - Consell de la Joventut de Xàtiva\nAhir, des de la porta de l’Ajuntament va tindre lloc la lectura del Manifest a càrrec d’Arc de Sant Martí, a més, es va col·locar una pancarta amb els colors de la bandera LGTBI+, que també seran col·locades en la Casa de la Joventut i la Casa de les Dones. Aquest Manifest dona inici a una setmana de l’Orgull diferent, completament online. Recordeu que podeu aconseguir la vostra bandera en els diferents punts de recollida. Esperem que gaudiu amb nosaltres de tota la programació, recordeu el hastag: #ConnectemAmbOrgull.\nAquest any, degut a la situació provocada per la COVID19, i per evitar aglomeracions o possibles contagis, totes les parts implicades en la realització de l’Orgull vam estar d’acord en donar el pas i realitzar el primer Orgull virtual de la ciutat.\nNo ha sigut fàcil no poder veure’ns i sempre tirarem en falta el vostre calor humà, la reivindicació al carrer i la festa, però tot tornarà, i ens tornarem a reunir, debatre, riure…\nEnguany, hi ha dos aspectes dels que m’agradaria parlar, per una banda de les dones LTB i per un altra de les agressions de l’extrema dreta sobre el nostre col·lectiu. L’any 2020 es presenta com un any del feminisme, de sororitat i solidaritat entre les dones.\nLes dones LTB, Lesbianes, Transsexuals i Bisexuals, pel simple fet de ser dones, i ser lesbianes, transexuals o bisexuals estan exposades a la misogínia, a la lesbofòbia, bifòbia i transfòbia; amb un aspecte en comú, com a epicentre de totes aquestes fòbies, el masclisme.\nNo podem deixar de citar el feminisme que tant ens representa, de Marcela Lagarde, un feminisme de dones diferents, còmplices i aliades, que es recolzen mútuament i entenen la diversitat com a un valor positiu que les enriqueix.\nNo hi ha una única forma de ser dona. El feminisme no ha de separar mai, ni a les pròpies dones ni a les persones.\nProfunditzant amb les dones trans, i per que les xifres d’atur d’aquest col·lectiu supera el 80%, per que es continua associant la transsexualitat a la prostitució, per que certs sectors continuen sense considerar-les dones, per que existeix una gran marginació social, per tot açò i perquè els genitals no defineixen si eres home, dona o no binaria,\nnecessitem de una equiparació efectiva en drets.\nLes dones són diverses i diferents però han d’estar unides per a desmuntar la misogínia. La lluita contra el masclisme i el patriarcat, ha de ser l’acció bàsica per a l’empoderament i la construcció d’una igualtat real. No recolzem ni entenem una lluita feminista trans excloent. Per que les dones trans, van nàixer dones, són dones i seran dones.\nDe fa uns mesos, tots hem vist un repunt d’agressions a membres del col·lectiu LGTBI, agressions, totes elles, que provenen d’un marc ideològic concret, que sustenta i nodreix la LGTBIfòbia, i que el representa l’extrema dreta.\nDes de pallisses, assassinats d’activistes, o agressions verbals pel simple fet de portar una bandera.\nAra més que mai, no podem fer un pas enrere, i per a això, s’ha d’oblidar la por, i no deixar que ens guanyen ni un mil·límetre del que amb tant d’esforç han aconseguit tots els que abans de nosaltres han tingut que lluitar.\nNo hem de confondre l’equiparació de certs drets, amb una equiparació real i efectiva. El nostre sostre no és celebrar que aquest any es commemoren els 15 anys de l’aprovació del matrimoni igualitari; nosaltres no tindrem sostre fins a que la equiparació siga real en tots els àmbits de la societat; i això comença per la base, l’educació és un dels pilars fonamentals per a poder acabar amb aquesta lacra.\nMentre hi haja una parella de dones o homes passejant per l’Albereda agafats de la mà, i algú els mire amb estranyesa o els increpe, mentre un bes al mig de la plaça del poble per una parella LGTBI continue molestant, mentre hi haja xiquetes i xiquets que estiguin sofrint bullyng a l’escola per la seva orientació sexual o de gènere, etc…\nL’Associaciò Arc de Sant Martí estarem en la lluita. Per que també volem un compromís real de tota la societat, i un suport efectiu de totes les administracions per a aconseguir la plena igualtat i eliminar la LGTBIfòbia.\nPer finalitzar, vos emplacem a gaudir de tota la programació que, de forma online s’ha planificat per a aquesta setmana, i que podreu trobar a les xarxes de La casa de les dones, El Consell de la Joventut, d’Infojove i de l’Arc de Sant Martí LGTBI+ Xàtiva.\nEn la diversitat està la normalitat.\nConnectem amb orgull.\nconselljoventutxativa2020-06-23T10:52:15+02:00Juny 23rd, 2020|0 Comentaris


El Móra la Nova no perdona i goleja al Sant Jaume\nEl Móra la Nova, en la seua línia, va golejar el Sant Jaume, com sempre fent ús de la seua pegada. El partit, amb vent a favor dels locals, estava igualat però indecisions locals van suposar contres letals dels visitants, culminades per Oriol i Agustí, abans del descans. Al primer temps, els locals van reclamar un penal sobre Eric.\nJornades Somriu a Sant Jaume d'Enveja\nGran i petits van poder guadir de les 'Jornades Somriu' a Sant Jaume d'Enveja on hi va haver teatre, paradetes, música i menjar al costat del riu Ebre.\nL'obra social 'La Caixa' col·labora en el projecte "Aliments Frescos' de Sant Jaume d'Enveja\nL’Ajuntament de Sant Jaume d’Enveja i l’Obra Social “la Caixa” col·laboraran en el projecte “Aliments frescos” del consistori que té com a objectiu garantir que les persones en risc d’exclusió tinguin accés a aquests productes de primera necessitat.\nEl Roquetenc decideix al contraatac i guanya el Sant Jaume\nEl Roquetenc va vèncer el Sant Jaume i sumar tres punts molt valuosos. Als de Vallés, ben ordenats en defensa, els va sortir perfectament el seu plantejament, El Santa Jaume, des de l'inici, va tenir la iniciativa. Va dominar i va fer les primeres arribades, marcant Eric un golàs amb una vaselina des de fora de l'àrea. Amb el 0-1, la dinàmicxa del partit fou la mateixa, si bé el Roquetenc va obrir-se un poc més.\nGimcama jove, dinar jove i correbars a Sant Jaume d'Enveja\nEl passat dia 29 de juliol Sant Jaume va viure la seua diada del jove, començant amb el super tobogan, fent una pausa per dinar tots els joves del poble baix del Pont Lo Passador i per finalitzar un correbars pels bars del poble.\nUn jove ferit durant els correbous de Sant Jaume d'Enveja\nEl jove de 20 anys estava participant als bous a la plaça quan va ser ferit per l'impacte de la banya. Les xarxes socials s'han omplert de mostres d'ànim.\nPlaça Major: Miquel Rullo\nAcabem el 'Plaça Major' amb bona música, en aquest cas vinguda de Sant Jaume d'Enveja. Aquest jove interpreta un dels seus temes propis, 'Sueños en barco'.\nAficionats ebrencs i valencians s’alien per defensar els correbous\nLes dues federacions de penyes taurines rubriquen un acord de col·laboració i suport mutu. Sant Jaume d’Enveja acull un matinal per reivindicar la festa.\nSant Jaume impulsa un camp de regates per acollir el millor rem del món a l'Ebre\nSant Jaume d'Enveja aposta fort per comptar amb un camp de regates per a la disputa de competicions d'alt nivell. L’Ajuntament del municipi va confeccionar-ne un avantprojecte i està fent gestions per fer realitat aquesta aspiració.\nPlantada d'arròs a Sant Jaume d'Enveja\nSant Jaume d'Enveja va acollir, com cada any, una nova edició de la Plantada de l'Arròs on música i tradició es van unir per homenatjar els nostres avantpassats.\nJoan Castor: "De què ens serveix tenir un valor ecològic com l'Illa de Buda, si no en podem gaudir o ensenyar-lo"\nA primers d'aquest any 2017 es va finalitzar una actuació a la finca del Violí que ha suposat la renaturalització de més de 60 hectàrees d'arrossars d'aquesta zona, ubicada entre l'Illa de Buda i el riu Migjorn, on s'han habilitat llacunes i camins que permeten recórrer l'entorn a peu o en bicicleta i unes zones d'observació d'aus.\nUna família dels Muntells crea una associació per lluitar contra la cistinosi\nL’Associació Cistinosi Espanya es va presentar aquest dissabte a Sant Jaume d’Enveja amb l’objectiu de donar veu als afectats per aquesta malaltia rara. Els seus impulsors son dos pares d’un xiquet afectat dels Muntells.\nEl mar entra als calaixos de l'illa de Buda\nNou senyal d’alarma al delta de l’Ebre. El temporal del gener va trencar la barra de sorra que separa del mar els Calaixos de l’Illa de Buda, provocant una situació insòlita i que s’ha allargat quatre mesos: l’aigua salada ha acabat envaint de forma permanent aquestes llacunes litorials d’aigua dolça.\nDiada de l'Escamarlà a Sant Carles de la Ràpita\nSant Carles de la Ràpita, va celebrar una jornada de degustació d'un dels productes estrella de la població: l'escamarlà. Diferents restaurants del municipi es van a fegir a la Diada per donar a conèixer les qualitats d'aquest producte local a tots els visitants.\nSant Jaume d'Enveja dóna a conèixer els campions de la lliga catalana de llagut\nEl vent va provocar la suspensió de la quarta i última regata de la lliga de Llaüt que s’havia de disputar aquest diumenge a Sant Jaume d’Enveja.\nAlejandro Valverde es corona en la pujada al Port\nAlejandro Valverde ha fet un cop d’autoritat al massís del Port, per situar-se primer a la classificació de la Volta Catalunya. L’ascens a Caro s’ha convertit en l’etapa reina d’aquesta edició de la cursa, i ha exigit els corredors per la duresa d’alguns trams.\nObren expedient sancionador pel concurs de bous embolats de Sant Jaume d´Enveja\nEl Servei del Joc i d' Espectacles de la Generalitat a les Terres de l'Ebre ha iniciat expedient sancionador per infraccions a la normativa en matèria d'espectacles tradicionals amb bous, durant les festes de la Segregació a Sant Jaume d´Enveja (Montsià) del passat mes de juny.\nSant Jaume s'uneix a la xarxa de radiocomunicació d’emergències RESCAT\nEn la seua visita al territori, el conseller Jordi Jané ha visitat Sant Jaume d'Enveja on ha signat amb l'ajuntament el conveni per incloure el municipi a la xarxa de radiocomunicació d'emergències de la Generalitat RESCAT.\nL'embarcador de Sant Jaume d'Enveja promourà el turisme nàutic\nAquest embarcador preten crear nous usos per promoure el turisme i els esports nàutics, donar continuïtat al carril bici del passeig fluvial i crear un nou espai per als ciutadans integrat a l’entorn del delta de l’Ebre.\nFinalitza amb èxit la salinització contra el caragol maçana als arrossars del Delta\nLes comunitats de regants del delta de l'Ebre han valorat amb satisfacció el procés de salinització amb aigua de mar que es va dur a terme durant el mes de novembre als arrossars.


