clàssics de cinema: STEVEN SPIELBERG # 8: RECAPITULACIÓ I (GAIREBÉ) CLOENDA\nSTEVEN SPIELBERG # 8: RECAPITULACIÓ I (GAIREBÉ) CLOENDA\nHem dit, al llarg del monogràfic, que les pel·lícules de Steven Spielberg sempre tracten de la recerca d'alguna persona o cosa que potser s'ha perdut o extraviat.\nA "Tiburón", busquen el tauró; a "Encuentros en la tercera fase", Richard Dreyfuss busca una muntanya; Indiana Jones sempre està buscant algun objecte perdut per aquests móns de Déu, ja sigui l'Arca de l'Aliança, unes pedres màgiques, un cap de vidre o el Sant Graal.\nPerò, en la majoria dels casos, els personatges busquen retrobar la família que han perdut, com Spielberg va perdre el seu pare quan es va divorciar de la seva mare.\nLa parella protagonista de "Loca evasión" intenta recuperar el seu fill. A "E.T. el extraterrestre", Elliott, fill de pares divorciats, busca un amic i un referent, i tothom busca E.T., que ha perdut la seva família extraterrestre. Cellie ("El color púrpura") busca els seus fills. El nen d'"El imperio del sol" busca els seus pares. Peter Pan ("Hook") busca els seus fills.\nDe vegades, el grup familiar en sentit estricte és substituit per un grup sense lligams de sang però unit per una feina i uns objectius comuns, una mica a la manera de Howard Hawks.\nA "Always" (1989), els personatges de Richard Dreyfuss, Holly Hunter i John Goodman estan molt units per la seva feina de bombers forestals; a més, els dos primers festegen i tenen una cançó favorita, "Smoke Gets in Your Eyes", dels Platters. Quan Pete (Dreyfuss) mor en un tràgic accident, un àngel amb la cara d'Audrey Hepburn el fa tornar a la Terra en forma d'esperit perquè ajudi a omplir el buit que ha deixat en el grup, tot i que això implica fer que Dorinda (Hunter) trobi un nou amor, possibilitat que es concretarà en la figura de Ted (Brad Johnson), un jove bomber atractiu però molt maldestre. Aquesta pel·lícula -remake de "Dos en el cielo" (Victor Fleming, 1943), protagonitzada per Spencer Tracy i ambientada a la Segona Guerra Mundial- resulta sorprenentment fallida, embafosa en el seu vessant romàntic i patètica quan s'endinsa en el terreny de la comèdia.\n"Salvar al soldado Ryan" planteja una qüestió similar. L'escamot és la família. Ryan no vol tornar a casa perquè, ara, els seus germans són els companys d'armes. El personatge del capità (Tom Hanks), que gens casualment era mestre d'escola en la vida civil, exerceix de figura paterna del seu escamot i acaba sent-ho també per a en Ryan, com queda palès en la revelació final al cementiri de Normandia.\nJoseph Mazzello amenaçat pels dinosaures abans que Kubrick li robés l'ànima.\nA "Parque Jurásico" (1993) descobrim allò que Indiana Jones sap per experiència: algunes coses perdudes -com, per exemple, els dinosaures- no volen ser recuperades. En aquest film, un dels més brillants del director malgrat que la crítica sempre li hagi girat l'esquena, els personatges de Sam Neill i Laura Dern són parella; ell viu per a la seva feina de paleontòleg i no sembla gens interessat a tenir canalla, sobretot perquè els nens li resulten força antipàtics. Però quan són a l'illa i es veu obligat a protegir els néts del visionari Hammond (Richard Attenborough), li surt la vena paternal, i les mirades entre la parella quan marxen en l'helicòpter al final de l'aventura suggereixen la propera formació d'una família. La qual cosa és el happy end favorit del director, que sublima el seu anhel de fill de pares divorciats.\nAquest personatge a priori cínic però que acaba tenint cura dels més febles el retrobem en l'Oskar Schindler de "La lista de Schindler", que va salvar centenars de jueus de la mort.\nAlgunes vegades, el pare fracassa en la seva obligació protectora. És el cas del policia John Anderton (Tom Cruise) a la magnífica "Minority Report" (2002), que ha perdut el seu fill en una piscina pública i s'ha de drogar per apaivagar el dolor.\n"Atrápame si puedes" té un look vintage que han copiat sense manies els responsables de la nova sèrie "Pan Am".