Les llicències VTC es doblen a Barcelona en tres mesos\nAra hi ha 1.813 llicències actives, és a dir, una per cada sis taxis, un 96% més que al maig\nLa proposta de Colau no es posaria en marxa fins al mes de febrer o març, però ja ha encès el sector. MARC ROVIRA\nBarcelonaEl nombre de llicències VTC a Barcelona ha augmentat un 96% en tres mesos. Ara hi ha 1.813 llicències actives, mentre que al maig es comptabilitzaven 923. Les llicències de taxi arriben a les 10.772, la qual cosa significa que ara n'hi ha un 2,2% més que fa tres mesos, segons les dades del ministeri de Foment. Aquestes xifres impliquen que la ràtio ha baixat i ara hi ha una VTC per cada sis taxis.\nBarcelona és, de fet, la segona província amb més llicències VTC, que són les que utilitzen Uber i Cabify per operar. En primer lloc hi ha Madrid, que a l'agost va concentrar el nombre més alt de llicències VTC, 4.955, el 39,9% més que tres mesos abans. Pel que fa a les de taxi, aquestes arriben a les 15.517, el 0,4% més que al maig. En aquest cas, doncs, la ràtio entre llicències VTC i taxi és gairebé d'una per cada tres. El tercer lloc del podi és per a Màlaga, amb 1.066 llicències VTC, el 74,2% més que al maig (quan n'hi havia 612).\nAl conjunt d'Espanya, el nombre de llicències de vehicles de lloguer amb conductor ha pujat un 37% en els últims tres mesos. Ara se'n comptabilitzen 2.910 més que al maig. Segons les últimes dades oficials d'agost, recollides per Efe, a Espanya hi havia 10.731 llicències de VTC, mentre que al maig n'hi havia 7.821 i al juliol 9.111. Per la seva banda, el nombre de llicències de taxi es va situar l'1 d'agost en 65.456, fet que suposa un increment de l'1% (647 llicències més) respecte a les 64.809 de maig.\nEl destacat augment en la quantitat de noves llicències operatives de VTC és a causa de l'actual degoteig de resolucions judicials referit al període entre 2009 i 2015. En aquells anys no va operar en la legislació espanyola la ràtio d'una llicència de VTC per cada trenta de taxi, fet que va ser avalat pel Tribunal Suprem i després examinat cas per cas als jutjats corresponents. Segons fonts de la patronal de les empreses de lloguer de vehicles amb conductor Unauto, recollides per l'agència Efe, encara hi ha unes 2.500 llicències de VTC addicionals als tribunals, l'espera d'una resolució judicial, que segurament seran concedides en els pròxims mesos i faran que la xifra total pugui superar aviat les 13.000.\nTreva dels taxistes fins al setembre\nLa ràtio d'una VTC per cada trenta de taxi –fixada el 1987– va ser represa legalment el 2013 i desenvolupada reglamentàriament el 2015 per a la concessió de noves llicències, però no afecta les que van obtenir els drets amb les lleis del 2009 per al lliure accés a les activitats de serveis, les conegudes com a llei paraigua i llei òmnibus.\nAmb les últimes dades oficials d'agost, en conjunt, el nombre de llicències de taxi a Espanya és aproximadament sis vegades més alt (el 510% més) que el de llicències VTC. Les associacions de taxistes van mantenir la setmana passada i l'anterior diversos dies d'aturades per defensar que l'aplicació de la ràtio 1/30 sigui real. La vaga es va desconvocar dimecres: els taxistes es van emplaçar a setembre per determinar si convoquen més mobilitzacions. Els taxistes van arrancar el compromís del govern espanyol que l'executiu farà un decret llei per modificar la Llei d'Ordenació de Transports Terrestres (LOTT).\nLa modificació legal urgent permetrà a les comunitats autònomes adquirir potestat regulatòria i modificar la ràtio entre VTC i taxi, sempre que sigui de manera més beneficiosa per als taxistes, segons va explicar Foment. El president espanyol, Pedro Sánchez, va dir divendres passat en roda de premsa a la Moncloa que confia que l'atribució d'aquesta facultat als governs autonòmics serveixi per aproximar-se a "la coexistència i l'equilibri" entre el taxi i els vehicles VTC.\nLes associacions de taxistes i Unauto es veuran a partir de setembre en un grup de treball sectorial convocat per Foment, que serà paral·lel a una altra comissió d'estudi d'àmbit territorial.\nLlicències VTC taxi llicències vaga taxistes Ministeri de Foment


Ara Eivissa | Entrevista a Josep Antoni Prats, candidat d'Ara Eivissa a l'alcaldia de Sant Josep | Ara Eivissa | Guanyem Eivissa\nJosep Antoni Prats: “Som l’única candidatura que combina els valors progressistes amb els insularistes”\nJosep Antoni Prats Serra (Eivissa, 9 de desembre de 1968) es presenta a l’alcaldia de l’Ajuntament de Sant Josep per la coalició Ara Eivissa després de que Esquerra Republicana de Catalunya decidís incorporar-se a aquesta coalició. Ha militat activament a ERC des de la fundació de la secció local del partit a Eivissa l’any 1993. Ha estat regidor del municipi entre 1999 i 2015, on va formar part de l’equip de govern entre els anys 07-11. Llicenciat en Geografia i Història per la Universitat de Barcelona (UB) exerceix de professor de Secundaria i és associat al departament de Geografia de la Universitat de les Illes Balears (UIB).\nPregunta: Quina valoració fa de la legislatura que acaba?\nResposta: Ha estat un mandat sense gaire coses destacades. S’ha treballat en projectes que fa massa anys que no arriben a acabar-se (com la distribució d’aigua potable), però s’han aturat altres molt importants, com l’ordenació territorial. L’equip de govern no ha sabut transmetre il·lusió per millorar les coses ni ha presentat projectes nous.\nQue no hagi estat capaç de completar les feines iniciades en molts aspectes durant l’anterior mandat progressista 2007-11 (en especial en temes territorials), que no s’hagi fet res en aspectes com l’habitatge, que no s’hagi implicat en la gestió dels espais naturals del municipi, que no hagi controlat millor aspectes com el soroll o l’excessiva ocupació de les platges, que no s’hagi acabat cap nova infraestructura cultural (com l’auditori de Cala de Bou) o que no s’hagi tingut en compte la nostra llengua en moltes actuacions municipals.\nQuina és la primera mesura que executarà si governa?\nRecuperar tota la feina feta d’ordenació del territori els anys 2007-2011 per iniciar d’immediat la redacció d’un Pla General d’Ordenació Urbana respectuós amb els valors naturals del territori i que sigui capaç d’ordenar les àrees urbanes i dotar-les dels serveis que necessita la ciutadania.\n“Necessitam un PGOU respectuós amb els valors naturals del territori i que sigui capaç d’ordenar les àrees urbanes i dotar-les dels serveis que necessita la ciutadania”\nDigui’m els principals problemes als quals ha de fer front el seu municipi.\nCompletar la xarxa de distribució d’aigua potable i evitar que es produeixin pèrdues significatives, la participació municipal en la gestió dels grans valors naturals del territori, en especial del Parc Natural de Ses Salines i de la Reserva Natural dels Illots de Ponent, l’ordenació dels nuclis urbans per tal d’obtenir espais públics, dotar de zones verdes i d’infraestructures públiques; la manca de control de les activitats que generen soroll; el tancament d’alguns passos tradicionals a la costa; la manca d’espais culturals a zones amb molta població com Cala de Bou i Sant Jord; l’abandonament del tram de costa entre Port des Torrent i Sant Antoni; la manca d’oferta en serveis assistencials i socials en general; la manca de cap política sobre habitatge i la despreocupació per protegir i utilitzar la nostra llengua.\nQuines mesures té pensades per aquests problemes?\nUn Pla General que ordeni les zones urbanes per tal d’aconseguir zones verdes i equipaments i que protegeixi de forma efectiva les àrees rurals mantenint el nostre paisatge propi. També s’ha de completar la xarxa de distribució d’aigua potable i pla d’eliminació de pèrdues. El control efectiu de les activitats sorolloses; la participació real en els òrgans de gestió del Parc Natural de ses Salines i la Reserva Natural dels Illots de Ponent; l’elaboració de Plans de Gestió de totes les àrees protegides del municipi; un pla de soterrament de línies aèries en el Parc Natural de Ses Salines; acabament del Centre Cultural de Cala de Bou i dotació d’un nou a Sant Jordi; la instal·lació d’un passeig integrat en l’entorn entre Port des Torrent i Sant Antoni; l’augment de plantilla i de serveis que s’ofereixen des de les unitats de serveis socials municipals; ajudar la gent del camp a mantenir les seues finques, posar-les en producció i evitar la degradació del paisatge que suposa el seu abandonament i contribuir a la cura i manteniment de la nostra llengua, manifestacions culturals i patrimoni.\nAmb quins partits pactaria per formar govern? Té línies vermelles?\nNosaltres som una coalició progressista, i a la vegada defensora de la nostra llengua, identitat, cultura i patrimoni. Qualsevol que vulgui pactar amb naltros haurà d’acceptar aquestes dues línies de treball, i en cap cas pactaríem amb qui vulgui anar-hi en contra.\n“L’Ajuntament no ha estat capaç de completar les feines iniciades en molts aspectes durant l’anterior mandat progressista 2007-11”\nPer què han de votar Josep Antoni Prats els ciutadans?\nPerquè som l’única candidatura que combina els valors progressistes amb els insularistes, i perquè som un equip de gent, molts d’ells molt joves, que estimam aquesta terra i no la volem veure destruïda, ni volem veure com es perden els nostres senyals d’identitat.\nQuines mesures preveu per facilitar l’accés al lloguer i a la compra de vivenda?\nLluitar contra l’oferta turística il·legal que treu vivendes del mercat d’habitatge; bonificar l’IBI als propietaris que lloguin tot l’any a preu regulat; garantir línies d’ajudes per a joves per aconseguir habitatges; donar oportunitats a cooperatives d’habitatge cedint sòl condicionant l’ús i instituir el Servei Municipal d’intermediació entre propietaris i llogaters\nCol·laborar amb el Consell d’Eivissa per tal de millorar els serveis públics de transport, i així es converteixin en una alternativa real al transport privat; reordenar els nuclis urbans per millorar l’eficiència de la circulació; elaborar un pla de recuperació i manteniment de tots els camins i senderis públics del municipi, mantenint-ne les característiques tipològiques tradicionals; garantir el manteniment dels accessos públics, en especial a la costa; millorar les interseccions de la carretera Eivissa – Sant Josep – Sant Antoni per tal de millorar la seguretat i evitar embussos; fer possible la mobilitat alternativa als cotxes (bicicletes, a peu pels nuclis urbans i les perifèries…) i limitar l’accés de vehicles privats a l’entorn del Parc Natural de Ses Salines.\nNotícia extreta del Nou Diari (16/05/2019)\nAigua, Creixement zero, Cultura, Ecologisme, Habitatge, Mobilitat, Municipalisme, Sant Josep


