Altres Barcelones: Fer volar estels en temps de guerra\nFer volar estels en temps de guerra\nEns trobem a principis del segle XIX. El país es troba en guerra contra l'invasor napoleònic i les violències i escaramusses s'esdevenen cada cop amb més freqüència.\nBarcelona, ocupada pels francesos, es troba envoltada per mar per la flota de l’almirall anglès Hollowel, com ens mostra Joan Coromina en aquest gravat:\nLa ciutat està en plena batalla i els projectils anglesos ataquen les naus franceses del port, que els canons de Montjuïc proven de defensar disparant l’assetjant.\nEs viu una situació de tensió i la tropa francesa corre amunt i avall pels carrers a crits d’alerta.\nMalgrat tot el rebombori, alguns nens, acompanyats dels seus pares, juguen a fer volar estels dalt del terrat. És temporada de vent i no es pot desaprofitar un moment de bona ràfega. El cel de la ciutat és ple de divertides figures de roba o paper sobre un entramat de canyes o llistons que fan ballar la seva cua serpentejant al vent.\nLes guerres, els setges i els avalots ja feia segles que havien esdevingut un fet gairebé quotidià de tal manera que certes rutines ja no es veien condicionades.\nEl joc però, va acabar aviat, davant la perplexitat de l’exèrcit ocupant, que a causa de la paranoia d’estar dins una ciutat que no els estima defensant-se d’aliats dels seus ciutadans, prohibeixen practicar aquest divertiment amenaçant de disparar contra tot aquell qui enlairi un estel. El motiu era la por a que aquests servissin per comunicar-se amb les naus angleses del port. El fet més curiós, es que en alguns casos, la paranoia era justificada.\nEl costum era una afició que venia de mitjans del XVIII, com ho reconstrueix Lola Anglada en els seus sempre fantàstics dibuixos i era tan popular que no només el practicava la canalla i el poble si no que fins i tot ho feien els senyors més estirats.\n“si que del medi, àdhuc cavallers i nobles” deia el Baró de Maldà.\nHi havia una diferència entre grues i estels. Les primeres, en un principi no necessitaven tant de vent i simulaven la forma d’un ocell. Els estels en canvi, volaven més alt i tenien forma d’estrella. Els més antics, derivats de la grua recordaven forma de cor o d’escut medieval. Tot i això, amb el pas del temps, s’acaben confonent.\nDuien sols, estels, i diferents figures pintades, algunes d’elles de caire grotesc. La gràcia dels estels era fabricar-los un mateix. Cadascú tenia els seus mètodes. La cua servia de contrapès, era dotada de més o menys llacets o garnaldes per tal de regular-la. Hi havia qui feia combats d’estels i hi posava un ganxo a la punta o una serreta per atacar el contrincant. Aquesta pràctica fou prohibida pel les autoritats, ja que algun cop, alguns estels queien al carrer provocaven accidents. Això si, les severíssimes ordres eren incomplertes sovint, ja que passar-se-les per on no sona també era i és un costum molt arrelat entre el poble.\nTambé hi havia qui feia més filigranes i fins i tot hi penjaven uns fanalets de paper de color amb culs de ciri encesos, que increïblement, segons deia Francesc Curet “era curiós veure com quasi mai s’apagaven”. Hi havia gent que feia volar diversos estels en un sol cordill o jugava a enviar “correus”, que eren petits trossos de cartolina amb un forat que es posaven per la punta del cordill i el vent els feia volar fins l’estel.\nQui no tenia tanta imaginació o tanta traça preferia anar a comprar l’estel als drapers, plats i olles, quincallers, etc... o bé a la famosa parada de la Plaça Sant Jaume, a la cantonada on ara hi ha la Caixa de Pensions.