\nA "Atrápame si puedes" (2003), la relació paterno-filial apareix en un doble vessant. D'una banda, tenim la relació entre el protagonista, el timador genial Frank Abagnale Jr. (Leonardo DiCaprio), un senyor que es va fer passar per metge, advocat i, fins i tot, pilot de la Pan Am, i que vivia com un rei fasificant xecs, i el seu pare (Christopher Walken). De ben petit, Frank admira el seu pare, però, més endavant, s'adonarà que l'home és un fracassat; la seva vida delictiva és una declaració d'amor filial: es venja de la societat que ha portat el seu progenitor a la misèria i, a més, fa que l'home se'n senti orgullós -també el té enganyat- i que pugui, a través del seu fill, albirar la vida que no ha pogut tenir. D'altra banda, l'agent del FBI Hanratty (Tom Hanks), que es passa la pel·lícula perseguint Frank, li ofereix finalment una oportunitat de redempció; Hanratty acull el timador, a qui admira per la seva habilitat, com un pare faria amb el seu fill (prèviament, se'ns ha informat que l'agent de l'FBI està divorciat i separat de la seva filla, que viu en una altra ciutat).\nLa filmografia de Spielberg se centra, doncs, en la família i el temor de la seva dissolució. Llavors, perdre la família seria la pitjor desgràcia que hom pot patir? Doncs, de fet, no. Si a "Salvar al soldado Ryan" posa la pàtria per damunt de la família, tenim que el pitjor que li pot passar a algú és perdre la seva pàtria. I això és justament allò que li passa al protagonista de "La terminal" (2004) -novament en Tom Hanks-: És un apàtrida en sentit estricte; no pot tornar al seu pais, que tècnicament ja no existeix, ni pot entrar als Estats Units, de manera que es veu obligat a sobreviure en un aeroport durant anys. Sortosament, l'home s'ho pren amb filosofia i aprofita l'avinentesa per lligar-se una hostessa (Catherine Zeta-Jones). Aquest títol, com passava a "Always", sembla demostrar que Spielberg no està gens dotat per a la comèdia romàntica, la qual cosa no deixa de resultar curiosa en un director capaç d'emocionar l'espectador a través dels gèneres més diversos. Com sigui, "La terminal" és un film pla i intranscendent que acaba amb una ratxa de films magnífics ("A.I.", "Minority Report", "Atrápame si puedes").\nSteven Spielberg és un director irregular, però crec que els encerts superen àmpliament les pífies. En qualsevol cas, a la seva producció més recent ("Las aventuras de Tintín: El secreto del Unicornio") demostra estar en plena forma.\nI si trobeu enginyosos els títols de crèdit de "Tintín" (que ho són), heu de recordar que també ho eren els d'"Atrápame si puedes", molt escaients atesa l'època -els anys seixanta- retratada al film:\nPublicat per ricard a 3:43\nEtiquetes: ALWAYS, ATRÁPAME SI PUEDES, LA TERMINAL, MINORITY REPORT, PARQUE JURÁSICO, STEVEN SPIELBERG\nMuy bueno el paseo virtual por la filmografía de Spielberg, catch me if you can me gustó aunque la encontré poco sugerente en cuanto a profundidad, pero como obra de entretenimiento está muy bien. En ese sentido éste director es un maestro como todos sabemos. La Terminal es insconsistente, demasiado irreal e inocente pero tampoco me parece un bodrio, tiene oficio sea como sea. Me ha gustado tu análisis sobre la figura de la familia, el vinculo afectivo subrepticio con algo como la patria o el padre que le faltó a Spielberg, eso le da un simbolismo accesorio interesante a su obra. Un abrazo.\n8 de novembre de 2011 a les 11:48\nMe he dado cuenta al repasar su filmografía que esa obsesión con la familia, la familia rota, la añoranza de la figura paterna, enlaza obras aparentemente muy distintas entre sí. Un abrazo.\n8 de novembre de 2011 a les 12:04\nEstà molt ben trobada aquesta linea comú de la recerca d'alguna cosa, gairabé sempre de familiars o companyia de familiars, en els films de Spielberg. Mai li havia sentit plantejar-ho a ningú. Molt bo. Per cert, felicitats a Mario per 'esforç des del Perú de llegir el català. Una abraçada.\n8 de novembre de 2011 a les 13:01\nGràcies pels teus elogis, David, però segurament això ja ho havia pensat algú altre. La majoria de crítiques parlen dels infants perduts o la infància perduda als films de Spielberg, i és simplement el mateix des d'un altre punt de vista. Jo també felicito el Mario per llegir el català o per atrevir-se amb la traducció de Google si és el cas. I he vist que havia convidat a algun amic! Gràcies a tots i una abraçada.\n10 de novembre de 2011 a les 13:34\nEN LA MORT DE KEN RUSSELL\nSTEVEN SPIELBERG # 8: RECAPITULACIÓ I (GAIREBÉ) CL...