Un 55% menys d'emissions per al 2030: la CE endureix la lluita contra la crisi climàtica\nLa presidenta de la Comissió Europea, Ursula Von der Leyen, en el Discurs de l'Estat de la Unió (Reuters)\nLa presidenta de la Comissió Europea, Ursula Von der Leyen, vol destinar el 37% del fons de recuperació de la pandèmia a assolir l'objectiu\n16/09/2020 - 17.10 Actualitzat 17/09/2020 - 07.46\nLa presidenta de la Comissió Europea, Úrsula Von der Leyen ha fixat les seves prioritats davant el Parlament i s'ha centrat en dos grans objectius per aquesta legislatura: la lluita contra el canvi climàtic i la digitalització. Dos objectius que la presidenta no ha volgut que quedessin eclipsats per la pandèmia.\nPel que fa a la crisi climàtica, l'objectiu exposat és ambiciós: reduir l'emissió de gasos contaminants, en un 55% al llarg dels propers 10 anys, en comptes del 40% fixat fins ara.\nAvisa que tothom haurà de remar, des de la indústria fins a la construcció. Espanya, per cert, ja ha dit que es fa seu aquest compromís.\n"La Comissió Europea proposa augmentar l'objectiu de reducció d'emissions del 2030 del 40 al 55 per cent. Reconec que augmentar del 40 % al 55 % és massa per a alguns i insuficient per a d'altres. Els nostres estudis demostren que l'economia i la indústria nostres poden assumir-ho. I volen fer-ho."\nLa presidenta ha dit que l'esforç "posarà la UE en el camí per ser un continent climàticament neutre el 2050". Això vol dir que no emeti més CO2 del que pot absorbir el territori.\nAquest objectiu també permetrà assolir els compromisos de l'acord de París. Segons Von der Leyen, si altres països fan el mateix, "el món aconseguirà mantenir l'augment de la temperatura mitjana global per sota de l'1,5ºC".\nVon der Leyen ha anunciat el 37% dels fons de recuperació de la pandèmia s'ha de gastar en aquests objectius i que la Comissió revisarà tota la legislació comunitària en matèria climàtica i energètica abans de l'estiu vinent.\nA Twitter la presidenta ha dit que aquesta ampliació dels objectius "és massa per a alguns mentre que per a altres no és suficient", i l'activista Greta Thunberg li ha contestat que és massa "per a les companyies petrolieres i els lobbistes", però que "no és suficient per a la ciència o per a aquells que pensen que hauríem de complir el que vam prometre a l'Acord de París":\n Greta Thunberg (@GretaThunberg) September 16, 2020\nPandèmia i digitalització\nEl discurs, d'1 hora i 20 minuts, també ha girat al voltant de la pandèmia. Von der Leyen ha dit que continuarà ajudant els països a lluitar contra la pandèmia, però també que se n'han de treure lliçons, com, per exemple, apostar decididament per la transformació digital.\nEl seu segon gran objectiu, la digitalització, que tan necessària s'ha demostrat, ha dit, durant els mesos de confinament. També ha reclamat més unitat d'acció en l'àmbit sanitari i garantir la supervivència econòmica dels ciutadans.\nEls deures a mitjà termini que s'ha posat Von der Leyen en aquest inici de curs europeu han de conviure amb altres qüestions urgents que la presidenta també ha volgut remarcar, fins i tot amb retrets, com, per exemple, la convulsa negociació del Brexit. Von der Leyen ha recordat a Londres que ha de respectar les seves obligacions internacionals.\n"Aquest acord (sobre el Brexit) va ser ratificat per aquesta cambra i per la Cambra dels Comuns. I no es pot canviar unilateralment. És una qüestió de dret, de confiança i de bona fe."\nVon der Leyen ha afegit que "la Unió Europea i el Regne Unit van convenir que aquesta era la millor i única manera d'assegurar la pau a l'illa d'Irlanda i no en tornarem a parlar."\nUnió Europea Crisi climàtica Brexit Ursula von der Leyen Comissió Europea\nVon der Leyen es proposa convertir la pandèmia en una oportunitat


Èxit dels nostres emprenedors! 6è de Primària, 3r i 4t d'ESO\nEl dissabte, 25 de maig, en el marc de la I Fira de joves emprenedors a la Catalunya Central, els nostres alumnes de 6è de Primària i de 3r i 4t d'ESO van tenir l'oportunitat de presentar la feina feta durant el curs al teatre ...\nFesta de cloenda del projecte 'Un passeig pel Bages'. C. Mitjà\nEls nens i nenes de cicle mitjà de Primària es van trobar a Sallent, el passat divendres 24 de maig, amb els companys de les escoles del Bages que havien participat com ells en el projecte telemàtic 'Un passeig pel Bages'.\nÈxit total de 'Fem Òpera' al Kursaal. 1r i 2n d'ESO\nEl dia 16 de maig els alumnes de 1er i 2on d’ESO, juntament amb els d'altres instituts i col·legis del Bages i l’Anoia, vam participar al projecte “Fem Òpera” al Kursaal de Manresa, on vam representar l’obra Brundibár, composta...\nReporters a la Fira d'entitats. 5è i 1r d'ESO\nEl primer dissabte del mes de maig dos grups de quatre alumnes, un de 5è i l'altre de 1r d'ESO van participar a la Fira d'Entitats de Cardona. Es tractava d'una activitat organitzada per la Comissió social i consistia en realit...\nA la nostra Catalunya, la terra que estimem tant,\nhi ha mil flors de tota mena,\nhi floreixen també els sants...\nCom Santa Joaquima de Vedruna de la que, cada 22 de maig, celebrem la seva festa.\nUna celebració participada d...\nUn dia al Circ Cric. Cicle Inicial\nDivendres passat, 17 de maig, els nens i nenes de 1r i 2n vam anar a Sant Esteve de Palautordera, on vam gaudir d’una jornada lúdica i educativa que combinava el circ i la natura, sent partícips de l’esperit i la màgia del ci...\nVisita a l'Arxiu Històric de Cardona. P4 i P5\nEls nens i nenes de P-4 i P-5 van anar a visitar l'Arxiu Històric en motiu del projecte de recuperació de l'Àliga de Cardona.\nL'arxiver Andreu Galera va fer una exposició de l'auca que s'ha realitzat per la festa i també una vis...\nVisita a la Residència d'avis. 2n d'ESO\nEl passat dimecres dia 15, els alumnes de 2n d’ESO vam anar a explicar la nostra experiència de l’intercanvi de Comenius, als avis de la residència.\nEls hi vam explicar que era un intercanvi i les activitats que vam fer. Tot ...\nTrobada a Vic. Cicle Superior\nSota un cel que amenaçava pluja, els alumnes i tutores de 5è i 6è vam marxar cap a Vic el dijous 16 de maig. Allà ens vam trobar amb els companys de l'escola Vedruna de Berga i amb una germana que ens introduí en la vida i obra...\nKandinski a P4\nEls alumnes de P-4 hem treballat l’obra Quadrats amb cercles concèntrics de l’artista rus Kandinski, que va ser considerat un dels innovadors més importants de l’art modern. Ha estat el punt de partida per treballar diversos c...\nCromatografia d'un enciam a P4\nAvui, dia 14 de maig de 2013, els alumnes de Biologia de 4t d'ESO, hem anat a l’aula de P4 a fer de professors. La classe ha consistit en realitzar una cromatografia d’un enciam per tal de poder veure les diferents bandes que f...\nGarbuix de colors a Educació Infantil\nAquest darrers dies a l’aula de psicomotricitat hem estat treballant amb un nou material; el paracaigudes!\nEl paracaigudes és un recurs que permet treballar la cooperació a partir de la col·laboració de tots els membres del gr...\nVisita a la fàbrica de pinsos Pinallet. C. Superior\nEl divendres, 10 de maig, els alumnes de 5è i 6è van visitar la fàbrica de pinsos Pinallet, situada a les Hortes de Cardona. El Josep Vilajosana guià la visita i, de forma molt amena i didàctica, introduí als nois i noies en el...\nTaller 'Menja fruita' a càrrec de la Diputació de Barcelona. P-5\nLa Diputació de Barcelona ha promocionat un taller per als nens/es de P-5 amb l'objectiu d'engrescar-los en l'hàbit de menjar fruita.\nEl Toni, mitjançant un conte, titelles i l'elaboració d'un iman-maduixa per a la nevera, ens h...\nConta-contes a l'Educació Infantil\nL'Editorial Baula ens ha proporcionat un conta-contes gratuït a l' Educació Infantil. La Clara ens ha explicat tres contes de forma clara, entenedora i motivadora: 'En Raspall', 'La Mariona, la sirena rondinaire' i 'L'elefant'....\nFem òpera al Kursaal. 1r i 2n d'ESO\nEls alumnes de 1r i 2n d'ESO us volem convidar a 'Fem Òpera' al Kursaal.\nEl dia 16 de maig, els alumnes de 1r i 2n d’ ESO actuarem a l’espectacle “Fem Òpera” representant “Brundibár'. Si esteu interessats en venir, l’Òper...\nFelicitats pel 'Fem Dansa'! 3r i 4t d'ESO\nEls nostres alumnes de 3r i 4t d'ESO, el divendres 3 i el dissabte 4 de maig, van participar en el Projecte 'Fem Dansa' que posava en escena el muntatge 'Meteodansa amb Alfred Rodriguez Picó'.\nAvui hem rebut aquest escrit que ...