RodaMots - Hablar en cristiano\nNo em digues “háblame en cristiano” i no trencarem palletes. Sobretot no m’ho digues a ma casa. Crec que en això es resumeix el meu nacionalisme o no nacionalisme: que entengues que si vols que formem part de la mateixa cosa, has de respectar la meua idiosincràsia com jo respecte la teua. Et dic jo a ta casa, “parla’m en valencià”? Veritat que no ho entendries? Que ridícul resultaria que un valencià li demanara a un madrileny a Madrid (o a Sevilla, o a un burgalés a Burgos o a Santander) que li parlara en la seua llengua, veritat? Et resultaria més sorprenent que si et demanara que em parlares en extraterrestre i em prendries igualment per boig. En quina situació de superioritat et col·loques, doncs, quan m’exigeixes a ma casa que et parle castellà? D’on t’has tret aqueix dret i per què ho veus tan obvi i ho tens tan assumit? La llei t’empara, jo tinc l’obligació de conéixer la teua llengua, tu no tens l’obligació d’entendre la meua. L’asimetria lingüística és tan aclaparadora que per si mateixa ja és una mica asfixiant. Però tu no en tens prou.\n“Aquí estamos en España”, dius. Si en “España se habla español”, vol dir això que no ho són el basc, el català i el gallec? Si la resposta és no, ets tu qui ens exclous. Si dius que sí, aleshores ens hauràs de respectar, no et sembla? No barreges drets amb educació i deferència. Perquè sé que no m’entens, et parlaré en la teua llengua. Però no abuses i no em demanes sempre aqueix esforç. A les visites se les atén amb tota la cortesia i no se’ls deixa llevar taula. Però si es queden, aleshores ja han d’acostumar-se a la quotidianitat i col·laborar-hi. No voldràs que continue llevant taula sempre jo!\nSé que saps anglés, que l’has aprés al col·legi, com jo vaig aprendre el castellà. Posem que el parles perfectament, tanmateix: t’imagines que se t’obligara a dir les paraules amoroses i íntimes en anglés?, que hagueres de maleir sempre en anglés? Imagina’t per un segon que no pogueres dir-los als teus fills que els estimes en la teua llengua, sinó que ho hagueres de fer sempre en aqueixa llengua forastera. Quina follia!\nFa uns dies, vaig assistir a la presentació del poemari de Manuel Moreno, La saliva del sol. Un llibre esplèndid, bellíssim i ple d’imatges que et fan sentir. El presentava Luis García Montero. Manolo, tot i que parla valencià, és de Tomelloso i, per tant, castellanoparlant de naixement. Reconeixia en la presentació que mai no podria escriure poemes en català, perquè no es podia expressar tan íntimament en una llengua que no fóra la seua materna. García Montero coincidia a dir que la llengua determina el paisatge, el món i les coses de l’escriptor. L’home, venia a dir, és la seua llengua i la seua llengua fixa el seu món. Reblant el clau, s’arribà a citar el pensament de Heidegger “El llenguatge és la casa del ser”, cosa que jo, en el torn de preguntes, els vaig objectar.\nI, mira, jo ni tan sols et retrac que em feres aprendre la teua llengua. Ans al contrari, el coneixement és riquesa i la diversitat també. Tant de bo m’hagueres ensenyat tan bé l’anglés o el francés. Allò que et recrimine és que no em deixares aprendre la meua, que me l’ocultares, me la rebaixares i volgueres fer-me-la odiar o menysprear. Que volgueres que la trobara inferior, ridícula, baixa i a mi mateix amb ella.\nM’has privat durant anys i anys de la possibilitat d’expressar-me, de ser jo; de dir-me jo amb les coses que dic i no estar condemnat a amagar-me darrere de les paraules en una llengua i en una altra, l’una per aliena, l’altra per desconeguda. M’has condemnat durant molts anys al silenci funcional i això no t’ho perdone. No goses de tornar-me a dir “Háblame en cristiano”! Sobretot no m’ho digues si tu també ets valencià, o català o balear.\nTobies Grimaltos, Idees i paraules: una filosofia de la vida (València: Publicacions de la Universitat\nde València, 2008). Reproduït a InfoMigjorn Cap de Setmana, núm. 97 (20.07.2012)


Città Giardino Suite Roma Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Monte Cristallo 5, Nomentano, Roma, Itàlia, 00141 - Veure al mapa\nMés informació sobre Città Giardino Suite\nSituat a Nomentano, Città Giardino Suite és el lloc perfecte per gaudir de Roma i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Città Giardino Suite, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, magatzem d'equipatge, ascensor, àrea de TV/saló compartit.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, despertador per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Città Giardino Suite.


Investigadors de Germans Trias apliquen una tècnica pionera en regeneració cardíaca amb greix del cor del propi pacient | InfoICS\n← L’ICS participa en el Projecte APROP d’atenció i prevenció de fractures per osteoporosi\nLlevadores de l’ICS participen en un congrés internacional amb 1.000 professionals a Tarragona →\nInvestigadors de Germans Trias apliquen una tècnica pionera en regeneració cardíaca amb greix del cor del propi pacient\nPublicat el 25 Mai 2016 per icscat\nLʼequip de lʼiCor de Germans Trias, en un estudi liderat pel doctor Antoni Bayés-Genís, ha dut a terme el primer assaig en humans per a reduir les cicatrius cardíaques derivades de lʼinfart a través de teixit adipós ric en cèl·lules mare del propi cor. Es tracta dʼuna tècnica nova que destaca per la seva senzillesa, ja que es pot realitzar a qualsevol quiròfan sense la manipulació de cèl·lules en el laboratori. La nova tècnica ha estat anomenada AGTP, per les seves sigles en anglès de ʻprocediment de transposició dʼun empelt adipósʼ.\nEl procediment consisteix en la dissecció dʼuna part del teixit greixós cardíac mantenint els seus vasos sanguinis per recobrir i nodrir lʼàrea de la cicatriu cardíaca.\nLes conseqüències de lʼinfart de miocardi\nQuan es produeix un infart de miocardi, la sang deixa de circular i de nodrir correctament les cèl·lules del múscul cardíac. Com a conseqüència, una part del teixit del cor queda morta, formant una cicatriu que pot comportar insuficiència cardíaca i mort sobtada, així com pèrdua de qualitat de vida. És per això que els investigadors busquen noves estratègies per regenerar el teixit cardíac.\nAquesta nova tècnica sʼha fet conjuntament entre els investigadors de lʼiCor i el Servei de Cirurgia Cardíaca de lʼHospital Germans Trias, amb la col·laboració de la Clínica Creu Blanca i lʼInstituto de Ciencias del Corazón (ICICORELAB).\nUn estudi reconegut per la revista científica EBioMedicine\nLes conclusions dʼaquest estudi han estat publicades recentment a la revista EBioMedicine (The Lancet).\nAquest primer assaig obre la porta a provar lʼeficàcia de lʼAGTP en una població més gran. Per aquest motiu sʼestà iniciant un nou estudi clínic on hi participaran diferents centres hospitalaris dʼàmbit nacional.\nAquesta entrada s'ha publicat en Notícia i etiquetada amb cardiologia, Hospital Universitari Germans Trias i Pujol, iCor, recerca, regeneració cardíaca. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Per què és important la neteja interdental? - Clínica Dental Doctor Sitges a Manresa\nAmb el raspallat de dents habitual es neteja únicament un 60% de les dents, ja que es raspalla la cara exterior i interior de les dents i les cares oclusives, però no s’aconsegueix netejar bé la zona interdental.\nSi es desitja tenir una correcta higiene oral, evitar càries i altres problemes periodontals és necessari netejar bé la zona interdental diàriament.\nQuè podem fer servir?\nEn el cas que no existeixi espai interdental o sigui molt estret es recomana el fil dental, amb cera o sense.\nPer contra, si existeixen espais oberts entre les dents, per exemple perquè s’ha perdut l’os de suport (pots conèixer més sobre la periodontitis a aquest post), es recomana utilitzar el raspall interdental que ajudarà a l’accés a l’àrea i a l’eliminació de la placa bacteriana i restes de menjar.\nQuan la malaltia periodontal està activa, els espais interdentals són més petits a causa de la inflamació de les genives, la placa i els càlculs.\nAlguns pacients creuen que és l’ús dels raspalls interdentals el responsable que aquests espais es tornin més grans, però això és a causa de la desinflamació dels teixits i l’eliminació dels càlculs existents en aquestes zones.\nCom es realitza el raspallat interdental?\nS’ha de passar el raspall entre les dents, de davant cap enrere diverses vegades i horitzontalment.\nCal evitar exercir una força excessiva amb el raspall i s’ha de triar una grandària adequada per a l’espai interdental.\nÉs millor utilitzar la part angular del raspall a la zona posterior i la part recta del raspall a la zona anterior.\nA més, el seu ús ha de ser diari i sense pasta dentifrícia, però es pot utilitzar un gel antiinflamatori.\nUna vegada que hem fet servir el raspall interdental s’ha de netejar amb molta aigua i deixar assecar per evitar que s’acumuli la brutícia que seria perjudicial per a la nostra salut dental.\nUns hàbits de neteja interdental adequats ens ajuden a prevenir moltes malalties bucals i també a cuidar la nostra salut general. Per això, és important instaurar aquests hàbits com més aviat millor.