El Lleida Music Festival San Miguel arrenca amb força amb Ptazeta - Teleponent\nInici Cultura El Lleida Music Festival San Miguel arrenca amb força amb Ptazeta\nEl Lleida Music Festival San Miguel arrenca amb força amb Ptazeta\nÈxit de públic i organització en el primer concert de la cantant canària\nLa primera edició del Lleida Music Festival San Miguel va donar el tret de sortida aquest dissabte a la nit amb l’actuació de Ptazeta al Biloba Open Air, un dels espais on es duran a terme els concerts fins a l’octubre.\nAmb un aforament d’unes 400 persones, l’artista canària Ptazeta, de 22 anys, va fer vibrar al públic des dels seus seients, amb el seu repertori de cançons trap on les dones són les grans protagonistes.\nL’esdeveniment va anar acompanyat d’una proposta gastronòmica amb foodtruck de productes de proximitat i una ambientació pròpia dels festivals musicals a l’aire lliure. Tot plegat, fent complir amb les rigoroses normatives anti covid.\nDes de l’organització han assenyalat sentir-se “satisfets per l’acollida que està tenint el Lleida Music Festival San Miguel, ja que en un temps rècord, hem aconseguit un ressò que era difícil d’esperar amb la incertesa que viu la cultura aquests dies”. En aquest sentit, afirmen que “això només acaba de començar i en els pròxims concerts la nostra proposta transversal i vertebradora es veurà més i millor plasmada”.\nLa propera cita amb el Lleida Music festival serà el 8 de setembre amb el showcase d’Europa FM que comptarà amb Dvicio al Biloba Open Air. L’esdeveniment gratuït ja té tot l’aforament complert.\nArticle anteriorEls alumnes es podran treure la mascareta al pati i els vacunats no s’hauran d’aïllar\nArticle següentMarges tanca una edició que el consolida dins del circuit de festivals musicals


Wikiloc | Ruta l'Argentera - Marçà - l'Argentera per: Colls Torniola i Martí, Mas del Cosme i Torre de Fontaubella\nl'Argentera - Marçà - l'Argentera per: Colls Torniola i Martí, Mas del Cosme i Torre de Fontaubella\nCircuit per connectar l’Argentera i Marçà. Aparentment semblen pobles llunyans, però quan estàs dalt la Serra t’adones que potser les distàncies no són tant grans i tots dos entren perfectament dins del camp visual. En línia recta, les distàncies serien molt més petites del que marca aquest track. Evidentment no podem ni volem anar en línia recta, sinó passar per llocs i camins atractius i crec que d’això, el circuit no n’està mancat.\nSurtim de l’Argentera pel GR-7 direcció a la Serra; fins arribar als Estrets, el camí serà comú tant a l’anada com a la tornada. A partir dels Estrets, abandonem el GR-7 per seguir una pista a l’esquerra fins a l’inici del sender que ens conduirà al portell de Trucafort. Anirem carenejant per la Serra retrobant les marques del GR-7 que seguirem fins arribar al coll Roig. Travessarem la carretera de Colldejou a la Torre i ascendirem pel GR-7 fins a una cruïlla on uns pals indicadors assenyalen el camí de Colldejou a la Torre. Seguirem aquest camí fins a trobar la pista asfaltada que s’anomena: camí de les Fontaubelles. Més endavant, un pal indicador senyala el camí cap a la font de Fontaubella i el coll de Torniola; abandonem la pista que va a les Casotes. Arribem i admirem al font de Fontaubella i després prosseguim pel bonic sender que ens portarà al coll de Torniola i després enllaçarà amb la pista del mas de Magriñà. Aquest sender que hem agafat, la pista i el sender posterior pel que ascendirem direcció a la serra de Llaberia, figuren com a PR C-53. No l’abandonarem fins arribar a l’inici del sender que va al coll d’en Martí i a Castellnegral. No hi ha cap indicació, sense