Economia Social archivos - Cetrencada\nL’odissea de la petita empresa\nCovid-19crisi econòmicaEconomia Socialempresapetitcomerç\nPOL AGUILAR, JULEN CHAVARRÍAS I IMANOL OLITE\nLa mascareta és ara una eina de treball indispensable. IMANOL OLITE\nDes de fa quasi 100 anys, la família Bertran regenta un dels forns més coneguts de Badalona: Can Bertran. Des dels seus obradors en surten cada dia més de 500 barres de pa, 180 croissants i 190 ensaïmades. També ofereixen càterings i proveïment de restaurants, i el 2014 van obrir una cafeteria.\nPer al Carles, al capdavant del negoci, Can Bertran funciona com un engranatge d’extrema precisió; però l’arribada del virus l’ha obligat a reajustar in extremis totes les peces que el conformen. Com a servei de primera necessitat, el forn ha seguit obrint, però la dràstica reducció dels ingressos ha obligat a ajustar els comptes.\n“De seguida vaig entendre molt bé la situació; jo coneixia l’experiència\nde gent del meu sector que treballa a Itàlia i ja em deien que em preparés per al que vindria”, explica. Per això, el 10 de març va haver de convocar un ERTE per a 25 dels seus 32 treballadors. La situació ara és extrema: amb el tancament del bar i la pèrdua de càterings i proveïments, la facturació\nha caigut en un 75%.Des dels obradors fins a la botiga, a Can Bertran tot ha canviat.\nL’ús de mascareta n’és el més visible, i és que s’han extremat les mesures d’higiene. “El client vol tot això; ens ho demana perquè li genera un cert neguit”, explica en Carles. Per contrarestar la caiguda de clientela ara només obren els matins i han reduït substancialment l’oferta de productes.\nEn Carles, però, no s’ha limitat només a retallar i de la necessitat n’ha fet virtut. Des que va començar el confinament ha començat a oferir entregues a domicili per als clients que ho sol·licitin amb mètodes de pagament a través d’apps mòbil, transferències bancàries i pagament amb targeta des de la furgoneta. “D’allò dolent sempre surten oportunitats. I compte que no\nhaguem trobat un canal de futur”, expressa amb optimisme. I l’esforç\nja dona els primers fruits. “La reacció de la gent ha sigut molt positiva\ni això m’ha donat molta energia.Al final, el reconeixement dels clients és la base de tot”, expressa.\nAutònoms i PIME són els principals damnificats d’aquesta crisi, i empresaris com en Carles se senten abandonats. “L’Estat s’ha gronxat una mica i ha fet veure que nosaltres hem anat tard, cosa que és mentida”, argumenta. Per això, igual que tot el col·lectiu, exigeix solucions efectives.\n“El present el salvarem com podrem; però a costa del futur. He percebut una notable torpesa per part de les institucions”, afegeix.\nDes de Can Bertran, igual que la resta del sector, miren el futur amb incertesa. “Ara actuem sobre la marxa, fent una interpretació tant del que ens diuen com del que no”, explica en Carles. El que sí que té clar, però, és que la pandèmia s’ha d’aprofitar. “El temps mort que ens ha caigut a sobre\nha de servir per repensar, rumiar i crear eines de futur. Hem de ser positius”. Potser és per això que per Sant Joan ja ha encarregat més caixes de coca que l’any passat.\nUna usuària segueix un entrenament d’Instagram des de casa. POL AGUILAR\nMés de 600.000 treballadors estan pendents de recuperar els seus llocs de treballs quan finalitzi el període d’ERTO aplicats. Una d’elles és Vanessa Navas, monitora de classes dirigides d’activitat física al Club Bonasport.\nMilers de gimnasos i centres esportius van haver de tancar les portes el 13 de març. Les classes dirigides han seguit, però, de forma virtual. El Club Bonasport ofereix connexions en directe a través d’Instagram per continuar\nprestant servei als abonats. Aquestes hores de feina es pagaran quan els treballadors recuperin els seus llocs de treball.\nPerò des del primer moment, Vanessa Navas va decidir oferir classes pel seu compte. “Abans que el Bonasport ens digués de fer les dirigides per internet, vaig començar a fer-ho des del meu compte personal d’Instagram, i des d’ales-hores ha estat un boom”. Navas ha sumat milers de seguidors a la xarxa des que va començar el confinament, fins a arribar a més de\n8.000. En les activitats dirigides que fa en directe, hi arriba a tenir connectades fins a 400 persones alhora. “A mi sempre m’ha agradat\nfer classes, i per això ho segueixo fent ara, però no m’esperava arribar\na tanta gent”.\nCada dia, Vanessa Navas fa dues o tres activitats dirigides al seu compte personal i una altra al compte del Club Bonasport. “Són moltes hores cada\ndia, però no ho faria si no fos la meva passió. A més, és una forma de sentir-me a prop de la gent”. Malgrat l’ERTO, per a Navas aquesta crisi ha suposat una oportunitat.\nUn cop a la setmana imparteix una classe a través de l’Instagram del programa Tot Gira, de Catalunya Ràdio. TV3 l’ha contactat per fer una prova per a un programa. Algunes marques de roba esportiva i de menjar saludable li han demanat de promocionar els seus productes. “Estic segura que quan sortim de casa tindré ofertes laborals que em faran créixer professionalment”.\nInternet s’ha convertit en imprescindible durant l’Estat d’Alarma. Els treballadors s’han reinventat i molts dels canvis seran utilitzats en el futur. “No crec que deixi de fer servir l’Instagram; és una cosa amb la qual puc arribar a molta gent i tindré disponible quan ho necessiti”.\nEls fisioterapeutes han extremat les mesures de protecció. JULEN CHAVARRÍAS\nL’Eric Rusca és fisioterapeuta a la clínica Rusca-Sagués, negoci que va constituir juntament amb la seva companya Carla. La seva vida ha viscut un\ngir de 180º des del moment que va ser conscient que havia de reformular el seu dia a dia un cop es va aprovar el Decret d’Estat d’Alarma.\nEls primers dies va regnar la incertesa. “Estàvem pendents de si l’Estat i el Col·legi de Fisioterapeutes arribaven a un acord i havíem d’obrir o tancar el negoci.”, comenta l’Eric. Finalment, es va acordar que les clíniques de fisioteràpia obririen, però només per atendre urgències, fet que ha generat cert enrenou en el gremi. “És un tema molt subjectiu. Qui marca la urgència? El pacient que la pateix o el professional que sap valorar la gravetat de la consulta?”, explica l’Eric.\nDes del Col·legi de Fiosioterapeutes es va obrir una pàgina de voluntaris per ajudar, en la mesura del possible, els col·lapsats serveis sanitaris. L’Eric, tot i que va veure atractiva la idea de donar suport, va descartar la possibilitat perquè havia de mantenir oberta la clínica per al servei d’urgència.\nActualment, la clínica presenta un aspecte inhabitual i pràcticament desèrtic. La sala d’espera ha estat eliminada i l’Eric i la seva companya només atenen clients cada dues hores i les mesures higièniques són extremes Abans de rebre un pacient, l’Eric li formula quatre preguntes: primer de tot, si ha tingut contacte amb algun contagiat o ha presentat algun tipus de simptomatologia i, en el cas que les tingui o les hagi patit, quant temps fa dels fets. A continuació, demana als seus pacients que es prenguin la temperatura abans d’assistir a la consulta i els demana que vinguin amb mascareta si és que en tenen.\n“Fem el tractament protegits de la manera més adequada. Ens posem samarretes que rentarem immediatament després de la sessió, guants, ulleres, mascareta i una tela que ens cobreix i dona més protecció.” relata. D’altra banda, els serveis de psicologia i nutrició que també ofereixen a la clínica es van adaptar a aquesta nova realitat atípica mitjançant connexions\na Skype o proposant reptes a través d’Instagram.\nLes agències de viatges estan cancel·lant totes les reserves. IMANOL OLITE\nEl 16 de febrer, en Franc Famadas i la resta de companys celebraven el segon aniversari de Roda el Món, una petita agència de viatges de Badalona d’on ell n’és administrador i director. Des que van obrir, el negoci ha sigut tot un èxit. El que no s’esperaven, però, és el que es trobarien tres mesos després de bufar les espelmes.\nLa COVID-19 els va enganxar, com a molts, desprevinguts. “Com tots, el vam menystenir, i qui et digui que no, menteix rotundament”. Ara, les males notícies no donen treva. “Des de febrer hem venut zero. Tot ha sigut cancel·lar i posposar viatges”, comenta en Franc. “Si res canvia, perdrem entre entre el 80 i el 90% dels ingressos”, sentencia.\nEl més difícil, però, és pensar en el futur. A Espanya, les pèrdues al sector turístic, que aporta més del 12% del PIB, podrien arribar als 92.000 milions d’euros; una caiguda del 61% respecte el 2019. Per això, en Franc en particular i el sector turístic en general van amb peus de plom. La feina, però, no és gens fàcil, ja que les restriccions indefinides de mobilitat i el tancament de fronteres fan impossible establir estratègies d’actuació.\nL’únic que tenen clar és que caldrà redissenyar el catàleg. “Estem treballant en propostes de turisme nacional, perquè està clar que la cosa anirà per aquí”. La viabilitat d’aquestes idees, però, no és segura. “La gent ha de tornar a recuperar la confiança per viatjar. També cal tenir en compte els plans dels altres països”, afegeix.\nMalgrat haver hagut de desfer les maletes, l’equip de Roda el Món insisteix que aquesta pausa en la seva aventura és només un punt i a part. “Volem transmetre que estem molt vius i mantenir la confiança dels clients”. Prova d’aquesta voluntat de vida és el #TornaremAFerLesMaletes, una campanya\nd’Instagram que han creat per mantenir viva en els seus clients la inquietud per descobrir el món.\nculturaEconomia Socialllibreriasegona màsolidaritat\nL’economia solidària és un fenomen cada vegada més estès a Barcelona. De fet, segons indica l’informe “Economia social i solidària a Barcelona”, publicat al gener per l’Ajuntament de la ciutat, aquest sector representa un 7% de l’activitat econòmica. Les diferents iniciatives, entre les que es troben horts comunitaris o cooperatives d’habitatge, busquen incrementar la participació dels barris i combatre les grans desigualtats provocades per un sistema de processos especulatius.\nLa llibreria “La Retrobada” forma part d’aquestes iniciatives. Situada al barri de Poblenou, concretament al carrer María Aguiló, ofereix llibres de segona mà, merchandasing i fins i tot algunes activitats (pots prendre-hi un cafè). La Noelia Martínez i la Martina Santaeugènia, són les impulsores del projecte, dues antigues treballadores d’una mateixa llibreria que van decidir obrir un local on la gent pogués “adquirir llibres a un preu assequible”.\nLlibreria “La Retrobada”- fotografia de Martina Alcobendas\nLa Martina Alcobendas, una de les encarregades de la ràdio UPF, ha pogut entrevistar a la Noelia i el que ha destacat és que “La Retrobada” ha tingut molt bona resposta per part del públic. Així, han aconseguit que molta gent no només els comprés, sinó que també els portés llibres perquè altra gent els pogués gaudir. “La solidaritat va més enllà de nosaltres”, ha afirmat la llibretera.\nA més, ha explicat que es van decidir instal·lar a la zona de Poblenou perquè tot i que si hi havia algunes llibreries, cap eren de segona mà. Actualment molts d’aquests negocis estan centrats en barris com el de Gràcia o el de Sarrià-Sant Gervasi, de manera que exclouen algunes zones més allunyades (Sant-Andreu o Sant Martí) i els seus residents es veuen obligats a desplaçar-se per llegir. La iniciativa solidària permet que aquests veïns puguin seguir fent-ho a un pas de casa seva. A continuació podeu escoltar el fragment de l’entrevista.\nLa llibreria, a banda de tenir una seu real, també compta amb una pàgina web en la qual els clients poden consultar els llibres disponibles i les condicions per donar material. Per exemple, només s’accepten novel·les editades a partir de l’any 2000 i si després de ser examinat el material per les venedores és considera apropiat, es paguen 0,50 euros per llibre.\nL’entrevista ha finalitzat amb la recomanació de la Noelia de visitar llibreries i no optar per la lectura on-line. Segons la llibretera, quan vas a internet només centres la teva cerca en un objectiu, però en canvi quan vas a les llibreries descobreixes més coses que no tenies en ment trobar.\nPàgina web de «La Retrobada»\nAda ColauAjuntament de BarcelonaArcadi OliveresbarcelonaCooperativismeEconomia col·laborativaEconomia Socialindependèncianova economiapolítica\nLa crisi i l’esclat del municipalisme han enfortit alternatives econòmiques com el cooperativisme, que es consolida com un model transformador.


L'atur castiga 800 famílies de Nules i encadena el seu sisé mes de pujada consecutiva\nLes dades de l’atur del mes de juny han tornat a sacsejar a Nules amb un nou increment del nombre d’aturats que se situa ja en 782 famílies. “És un drama que no podem ignorar i que mereix tota l’atenció dels qui tenim responsabilitats públiques”, ha considerat la regidora del PP a Nules, María Victoria Marzal.\nEl registre és el més elevat de l’any i el sisé increment que es registra des que el gener passat la població arrancara l’exercici amb 538 aturats. “És alarmant que cada mes que passa s’incremente este registre que demostra que moltes famílies de la nostra població estan patint per a arribar a fi de mes, per a comprar aliments o per a pagar el seu lloguer o hipoteca”.\nDavant este escenari, “no podem actuar com si res ocorreguera i donar l’esquena a uns registres que són dramàtics”. “Darrere de cada aturat hi ha una família que pateix per a arribar a fi de mes i per a garantir als seus el manteniment i l’atenció que mereixen”.\nPer este motiu, “i perquè és necessari activar l’economia amb polítiques actives que generen riquesa i oportunitats”, Marzal estima la urgència de “planificar un pla de xoc que injecte liquiditat al pilar de la nostra economia: els autònoms”.\n“Necessitem reforçar Serveis Socials però hem de treballar per a garantir opcions als qui busquen una ocupació. Perquè es tracta d’ajudar per a garantir l’ocupació de manera que els subsidis i ajudes per a l’emergència social siguen necessàries de manera puntual”.\nPer a aconseguir-ho, ha considerat la portaveu del PP a Nules, “és necessari que es treballe des del consistori a ajudar a comerciants, autònoms i empresaris, incentivant la contractació i promovent oportunitats”. “Totes estes accions comptaran amb el nostre suport. És urgent que l’alcalde i els seus socis no demoren un dia més a aplicar-les”, ha considerat la regidora.


Galetes sense gluten de civada i pastanga | Fruita i verdura Cal Fruitós\nGaletes sense gluten de civada i pastanga\nAvui et portem unes galetes suuuuper saludables aptes per celíacs amb les que podràs repetir i repetir!! Una recepta molt fàcil de fer que inclús la podràs preparar amb els peques de casa. No porta sucre de taula però segueix sent dolça gràcies a la mel i la canyella… A més les galetes de civada acceptem moltes variacions, pots posar altres especies com gingebre, provar amb coco ratllat o inclús xocolata negra. T'animes a preparar les galetes? Segueix llegint per descobrir la recepta:\n-100 g de flocs de civada sense gluten\n-75 g de farina de civada sense gluten. Si no tens farina, pots triturar els mateixos flocs de civada.\nLa preparació de les galetes pas a pas:\n1. Preescalfa el forn a 160º.\n2. En un bol, barrejar la farina, els flocs de civada, el llevat i la canyella.\n3. A continuació, afegeix la pastanaga ratllada, l'oli, l'ou i la mel.\n4. Barreja bé tot amb una cullera.\n5. Posa paper de forn sobre una safata i distribuir la massa en petites boles, deixant espai suficient.\n6. Deixa al forn 20 minuts a 160º (veuràs que es comencen a posar daurades).\n7. Deixa refredar i a menjar!!\nQuè us sembla? Aquesta es pot convertir en la recepta definitiva per unes galetes bones, sanes i aptes per celíacs! No dubtis ni un segon, segur que repeteixes! A l’hivern seran perfectes amb un got de llet calenta i a l’estiu pots trossejar-les en un bol amb iogurt i crema de cacauet. Treu el monstre de les galetes que tens a l’interior i a per elles!!!