Van Gogh, a las puertas de la eternidad-Horaris i Entrades Pel·lícula\nRepartiment: Willem Dafoe, Rupert Friend, Oscar Isaac, Mads Mikkelsen, Mathieu Amalric, Emmanuelle Seigner, Niels Arestrup, Anne Consigny, Amira Casar, Vincent Pérez, Lolita Chammah, Stella Schnabel, Vladimir Consigny, Arthur Jacquin, Solal Forte, Frank Molinaro, Alan Aubert, Vincent Grass, Clément Paul Lhuaire, Laurent Bateau, Montassar Alaya, Didier Jarre, Thierry Nenez, Johan Kugelberg, Alexis Michalik\nEstrena 1 Març de 2019\n1886, Arles. El pintor holandès post-impressionista, Vincent van Gogh (Willem Dafoe), fuig de l'enrenou de París i es refugia en un petit poble de França. Allí és tractat amablement per alguns i brutalment per uns altres.\nMadame Ginoux (Emmanuelle Seigner), la propietària del restaurant del poble s'apiada de la seva pobresa i li regala un llibre de comptabilitat, que Vincent plena de dibuixos. Però els seus continus canvis d'humor fan que diversos veïns li tinguin por. El seu millor amic Paul Gaugain (Oscar Isaac) l'adora, però acaba fugint del seu costat a causa de l'aclaparadora personalitat de Vincent, i el seu germà i comerciant d'art Theo (Rupert Friend) li dóna suport incondicionalment, però no aconsegueix vendre ni una sola de les pintures de l'artista.\nEn aquesta tumultuosa època, Vincent pinta les obres mestres espectaculars que es poden reconèixer a tot el món avui en dia.\n1 nominació als Oscar: Millor actor\n1 nominació als Globus d'Or: Millor actor - drama (Willem Dafoe)


Pla d'emergències per incendis forestals\nLa Direcció General de Protecció Civil recorda als ciutadans les mesures de prevenció i d'autoprotecció contra incendis forestals.\nEn el marc de la campanya de sensibilització davant el risc d'incendis forestals, la Direcció General de Protecció Civil www.gencat.cat recorda als ciutadans què cal fer per evitar el foc i per protegir-se'n, especialment a les urbanitzacions, cases aïllades i cases de pagès.\nEs tracta de mesures tant des del punt de vista de les residències, com de l'entorn, com del propi comportament humà, que poden contribuir a un augment important de la protecció dels ciutadans davant dels incendis forestals.\nAixí doncs, a part del fullet de caràcter general sobre el perill de fer foc a l'estiu, s'ha editat una guia d'autoprotecció que es distribueix pels indrets més vulnerables (urbanitzacions, cases aïllades i cases de pagès durant la primera part de l'estiu).\nEl fullet sobre mesures adreçades a la població en general –escrit en català, castellà, anglès i francès– recorda les precaucions que cal tenir, especialment en aquesta època de l'any, en què el risc d'incendi és més gran. Les mesures passen per no llençar burilles enceses, no fer barbacoes o trucar al 112 davant d'una situació d'emergència.\nD'altra banda, quan el foc ja s'ha produït, alguns dels consells varien en funció del lloc. Si per exemple el foc envolta la casa, cal refugiar-se a dins, tancar portes i finestres i tapar qualsevol forat. O si per exemple el foc sorprèn algú a camp obert, cal allunyar-se'n en direcció oposada al vent i, si és possible, entrar en zona ja cremada, etc.\nConsulteu els documents en PDF adjunts i, si ho desitgeu, podeu imprimir-los també.\nTríptic adreçat a ciutadans d'urbanitzacions\nPòster general, per la prevenció d'incendis\nConsells de caràcter general contra els incendis\nCarta de Serveis dels Bombers de la Generalitat


Aj. Castelldefels: Què es?\nQuè és la Protecció Civil?\nLa Protecció Civil és un servei públic orientat a l'estudi i prevenció de les situacions de greu risc col·lectiu, catàstrofe o calamitat pública i a la protecció i socors de persones i béns en els casos que aquestes situacions es produeixin.\nUn sistema que, entre altres objectius, té el d'assolir que la ciutadania, a més de l'ajuda que li oferixen els serveis públics, estiguin preparats per a arribar per si mateixos a la seva pròpia protecció.\nLa Protecció Civil Municipal té com fi la configuració d'un sistema organitzat, sobre la base dels recursos municipals i la col·laboració d'entitats privades i de la ciudadania, per a garantir la coordinació preventiva i operativa respecte de la protecció de les persones i béns davant els danys produïts per les situacions d'emergència en els casos de greu risc, catàstrofe o calamitat pública, mitjançant la realització d'activitats que permetin evitar les mateixes, reduir els seus efectes, reparar els danys i, si escau, contribuir a corregir les causes productores dels mateixos.\nUn sistema estructurat en dos principis fonamentals: la solidaritat i la coordinació i que, entre altres objectius, té el d'assolir que la ciutadania, a més de l'ajuda que li oferixen els serveis públics, estigui preparada per a arribar per si mateixa a la seva pròpia protecció.\nEls nostres objectius fonamentalment es centren en:\nLa PREVISIÓ de riscos possibles i zones afectades.\nLa PREVENCIÓ davant les situacions de risc identificades.\nLa PLANIFICACIÓ mitjançant l'elaboració de plans d'emergència.\nLa INTERVENCIÓ en fase d'emergència.\nLa FORMACIÓ I INFORMACIÓ a la població.\nEls objectius de PREVISIÓ, PREVENCIÓ I PLANIFICACIÓ es concreten en:\nL'elaboració de Planes de Protecció Civil\nVigilància i salvament de platges\nPreventius per concentracions de persones en actes socials, culturals, esportius, festes, concerts i espectacles pirotècnics.\nEls objectius d'INTERVENCIÓ es concreten en:\nSuport als serveis operatius professionals de l'emergència (Bombers i Servei d'Emergències Mèdiques).\nAtenció a afectats (evacuació, alberg, proveïment...).\nIntervenir immediata en incendis forestals, de mobiliari urbà, i vehicles en via pública.\nTreure l'aigua en inundacions.\nAssistència sanitària de primers auxilis i socorrisme.\nCreu Roja és un dels organismes on la intervenció dels quals es contempla com imprescindible quan una catàstrofe ocorre, per aquest motiu apareix com grup operatiu els Plans de Protecció Civil.