gps serà més complicat d’endevinar. Aquest sender està relativament net fins a la derivació a Castellnegral, a partir d’aquí es va deteriorant fins arribar al final del sender evident en un collet. Allí seguirem a l’esquerra un desdibuixat senderó de porcs senglars fins a trobar el senderó de baixada pel mig del bosc. Ara no està molt net, però es van trobant fites de pedres i vegetació tallada. Amb esforç i sentit de l’orientació, arribarem al Racó del Pagès. Aquí enllaçarem amb el sender principal que ens conduirà al mas d’en Cosme i la seva taula de pedra, perfecta per fer un mos i descansar una mica. Descendirem pel fressat camí de Ricorb fins a trobar la pista de l’Horta per l’esquerra que ens conduirà al Toll de la Pallissa, on hi ha una zona recreativa amb taules,... Seguirem pel costat de la riera de Marçà fins a trobar la pista que enllaça amb la carretera, que seguirem fins a trobar l’entrada del poble. A Marçà hi ha bars i botigues per cobrir les necessitats que tinguem. Continuarem pel PR C-92 direcció al mas del Crusat. Passarem pel costat del mas i més endavant, abandonarem el PR per agafar una pista descendent a la dreta. Una mica abans d’arribar a la carretera, seguirem a l’esquerra el camí de les Trompetes fins arribar a una cadena que ens barra el pas, però davant mateix, surt a la dreta un sender que enllaça amb el PR C 53 que baixa del coll de l’Eudalda. El seguirem avall, creuarem la carretera, i ja continuarem per la pista fins a la Torre de Fontaubella. Sortirem pel camí de l’Argentera i el sender ens adreçarà directament a la Serra, davant mateix del portell del Peiró, enllaçant amb el GR-7. Aquest GR, ens acompanyarà fins arribar a l’Argentera, el punt de sortida.\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta l'Argentera - Marçà - l'Argentera per: Colls Torniola i Martí, Mas del Cosme i Torre de Fontaubella https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/largentera-marca-largentera-per-colls-torniola-i-marti-mas-del-cosme-i-torre-de-fontaubella-5847908 Salutacions, Wikiloc | Rutes del Món


Recepta de Coliflor amb ou dur - Gallina Blanca\n2 Vots | 0 comentaris\nLa coliflor és un aliment amb mala fama, probablement per l’olor que et deixa a la cuina mentre bull, i això és una llàstima, perquè és una verdura força nutritiva: conté àcid fòlic, és rica en fibra i té propietats diürètiques. Si alguna cosa li falta a la coliflor, és proteïna.\nUn altre problema de la coliflor, a més de l’olor, és la textura flonja que adquireix si et passes de cocció.\nAquesta recepta soluciona ambdós problemes. D’una banda, et proposem afegir-hi ous durs. De l’altra, aconsellem una cocció curta (pel que és important que tallis la coliflor en petits trossets). Evitaràs que la cuina s’ompli d’olor i, a més, la coliflor quedarà ben cruixent.\nd'oli d'oliva verge extra\nAvecrem 100% Natural 8 Verduras\nCou la coliflor, neta de fulles i tallada en arbrets, amb una pastilla d’Avecrem 100% Natural 8 Verduras, durant 10 minuts.\nCou els ous durs 12 minuts en aigua bullint. Perquè no es trenquin en coure’ls, punxa la closca per ambdós costats amb una agulla. Un cop cuits, refreda’ls, pela’ls i pica’ls molt fins.\nBarreja el julivert, el pa ratllat, un polsim de pebre i els ous durs. Posa la barreja pel damunt de la coliflor i deixa que el formatge es fongui amb l’escalfor. Llest!\nPots preparar aquesta recepta amb unes altres crucíferes, que són les plantes de la família de la coliflor. Vols un exemple? El bròquil o el romanesco són bones opcions.\nConsells per cuinar Coliflor amb ou dur\nEl truc: Pela els ous amb facilitat\nPots coure l’ou juntament amb un rajolí de vinagre. Això farà que la closca es desprengui amb més facilitat. Però també els pots deixar refredar en aigua freda abans de pelar-los. Triïs l’opció que triïs, veuràs què fàcil és pelar els ous durs seguint aquests trucs!\nColiflor amb salsa de sèsam