Botigues i espais públics de Lleida exhibeixen peces d'animació amb motiu d'Animac - Teleponent\nInici Cultura Botigues i espais públics de Lleida exhibeixen peces d’animació amb motiu d’Animac\nBotigues i espais públics de Lleida exhibeixen peces d’animació amb motiu d’Animac\nUn telèfon mòbil reprodueix una de les peces d'animació que formen part del projecte 'La xarxa de la memòria'\n25 botigues i 9 espais públics de la ciutat de Lleida exhibeixen, del 17 de febrer al 16 de març, sis peces d’animació creades per 18 d’alumnes del 1r curs del cicle formatiu de grau superior d’Il·lustració de l’Escola d’Art Municipal (EAM) Leandre Cristòfol, en col·laboració amb l’Ajuntament de Lleida i la FECOM Lleida, amb motiu de la celebració d’Animac, la Mostra Internacional de Cinema d’Animació de Catalunya, que tindrà lloc a Lleida del 27 de febrer a l’1 de març. en el marc del projecte ‘La xarxa de la memòria’, les peces es poden visionar fent ús de la tecnologia de realitat augmentada, mitjançant l’app Artivive.\nHan estat creades amb la tècnica de ‘cut out’ (animació per retalls) i tenen una durada màxima de 30 segons.\nAlgunes de les animacions estan basades en fotografies del Fons Josep Solanes Argilés, de l’Arxiu Municipal de Lleida, i versen sobre la transformació urbanística de la capital del Segrià, l’Horta de Lleida i la destrucció provocada pels diferents conflictes bèl·lics de la història de la ciutat, així com el seu passat romà, segons ha explicat Carles Porta, responsable de la imatge d’Animac i professor d’Il·lustració de l’EAM Leandre Cristòfol.\nPorta ha destacat que es tracta d’una proposta “valenta” ja que ha suposat “un gran repte” per als alumnes i, a la vegada, perquè permet fer arribar a la gent el treball i la tasca que es fa a l’escola.\nEn la presentació del projecte ‘La xarxa de la memòria’, el regidor de Ciutat i Cultura, Jaume Rutllant, ha destacat que es tracta d’una iniciativa que “ajunta el comerç de Lleida amb la creació artística i amb la tecnologia” i també permet “aproximar-se a un públic jove i, per tant, a llenguatges culturals molt més del segle XXI”.\nLa directora de l’EAM Leandre Cristòfol, Marta Pallarès, ha recordat que l’escola participa any rere any a Animac acollint uns tallers paral·lels, “amb la presència de grans animadors que porten cada any tècniques d’animació diferents i noves, que acaben materialitzant-se amb uns curtmetratges preciosos que fan els estudiants”.\nAixí mateix, ha destacat l’oportunitat de “crear cantera d’animadors lleidatans, aprofitant la celebració a la ciutat d’una mostra internacional tan important com és Animac”.\nLa presidenta de la Federació Provincial d’Empresaris de Comerç de Lleida (FECOM Lleida), M. Rosa Eritja, ha explicat que els comerços que s’han adherit a la iniciativa, de diferents zones comercials de Lleida, mostren als seus aparadors una imatge del projecte a través de la qual, mitjançant l’aplicació Artivive, es poden veure de manera ràpida les animacions. El projecte està impulsat per les regidories de Ciutat i Cultura; Educació, Cooperació, Drets Civils i Feminismes; Comerç, Mercats i Consum; la FECOM Lleida i l’EAM Leandre Cristòfol en col·laboració amb Animac.\nLa donació de fotografies de Josep Solanes Argilés (Lleida, 1909-1992) va ingressar a l’Arxiu Municipal l’any 2010, de mans dels familiars del senyor Solanes, propietari d’una botiga de roba infantil al carrer Major de Lleida.\nEl fons conté 713 diapositives referents al monument de la Seu Vella i d’altres llocs de Lleida, entre els anys 1963 i 1973. També inclou 389 imatges de la ciutat realitzades entre els anys 1920 i 1980, i 292 negatius.\nLes animacions del projecte ‘La xarxa de la memòria’ es poden veure en 8 establiments de l’Eix Comercial de Lleida: Gesa (2 botigues), Federòptics Hellin, Goumar, Sergent Major, Dándara Lleida, Grans Records i Joieria Gonzlález.\nA la Bordeta, les animacions es poden contemplar a les botigues Jovert&Purroy i Euroreclams. Al barri de Balàfia, els establiments adherits són RAA Rehabilitación y Acupuntura Animal i Art Floral. A Democràcia-Remolins, es poden veure en 8 comerços: Bar Tomas, Casa de la Costura, Complements Pey&Giró, Flors Carol, Foto Estil, Granel, Zarco i Perruqueria. A la Zona Alta, es poden contemplar als establiments 365 Dies, Xabel·la-Zona Alta, Di9-Zona Alta, Òptica Bellera-Zona Alta i Niyaki-Zona Alta.\nA més dels comerços de Lleida, les animacions de ‘La xarxa de la memòria’ també en poden veure en espais públics com és el cas de l’EAM Leandre Cristòfol, la regidoria de Ciutat i Cultura, la Biblioteca Pública, el Rectorat i a l’edifici Transfronterer de la UdL, la Paeria, la Llotja, la regidoria d’Educació, Cooperació, Drets Civils i Feminismes i la regidoria de Consum, Comerç i Mercats.\nArticle anteriorIngressen a presó tres detinguts per robatoris en domicilis de Tàrrega i Solivella\nArticle següentL’ACA incrementa la capacitat de tractament de la depuradora d’Alcarràs


NEIX SOM PREVENCIÓ - Mutuacat | Fem salut, fem país\nAra, comencen una trajectòria conjunta, que té com a nucli el projecte SalutEmpresa, que impulsa Mutuacat. una nova visió de la salut laboral orientada a aportar valor afegit a la gestió empresarial prenent com a base la seguretat, la salut i el benestar de les persones.\nAixí, la nova entitat acompanyarà més d’un miler d’empreses, promovent la salut laboral, a través de diverses vies de treball. Es tracta de potenciar la prevenció amb mesures de seguretat, conscienciant els treballadors i els empresaris, i instaurant accions per reduir la sinistralitat.\nLa salut laboral abordada des de diferents àrees\nEn l’ambit de la salut, a més de les revisions regulars als treballadors, Som Prevenció compta amb una divisió anomenada Reanima. Es tracta d’un grup de persones especialitzades en la promoció i implantació de sistemes de prevenció cardiovascular i reanimació. El seu objectiu és fer arribar a la població les tècniques de reanimació cardiopulmonar i situar desfibril·ladors de manera estratègica per ser utilitzats en cas d’emergència.\nA més, Som Prevenció serà un referent en formació. En aquest darrer any, més de 15.000 persones s’hi han format en les àrees de prevenció de riscos laborals, seguretat alimentària i medi ambient. Aquest departament compta amb alumnes de més de 20 països. Alguns d’ells participen en els programes que porta a terme BTC Centre d’Estudis Superiors, com a centre vinculat de la Universitat de Vic- UCC.\nTambé cal destacar que Som Prevenció compta amb una programació estable de formació presencial per aquest any 2022 a Vic, Manresa i Barcelona. Així mateix, és un centre acreditat per la Fundació Laboral del Metall i la Fundació laboral de la Construcció.\nEl proper pas de la nova entitat serà l’obertura d’una delegació a Girona. I posteriorment té l’objectiu de ser present amb seus pròpies a totes dels demarcacions catalanes.\n18 de febrer de 2022 / actualitat / Tags: Prevenció Som Prevenció Salut laboral


Barcelona estudiarà recuperar la gestió de l'aigua\nAigües de Barcelona afirma que remunicipalitzar l'aigua "no millora el servei"\nBarcelona 25/11/2016 - 20.03 Actualitzat 25/11/2016 - 22.44\nEl ple de l'Ajuntament de Barcelona ha decidit estudiar si és viable recuperar la gestió de l'aigua. La ciutat comença així el camí per remunicipalitzar un servei que està en mans d'Aigües de Barcelona, una empresa publicoprivada de la qual Agbar té la majoria.\nAquesta era una de les promeses electoral d'Ada Colau. La proposta, que no és vinculant jurídicament, s'ha aprovat amb els vots de la CUP, Esquerra Republicana i el PSC, el partit que va donar suport a Convergència per crear la societat mixta que actualment gestiona el servei. Segons el govern, la municipalització suposaria una rebaixa del 10% del rebut.\nConvergència, Ciutadans i PP no hi han votat a favor, i han tornat a acusar el govern de gesticular a cop de titular.\nLa concessió del servei a l'empresa mixta, controlada per Agbar, està ara mateix als tribunals. Una sentència la va considerar nul·la per haver-se fet sense concurs.\nEl director general d'Aigües de Barcelona, Empresa Metropolitana de Gestió del Cicle Integral de l'Aigua, Ignasi Escudero, ha lamentat que el ple de l'Ajuntament de Barcelona hagi aprovat obrir una línia de treball sobre la gestió pública, directa i integral del cicle de l'aigua: "Remunicipalitzar l'aigua de Barcelona no millora el servei", ha assegurat.\nEn un comunicat, ha criticat que aquest debat es plantegi amb premisses que "no obeeixen a l'interès general dels ciutadans" de rebre un servei ininterromput i de màxima qualitat en les millors condicions mediambientals i de costos, i ha defensat que a Espanya l'aigua sempre ha estat de titularitat pública i que la gestió publicoprivada respon a raons d'eficiència i eficàcia.\nTambé ha recordat que Agbar va ser pionera en l'adopció de mesures per ajudar les famílies vulnerables, amb la creació el 2012 per iniciativa pròpia d'un fons de solidaritat, al qual ja ha destinat més de 5,2 milions d'euros. "Aquest fons ha beneficiat 15.853 famílies de l'àrea metropolitana", ha subratllat.\nBarcelona comença el camí per recuperar la gestió de l'aigua


La popular obra ‘Escape Room’ aterra aquest cap de setmana a Valls\nAquest dissabte, 16 de febrer, l’obra protagonitzada per Joel Joan arriba al Centre Cultural de Valls / Es tracta de la primera funció del nou abonament 2019, que comptarà amb ‘El llibertí’ i ‘El preu’\nImatge promocional de l'obra 'Escape Room' que es representarà aquest dissabte a Valls ARXIU\nDijous, 14 Febrer 2019 12:34\n‘Escape Room’ l’obra que està esgotant les entrades dels teatres de Catalunya, recentment s’ha afegit una segona funció a la ja programada al maig a Tarragona, arriba aquest dissabte, a les 21:00h, a Valls.\nEls llocs d’escape room actualment estan sent tot un éxit entre els joves és per això que Joel Joan i Hèctor Claramunt, els directors, han decidit portar aquest fenomen als teatres, on els protagonistes s’endinsaran en un en el qual experimentaran la intriga, el suspens i, fins i tot, la por.\nL’obra forma part del nou abonament 2019 dels Teatres de Valls, que comptarà també amb les obres ‘El llibertí’ al març i ‘El preu’ a l’abril. Els abonaments, que han superat els 400, es poden adquirir a les taquilles del Principal fins demà.\nLes entrades es poden adquirir en aquest enllaç, al telèfon 902 044 226, i a les taquilles del Teatre Principal fins demà al matí, així com al Centre Cultural una hora abans de la representació, programada a les 21:00h; i tenen un preu de 22€.


Debat de la Revista Terrall amb els candidats a l'alcaldia a les Borges Blanques 2019 - Arxiu sonor - Ràdio Les Borges 107.1 FM\nDebat de la Revista Terrall amb els candidats a l'alcaldia a les Borges Blanques 2019\nAhir divendres, 17 de maig de 21 a 23.30 hores, es va celebrar el ja tradicional debat organitzat per la Revista Terrall amb els candidats a l'alcaldia a les Borges Blanques. Hi van participar Enric Mir, actual alcalde, que el 2015 va encapçalar la llista de CiU i que ara és el candidat de per Junts x les Borges Blanques, Josep Farran, que és edil de la CUP i que en aquesta ocasió és el cap de llista de Borges per la República, i Imma Purroy, de Compromís per les Borges -formació vinculada al Partit dels Socialistes de Catalunya-. Com en el cas del debat d'alcaldables de Ràdio les Borges, no hi van ser presents Dámaso Sánchez, de Ciutadans, i José Luis Pardo, del Partit Popular. El moderador va ser el jove Marc Giribet, estudiant d'Informàtica i Direcció d'Empreses a la Universitat de Lleida.\nEl debat va constar de diferents parts: en primer lloc es van presentar els candidats, després els candidats van fer una exposició sobre els diferents temes plantejats sobre els quals també hi va haver debat lliure. Els blocs van ser: obres públiques, infraestructures i comunicacions; economia, finances i emprenedoria i, per últim, bon govern, cultura i país.\nDesprés, el moderador va fer diverses preguntes ràpides als dos candidats que quedaven al debat (Purroy ja havia avisat que hauria de marxar) sobre temes diversos i després es va obrir el torn de preguntes del públic. Com és habitual, el debat va acabar amb la petició de vot per part de cadascun dels candidats, el que es coneix com el minut d'or.\nEls candidats i el moderador, durant el debat (foto: JC).