Aquesta informació de galeta es va actualitzar per última vegada el 28 maig, 2021 i s'aplica als ciutadans de l'Espai Econòmic Europeu.\nEl nostre lloc web, https://bofillecologica.com (d'ara endavant "el lloc web") utilitza galetes i altres tecnologies relacionades (per comoditat, totes les tecnologies es denominen "galetes"). Les galetes també són col·locades per tercers que hem contractat. En el document següent us informem sobre l'ús de les galetes al nostre lloc web.\nLloc web: https://bofillecologica.com\nAquesta política de cookies s'ha sincronitzat amb cookiedatabase.org el 13 abril, 2021


Ferramentes TIC en LliureX per a la inclusió – CEFIRE València\nFerramentes TIC en LliureX per a la inclusió\n2 juny, 2020 29 maig, 2020 per ticvalencia\nLliureX és el sistema operatiu lliure que des del 2004 ha estat present a tots els centres educatius públics del País Valencià.\nEl fet de tractar-se de programari lliure fa possible la integració d'altres aplicacions en el propi sistema, així com la seua adaptació i personalització.\nDes dels seus inicis, LliureX ha tingut una especial sensibilitat cap a l'alumnat amb necessitats educatives especials, tot i que moltes iniciatives no han arribat a tota la comunitat educativa.\nEn el context socioeducatiu actual, on pren rellevància l'educació inclusiva, sense deixar de banda l'educació especial, LliureX segueix oferint un ventall d'eines per tal de facilitar la tasca docent i l'elaboració de recursos educatius a les i els mestres d'educació especial, infantil i primària.\nEn aquest curs, s'abordaran algunes d'aquestes eines integrades en LliureX i recursos educatius per a la millora de la tasca docent als centres tant d'educació especial com centres ordinaris amb aules inclusives, i s'exploraran eines com l'Assemblea d'Aula per a PDI, l'eina Miniscreen per millorar l'accessibilitat a les pissarres, la integració de tauletes a l'aula, processadors de text per a alumnes amb dislèxia, l'Arasuite, el comunicador JoComunico, l'eina d'elaboració de recursos CloudBook o recursos en línia com el portal web d'ARASAAC. Tot sense perdre de vista les novetats que incorporen les últimes versions de LliureX.\nCurs a distància 20VA47IN037 - Ferramentes TIC en LliureX per a la inclusió\nEl projecte ROMA. Més enllà de l’Aprenentatge Basat en Projectes\nFull de ruta cap a la inclusió educativa: gestió directiva


Factura electrònica - La Farga Gestió d'Equipaments Municipals, SA\nPresentació d’una factura electrònica a través de l’e-FACT\nLa factura electrònica és una modalitat de factura que conté totes les dades d’una factura tradicional i en que no s’utilitza el paper com a suport sinó un document electrònic que ha estat signat digitalment.\nLa llei 25/2013, d’impuls de la factura electrònica i de creació del registre comptable de factures al Sector Públic, estableix que tots els proveïdors que hagin entregat béns o prestat serveis a l’Administració Pública podran facturar en format electrònic, estant obligades, en qualsevol cas:\nPersones jurídiques i entitats sense personalitat jurídiques que no tinguin nacionalitat espanyola.\nEstabliments permanents i sucursals d’activitats no residents en el territori espanyol en els termes que estableix la normativa tributària.\nLa Farga Gestió d’Equipaments Municipals de L’Hospitalet de Llobregat (La Farga), en el marc que estableix la llei esmentada, ha pres la decisió que aquesta obligació existirà sempre i quan l’import de la factura a presentar a La Farga sigui superior a 5.000 euros, inclòs l’Impost sobre el Valor Afegit (IVA).\nNo obstant les limitacions d’obligatorietat anteriors, qualsevol persona, física o jurídica, que hagi de presentar factures a La Farga independentment de l’import podrà fer-ho en format electrònic.\nLes factures s’han de presentar en format Facturae a través d’Internet, han d’estar signades electrònicament i hi ha d’incloure la identificació necessària per relacionar-les amb les dades de contractació i autorització de la despesa per poder tramitar-les i, en concret, les dades següents:\nIdentifiqueu els òrgans administratius, sota el camp AdministrativeCentre, de la manera següent:\nL’Oficina Comptable, s’identifica com un centre (CentreCode) amb el codi LA0010894 i el rol (RoleTypeCode) 01.\nL’Òrgan Gestor, s’identifica com un centre (CentreCode) amb el codi LA0010894 i el rol (RoleTypeCode) 02.\nLa Unitat Tramitadora, s’identifica com un centre (CentreCode) amb el codi LA0010894 i el rol (RoleTypeCode) 03.\nIdentifiqueu el servei de La Farga que fa l’encàrrec i ha rebut el servei que es factura. Per fer-ho, identifiqueu un quart AdministrativeCentre amb els valors següents:\nEl camp centre (CentreCode) es deixarà en blanc.\nEn el camp de rol (RoleTypeCode) s’hi introduirà el codi 04, que identifica segons l’estàndard l’Òrgan Promotor.\nEn el camp nom (Name) s’hi introduirà la denominació La Farga.\nEn cas que l’encàrrec s’hagi formalitzat a través d’un acord o resolució de La Farga, el número de resolució s’ha d’incorporar en el camp ReceiverContractReference de la factura electrònica.\nEntreu a la Bústia de lliurament de factures (https://efact.eacat.cat/bustia/?emisorId=1377) i seguiu les instruccions.\nSi és el primer cop que factureu a La Farga o heu canviat les dades del vostre compte bancari:\nImprès de transferència bancària per l’alta o modificació\nLlei 25/2013, d’impuls de la factura electrònica i de creació del registre comptable de factures al Sector Públic\nPer a informació bàsica relacionada amb la creació, enviament o recepció de factures electròniques podeu consultar:\nSi teniu dubtes de com completar els camps exigits per La Farga:\nSobre el format Facturae:


APROVADA LA PUJADA DE 900 EUROS DEL SALARI MÍNIM INTERPROFESSIONAL PER A 2019 -\nEl Govern ha aprovat un Reial decret pel qual s'incrementa un 22,3% el salari mínim interprofessional (SMI) per a l'any 2019. L'SMI per a 2019 quedaria fixat en 30 euros/dia o 900 euros/mes, segons que el salari estigui fixat per dies o per mesos.\nEl Govern ha aprovat un Reial decret pel qual es fixa el salari mínim interprofessional (SMI) per a 2019. El salari mínim per a qualssevol activitats en l'agricultura, en la indústria i en els serveis, sense distinció de sexe ni edat dels treballadors, queda fixat en 30 euros/dia o 900 euros/mes, segons que el salari estigui fixat per dies o per mesos.\nPer a l'any 2019 l'SMI es fixa en els següents valors:\nAquests valors representen un increment del 22,3% respecte a l'any 2018.\nLa quantia es fixa en salari/dia i salari/mes i en el cas d'empleats de llar es fixa també en salari/hora. El salari mínim per a mitja jornada es correspondria amb el 50% dels valors indicats, és a dir, 450,00 € mensuals.\nPer la seva part, els treballadors eventuals i temporers i per a la relació laboral de caràcter especial del servei de la llar familiar, els serveis dels quals a una mateixa empresa no excedeixin de cent vint dies percebran, conjuntament amb el salari mínim citat, la part proporcional de la retribució dels diumenges i festius, així com de les dues gratificacions extraordinàries al fet que, com a mínim, té dret tot treballador, corresponents al salari de trenta dies en cadascuna d'elles, sense que la quantia del salari professional pugui resultar inferior a 42,62 euros per jornada legal en l'activitat.\nPel que fa a la retribució de les vacances dels treballadors eventuals i temporers, aquests treballadors percebran conjuntament amb el salari mínim interprofessional fixat, la part proporcional d'aquest corresponent a les vacances legals mínimes en els supòsits en què no existís coincidència entre el període de gaudi de les vacances i el temps de vigència del contracte. En els altres casos, la retribució del període de vacances s'efectuarà d'acord amb l'art. 38 de l'Estatut dels Treballadors i altres normes d'aplicació.\nCom a novetat per al pròxim 2019, trobem un salari mínim hora per a eventuals i temporers els serveis dels quals a una mateixa empresa no superin els 120 dies a l'any.\nEn el cas que la jornada sigui inferior als cent vint dies a l'any, el salari mínim per hora efectivament treballada i que inclou tots els conceptes retributius per als treballadors eventuals i temporers serà de 6,90 euros.


Campió 1. el Somni D'en Tony | Librería Online TROA. Comprar libro\nLa història al·lucinant de com Antoine Griezmann va arribar a convertir-se en un dels millors jugadors del món. Una apassionant sèrie de futbol escrita per ell mateix i basada en la seva pròpia vida!Els somnis es poden fer realitat!En Tony Grizi somia unir-se a l'equip de joves campions que dirigeix el seu pare. Per un cop de sort, o potser per art del destí, el davanter de l'equip es lesiona durant les vacances i cal trobar-li un substitut tan aviat com sigui possible. Malgrat que el seu pare, el «Grizzly», s'hi oposa, i que els seus amics i coneguts creuen que és massa petit i fràgil... en Tony ho donarà tot per formar part del club dels seus somnis.-------«Aquella nit, en Tony es va adormir amb un gran somriure als llavis. Encara no ho havia explicat a la Maud, pot ser per superstició, perquè pensava que encara era massa aviat. Però el general tenia raó. Ara li tocava jugar a en Tony, i començava la part més dura.»En realitat, era molt senzill: si brillava en aquella jornada de selecció, les portes del seu somni s'obririen de bat a bat i formaria part de l'equip, i de pas s'asseguraria el respecte del vestidor... i també del seu pare.»En canvi, si fracassava...»Es va regitat al llit. No. No podia perdre el temps amb pensaments negatius. No hi havia motiu per creure que no se'n sortiria.»"És ara o mai!", li repetia una veu dins del cap.»Es va adormir amb aquella cantarella: se'n sortiria.»------