\nAl final però, no van ser ni les “severíssimes ordres” ni tan sols l’exèrcit francès qui va acabar amb aquest costum, sinó l’arribada dels cables del telègraf i el telèfon, que amb entortolligaments i obstacles van guanyar la batalla.\nel blog esta genial... enhorabona!\nno tinc massa temps per llegir-m'ho tot pero li he fet un breu repas i esta mooolt ben fet.\nDes de Madrit s'agraeixen llegir aquestes cosetes sobre barcelona, tot molt interessant.\n13 de desembre de 2008, a les 16:57\nHi algun dia pots parlar de fer volar...coloms!\n13 de desembre de 2008, a les 21:18\nCrec que aquestes 'batalles d'estels' una mica perilloses, que en alguns països encara se celebren amb diferents modalitats (com reflecteix la novel·la i després peli 'Cometas en el cielo', en aquest cas a Afganistán, devien ser força generals. El meu avi encara hi anava força, a fer volar l'estel, de petit i després amb els seus fills, ells anaven a un turonet de Montjuïc. A l'Hospitalet fa anys es va intentar promocionar una avarada d'estels artesanals anual des de les escoles, però la cosa no va prosperar, llàstima. De tota manera, ni que siguin comprats fets, com el io-io o la rutlla, és una cosa que de tant en tant 'torna'.\n14 de desembre de 2008, a les 8:54\nDani, no havia vist el teu bloc, fins avui, et felicito per la iniciativa!! Un bloc que seguiré segur...\n14 de desembre de 2008, a les 13:33\nVeí: ja compto amb els coloms, ho tinc a la recàmara, però no volia fer-ho tot en un hehe\n15 de desembre de 2008, a les 9:36\nJúlia: jo de petit també feia volar l'estel. El que passa és que a la ciutat no es pot. A la platja hi ha massa gent i a la muntanya tampoc. Jo anava fins a Castelldefels. Suposo que abans era més fàcil. Però com tu dius, tot torna...\n15 de desembre de 2008, a les 9:38\nQuim i Lali:\nSi us ha agradat el blog no subteu a subscriure-us, així no us perdreu ni una!\n15 de desembre de 2008, a les 9:39\nDoncs sí, perquè amb els meus fills, que són una mica més gran que tu també havíem anat a tirar l'estel a la platja i al càmping durant una temporadeta i fins i tot havíem 'intentat' fer-ne d'artesanals, encara que no ens en vam sortir massa.\n15 de desembre de 2008, a les 16:13\nJo de petit també feia volar estels i m'hi passava hores.\nM'has fet recordar coses que tenia adormides...\nquè interessant, no en tenia ni idea i això que hi ha molts llocs on els nens fan volar estels com a tradició (Guatemala, Jordania, Iran...)\nEi, brutal el teu blog Dani.\nA veure si vaig aprenent a fer servir totes les aplicacions que hi ha, que moltes encara no les domino.\nUn dia d'aquests quedem i parlem eh, que jo també tinc algun projecte.\n18 de desembre de 2008, a les 16:14\n18 de desembre de 2008, a les 17:23\nDani, avui remirant un dels llibres que tinc per fer un article m'he trobat que en un d'ells hi havia una carta datada del 1859 en la que només hi ha aquesta anotació:\n"Mostraban en lo cel alguna cometa.\nTot lo poble consternat guerra auguraba\no (illegible) ab quel' bon Deu lamenassaba"\nEn fi, he pensat directament en el teu interessantíssim article.\nMoltes gràcies per la teva aportació Galderich!\nAra al menys sabem que fins el 1856 aquest costum seguia viu!\n2 de gener de 2009, a les 13:10