RedGlobe Notícies - Comunicat de Comunistes de Catalunya: La patronal contra la sobirania\nComunicat de Comunistes de Catalunya: La patronal contra la sobirania\nComunistes de Catalunya considerem que la recent declaració conjunta de la patronal bancària, que representa a entitats financeres com CaixaBank, Santander, Bankia, BBVA, Sabadell i Popular, posa de manifest el seu menyspreu pels principis de la sobirania i la democràcia.\nEls pobles d'Europa sabem que ha estat la banca, i la seva insaciable cobdícia de beneficis, la principal responsable de l'especulació i les polítiques econòmiques que van fer esclatar la crisi de 2008. Sabem que ha estat la banca qui ha portat els nostres països a la ruïna, de la mà de governs titella que han aplicat, fil per randa, la seva doctrina neoliberal. Sabem que ha estat la banca qui ha forçat els estats a convertir el deute privat en deute públic i cobrir amb els diners de la classe treballadora les pèrdues milionàries de la seva nefasta gestió. Sabem que ha estat la banca la qui ha dictat, paraula per paraula, als diferents governs, les polítiques criminals d'austeritat i les successives reformes laborals que han abocat a milions de famílies treballadores a la misèria.\nÉs aquesta banca, que s'omple la boca parlant de sentit d'estat i responsabilitat, qui segueix especulant amb la misèria en plena crisi social. És aquesta banca la que es nega a posar fre al drama social dels desnonaments i manté una gegantina bossa d'habitatge desocupat mentre el país pateix la pitjor crisi de la seva història. És aquesta banca que s'atreveix a donar lliçons de moralitat, qui encara no ha donat explicacions per l'evidència de les seves males pràctiques generalitzades i pels nombrosos casos de corrupció dels seus alts directius. És la mateixa banca que se'ns presenta com a motor de la societat qui asfixia l'economia amb la manca de crèdit.\nLes declaracions de la patronal bancària se sumen a les de tantes organitzacions empresarials que segueixen exercint com grups de pressió sobre els governs i imposen els seus interessos a la voluntat majoritària. S'afegeixen als poders de l'Estat, que pervertits per la utilització política que en fa el PP, s'han convertit en instruments de repressió i amenacen l'exercici de drets fonamentals. Totes aquestes expressions conformen una Campanya de la Por orquestrada pels poders econòmics amb l'únic objectiu de condicionar el resultat electoral de les eleccions del 27s. Així mateix, les declaracions de la banca posen en dubte la sinceritat del programa de Junts pel Sí i el compromís amb el Procés Sobiranista de Convergència i Artur Mas, qui ara com ara segueix representant al parlament els interessos de la gran banca i la gran patronal.\nComunistes de Catalunya considerem que cap poder polític, religiós o econòmic, té dret a condicionar o coaccionar la voluntat democràtica i la sobirana dels pobles. Tenim la convicció que el posicionament de la patronal bancària és símptoma de la seva debilitat i el seu temor, davant el poder de la democràcia popular i la classe treballadora organitzada. Així mateix, manifestem el nostre compromís inequívoc amb l'exercici del dret a l'autodeterminació de Catalunya i la nostra aposta estratègica per la Unitat Popular com a garantia d'un procés constituent de la República Catalana, Socialista, Democràtica i lliurement federada amb la resta de pobles d'Espanya i d'Europa.\nBarcelona, 22 de setembre de 2015\nFont: realitat / RedGlobe


Prova i error: "Prime time" amb Imma Colomer\n"Prime time" amb Imma Colomer\nEls demògrafs ens interessem, entre d'altres coses, per l'allargament de l'esperança de vida i les seves implicacions. Com que vivim més, l'estructura de la població envelleix, i com que vivim més, la significació de les edats canvia. A partir de quina edat s'és vell? A partir de quina edat és deixa de ser jove? Som vells més anys o bé els temps de vida guanyat es reparteix al llarg de totes les edats? Cal endarrerir l'edat de jubilació? En aquest context sorgeixen conceptes com el de l'envelliment actiu, impulsat per l'OMS i la Comissió Europea, que reivindica la vellesa com una etapa viscuda amb bona salut i en plenes facultats, molt allunyada de l'associació tradicional amb dependència o decadència.\nEncara que no ho sembli, avui també parlem de teatre, però aquesta introducció era necessària per presentar un espectacle que precisament aborda aquestes qüestions a través de la història de ficció d'una cèlebre actriu televisiva que s'enfronta al moment de la seva retirada de la pantalla després de 40 anys en antena. El seu personatge a la sèrie que protagonitza ha envellit i els productors televisius volen rejovenir l'audiència: explosiva combinació! La valenta reacció de la protagonista i el seu caràcter carismàtic ens plantejaran preguntes oportunes, a la vegada que ens faran riure i passar una bona estona.\n"Prime time" és un espectacle de la productora lleidatana Nurosfera, escrit per Núria Casado i interpretat per ella mateixa, Ferran Farré i Imma Colomer. Aquest dijous, en un espai emblemàtic, el Centre Artesà Tradicionàrius de Gràcia, i per celebrar l'aniversari de l'Imma, vam poder descobrir aquesta peça que, tant de bo, tingui un llarg recorregut. Per molts anys Imma i gràcies per convidar-nos-hi!!!\nFerran Farré, Imma Colomer i Núria Casado Foto: J.M.Cortina\nPublicat per Clara a 12/09/2016\nGràcies a vosaltres per ser-hi. Tots veu ajudar a fer d'aquest dia un matí meravellós. A les 11 de la nit encara em durava l'eufòria. Les fotos del Sr.Josep M. Cortina son precioses. Ja us informarem del recorregut que tindrà l'obra. A mi m'agradaria poder-la fer a molts llocs. Però ja ho veurem. Nurosfera i jo vam estar molt contens de que hi fossiu.\n9 de desembre de 2016, a les 14:28\nÉs una obra de petit format però que per la seva qualitat mereix ser representada en un circuit comercial.\n14 de desembre de 2016, a les 12:49


Batalla d'Àulax - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n2Guerra contra els emirats turcs\n4Alliberament de Filadèlfia\n5Vers la ubicació de la batalla\nCoord.: 38° 21′ 0″ N, 28° 31′ 0″ E / 38.35000°N,28.51667°E / 38.35000; 28.51667\nentre abril i maig del 1304\n38° 21′ N, 28° 31′ E / 38.35°N,28.52°E / 38.35; 28.52\nÀulax, a 1 jorn de Filadèlfia[cal citació], península d'Anatòlia\n* Emirat dels germiyànides\n* Emirat de Tin Imperi Romà d'Orient\n* Mercenaris alans\n* Romans d'Orient\nYakup bin Ali Şir Roger de Flor\n8.000 cavalleria (lleugera)\n12.000 infanteria 1.500 cavalleria (pesant)\n1.000 cavalleria alana\n11.500 infanteria 80 cavalleria\nLa Batalla d'Àulax (també anomenada Batalla de Filadèlfia) fou una batalla decisiva que es va lliurar entre el mes d'abril i maig del 1304 a Àulax (Península d'Anatòlia) i va enfrontar la Companyia Catalana d'Orient, que servia l'emperador romà d'Orient, Andrònic II Paleòleg, contra la coalició de tropes turques de l'Emirat dels germiyànides (Gabella de Cesa) i de l'emirat de Tin (Gabella de Tin).\nDurant el 1302, tots els esforços militars de l'Imperi Romà d'Orient per aturar l'ofensiva dels turcs sobre Anatòlia havien resultat inútils. Davant d'aquesta situació, l'emperador romà, Andrònic II Paleòleg, contractà els serveis d'una unitat de mercenaris, la Companyia Catalana d'Orient, que desembarcà a Constantinoble el setembre del 1303. La primera acció militar contra els turcs tingué lloc pocs dies després de la seva arribada, quan derrotaren i exterminaren sistemàticament les tropes turques de l'Emirat de Karesi que assetjaven el Cap de l'Artaqui. Donada la proximitat de l'hivern però, la Companyia decidí hivernar al mateix Cap de l'Artaqui.\nLa campanya del 1304 s'havia d'iniciar el mes d'abril i tenia per principal objectiu alliberar la ciutat romana d'Orient de Filadèlfia, assetjada pels turcs de l'Emirat dels germiyànides. Però un enfrontament amb els mercenaris alans que formaven brigada amb la Companyia endarrerí l'inici de l'expedició. Després de l'enfrontament els mercenaris alans es negaren a continuar amb la Companyia, i tan sols uns 1.000 decidiren continuar sota les ordres de Roger de Flor. La campanya s'inicià finalment a primers de maig i les tropes de què disposava Roger de Flor sumaven uns 6.000 homes de la Companyia (1.500 homes a cavall i 4.500 almogàvers), 1.000 alans, i algunes unitats de romans d'Orient a les ordres del gran arcont Marules.\nTranscorreguts uns dies de maig, la Companyia arribà a la ciutat romana d'Orient d'Achyraus i des d'allí travessaren les muntanyes i baixaren per la vall del riu Kaïkos, caient per sorpresa sobre la ciutat de Germe, plaça forta romana d'Orient que s'havia rendit als turcs. Aquests, en tenir notícies de l'arribada de la Companyia, s'aparellaren ràpidament i iniciaren l'evacuació de la ciutat, però tot i la precipitació de la fugida, el turcs no pogueren evitar l'escomesa de catalans i aragonesos que atacaren durament la ressaga turca a la Batalla de Germe.\nDes de Germe, la Companyia reprengué la seva ruta travessant Chliara, on rebé petició d'ajut de diverses guarnicions romanes d'Orient. Però Roger de Flor es negà a dispersar les seves tropes, perquè la seva estratègia passava per reservar totes les tropes disponibles per a l'exèrcit de maniobra, evitant desgastar-lo en atacs menors o petites escaramusses; l'objectiu principal era el de socórrer Filadèlfia, on Roger de Flor sabia que es trobava el gruix de les tropes turques de l'Emirat dels germiyànides i on trobaria la batalla decisiva. D'aquesta manera, la Companyia continuà el camí per Tiatira i s'internà en els primers contraforts de la vall del riu Hermos, per dirigir-se directament cap a Filadèlfia.\nQuan el bei Yakup bin Ali Şir fou informat de l'arribada de la Companyia, decidí aixecar el campament i s'aparellà per enfrontar-s'hi en un camp de batalla propici; en les obres de setge hi romangueren tan sols algunes unitats  a fi d'evitar qualsevol sortida dels grecs assetjats de Filadèlfia. L'allunyament de les murades resultava de vital importància per tal de presentar batalla a la Companyia, perquè en cas contrari podia donar-se la situació que enmig del combat entre la Companyia i els turcs, els grecs sortissin de la ciutat i pincessin els turcs enmig de dos fronts. Però tot i les disposicions del bei turc, la Companyia prengué contacte amb l'exèrcit turc a l'albada prop d'Àulax, situat a tan sols un jorn de distància de Filadèlfia. La Companyia havia recorregut els 140 km que separaven Germe de Filadèlfia a gran velocitat, i gràcies a la seva rapidesa tornava a agafar les tropes turques a contrapeu.\nLes tropes conjuntes dels emirats turcs totalitzaven uns 8.000 homes a cavall, bàsicament cavalleria lleugera, i uns 12.000 homes a peu, inclosos els temibles arquers turcs. Per fer-los front, Roger de Flor comptava amb uns 3.000 homes a cavall (1.500 de la Companyia, 1.000 alans i 500 romans d'Orient), i uns 5.000 homes a peu entre els almogàvers i els romans d'Orient. Després de prendre contacte i reconèixer el terreny, ambdós exèrcits començaren a desplegar-se en formació de batalla pel camp. Roger de Flor es posà al capdavant de la cavalleria, dividint les seves tropes en 3 grups en funció del seu origen ètnic: d'una banda els homes a cavall de la Companyia, després els alans, i finalment els grecs; per la seva part, Corberan d'Alet, comandant en cap de la infanteria, organitzà la infanteria de la mateixa manera en tres cossos.\nFinalment, després de llançar els seus crits de guerra, la infanteria lleugera almogàver es llançà a l'atac. L'avenç dels almogàvers fou respost per les tropes turques de manera sistèmica amb el disparament dels arquers turcs; però en aquest cas, la superioritat tàctica de la infanteria lleugera almogàver es mostrà novament decisiva, atès que la velocitat de la càrrega almogàver impedí que les fletxes els caigueren al damunt. Els almogàvers es llençaven a l'atac a pit descobert, sense disposar de cap tipus d'arma defensiva, convertint la velocitat en un element tàctic de vital importància, car qualsevol pèrdua de temps podia ocasionar un catastròfic nombre de baixes. Finalment la càrrega dels almogàvers arribà sobre les línies turques i començaren a clarejar les seves línies provant de trencar la seva formació.\nPer la seva banda, Roger de Flor menà la seva cavalleria pesant contra la cavalleria lleugera turca. Tot i la inferioritat numèrica, Roger de Flor aconseguí d'aturar les envestides turques que provaven de rodejar els almogàvers pels flancs amb l'objectiu d'encalçar-los per darrere i esclafar-los contra la infanteria turca. Gràcies a aquesta cobertura, les tropes almogàvers continuaren obrint clarianes entre els turcs i progressivament trencaren la seva formació. Passat el migdia, a l'hora Nona, el centre de la formació turca col·lapsà i Yakup bin Ali Şir caigué ferit; ràpidament fou retirat del camp de batalla i les tropes turques iniciaren la fugida de manera desorganitzada, quedant exposants a la cacera de la cavalleria de Roger de Flor. Dels turcs, tan sols pogueren escapar en vida 1.000 homes a cavall i 500 homes a peu, quedant morts, ferits o capturats 7.000 homes a cavall i 11.500 homes a peu. Per la part de les tropes de Roger de Flor, tan sols moriren 80 de a cavall, i 100 de peu.\nAlliberament de Filadèlfia[modifica]\nDesprés de la retirada general dels turcs, les tropes de Roger de Flor retornaren al seu campament prop d'Àulax. Reorganitzades les tropes, la Companyia es dedicà a assegurar la zona i a pentinar sistemàticament el territori a la cacera de tropes enemigues colgades. Després de 8 dies al campament i havent assegurant el perímetre de la ciutat, les tropes de Roger de Flor s'aparellaren per fer l'entrada triomfal a la ciutat. Filadèlfia havia estat salvada del domini islàmic i els exèrcits dels emirats dels germiyànides (Gabella de Cesa) i de Tin (Gabella de Tin) havien estat destruïts.\nEl megaduc Roger de Flor s'aproximà a les portes de la ciutat, que s'obriren per primer cop després de més de dos anys de setge; de la ciutat en sortiren els magistrats, que seguits pel poble, reteren agraïment i homenatge a Roger de Flor. Seguidament, el militar italo-germànic travessà les murades de Filadèlfia en desfilada triomfal, portant les ensenyes del rei d'Aragó, del rei de Sicília i les de l'Imperi Romà d'Orient; rere seu marxaven les tropes imperials gregues, després la cavalleria alana i finalment, la victoriosa host almogàver arrossegant els turcs capturats.\nVers la ubicació de la batalla[modifica]\nLa localització exacta d'Àulax és encara hui en dia controvertida[cal citació]; tampoc la data exacta de la batalla es pot determinar.\n↑ 1,00 1,01 1,02 1,03 1,04 1,05 1,06 1,07 1,08 1,09 1,10 1,11 1,12 1,13 1,14 1,15 1,16 1,17 Crònica Ramon Muntaner cap. 205\n↑ 2,0 2,1 2,2 2,3 2,4 Sáez Abad, cap. 5.2\n↑ 3,0 3,1 3,2 Paquimeres, "De Michaele et Andronico Palæologis"\n↑ 4,0 4,1 Montcada cap.XIII\n↑ Montcada cap. XIV\nRamon Muntaner: Crònica; Cap. 205. "Com lo magaduch fo a Philidelfia" (Còdex, 1325-1332)\nRamon Muntaner: Chronica; Cap. 205. "Com lo megaduch ab sa copanya hac segona batalla ab la gabella de Cesa" Arxivat 2012-02-21 a Wayback Machine. (1a Edició, 1558)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Batalla_d%27Àulax&oldid=29814535»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 31 març 2022 a les 08:04.