Alimentació nadalenca: com afrontar els excessos\nSegons els últims estudis efectuats per experts, es calcula que durant les festes de Nadal una persona pot arribar a guanyar entre 2- 3 quilos de mitjana. A les conseqüències que aquest fet comporta per a la salut -i la pròpia estètica-, hem d'afegir un altre fet igualment preocupant: molta d'aquesta gent comença, immediatament després de les festes, una dieta per a contrarestar els quilos guanyats; una dieta sense un consell d'un professional sanitari que pot ser perjudicial per a la seva salut. A continuació resolem alguns dubtes que poden sorgir-li referents als excessos nadalencs i oferim alguns consells pràctics per a començar l'any en plena forma.\n- Com és possible que durant uns pocs dies es puguin arribar a engreixar aquests 2 o 3 quilos de mitjana? Tant ens sobrepassem durant aquestes festes?\n- Es tracta de molts dies seguits, de menjars copiosos i de sobretaula, en la qual s'ingereixen molts més aliments d'alt valor calòric i rics en greixos, a més de l'excés de dolços i torrons, d'alt índex glucèmic. A això podem afegir que les celebracions comporten un descens del nivell d'exercici físic i un increment del sedentarisme, per tractar-se sobretot de festes familiars i d’estar a casa. A més, durant aquesta època augmenten les urgències mèdiques, i la Societat Espanyola de Patologia Digestiva (SEPD) adverteix que durant el Nadal augmenta notablement el nombre de consultes per abusos amb el menjar, amb problemes com la indigestió, acidesa o quadres de diarrea. Aquestes festes conviden a consumir menjars amb un alt contingut en greixos, la digestió dels quals és més lenta, el que provoca que els trastorns digestius lleus siguin més habituals en Nadal.\n- Amb quins aliments hauríem de prestar més atenció durant aquestes celebracions a fi d'evitar aquest excés de pes? Quines “precaucions” mínimes hauríem d'adoptar?\n- Hauríem de tenir precaució principalment si patim alguna patologia. Els diabètics, per exemple, han de consumir alcohol amb moderació, no més de dues begudes al dia per als homes i una per a les dones. Així mateix, és recomanable que mengin aliments pobres en hidrats de carboni i grasses i que combinin els plats forts amb verdures i amanides. Pel que fa a la major preocupació, els dolços, han de posar especial atenció a la composició dels torrons, tant de normals com els especials per a diabètics i sempre és millor decantar-se per un altre tipus de dolç com fruites, sorbets i iogurts. En el cas dels celíacs (intolerància al gluten), l'únic tractament és una dieta sense gluten per a tota la vida. Aquestes persones han d'eliminar de la dieta qualsevol producte que dugui com ingredient blat, civada, ordi, sègol i/o productes derivats: midó, farina, pans, pastes alimentoses, etc. El celíac pot prendre tot tipus d'aliments que no contenen gluten a l'origen: carns, peixos, ous, llet, cereals sense gluten (arròs i blat de moro), llegums, tubèrculs, fruites, verdures, hortalisses, greix comestibles i sucre. El perill ve amb els productes manufacturats ja que no sempre especifiquen l'origen dels components. El més segur és comprar els productes que apareixen en la llista de la Federació d'Associacions de Celíacos d'Espanya (FACE). Els torrons elaborats amb mel i fruits secs exclusivament no seran un problema per als celíacos, que sí haurien de renunciar als mantecados ja que s'elaboren amb farina de blat.\n- Suposem que una vegada acabades les festes decidim posar-nos a dieta, quins passos hauríem de donar per a començar?\nPer a recuperar-se dels excessos i adoptar uns bons hàbits alimentaris durant tot l'any, després de Nadal l'objectiu no només ha de ser baixar els quilos extra que s’han agafat, sinó aprofitar aquest moment per a començar l'any adquirint hàbits saludables que inclouen, a més d'una dieta sana, exercici físic o almenys començar a caminar un poc cada dia.\n- Després del típic excés després de Nadal, es pot seguir algun tipus de dieta per a recuperar la línea?\n- En cas dels típics excessos nadalencs, podem dedicar una temporada a prestar especial atenció a no tornar a caure en els mateixos excessos. Evitar menjars pesats i copiosos innecessaris, substituir els aliments més grassos i sucres per carns magres, peix, hidrats de carbonis de baix índex glucèmic (amb moderació), fruites i verdures. Per a acompanyar aquests menjars, en lloc de refrescs i begudes alcohòliques podem prendre infusions (dent de lleó, poliol- menta, anís, et vermell o verd) i molta aigua. Entre les fruites escollirem raïms, pinya, maduixes, papaya, taronja, llimona o poma, les més desintoxicants. L’api i el fonoll són les verdures més depuratives, però també vindran molt bé les pastanagues, bledes, espinacs o porros, molt baixes en calories. Es poden prendre crues o bullides amb una cullaradeta d'oli d'oliva cruu. Entre hores, podem prendre sucs espremuts a base de fruites i verdures. Sempre cuinant productes sense greixos, amb poca sal i millor al forn, a la planxa, bullits o al vapor, evitant en tant que sigui possible els fregits. Altre bon consell és prendre amb regularitat alguns iogurts desnatats per a renovar la flora intestinal.\n- Per tant, i com resum, quins consells donaria el farmacèutic als ciutadans, ara que ens disposem a començar les festes?\n-Abans d'esmorzar o sopar, convé menjar una mica per a evitar arribar amb l'estómac buit, (aliments proteics baixos en greixos, una fruita). Hem de servir-nos racions petites i intentar que la reunió se centri en les relacions familiars o socials, així s'evita centrar-se només en menjar. A més, podem aprofitar l’estada en grup no només per a menjar, sinó també per a fer excursions, caminates, passejos, etc. És important no deixar de costat l'activitat física (esport en general, bicicleta o caminar) els dies no festius, així com seguir amb la dieta sana habitual durant aquests dies (millor menjar aliments de baix contingut gras, amanides, verdures a la planxa, peix, fruita, iogurts desnatats).\nHem de beure molta aigua. I sobretot, anar amb compte amb l'alcohol, ja que les seves calories són buides. Si pot ser, vi negre i cava brut són les begudes per a aquestes festes amb menys contingut alcohòlic, comparat amb les begudes alcohòliques destil·lades, que a més es combinen amb refrescs.\nDecàleg per a un pla dietètic correcte\n• Una dieta seriosa no ha de plantejar objectius excessivament amplis: un pla dietètic correcte és el que permet perdre pes de forma suau però continuada de sis a deu setmanes sense renunciar a cap aliment fonamental.\n• Menjar cinc vegades al dia\n• Evitar les dietes dissociades, no són saludables.\n• La dieta ha de contenir un bon desdejuni, un dinar correcte i un sopar lleuger, més un berenar matinal i un berenar suau al capvespre.\n• Contra el que es creu, repartir els aliments en cinc menjades diàries és millor que saltar-se menjar i sopar. Quan no es menja, el metabolisme basal s'inhibeix i crema poques calories, amb el que s'aconsegueix l'efecte contrari: en comptes d'aprimar-se, un s'estanca o fins i tot engreixa.\n• Seguir la “Dieta mediterrània”. La dieta idònia ha de contenir aliments naturals i poc sofisticats, cuinats sense grasses animals. No és casual l'èxit de la dieta mediterrània: llegums, arròs i pasta, vegetals i hortalisses, oli d'oliva, molt peix, menys carn, i abundant fruita.\n• Ingerir molta aigua.\nEl farmacèutic és un professional sanitari que pot aconsellar-li sobre el tipus de dieta o hàbits alimentaris que ha de dur per a una alimentació equilibrada i saludable. Consulti al seu farmacèutic.\nEl Col•legi Oficial de Farmacèutics dels Illes Balears els desitja unes bones festes i un nou any ple de salut.


El Museu de Belles Arts exposarà artistes que van marcar l'inici de la pintura moderna a Espanya\nAmb aquesta exposició el museu amplia el seu espai expositiu i mostra un període artístic que no s'exposa en altres sales en aquests moments\nEl Museu de Belles Arts exposa els fons propis de pintors del segle XIX i XX en la mostra 'L'inici de la pintura moderna a Espanya: Joaquim Sorolla'. Amb aquesta exposició el Museu de Belles Arts amplia el seu espai expositiu i mostra un període artístic que no s'exposa en altres sales en aquests moments.\n'L'inici de la pintura moderna a Espanya: Joaquim Sorolla i el seu temps' projecta una perspectiva inèdita de l'artista valencià perquè és la primera vegada que es presenta una exposició de Joaquim Sorolla envoltat dels pintors que van influir en la seua obra: els seus mestres, els seus amics, els seus deixebles, els sorollistes i els postsorollistes.\nLa mostra ofereix l'oportunitat de contemplar més d'un centenar d'obres dels pintors que van coincidir amb el període de vida de l'artista valencià: Pinazo, José i Mariano Benlliure, Muñoz Degraín, Antonio Fillol, Cecilio Plà, entre altres.\nAmb la producció artística de Joaquim Sorolla s'inicia la pintura moderna a Espanya. En contrast amb altres corrents costumistes més dramàtics, les seues obres projectaven una imatge del país alegre i optimista amb escenes a la platja i de paisatges lluminosos.\n'Marina', imatge de l'exposició\nL'obra elegida com a referència de l'exposició és 'Marina', un quadre pintat com a regal al seu amic Pedro Gil, tal com apareix en la dedicatòria en l'angle inferior dret del llenç. La pintura forma part de la col·lecció del Museu de Belles Arts de València des de l'any 2007.\nEs tracta d'una obra de format xicotet, 51 x 76 centímetres, en la qual s'observen dos mariners que arrosseguen a la vora de la platja una barca de pesca. Segurament va ser realitzada per Sorolla al final del segle XIX i il·lustra de manera contundent l'anàlisi que el pintor valencià fa de la vida quotidiana valenciana, a partir d'una tècnica esbossada, en què el dibuix pràcticament ha desaparegut, per a donar importància a l'expressió de la pinzellada i, sobretot, a la llum i al color.\nAquesta concepció serà el tret més característic de la seua producció pictòrica: captar a través del color la realitat valenciana. Sorolla no va posar la seua mirada en les classes altes, a diferència de la majoria dels seus contemporanis, sinó que va reflectir la vida i les activitats de les classes mitjanes i baixes. Un pintor que representa els costums des d'una perspectiva tècnica molt innovadora, molt moderna.