La coalició liderada per l'Aràbia Saudita ataca un vaixell de civils\nPescadors iemenites treuen un dels cossos dels refugiats somalis morts en el bombardeig, al port de Hodeidah. ABDULJABBAR ZEYAD / REUTERS\nDubaiUna trentena de persones han mort i desenes han resultat ferides al sud del port iemenita d'Al-Hudeida, quan un helicòpter ha disparat sobre el vaixell en què viatjaven. Les víctimes són somalis refugiats reconeguts per l'ACNUR.\nPescadors i fonts mèdiques del port d'Al-Hudeida, al mar Roig, han informat que l'atac va tenir lloc dijous a la tarda a 55 quilòmetres del port, controlat pels rebels houthis, en una zona que és un focus dels intensos enfrontaments amb la coalició àrab liderada per l'Aràbia Saudita que dona suport al president iemenita, Abd Rabbuh Mansur al-Hadi. Segons Reuters, una vuitantena de persones han pogut ser rescatades i traslladades a centres sanitaris per rebre atenció.\nDesprés de patir l'atac, el vaixell, amb 145 persones a bord, va arribar al moll gràcies a l'ajuda de diverses embarcacions de pescadors locals que van ajudar la nau a arribar, tot i que com a conseqüència dels trets s'havien obert diverses vies d'aigua al nucli. Fins al moment, ni les forces de la coalició que donen suport al govern d'Al-Hadi s'han pronunciat sobre els fets.\nEl Iemen està sumit en una devastadora guerra civil entre els rebels houthis, amb el suport de l'expresident Abdul·là Saleh i les forces lleials a Al-Hadi.\nL'Aràbia Saudita i els seus aliats han estat acusats en repetides ocasions d'atacar objectius civils durant el conflicte. Per la seva banda, les forces lleials a Al-Hadi responsabilitzen els rebels de la mort de civils.\nL'arribada d'immigrants al Iemen, que després intenten continuar el camí cap a altres països, continua malgrat la guerra, que ha provocat que uns 17 milions de iemenites, dos terços de la població d'aquest país, necessitin assistència urgent per evitar el risc de morir de fam en els propers mesos.\nCom a conseqüència de l'enquistament de la guerra, el Iemen pateix la fam més greu del món, segons les conclusions de l'informe de l'ONU sobre Seguretat Alimentària i Nutrició d'Emergència del febrer del 2017.\nIemen Somàlia Àfrica Aràbia Saudita refugiats


El Lleida Esportiu venç l’Olímpic de Xàtiva\nper Lleida Esportiu - Fotografia: Santi Iglesias 13/12/2015 00:00h\nEl Lleida Esportiu venç l’Olímpic de Xàtiva| Lleida Esportiu - Fotografia: Santi Iglesias\nEl Lleida Esportiu ha signat una treballada victòria aquest diumenge davant el CD Olímpic de Xàtiva al Camp d’Esports (1-0), sumant tres punts que el situen, de forma provisional, en llocs de play-off d’ascens. L’equip blau ha aconseguit el seu gol en els compassos inicials de partit, i s’ha aplicat per conservar la renda davant d’un rival amb la línia de pressió avançada, en un xoc on, això sí, els homes dirigits per Imanol Idiakez han disposat d’ocasions per haver sentenciat.\nEl bloc de la Terra Ferma ha obert la llauna ben aviat, a través de Manu, que ha afusellat en caçar a l’àrea el rebot d’una parada del porter, després d’un xut de Marc Martínez, en una jugada de tiralínies nascuda a la banda dreta. Amb l’avantatge, els del Segrià han tancat amb seguretat els intents d’atac visitants, que han disposat d’una canonada de Samu desviada, mentre que Colinas, assistit per un Òscar Rubio esplèndid, veuria com la seva rematada marxava alta abans del descans.\nA la represa, els de Ponent han continuat mostrant solidesa defensiva enfront un adversari que ha sortit obert, i han gaudit d’oportunitats clares per marcar el segon, encara que primer Diego, a xut ras de Diego Suárez, i a continuació el travesser, repel·lint un cop de cap de Colinas a deixada d’Albístegui, ho han evitat. A l’altre cantó, Javi Navarro ha enviat un tret creuat a fora, i amb la porteria a zero per quarta jornada consecutiva, el conjunt lleidatà, amb el xiulet final, ha encadenat el setè encontre seguit d’imbatibilitat.