B&B La Villa Mendrisio Suïssa - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Purascia, Besazio, Mendrisio, Suïssa, 6863 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nAl visitar Besazio, vosté es sentirà com a casa a B&B La Villa, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, B&B La Villa és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. B&B La Villa és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Besazio.


Ajuntament de Lliçà d'Amunt/Formulari d'inscripció "Omplim el Rebost"\nData i hora oficials: 17/04/2021 16:34\nFormulari d'inscripció "Omplim el Rebost"Sol·licitar reunió amb l'Alcalde o amb els regidors i les regidores de l'equip de govern\n/ Formulari d'inscripció "Omplim el Rebost"\nFormulari voluntariat "Omplim el Rebost"\nL’Ajuntament està organitzant el recapte d’aliments municipal "Omplim el Rebost", que tindrà lloc els dies 7, 8 i 9 de maig, i està buscant persones voluntàries que hi vulguin participar.\nIndica la teva disponiblitat horària\nNOTA LEGAL: Us informem que les dades personals facilitades en aquest formulari seran tractades per l'Ajuntament de Lliçà d'Amunt amb l'única finalitat d'atendre la vostra sol·licitud, amb el vostre consentiment i en compliment d'una missió efectuada en interès públic. Aquestes dades no se cediran a tercers, si no és per imperatiu legal, i es conservaran fins a la finalització de la seva petició. Podeu exercir els drets d'accés, rectificació, supressió, oposició i limitació al tractament de les dades a la Seu electrònica i presencialment a l'Oficina d'Atenció al Ciutadà (OAC) de l'Ajuntament. Podeu ampliar aquesta informació a a secció sobre Protecció de dades del web municipal.\nData i hora de la darrera actualització d'aquest contingut: 29-03-2021 15:39


Internet a la butxaca | Coladepez\nDóna-me’n, que te’n daré\nNo eren a l’agenda de ningú. Però, en un tres i no res, els telèfons mòbils estan modificant el paisatge de les xarxes i amenacen d’enderrocar algunes de les veritats cuites amb el foc dels canvis experimentats al llarg dels darrers anys. No només es tracta del creixement constant de la telefonia mòbil arreu del món, que en molts països ja supera la telefonia fixa. Els mòbils duen la llavor de la Xarxa dins la carcassa diminuta i s’apressen a posar Internet a la butxaca de cada usuari per guarir-lo, si en patia, de l’analfabetisme digital, sense traumes ni tractaments de xoc. La caiguda d’aquest baluard no serà l’únic fet que malmetrà algunes de les prediccions més estimables dels darrers anys. Mentre es preveu que Internet arribi als 500 milions d’habitants l’any 2002, en aquestes dates hi haurà més de mil milions de telèfons mòbils al món, la gran majoria amb accés a la Xarxa i a una infinitat de serveis digitals. A quina mena de comptabilitat ens haurem d’acollir per explicar aquest matrimoni entre telefonia mòbil i Internet i mesurar-ne l’impacte?\nLa telefonia mòbil superarà la fixa sense remissió a quasi tots els països europeus els propers tres anys. A Espanya això passarà a principis de l’any que ve; això vol dir que hi haurà més de 19 milions de telèfons mòbils en circulació (Acollona, oi?, tota aquesta gent passejant pel món armada amb un trastet d’aquesta mena i sense haver passat un examen d’aptitud psicotècnica). A finals de 1999 hi haurà 450 milions d’usuaris de mòbils a Europa i més de 600 milions l’any següent. Una majoria considerable d’aquesta població, sobre tot els particulars, no tenen ni preveien tenir una connexió a Internet, per raons múltiples. De fet, “per culpa seva” sempre s’ha dit que el continent europeu anava molt darrere dels Estats Units pel que fa a l’ús i aprofitament dels beneficis d’una societat enxarxada. Ara, tots aquests portadors de mòbils es convertiran en usuaris habituals d’Internet, i quasi sense ni adonar-se’n. Pocs es podien imaginar que aquesta seria una de les derivacions més espectaculars del GSM, la tecnologia de telefonia mòbil digital que va començar a funcionar a Europa fa amb prou feines cinc anys després d’un procés de gestació llarg i penós.\nMentre bona part dels analistes sostenien que la progressió d’Internet estava relacionada amb l’alfabetització digital –entesa com a l’ús avançat de totes les complexitats i funcionalitats antinaturals de l’ordinador–, la tecnologia ha girat la truita altre cop i ha reconduït l’aprenentatge necessari per ser un ciutadà de la Societat de la Informació cap al manual del mòbil. Rebre correu electrònic, consultar la web i accedir a centenars de serveis ara depèn de combinacions senzilles de botons o, d’aquí a no res, d’ordres de veu. Internet en un comandament a distància potent i sense televisió ni ordinador que intimidi. La tendència cap a l’entronització del mòbil com un dels pivots medul.lars de la societat de xarxes és similar a la resta del món, amb l’excepció, de moment, dels Estats Units a causa del grau de desenvolupament tan alt que té la seva telefonia fixa i dels diferents sistemes de telefonia mòbil que traven el seu desenvolupament.\nCap on ens duu el mòbil? Bona pregunta. Cadascú pot posar a la balança tants avantatges com desavantatges, a més de les fòbies i fílies que l’aparell li provoqui. Però quedarà ben poca cosa al seu lloc, des de la feina fins al lleure, passant per infinitat d’aspectes que, en aquests moments, ni tan sols imaginem que es puguin convertir en part de l’intercanvi i la interacció a través de les xarxes i, per tant, del telèfon mòbil. Fa un parell de setmanes vaig passar un cap de setmana a Londres per visitar el meu fill i vaig rebre una bon raig del que ens espera. En Lautaro i els seus amics gestionen les seves vides mitjançant els mòbils amb una displicència i quotidianitat esparverants. A cap d’ells no els fascinen els ordinadors “clàssics”, ni tenen compte de correu electrònic (“És un pal, col.lega, t’has de buscar un ordinador per veure els missatges”). No són gent estranya, sinó que han triat unes altres opcions del planeta virtual. Han navegat per Internet a la universitat, però sense la fidelitat digital que normalment s’atribueix als de la seva edat (menys de 24 anys)\nAixò sí: surten al carrer amb pantalons només perquè tenen la butxaca per guardar-hi el mòbil. Si no, ni s’adonarien que van despullats. Els seus números de telèfon, convertits en adreces de correu electrònic (xxxxxx@vodacom.com), arriben a qualsevol raconet del planeta, des del qual les respostes reboten fins a la pantalleta del telèfon diminut. Els serveis de missatges entre mòbils són el seu xat preferit. Organitzen festes, queden, comenten pel.lícules, es passen dades vitals per a la supervivència humana, etc., a una velocitat pròpia de Billy el Nen, amb la diferència que ara el Colt és un Nokia. Ningú no els ha instruït sobre la Societat de la Informació, però duen Internet a la butxaca amb una gran naturalitat. És més, si se’ls demana què en fan, ells, d’Internet, contesten que res, que no els interessa passar-se la vida asseguts davant un ordinador. La Xarxa s’està tornant tant transparent a través del mòbil com un moble vell de casa que ja ni el veus.\nQuina repercussió tindrà la telefonia mòbil + Internet + xarxes intel.ligents, en general i en els països en desenvolupament en particular? La resposta més evident és que no hi ha una resposta evident. Pel que s’intueix, és força diferent del que diuen les anàlisis actuals sobre els condicionants socials d’accés a la tecnologia i el fatalisme que els pobres analògics no tenen més remei que resignar-se a ser pobres digitals. La versatilitat del mòbil tot just és a les beceroles. Malgrat que en el llenguatge de les operadores telefòniques els petits aparells s’anomenin terminals, els telèfons mòbils en realitat seran vehiculars: permetran captar informació, emmagatzemar-la, modificar-la i retransmetre-la on cadascú vulgui, ja sigui una televisió, un ordinador, una ajuda personal, o qualsevol dels electrodomèstics connectats a la xarxa. L’avantatge competitiu del ciutadà de la Societat de la Informació raurà, com hem dit molt sovint, en la capacitat que tingui de crear xarxes humanes a partir de la gestió de la informació i el coneixement. I la simplificació constant de la carcassa tecnològica ens situa, com més va més, sense excuses, davant aquesta eventualitat.\nPer cert, i per si de cas, el número del meu mòbil és +34.609.31.90.92.