Agustí Morera deixa la TAAC - Notícies - Enginyers BCN\nPortada > El Col·legi > Notícies > Agustí Morera deixa la TAAC\nAgustí Morera deixa la TAAC\nEl col·legiat i antic Cap de Serveis Tècnics d'ENGINYERS BCN, Agustí Morera, no seguirà formant part de la Taula d'Accessibilitat a les Activitats a Catalunya (TAAC). L'enginyer tècnic industrial, que es jubila definitivament, ha estat membre d'aquest òrgan que ha elaborat diversos documents amb gran rellevància pràctica i legislativa des de la seva creació, fa 10 anys.\nEl 26 d'cotubre de 2011, el Col·legi i la Plataforma de Tècnics Municipals de Catalunya van organitzar una jornada sobre accessibilitat en els locals de pública concurrència, ja que, aleshores, quan s'havien d'atorgar les llicències d'activitats es produïa un conflicte entre els tècnics municipals i els d'exercici lliure. Fruit d'aquesta trobada, es va demanar a la Generalitat la creació d'una taula consultiva que regulés aquelles pràctiques que, arran l'evolució tècnica, encara no estaven normativitzades. Així va néixer la TAAC, la Taula d'Accessibilitat a les Activitats a Catalunya, formada per, entre altres representants de l'administració i de col·legis professionals, Agustí Morera, antic cap de Serveis Tècnics d'ENGINYERS BCN.\nDeu anys i 47 sessions després, Morera deixa de formar part de la TAAC. Darrera seu deixa un llegat d'importants aportacions que han permès aprovar sis documents tècnics que són criteris d'aplicació amb caràcter temporal fins que es publiquen per decret. La tasca de la TAAC s'ha donat a conèixer al Consell d'Accessibilitat de Catalunya i algunes comunitats com Navarra, Aragó o la Comunitat de Madrid segueixen alguns dels seus criteris.\nConsulta aquí els Documents Tècnics de la TAAC.\nD’esquerra a dreta: Miquel Darnés, degà; Jordi Artiga, secretari; Agustí Morera, col·legiat; Jordi Oliva, Generalitat de Catalunya; Àfrica Ariño, Ajuntament de Barcelona; Montserrat Vilardaga, COAC i Jaume Arbós, CAATEEB


Interior i CCOO\nDins la Conselleria d'Interior del Consell, que comanda Joan Lladó, comencen a veure bellumes amb la postura tan dura que té CCOO envers l'equip directiu del departament, sobre tot fent de reprensentants de queixes de bombers. Dins ERC comencen a insinuar que aquestes envestides «podrien tenir un caràcter polític, ja que tot va començar quan es formà Unitat i Esquerra Unida en quedà exclosa». Cert és que CCOO els dóna molts de mals de cap.\nEn ambients polítics es comenta que les pròximes elecions generals són una autèntica incògnita i que ara mateix, en el conjunt de l'Estat, hi hauria un empat tècnic entre PP i PSOE. D'aquí que els seus dos màxims líders s'hagin llançat a fer promeses de darrera hora, una rere l'altra. Ni els socialistes ni els conservadors de les Balears s'atreveixen a fer un pronòstic.\nFrancesc Fiol es posà en contacte ahir amb la nostra redacció per desmentir la veracitat d'un comentari aparegut ahir en aquesta secció, en el sentit que havia dit a un policia local que no sabia «amb qui estava parlant» quan aquest intentà posar ordre en una discussió que l'exconseller i actual diputat mantenien amb una tercera persona.\nLa candidata d'EU-EV Marisol Ramírez ens corregí ahir en un «bon mallorquí» perquè ella fa els discursos polítics tant en una llengua com en l'altra, quan ens havien assegurat que només emprava el castellà.