Convocatòria procés de selecció en règim de concurrència competitiva d'un titulat/ada superior. (Convocatòria 2018/142)\nLes persones candidates han d'enviar a l'adreça de correu electrònic rrhh_fisabio@gva.es la documentació següent:\nTant la sol·licitud com la carta de presentació i el currículum han d'estar SIGNATS (AMB RÚBRICA). Si, a data de tancament de la convocatòria, els/les candidats/ates no han presentat els documents requerits i signats, quedaran exclosos/oses del procés de selecció.\nUna vegada conclòs aquest procés de selecció i publicada la resolució, el candidat/a seleccionat/ada haurà de presentar tots els documents que acrediten la possessió dels requisits generals i necessaris i dels mèrits valorables que siguen requerits per la Fundació. Per a aquells requisits (generals i necessaris) i mèrits valorables no susceptibles d'acreditació possible, segons el parer del tribunal, aquest prendrà en consideració la declaració responsable realitzada per la persona candidata en la sol·licitud d'oferta de treball.\nLa documentació acreditativa dels requisits i els aspectes valorables indicats en el currículum s'han de posar a la disposició de la comissió d'avaluació en cas que es requerisca.


LES FLORITURES by Lídia Puig - issuu\nNom: Lídia Puig Nieto Data: 23-11-10 1.-\nCom és que han aparegut les floridures?\nFortunadament, els fongs s’encarreguen d’iniciar la descomposició de la matèria morta, i a tot arreu on la seva tasca sigui requerida, allà hi seran. Es poden realitzar diferents experiències que demostren que els fongs són omnipresents a l’ambient, ja que es reprodueixen per espores i aquestes estan constantment viatjant per l’aire durant anys. La seva activitat descomponedora però, es desenvoluparà amb més o menys intensitat en funció de les condicions ambientals. Les condicions més òptimes per tal que apareguin floritures són: - Els subtrats o nutrients han de contenir carboni, nitrògen, matèria inorgànica i aigua en un 60-70%. - L’ambient ha d’estar entre 2-30°C, malgrat que entre 20-30°C la temperatura serà favorable. - També hi ha d’haver oxigen ja que són ésser vius i respiren. - Necessiten humitat. - Finalment també es necessari el temps que varia segonsla temperatura.\n2.- Detalla les condicions en que han crescut les teves floridures? Les mevesfloritures han crescut en una temperatura ambient entre 10-20°C. Pels matins no tocava el sol però per les tardes sí. Estava al garatge d’una casa situada al centre de Catalunya. Al seu voltant tenia d’altres plantes.\n3.- Què creus que passaria si haguessis posat la teva mostra en un lloc gelat? Mucor mucedo No hauria aparegut cap floritura ja que necessiten una temperatura superior als 2°C. A menor temperatura els processosbiològics es paralitzen.\n4.- Preguntes que ha sorgit a la classe durant el debat: - Quan es mor la floritura? Un ésser viu és mort quan les seves cèl·lules vitals, que li permeten fer les 3 funcions bàsiques, deixen de funcionar. Per tant, per saber quan una floritura està morta, hauríem d’observar el seu creixement. - Qui mor abans, el tomàquet o la floritura? Suposo que el tomàquet ja que quan aquest és arrencat de la seva principal font d’aliment, la planta, haurà de sobreviure amb les reserves del seu interior. Quan aquestes s’acabin o sigui destruïdes per la floritura, el tomàquet morirà. La floritura podrà alimentar-se durant alguns dies més de les restes de carboni, nitrogen, aigua i d’altres. Quan aquesta mori, passarà a ser aliment d’altres éssers vius, és una cadena contínua. - Per què la varietat de colors de les floritures? - Per què el tomàquet de la Mar no es va florir, sinó que van aparéixer cucs? La hipotesi que va sortir a la classe va ser que el tomàquet, al estar a l’exterior, els animals (cucs) van tenir més ràpid accés que les floritures. Llavors aquestes no van gosar a aparéixer perquè ja estaven els animals. Potser els cucs també se les menjaven a elles.\nFitxa tècnica on s'explica informació sobre les floritures


Sunflower Hostel Berlín Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA AGODA\nHelsingforser Strasse 17., Friedrichshain, Berlín, Alemanya 10243 (Mostra el mapa)\nHo sentim, no hi ha habitacions disponibles al Sunflower Hostel per les dates escollides.\nEquipaments àrea de fumadorsascensorbar bar de la piscina botigues a l'hotelbugaderia cafeteriacaixa forta casino centre de negocisconserge discoteca/djequipaments per a persones amb discapacitatshabitació familiar instal·lacions per a reunions i banquets lloguer de bicicletes restaurant s'admeten animals de companyia saló servei d’habitació VIP servei de cangur servei de llançadora servei d'habitacions servei d'habitacions 24 h transport hotel/aeroport visites turístiquesZones públiques amb Wi-Fi\nDissenyat tant per oci com per negoci, Sunflower Hostel està situat idealment a Friedrichshain; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un refugi de descans i relax, l'hotel us oferirà una renovació total a només pases de les nombroses atraccions de la ciutat com ara Estació de Tren Estació Warschauer Straße, Eisbären Berlin, Alba Berlin. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Sunflower Hostel asseguren una estada plaentera als seus clients. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de habitació familiar, bar, aparcament de cotxes, bugaderia, conserge. Entri en una de les 42 habitacions i escapi de l'estrès del dia amb una ampla gama de comoditats com Bany compartit, assecador de cabell, escriptori, accés a internet (sense fils), plat de dutxa. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Sunflower Hostel.


de maig 2008 | Àlber Digital\nEl príncep dels bufons\nSebastian Darke, Príncep dels Bufons, és un llibre de fantasia, sense dracs ni bruixes, sinó que es una història d’humor, original i divertida. El seu autor és Philip Caveney i la versió que jo he llegit ha estat publicada per l'editorial "Bromera" dins la col·lecció "Esfera".\nSebastian Darke és un bufó, però els seus acudits no fan gràcia, i ningú riu quan els conta. El seu pare era un dels millors bufons, però per desgràcia, es va morir. Ara, Sebastian Darke ha decidit seguir com el seu pare i ser també un bufó molt famós. Per això, emprèn un llarg viatge a un altre territori per oferir els seus serveis a un altre rei.\nSebastian Darke va amb la seva caravana cap a Queladont, però pel viatge, es queda sense menjar. Llavors, un home petit però molt valent i fort l’ajuda i li dóna menjar. Molt ràpidament es fan amics i emprenen junts el viatge, ja que el Cornelius, l’homenet, també va al mateix lloc a buscar feina.\nEn un altre cantó, al poble on els dos homes es dirigeixen, el rei espera la seva neta, per donar-li el regal del seu aniversari. Aquesta havia anat a veure el seu futur marit. Per desgràcia, el seu padri, el rei, va preparar una trampa a la seva neta perquè no arribés mai a Queladont. El que pretenia era quedar-se amb tota la riquesa que ara tenia, volia que la seva neta no arribés mai a ser reina.\nPel camí, Sebastian Darke i Cornelius, veuen una carrossa i homes que l’atraquen, per casualitat és la carrossa de la princesa Kerin, la neta del rei de Queladont.\nTots tres es fan amics i arriben junts a Queladont.\nSebastian Darke actua de bufó davant el rei, però fa un truc de màgia amb la princesa i desapareix. Qui sap si es per màgia negra, com diu el rei, o que algú la segrestat, com sospita en Sebastian Darke.\nSi us intriga saber el final de la història i saber si la princesa Kerin arriba a ser reina o no, llegiu-vos el llibre i ho descobrireu vosaltres mateixos.\nPublicado por Elisabet Solé - 18:21 0 comentarios\nLa festa de la gent gran\nAvui, dia 25, s'ha celebrat el tercer homenatge a la gent gran d'Albesa, concretament als que durant aquest any fan 80 anys. Hi hem anat la meva família i jo, perquè el meu padrí ja està en aquesta edat.\nHa començat amb una missa a l'esglèsia Santa Maria de L'Assumpció. Una senyora de l'ajuntament i jo hem repartit uns fullets on els desplegues i t'hi fica el nom de cada cançó o poesia que es recitaran. Ha estat molt pesat (per a mi), però, a la vegada bonic, ja que el tenor que cantava al fer-ho a l'esglèsia, la veu ressonava molt bé i a la gent gran emocionava.\nEn acabar de missa, hem anat tots a la sala de ball dels jubilats, on s'ha fet el dinar, que estava molt bo. L'alcalde ha fet un petit discurs, i tot seguit ha anat cridant els homenatjats. Els han regalat una placa, una flor, etc. Per cert, el meu padrí ha estat el primer de la llista.\nTothom estava content de participar en aquest acte, ja que els homenatjats tenien la seva família amb ells. Ha estat un dia d'alegria, per poder recordar el que van passar ells, i el temps que viuen ara.\nPublicado por Marc Barios - 21:54 0 comentarios\nEl dia 1 de maig volíem fer una sortida a la platja i varem decidir anar al delta de l’Ebre amb la família. Al aixecar-nos varem agafar el cotxe, i sortirem cap al Delta de l’Ebre. Pel camí varem passar per un lloc tot ple de molins de les centrals eòliques que giraven a bastant velocitat, però el més impressionant va ser veure l’alçada del molí quan varem passar gairebé per sota d’un. També varem passar pels voltants de la central nuclear d’Ascò.\nQuan ens anàvem apropant era impressionant veure la quantitat de terra que estava inundada d’aigua, eren camps d’arròs que els pagesos preparaven per la sembra.\nAl arribar al nostre destí, la illa de Buda on hi ha la desembocadura de l’Ebre varem pujar en un vaixell que fa un recorregut pel riu, i a mirar les botigues que hi havia. Hi havia tot tipus de gerros, collars, polseres, animals com adorn...\nTot seguit varem anar a caminar una estona per un camí que per cert estava ple de camps d’arròs.\nPassada una hora varem anar al restaurant que ens van aconsellar uns amics del pare perquè si menjava molt bé. Tot era deliciós. Jo i l’Anna varem menjar un bon aperitiu i carn amb patates i els nostres pares la típica paella.\nQuan ja havíem acabat tornarem a les botiges per comprar algun record dallí. Jo hem vaig agafar una polsera de calaveres, la meva germana un collar de dofins.\nPer la tarda varem anar a la platja, era molt gran i el terra era plena de petxines, l’aigua era fresca però no hi havia casi cap ona. Desprès de jugar una bona estona amb les raquetes i la pilota ens en varem tornar cap a casa perquè ja era tard. Va ser un dia fantàstic, jo hem vaig divertir molt espero que hi tornem ben aviat.\nPublicado por Treball sobre el primer franquisme - 11:23 0 comentarios