Inici Ciutats El fenomen dels cafès a Londres\nIntel·lectuals, negocis, i aires de liberalisme al segle XVII\nGravat del Lloyd's Coffee. Fotografia: Wikipedia Commons\nL’incendi de Londres de l’any 1666 va deixar lloc a una nova ciutat que va créixer de les cendres per prosperar a ritmes desmesurats. El comerç marítim va fer de la capital anglesa la primera potència capitalista del món durant la segona meitat del segle XVII. En aquest context es van obrir els primers cafès, espais on els clients arribats d’arreu podien degustar aquesta nova beguda. Homes de negocis, mariners, científics i intel·lectuals es reunien en aquests establiments on es gestava un canvi basat en el coneixement i l’esperit crític característic del Segle de les Llums. Però, quin paper concret jugaven els cafès en la societat londinenca i com van contribuir al sorgiment de la nova burgesia?\nModernitat i esperit crític als cafès a Londres\nEs calcula que l’any 1700 hi havia un total de 3.000 cafès a Londres… per a un total de 600.000 habitants. És a dir, un cafè per a cada 200 londinencs. Però per entendre aquest fenomen cal mirar més enllà del gra mòlt, d’aquella beguda amarga que exalta els pensaments. Molts homes hi van trobar un espai on bescanviar opinions i negocis. Eren el caldo de cultiu d’una societat en transformació constant. Conscient d’això, Richard Steele, editor de la revista Tatler, va definir el cafè The Grecian com a seu de la seva revista. I és que, en una època en la qual encara no existia la premsa diària moderna tal com l’entenem actualment, aquests establiments suposaven la principal font d’informació del que passava a la ciutat.\nLloyd’s, una de les empreses d’assegurances més importants del món, té els seus orígens en un petit cafè de Londres obert al segle XVII.\nL’any 1676 el fiscal del rei Carles II d’Anglaterra va fer una petició pel tancament de tots els cafès de Londres per acabar amb les conspiracions contra la voluntat absolutista de la corona. Va ser, lògicament, un intent fallit, ja que gran part de la societat anglesa s’hi va oposar. Aquesta anècdota serveix per il·lustrar l’esperit modern, crític i liberal que es respirava als cafès, on la beguda no era el protagonista. Filòsofs, intel·lectuals i científics hi van trobar un espai on reunir-se periòdicament i parlar amb total llibertat dels seus avanços, com és el cas de la Royal Society, presidida pel científic Isaac Newton, que es reunia a la Grecian Coffee House, i a la qual hi afegia setmanalment l’astrònom Edmund Halley.\nJohn Locke, considerat el pare del capitalisme, acudia a aquests establiments amb freqüència.\nEls cafès, doncs, actuaven com a creadors d’una nova realitat, i van ser al mateix temps la incubadora del liberalisme i de la burgesia europea des del segle XVII. Així com els teatres i els salons permetien a la nova burgesia plaer estètic, els cafès els permetien interaccionar entre ells i engegar nous negocis. Els amos d’aquests locals ho tenien molt clar: les seves normes exigien un comportament “propi de cavallers”, amb un to de conversa moderat. Aquest ambient reflexiu es veia justificat amb el fet que totes les begudes que s’hi servien eren no alcohòliques: xocolata, té i cafè. Aquests van ser els sabors que van desenvolupar les noves formes comercials i culturals de l’època.\nFFulletó titulat “Petició de les dones contra el cafè”, on s’exposen públicament els efectes negatius en el sexe a causa de l’ús desmesurat d’aquesta beguda “dessecadora i afeblidora”. Fotografia: Wikimedia Commons\nEls cafès, però, excloïen totalment les dones, que perdien tota possibilitat de formar part de la nova burgesia i quedaven destinades a mirar-se els canvis socials i econòmics de l’època en condició d’espectadores passives. Com a reacció a aquesta societat patriarcal, el 1674 es va publicar un fulletó que va tenir molt ressò: exposava el temor d’una part de la societat de què els homes acabessin estèrils per culpa del consum de cafè. Tot i aquestes espontànies, atrevides i justificades reivindicacions feministes, les dones van quedar excloses d’aquesta nova realitat concebuda als cafès.\nEl Lloyds, de cafè a empresa d’assegurances\nUn dels millors exemples del cafè com a centre de negocis el trobem amb el Lloyd‘s Coffee House –o, simplement, Lloyd‘s-, inaugurat l’any 1688 per Edward Lloyd al Tower Street. Ràpidament es va consolidar com a espai de referència per a tot el que relaciona amb la navegació a Anglaterra: capitans de vaixell, comerciants, armadors i agents d’assegurances hi acudien per conèixer les novetats, i per poder-los acollir a tots l’establiment es va mudar a un espai més gran al Lombard Street. El butlletí Lloyd‘s New va suposar la materialització en paper de la frenètica activitat comercial que es vivia entre les quatre parets del Lloyd‘s. Així va néixer, per cert, un dels primers diaris del Regne Unit.\nEl cafè The Grecian va ser fundat el 1665 per un mariner grec. Es va convertir en la seu oficiosa dels Whigs, l’oposició antiabsolutista al parlament britànic, després en la dels membres de la Royal Society. Diu la llegenda que dos erudits es van reptar a duel a les seves portes per dirimir qui tenia raó en posar l’accent a una paraula grega. Va tancar el 1843.\nExisteix el rumor que a Edward Lloyd, conscient de l’èxit del seu local, se li va ocórrer col·locar una pissarra negra amb uns guixos a disposició dels clients, que van començar a escriure dades relatives a tipologies de carregaments i vaixells que estaven interessats a assegurar, a l’espera que algú s’hi poses en contacte. Així és com, presumptament, aquest establiment va començar a actuar com a intermediari per tancar negocis d’assegurances. Tot i la dificultat de discernir entre ficció i realitat, l’anècdota ens serveix per il·lustrar la importància del Lloyd’s com a centre de negocis d’asseguradors marítims.\nA principis del segle XVIII el Lloyd‘s s’estava transformant radicalment: la majoria d’agents d’assegurances de la ciutat se citaven allà amb els seus clients, i al cap de poc hi van començar a llogar reservats especials. A finals de segle va fer un salt transcendental i es va traslladar a la primera planta de la borsa de Londres, el Royal Exchange, on els agents es van associar, creant l’empresa més gran asseguradora del món. El 1871 la companyia Lloyd‘s va ser reconeguda oficialment per una llei del Parlament britànic, i a finals del segle XIX va començar a acceptar formes d’assegurances que no fossin marítimes.\nInterior d’un cafè londinenc al segle XVII amb una animada activitat comercial. A la imatge principal, una imatge de Lloyd’s. Fotografia: Wikimedia Commons\nAvui en dia, Lloyds és una de les principals companyies d’assegurances del món. Un negoci que va néixer a l’època de la gènesi de la burgesia moderna i que ha sobreviscut durant quatre segles fins a ser una peça important del ferotge trencaclosques capitalista i neoliberal del segle XXI. Al principi, els negocis se segellaven amb l’aroma del cafè. Ara, empresaris amb americana i corbata veuen el majestuós edifici del Lloyds a la City mentre passegen amb un frànkfurt a la mà. Londres, enclavament marítim clau, ha sabut aprofitar la seva posició comercial privilegiada per enriquir-se econòmicament. Edward Lloyd va saber veure l’oportunitat de combinar aquest frenètic ritme de comerç marítim amb els orígens dels cafès. Sense saber si era ell qui atreia intencionadament als asseguradors, o eren aquests qui buscaven el Lloyds per a fer-hi negocis, aquest establiment històric és el millor exemple per il·lustrar la importància dels cafès del Londres de finals del segle XVII.\nCoffee houses, taverns, tea and chocolate\nIn the latter 17th century and throughout the 18th century a major impact on London life was made by the introduction of coffee houses, which became numerous throughout the city. The forerunner of the modern café, they were used in a similar way to pubs of the 20th century, with many having a particular type of male customer who could socialise or do business with similar-minded men.\nThe first coffee house in London was established in St. Michael’s Alley, Cornhill in 1652 by Pasqua Roseé, a man believed to have been born into the Greek community living in Sicily during the early years of the seventeenth century. He had first prepared this exotic beverage while working as a servant in Smyrna.\nLaura Reynolds How London Became Addicted To Coffee At a time when a brief ‘thanks’ is the limit of conversation between strangers in cafes, it’s hard to imagine that London’s coffee houses were once considered the height of civility.\nArticle anteriorEls origens del boicot\nProper articleLillehammer: els espies que van sorgir del gel


*JORNADA* MÚSICA i VALORS\n- DIVENDRES, 15 de juliol de 2022 (formació presencial) -\nComencem amb allò que es troba en el domini de les nostres possibilitats immediates (…), advoquem pels principis de la convivència, per la sinceritat i el respecte mutu (a tot arreu són els mateixos) i pel coratge per defensar-los.\nReconciliar el món és massa ambiciós, però almenys es pot formar els nens per ser respectuosos amb les diferències, que són l'únic que ens permet aprendre: Si tots fóssim iguals, no podríem oferir-nos res els uns als altres. Per això no ens hem de témer, tenir por ens torna enemics. Ens ha d'empènyer la necessitat de fer els nostres somnis, que constitueix el perquè de la vida. No hauríem d'estar governats per la por de complir els nostres malsons.\nYehudi Menuhin (Violinist & director)\nDIA: divendres 15 de Juliol de 2022\nHORARI CURS: de 9:15h a 19:00h\nUs proposem una Jornada dedicada a la Música i l'Educació en Valors.\nEns centrarem en la música com a eina que pot ajudar a afavorir la Diversitat i la Inclusió a l'aula.\nCelebrarem la “Diferència” com un valor que ens enriqueix i que ens dóna força com a col.lectiu i la “Creativitat en la música i en les arts”, com una manera de coneixe'ns, connectar-nos i d'aprendre.\nParlarem de la tolerància en positiu. No com "aguantar a l'altre", sino fent referència al temps que dediquem i la disposició que tenim vers l'altre. Viure la tolerància amb una mirada constructiva i de respecte. Despertant la curiositat, l'escolta atenta i la capacitat de veure a l'altre com un ésser únic, amb una riquesa pròpia i adquirida que ens enriqueix.\nVeure que ser diferent no té perquè ser dolent i que molt al contrari, en la diferència trobem allò que ens fa únics. Viure sense por i crear fites comunes que ens ajudin a caminar plegats. Ajudant i ajudant-nos.\nLa vida és massa complexe per anar sol. Tenir un col.lectiu que ens acompanya amb el que podem compartir, és un tresor immens que ens humanitza i ens fa més forts.\nEn aquesta jornada parlarem d'això i més. Experimentarem diferents propostes per aplicar a l’aula amb aquesta mirada cooperativa i de inclusió. I ho farem de la ma de dos grans mestres i col.laboradores habituals d’El Musical: Eugènia Arús i Ruth Schneiderwing\nAcabarem la tarda compartint el projecte d'un artista destacat.\nSens dubte, serà un dia molt especial que esperem compartir amb tots vosaltres.\n3 TALLERS amb propostes per l'aula\n3 CÁPSULES o propostes breus\n1 MASTERCLASS o Trobada creativa\nDIRIGIT A: Mestres d'educació infantil, primària i secundària, músics, ballarins i persones interessades.\n9:00 Presentació de la Jornada a càrrec d'Eulàlia Abad\n9:15 a 10:45 -TALLER 1: TOTHOM SUMA!\nCelebrem la Diversitat a partir d’un conte sobre què podem aportar cadascú a la causa comuna. Viurem la història a partir de les possibilitats musicals que ens ofereix improvisant i component plegats\nProf.: Ruth Schneiderwind\n11:00 a 12:30 - TALLER 2 CANTAR PER ACOSTAR-NOS\nLes cançons ens ajuden a veure el punt de vista de l'altre i a entendre'ns millor. N'aprendrem unes quantes de la prestigiosa autora en alemany Ruth Schneidewind, traduïdes especialment per a l'ocasió. Cada cançó anirà acompanyada de diferents propostes en música i moviment.\n12:45 a 14.15 - TALLER 3 CREEM JUNTS!\nCelebrem la Diversitat a través de la creació musical en moviment. Cada persona aporta idees úniques en un grup, un potencial que, sumat, ens permet arribar més lluny del que hauríem fet per nosaltres sols. En aquest taller ho experimentarem divertint-nos creant en grup mitjançant la música i el moviment.\nProf.: Eugènia Arús\n15:45 a 17:15 CÁPSULES\nProf.: Eugènia Arús i Ruth Schneiderwind\nPropostes breus per treballar a l'aula...\nl'escolta i empatia\nposar en comú punts de vista oposats\n17:30 a 19:00 TROBADA CREATIVA AMB…\n17:30 a 19:00 TROBADA CREATIVA AMB...\nMASTERCLAS a càrrec de ... (Pendent confirmar)\nPROFESORS DEL CURS\nCap del departament d’Educació Elemental de Música i del curs “Elementary Music Making” de la Universitat de Viena. Autora de llibres infantils. Ha publicat en revistes. Presidenta de l’EMP-A. Tesi doctoral sobre "La realitat de l'elaboració elemental de la música".\nDoctora en Educació Musical per la Universitat de Barcelona. Diploma Superior i Llicència d’Ensenyament en Rítmica-Dalcroze, Solfeig i Improvisació per l’Institut Jaques-Dalcroze de Ginebra.\nDirectora del Postgrau en Música, Creativitat i Moviment a El Musical de Bellaterra (Universitat Ramon Llull)\nPreu tota la Jornada: 64 Euros (Matí, Cápsulas, Masterclass)\nPreu 1 Taller: 20 Euros (1 Taller + Masterclass)\nPreu Cápsules: 20 Euros (Cápsulas + Masterclass)\nPreu Masterclass: 20 Euros\nCurs en tràmit de reconeixement per a Docents del Departament d'Ensenyament si t'apuntes tota la jornada (i tens usuari XTEC).\nCurs Bonificat per a empreses\n-La factura del curs s'emet amb les dades de la inscripció. Si vols factura amb unes altres dades (Escola on traballes, Institució...) ho has d'indicar al formulari d'inscripció. No es podran canviar les dades un cop efectuat el pagament.