NEGOCIACIÓ DE LES BASES DE LA CONVOCATÒRIA D’EDUCADORS/ES SOCIALS – agrupaciopresons2\nEl 18 de maig d’enguany, emmarcada dins la mesa de negociació del grup de treball penitenciari, es va celebrar la segona reunió de la negociació de les bases per a la convocatòria de l’Oferta d’Ocupació Pública (OOP) 2017 de 301 places d’Educadors/res Socials de l’Àmbit d’execució penal.\nEn aquesta segona reunió, l’Administració ha presentat una nova proposta de bases encara allunyada a la que CCOO vam presentar en el seu moment i que es concretava de la manera següent:\nFASE OPOSICIÓ: CCOO proposàvem:\nEliminar el descompte pels errors en les proves tipus test.\nTransformar la segona prova en dues diferenciades, una per cada temari específic (T. específic del cos d’educadors i T. específic de l’àmbit d’execució penal).\nFASE CONCURS: CCOO proposàvem:\nModificar els percentatges fins al 90% per als mèrits i un màxim de 10% per a la formació.\nPel que fa a la fase d’oposició hem rebut una resposta negativa en la pretensió de dividir la segona prova en dues específiques, però deixant la porta oberta a l’eliminació dels descomptes en els errors per tal que siguin iguals que les futures convocatòries derivades del Pla de Consolidació i Estabilització de Plantilles (PESCO), per tant, restem a l’espera.\nRespecte de la fase de concurs han refet la proposta ampliant la fase de mèrits a un 66% i la fase de formació en un 33% dels 15 punts totals del concurs. CCOO considerem absolutament inacceptable qualsevol percentatge de la fase de formació superior al 10%, ja que considerem que les característiques específiques del mitjà penitenciari comporten la necessitat d’una valoració molt superior de l’experiència de la feta per l’Administració, sempre estranyament disposada a sacrificar els seus treballadors amb experiència no se sap ben bé amb quins objectius. Davant la nostra insistència l’Administració es mostra oberta a realitzar una nova proposta que s’acosti més a la nostra demanda.\nCCOO exposem la situació particular dels/les Coordinadors/es interins/es dels Centres Educatius i la seva meritació, entenent que la seva funció és d’educador/a. L’Administració així ho entén i reconeix la seva meritació com la de l’educador/a social de l’àmbit d’execució penal.\nFinalment ’Administració manifesta clarament que la seva voluntat continua sent la de publicar la convocatòria el mes d’octubre d’aquest any.\nCCOO hem traslladat i explicat la transcendència, peculiaritat i especificitat d’aquesta convocatòria, després de mai haver-se convocat cap OPOSICIÓ des de la publicació de la llei.\nInsistim en la nostra postura, ara amb el suport explícit de la UGT que s’ha sumat a la nostra proposta, sumant forces i esforços entre les dues organitzacions sindicals.\nDESCARREGEU LA NOTA INFORMATIVA DE LES BASES DE LA CONVOCATÒRIA D’ECUDADORS SOCIALS EN PDF\nEL DIRECTOR GENERAL NO GARANTEIX EL COBRAMENT DEL PRP EN LA PROPERA NÒMINA\tCONCURS DE TRASLLATS DE PSICÒLEGS


L’Ajuntament de Barcelona ha intentat tancar reiteradament el CIE de Barcelona. MANOLO GARCIA\nBarcelonaEl controvertit centre d’internament per a estrangers (CIE) de la Zona Franca de Barcelona, que l’Ajuntament ha intentat tancar -sense èxit- en diverses ocasions, ha canviat les estadístiques els últims anys. Si el 2011 es van expulsar al seu país d’origen més d’un 55% dels interns, l’any passat només se’n van tornar el 21%. Així ho destaca una anàlisi dels CIE inclosa en l’anuari de la immigració del Centre d’Informació i Documentació Internacional de Barcelona, el Cidob. En una de les conclusions, l’anàlisi apunta que el percentatge de repatriació dels interns del CIE s’ha reduït de manera progressiva els últims anys.