La compra d'un habitatge a Espanya: dificultats, ajudes i altres alternatives | Consumer\nLa compra d’un habitatge a Espanya: dificultats, ajudes i altres alternatives\nAdquirir un pis en propietat requereix el 64,3% dels ingressos de la població jove que s'emancipa, en sis de cada deu casos, a partir dels 30 anys\nData de publicació: Dilluns, 12deFebrerde2007\nLa compra un habitatge en propietat suposa des de fa set anys aproximadament un gran esforç per a tots. Però el cas dels joves, segons dades de l’Observatori Jove d’Habitatge a Espanya (OBJOVI), la compra d’un pis precisa del 64,3% dels recursos. Aquesta xifra supera el llindar màxim d’endeutament acceptat per les entitats financeres per a tramitar una hipoteca, que ronda el 30%, i obliga a buscar habitatges de menor grandària, esperar a aconseguir un habitatge protegit, heretar-la d’un familiar o llançar-se al mercat de lloguer, una opció que tampoc resulta barata. L’Administració Pública disposa d’ajudes per a impulsar l’accés dels joves a un habitatge, però els interminables contractes indefinits, els sous baixos i l’encariment del sòl impedeixen que molts d’ells es planegin aquesta opció.\n'Sobrecualificación' i sous baixos\nEls joves de 30 anys constitueixen la generació més ben preparada. Cada vegada són més els joves que tenen un títol universitari, que han realitzat un màster o curs de postgrau i parlen almenys dos idiomes. No obstant això, la trajectòria acadèmica no sembla suficient per a aconseguir una ocupació d’acord amb el nivell d’estudis. Segons recull l’informe ‘Eurydice, xifres claus de l’educació a Europa 2005’, elaborat per la Comissió Europea, els universitaris registren un menor índex d’atur i de contractes temporals, però només el 40% té un treball que es correspon amb la seva formació. Per a José Luis Arroyo, vicepresident del Consell de la Joventut d’Espanya (CJE), el mercat de treball dels joves “no es configura amb activitats que tenen un valor afegit, sinó amb activitats de serveis, construcció, comerç i hostaleria, bastant temporals i precàries”, per la qual cosa considera “fonamental” que s’inverteixi en I+D+i i “es fomenti un mercat més productiu, que sigui capaç de crear ocupació industrial i ocupació amb un caràcter estable”.\nAl seu judici, la principal conseqüència d’aquesta inestabilitat i precarietat en l’ocupació es tradueix en la dificultat d’accés a l’habitatge, encara que reconeix que aquest problema “és clarament una qüestió del mercat lliure”. “Els joves destinen el 64,3% dels seus recursos per a l’accés a l’habitatge lliure, amb la qual cosa, l’endeutament és molt elevat i les entitats financeres no arriben a concedir una hipoteca”,“Els joves destinen el 64,3% dels seus recursos per a l’accés a l’habitatge lliure, amb la qual cosa, l’endeutament és molt elevat i les entitats financeres no arriben a concedir una hipoteca” explica. Segons dades de l’Observatori Jove d’Habitatge a Espanya (OBJOVI), corresponents al segon trimestre de 2006, el llindar màxim d’endeutament acceptat per la majoria de les entitats financeres per a tramitar una hipoteca és del 30% de la renda, la qual cosa obliga als joves que volen comprar un pis a demanar ajuda econòmica als familiars o buscar “fórmules hipotecàries més arriscades”, com l’allargament dels terminis del préstec o el finançament de la totalitat del preu de l’immoble. Uns altres, directament, abandonen la idea d’adquirir un habitatge en propietat. “També existeixen altres fórmules com el lloguer amb dret a compra, però aquesta opció al nostre país s’ha concebut com una inversió, sense entendre que l’habitatge és una necessitat. S’ha perdut l’esperit constitucional que té l’habitatge”, assenyala Rierol.\nLa situació s’agreuja amb el repunt del tipus d’interès, que fins a 2005 va registrar una caiguda constant, però en 2006 va experimentar la tendència contrària, amb una pujada progressiva i imparable. És en aquest context on sorgeix la generació dels mileuristes -joves els sous dels quals a penes aconsegueixen els mil euros- i comencen les dificultats per a estalviar i arribar a fi de mes. Per a Antonio López, professor titular de Sociologia de la Universitat Nacional d’Educació a Distància (UNED), “el terme ‘mileurista’ s’ha generalitzat com un concepte que defineix adequadament a una mena de persona jove, que es troba als 30 anys amb un salari relativament estable, però que no li permet desenvolupar un tipus de vida de consum com el ciutadà demanda o com el que tènia quan vivia amb els seus pares”. Així, adverteix sobre la necessitat de diferenciar entre el mileurista i el treballador de baix salari, “aquell que guanya entorn de 550 o 600 euros mensuals”, ja que, explica, “el mileurista té greus dificultats per a desenvolupar un estil de vida tal com se suposa que ha de ser en una societat de consum com la nostra, però no es troba amb les dificultats d’aquells altres treballadors que realment veuen perillar la seva subsistència malgrat tenir un treball remunerat”.\nLópez insisteix que el problema no és tant ésser mileurista, com la rotació permanentment en llocs amb aquesta mena de sous. En aquest sentit, lamenta l’existència d’una espècie de “generació perduda”, la que va néixer entre 1965 i 1970, “que malgrat estar preparada ha passat per diversos llocs de baixa qualificació pels quals no els paguen més que mil euros”. “Aquí és on està el major problema a llarg termini, en el treball que no supera mai aquest ingrés i el jove que veu que el seu horitzó professional no surt d’aquí, ja que també pot donar-se el cas de joves que guanyen mil euros, però la trajectòria professional dels quals els permet aspirar a guanyar més i el que fan és alentir la seva independència”. Assegura que la qualitat de vida és més “un concepte relatiu que objectiu” i subratlla que avui dia gairebé qualsevol sou sembla poc “perquè els pisos són molt cars i l’estil de vida i de consum implica molt més despesa”. “Els joves estan acostumats a un nivell de consum alt i es troben amb una dificultat molt gran per a reproduir aquest rol, però no són pobres. Se suposa que una persona és pobra quan gana un dòlar diari. Ja volguessin molts guanyar mil euros”, exclama.\nVes a la pàgina següent: Emancipar-se als 30 anys »\nanys euros habitatge joven-ca jóvenes-ca