M2 Lux - Lloguer a llarg termini - casa moderna a Santa Cristina d'Aro.\nLloguer a llarg termini – casa nova i moderna a Santa Cristina d’Aro, Costa Brava.\nCodi: 1-1465 SCA ALQ Casa\nMida del terreny: 508 M 2\nLa superfície total construïda de la casa – 161 m2.\nSuperfície útil – 107 m2.\nSuperfície del terreny – 508 m2.\nAny de construcció – 2020.\nLloguer a llarg termini – casa nova i moderna amb 3 dormitoris i piscina, situada al centre de Santa Cristina d’Aro, Costa Brava. Durant la construcció de la casa, es van utilitzar les tecnologies de construcció avançades i es va instal·lar l’equip més modern.\nLa casa és construïda en una sola planta, que conté:\nAmpli saló / menjador, combinat amb una cuina oberta. Accés a la piscina i al jardí. Dormitori principal amb vestidor i el seu propi bany amb dutxa. Dos dormitoris. Bany amb dutxa. Garatge amb una superfície de 38 m2.\nCalefacció aerotermia, terres radiants a tota la casa.\nEls sòls estan revestits amb rajoles de Porcelanosa.\nLa casa és moblada.\nLa cuina és equipada amb tot el necessari: vitroceràmica, forn, campana extractora, microones, rentavaixelles.\nPersianes elèctriques, sistema d’alarma de seguretat.\nPresa de TV. Hi ha la possibilitat de connectar-se a Internet d’alta velocitat per fibra òptica.\nPortes elèctriques de garatge.\nEl preu del lloguer és de 1.700 euros al mes + despeses.\nLa casa té una ubicació excepcionalment convenient en el mateix centre de la ciutat de Santa Cristina d’Aro, amb accés a un carrer verd. Prop de la casa hi ha un camí especial per practicar senderisme i ciclisme, que condueix a la costa o a Girona, ¡una gran oportunitat per mantenir un estil de vida saludable!\nLa ciutat té tot el que necessita: supermercat Esclat, sucursal bancària, escola, cafès i restaurants. A poca distància de la casa (700 metres, 8 minuts a peu) hi ha una parada d’autobús on paren els autobusos escolars, així com els autobusos regulars que van a Girona i Barcelona, així com als seus aeroports.\nAls voltants de la casa (2,5 quilòmetres, 5 minuts amb cotxe), es troben els encantadors camps verds de Golf Costa Brava.\nLa distància a la platja de Sant Feliu de Guíxols és de 5,5 quilòmetres (9 minuts amb cotxe), a la platja de Sant Pol a S’Agaró – 6 quilòmetres (8 minuts amb cotxe), a la platja de Platja d’Aro – 7 quilòmetres (10 minuts amb cotxe).\nL’aeroport més proper, Girona – Costa Brava, es troba a 27 quilòmetres (24 minuts amb cotxe). Distància a l’aeroport de Barcelona: 117 quilòmetres (1 hora i 15 minuts amb cotxe).


Els drets de les criatures i el confinament - Fundació l'Alternativa\nInici / Drets cívics i socials / Els drets de les criatures i el confinament\nAdelina Escandell, activista feminista, mestra jubilada i Presidenta de la Fundació, escriu aquest article publicat a la revista La Realitat sobre la situació dels infants i els seus drets davant la situació d’emergència sanitària actual.\nAquests dies de confinament penso molt en les criatures; de fet no he deixat de pensar-hi. Serà que tant temps acompanyat-les no s’esborra fàcilment?\nFa molts anys, quan al meu barri es va inaugurar la Rambla de Badal, vaig sortir a estudiar-la amb el meu grup (un sisè de Primària). Aquesta Rambla s’havia construit arran del cobriment de la Ronda del Mig; un espai guanyat als cotxes. Al barri havíem aconseguit un passeig preciós, amb parterres, arbres, bancs per seure-hi… El meu alumnat, però em va fer adonar que en tots aquells metres (des de la Diagonal fins a la Plaça Cerdà!), no hi havia ni un sol espai pensat perquè elles i ells hi poguessin jugar. Amb aquesta perspectiva vam analitzar diversos parcs i espais infantils del barri i van concloure que elles i ells, d’11 i 12 anys, no hi tenien cabuda.\nAnys més tard, en visites del que havia de ser el passeig que cobria les vies, també a Sants, vaig participar com a veïna per a fer suggeriments al projecte urbanístic. Vaig reclamar espais adequats perquè les criatures d’aquestes edats, que encara no poden allunyar-se de casa poguessin bellugar-se i tinguessin espais per jugar: pilota, skate… Les veïnes i veíns que també van participar en aquesta ronda de consultes van aixecar el crit al cel: que si farien soroll, que anessin a Montjuïc…\nFrancesco Tonucci, un gran pedagog, fa anys que reclama una ciutat adaptada a les necessitats de les criatures que al mateix temps, seria amable per tothom.\nQuantes vegades el professorat que hem fet sortides amb els nostres grups ens hem trobat amb la incomprensió de la gent que viatjava amb el metro o que passava per la vorera i l’havien de compartir amb vint-i-cinc criatures? Tot i que també sempre hem trobat algunes persones amables.\nVivim en una societat que se’n recorda de les criatures quan s’acosten les festes de Nadal. Són un reclam fantàstic pel consum. Però després les volem tancades a casa, que no “molestin”. Protestem per les vacances escolars o quan el professorat fa vaga. No protestem perquè una criatura de tres anys passi de vuit del matí a sis de la tarda tancada a l’escola. No protestem perquè l’escola bressol municipal la gestioni una empresa que ha guanyat la concessió per ser, senzillament, la proposta més econòmica; ni tampoc protestem perquè les criatures hagin de viure el desnonament de la seva família…\nUna de les mesures a través de les quals podem mesurar si una societat és saludable, és el grau de la cura amb que aquesta tracta les seves criatures i la gent gran, és a dir, allò que les feministes anomenem: “Posar la vida al centre”. Aquests dies veiem com d’oblidades estan les residències de gent gran. La majoria de nosaltres sabem que si qui gestiona un centre ho fa per motius estrictament econòmics, qui al final en surt perjudicat són les persones que hi treballen (majoritàriament dones) i qui hi resideix.\nI aquesta reflexió ve perquè crec que les criatures tornen a ser les grans oblidades en aquesta crisi que estem vivint ara. Només se’ls anomena per parlar dels treballs escolars que han de fer a casa; de la por de que perdin el curs escolar; dels deures, de les classes “on-line” i del “teletreball” que exigeixen. Som conscients que no totes les criatures disposen de connexió a casa, una problemàtica que tanmateix és relativament fàcil resoldre. Som conscients, però d’aquelles que no disposen d’un espai per treballar a casa ni de i la calma ni la tranquil·litat necessària per fer-ho?\nPerò, a més, som conscients que porten ja tres setmanes confinades? Assumin sense dubtar que els propietaris dels gossos són responsables i que poden sortir al carrer a passejar-los. Em sembla perfecte. Però, si es confia en els amos dels animals, perquè no es confia en que mares i pares seran igualment responsables de les seves criatures?. De debo no es pot pensar alguna mesura que combini el #JoEmQuedoaCasa amb el dret de l’infant, i que harmonitzi les necessitats de bellugar-se que tenen les criatures ?\nMireu fins on hem arribat que hi ha qui proposa que les criatures amb alguna necessitat especial portin un distintiu ben visible al braç! No seria millor apel·lar al sentit comú, en comptes d’etiquetar-les, “assenyalar-les” i estigmatitzar-les?\nPer sort, però, comencen a alçar-se veus que reclamen els drets dels infants, més enllà de la gent dedicada a la pedagogia. Gràcies, Roger Palà.\nPer llegir l’article a la font original fes click aquí.


Impacte del cas de Cobell sobre polítiques de terres índies | LVMedia\nImpacte del cas de Cobell sobre polítiques de terres índies\nSobreviure a diverses administracions presidencials des de la seva creació el 1996, l’assumpte COBELL ha estat conegut com COBELL C.BABBIT, COBELL C .NORTON, COBELL C. Kempthorne i el seu nom actual, Cobell C.Salazar (tots acusats de ser secretaris de l’interior organitzat per l’Oficina d’Afers Indians). Amb més de 500.000 denundacions, ha estat descrit com l’acció de classe més gran contra els Estats Units dels Estats Units. La fiscalia és el resultat de més de 100 anys de política federal abusiva cap a la negligència índia i greu de la gestió de terres de confiança de l’Índia.\nEloise Cobell, un Índic Blackfoots de Montana i Banquer per professió, va aportar una acció legal en nom de centenars de milers d’indis el 1996 després de trobar nombroses diferències en la gestió de terres celebrades en la confiança dels Estats Units en el seu treball de tresorer per a la tribu Blackfoot. Segons la llei nord-americana, les terres índies no es mantenen tècnicament per tribus ni indis, sinó que es mantenen en confiança pel govern dels EUA. Sota la direcció dels Estats Units, les terres de confiança índies les reserves índies sovint es lloguen a particulars o empreses no índies per a l’extracció de recursos o altres usos. Els ingressos generats per arrendaments s’han de pagar a les tribus i les terres índies “propietaris”. Els Estats Units tenen la responsabilitat fiduciaria de gestionar les terres a les millors tribus i indis,\nPolítica índia i dret de la terra\nLa fundació de la llei federal indi comença pels principis basats en la doctrina Del descobriment, originalment definit a Johnson V. Macintosh (1823), que argumenta que els indis només tenen una ocupació correcta i no el títol de la seva pròpia terra. Això va portar al principi legal de la doctrina de la confiança a la qual es celebra els Estats Units en nom de les tribus amerindis. En la seva missió de “civilitzar” i assimilar els indis a la cultura nord-americana dominant, la Llei Dawes de 1887a va dividir les propietats de la terra comuna de les tribus individuals que s’han celebrat en confiança durant un període de 25 anys. Després del període de 25 anys, es publicaria una patent simple de fief, permetent a un individu vendre la seva terra si desitjava i finalment trencar les reserves. L’objectiu de la política d’assimilació hauria donat lloc a que totes les terres de confiança de l’Índia pertanyin a interessos privats, però una nova generació de legisladors a principis del segle XX va invertir la política d’assimilació basada en l’informe històric Merriam que va detallar els efectes perjudicials del Política anterior.\nDurant les dècades, l’origen dels atributs originals està mort, els lots es transmeten als seus hereus de les generacions següents. El resultat va ser una subdivisió de 40, 60, 80 o 160 acres, que originalment pertanyia a una persona, ara pertany a centenars o fins i tot milers de persones. Aquestes assignacions dividides són generalment parcel·les vacants que sempre es gestionen sota els arrendaments operatius nord-americans i s’han fet inútils per a altres finalitats, ja que només es poden desenvolupar amb l’aprovació del 51% de tots els altres propietaris, un escenari improbable. Cadascuna d’aquestes persones se’ls dóna comptes individuals de divises índies (IIM) que s’acrediten amb qualsevol ingrés generat per arrendaments (o hauria estat així si s’havia mantingut una comptabilitat i crèdit adequats). Amb centenars de milers de comptes IIM existents,\nL’assumpte de Cobell es basava en gran part en si es podia determinar o no una comptabilitat exacta de comptes IIM. Després de més de 15 anys de disputa, l’acusat i els queixosos van acordar que una comptabilitat precisa no era possible i, el 2010, es va concloure finalment una regulació per un total de 3,4 mil milions de dòlars. La regulació, coneguda com a Llei de regles de reclamacions, es va dividir en tres seccions: es va crear 1,5 milions de dòlars per a un fons de comptabilitat / administració de confiança (que es distribuirà als titulars dels comptes IIM), es reserven 60 milions de dòlars per a l’accés indi a més educació. , i la resta de $ 1.900 milions de dòlars creen el Fons de Consolidació de la Terra de Trust, que proporciona fons als governs tribals per adquirir interessos individuals dividits, consolidant les assignacions de terres de nou de la comunitat. Tanmateix,