Un informe deixa al descobert la inacció de l'Ajuntament per eixugar els 6 ME de dèficit de l'empresa de mercats\nSergi Casado dimarts, 01 d'abril de 2014\nL'empresa municipal de mercats de Tarragona no aixeca el cap i la seva salut financera és extremadament delicada. Les obres de reforma del mercat central, pressupostades en 36 milions d'euros, l'estan debilitant fins el punt que el perill de dissolució és més present que mai. I els entesos en donen fe.\nAixí ho revela l'auditoria de comptes anuals de l'exercici 2013, a la qual ha tingut accés El Circ, i que posa de manifest no només la sagnia econòmica i el caos financer d' Espimsa, sinó que, a més, no es detecta cap tipus de reacció per part de l'Ajuntament.\nL'informe, elaborat per Faura-Casas, explica, textualment, que "no hem constatat que l'Ajuntament (de Tarragona) hagi adoptat les mesures que condicionen la bondat del pla de correcció, pel que no podem manifestar-nos sobre el compliment del mateix".\nEl pla va ser aprovat per la junta extraordinària el passat 28 de febrer, però estava subjecte a les mesures que ha de començar a aplicar el consistori abans de fi d'any per eixugar el dèficit. Els auditors no veuen cap moviment per part del govern de Ballesteros.\nL'auditoria elaborada per Faura-Casas assegura que "a causa de l'efecte molt significatiu de les incerteses descrites, no podem expressar una opinió sobre els comptes anuals".\nL'informe desglossa que, a 31 de desembre de 2013, l'empresa de mercats tarragonina arrossegava un dèficit de 6.315.000 euros. Descriu, a més, unes necessitats de tresoreria pel 2014 de 7,3 milions d'euros, en les quals s'inclou la previsió de cobrament de gairebé 6 milions. Els auditors indiquen que en el cas que aquests diners no es cobressin caldria un finançament addicional.\nL'Ajuntament farà una aportació d'1,3 milions d'euros, tot i que, segons l'informe, està condicionada a que aquest obtingui el finançament necessari. També figuren els 4,4 milions d'euros que s'han d'ingressar en concepte de cessió d'ús als paradistes, amb els quals encara s'hi està negociant.\nEn opinió dels auditors, el pla de correcció aprovat al febrer pel plenari presenta fluxos negatius de tresoreria a Espimsa fins l'any 2036.\nDes de l'Ajuntament, el regidor d'Hisenda, Pau Pérez remarca que "malgrat l’impagament de l’Estat Central, el pla de correcció que ha fet l’Ajuntament de Tarragona està en marxa, però l’auditor no l’ha pogut valorar perquè aquestes mesures correctores es van aprovar el passat 28 de febrer i encara no s’han pogut visualitzar l’aplicació de les mesures."\nPérez afegeix que “tots els esborranys de les auditories són favorables, excepte la d’Espimsa i la d’Aparcaments Municipals, per l’impacte que provoca el pàrquing Jaume”.


JURAT DE LA LLIGA DE PARETS\nAhir al vespre, al local social de l’AFA, cinc socis de la nostra Agrupació va fer de Jurat de la lliga social de l’Associació Fotogràfica de Parets. Varen estar més d’una hora i mitja deliberant sobre la tècnica, la composició i l’impacte visual de les 28 imatges presentades. Totes les puntuacions va ser discutides una per una, arribant en alguna ocasió a decidir la nota final fent la mitjana de les qualificacions dels membres del jurat.\nVan passar una estona intensa i agradable parlant de fotografia.\nDE JURAT A MATARÓ\nEls socis de la nostra Agrupació Miquel Casals i Joan Antoni Ripoll, varen formar el jurat de la lliga social de l’Agrupació Fotogràfica de Mataró. Van haver de seleccionar i comentar les fotografies presentades al lliurament per acabar perfilant la que els va semblar la millor classificació.


Veïns de Cappont denuncien una onada de robatoris aquesta setmana - Teleponent\nInici Succesos Veïns de Cappont denuncien una onada de robatoris aquesta setmana\nVeïns de Cappont denuncien una onada de robatoris aquesta setmana\nEl veïnat del Camí de Picos al barri de Cappont estan fent guàrdies nocturnes i han instal·lat més càmeres a les zones comunes i habitatges\nVeïns del carrer Camí de Picos de Lleida, al barri de Cappont, han denunciat l’increment de furts a les zones comunes de diferents blocs i als baixos dels habitatges.\nSegons ha explicat una de les propietàries, l’onada de robatoris va començar el passat dilluns en el seu habitatge, un baix. A altes hores de la matinada, va sentir un soroll a la seva terrassa i es va trobar una persona que va intentar fer-se amb els objectes que hi havia. Els intents de furt a aquest carrer de Cappont no van acabar a aquí, ja que en altres baixos diversos individus han intentat entrar. A més, també indiquen que a les zones comunes dels diferents blocs de pisos, aquestes persones han robat algunes bicicletes. També han intentat manipular els sensors de les portes que donen accés al pàrquing.\nD’altra banda, els veïns de Cappont apunten que han notat que algunes persones accedeixen a les zones comunes per dormir-hi, com l’entorn de la piscina.\nAquesta situació els han portat a fer guàrdies nocturnes, però assenyalen que els hi suposa molt esforç. A més, hi han instal·lat més càmeres de vigilància al pàrquing i en alguns habitatges.\nMalgrat l’angoixa que els hi provoca la situació, els veïns afectats volen puntualitzar que en cap cas apunten que els causant d’aquests furts siguin persones temporers que viuen durant aquests mesos al pavelló dels Camps Elisis. En aquest sentit, afirmen que no han tingut cap problema de convivència.\nArticle anteriorLa Paeria manté actiu el pla per prevenir els efectes de l’onada de calor a Lleida\nArticle següentIngressa a presó un detingut a Lleida per dos robatoris amb força i cinc furts


AulaMèdia. L'Educació en Comunicació i el periodisme de qualitat són urgents. [Laia Serra]\nL'Educació en Comunicació i el periodisme de qualitat són urgents\n“El periodisme seriós es fonamental per a que hi hagi democràcia, per a que el públic pugui decidir amb criteri a qui votar”. Això ho deia recentment en una entrevista William Baker, catedràtic de mitjans de comunicació i entreteniment de l’escola empresarial IESE, professor de la Universitat Fordham de Nova York entre altres ocupacions. Podríem, fins i tot, dir, simplement, “per a que el públic pugui decidir amb criteri”. Decidir sobre qualsevol aspecte, ja sigui personal o públic; ja sigui decidir i opinar sobre una persona o partit polític o un programa de televisió o una notícia escrita.\nEl periodisme seriós?\nEstem en un moment de molts canvis. D’una banda, el periodisme anomenat “de la ciutadania” que ha possibilitat l’accés massiu a les eines online respon a una necessitat de conèixer i transmetre informació amb molta rapidesa, i visibilitza perspectives de la realitat menys polititzades, més humanes i de més interès per al gruix de la població que les que s’han donat generalment als mitjans tradicionals. Però hi ha el perill de donar massa pes a notícies morboses o sensacionalistes. Ha de ser des de la professió que s’ha de poder discernir, com diu la professora del Departament de Periodisme de la Facultat de Ciències de la Comunicació de la Universitat Autònoma de Barcelona, Elvira Altés, “quin és l’abordatge més interessant que cal fer amb una notícia, per evitar que l’impacte vagi a l’estómac. Com a periodistes, l’impacte l’hem de produir en la intel·ligència. Hem d’aconseguir reflexió, no emoció”.\nAixí, els periodistes hem de treballar per donar informació més ponderada i fiable, i també més reflexió. Els mitjans impresos han de reconvertir-se i adreçar-se a gent disposada a entendre les coses amb una perspectiva més àmplia, perquè el mitjà digital ofereix immediatesa però no sempre és segur. D’altra banda, la televisió cada cop és més espectacle. Augmenten els canals de televisió, però no s’inverteix en investigació ni en periodistes que elaborin informacions en profunditat; es potencia la programació de baix cost i que genera benefici immediat.\nI és que la qualitat dels mitjans i del que produeixen va directament relacionat amb la gestió dels recursos econòmics amb què se sustenten. Crisi, en diversos sentits\nEn aquest punt hem de parlar de la greu crisi que afecta la professió periodística en l’actualitat, la més gran que ha sofert el sector des de la reconversió tecnològica de fa unes dècades, segons l’últim Informe Anual de la Professió Periodística editat per l’Associació de la Premsa de Madrid (APM), i que s’ha traduït, segons dades de l’informe, en la pèrdua del 5,8% de l’ocupació en l’àrea redaccional dels diaris; o del 10,6% en l’àrea redaccional dels mitjans audiovisuals. El president de l’APM, González Urbaneja, qualifica la situació de la professió i del sector de catastròfica, perquè aquesta és una activitat professional imprescindible per a la societat que s’ha deixat caure. El periodisme necesita mesures urgents per poder oferir llocs de feina de qualitat i produir continguts de qualitat.\nA més, la població hauria de saber distingir entre els mitjans que inclouen elements de reflexió i contrasten les informacions i els que no ho fan.\nMoltes vegades en converses amb amistats i col·legues sobre la tele-porqueria, sobre el per què de l’existència i auge de tants i tants programes de xafarderies i pseudo-tertúlies, sobre la degradació que suposen per al periodisme i el propi mitjà televisiu, apareix el dil·lema: què és primer, l’oferta o la demanda? Jo afirmo: l’oferta. El públic no es deleitaria ni es creuria aquests productes si tingués costum de rebre bons continguts, i per tant, alimentés el seu criteri –la seva facultat de jutjar– i bon gust. És sabut i acceptat que els paladars s’eduquen; també ho fan les ments.\nBaker ho va dir clarament: “Hi ha un concepte del qual s’està començant a parlar, que és l’educació o l’alfabetització en notícies. És fonamental ensenyar els joves a distingir entre el bon i el mal periodisme perquè tinguin capacitat crítica”. I recordem: la possibilitat de ser crítics només es dóna en democràcia.