Gestió – Canòdrom – Parc de Recerca Creativa\n– Crear, gestionar i mantenir el patrimoni artístic, científic, tecnològic, natural i documental de la ciutat.\n– Explotar comercialment els béns i activitats de l’Institut.\n– Difondre la cultura pels districtes i barris de Barcelona.\n– Impulsar les activitats de sectors culturals sense ànim de lucre.\n– Incentivar la presència a la ciutat d’indústries i equipaments culturals.\n– Promoure les activitats culturals i de lleure que es desenvolupen a la ciutat.\n– Participar en l’impuls de les grans infraestructures culturals de titularitat de l’Estat, de la Generalitat o de titularitat concurrent radicades en el municipi.\n– Donar suport a la iniciativa ciutadana i cívica.\nPeninsula gestiona a Barcelona el Canòdrom – Parc de Recerca Creativa. S’especialitza en la incubació en les etapes inicials de projectes. Seguint els principis de Lean Startup, utilitzen la seva pròpia metodologia, el Mètode Peninsula, per guiar els emprenedors a través de tot el procés de descobriment i validació del model de negoci, des de l’etapa inicial fins a la construcció d’un producte viable, i el accés a finançament.\nPeninsula ofereix formació contínua als equips per garantir que els emprenedors tenen les eines i coneixements necessaris per assolir l’encaix del seu producte en el mercat. Proporcionant espai d’oficina, recursos humans, disseny, comercialització i gestió dels serveis; i l’accés privilegiat als mentors i xarxes.\nPeninsula ha posat en marxa set incubadores diferents amb agents públics o corporacions que els tenen com el seu soci amb innovació oberta. Aquests programes han creat 31 empreses i donat suport a 154 startups.\nPer a més informació sobre Peninsula o els nostres programes d’incubació, si us plau visiteu: corporate.canodrom.com.


Pokhara, Nepal – ruta baobab\n4 December 2010 17 November 2012\nEl viatge des de Totepani a Pokhara es fa molt llarg. I quan hi ha un accident (que passa sovint) la carretera queda tallada hores, especialment si hi desgraciadament hi ha hagut algun mort. Així que ens toca esperar a peu de carretera, sota un sol de justícia, a que arribi la policia, forensa¿?, ambulí ncia… amb la part positiva de que obliga als membres del bus a relacionar-se, nepalesos amb occidentals, compartir el que sigui de menjar, xerrar…\nPokhara és una ciutat amb un gran llac, al peu de grans turons i protegida per la serralada dels Annapurnes. I és dia de festa grossa, el festival Tihar i festa de la tika entre germans i germanes. La tradició diu que la germana posa una tika al front dels germans, en aquest cas una tika especial feta amb molta cura i que conté 7 colors… una cerimònia per a la bona fortuna. I hem tingut la sort de que una família ens ha convidat a casa seva a participar-hi. Es beneeixen aliments, es purifiquen les persones i al final es fa un í pat (el típic Dhal bat) al pati de la casa.\nVisitem el monument budista World Peace Pagoda, on hi hem pujat amb bici. Una proclama a la pau mundial, des de dalt d’un turó amb unes vistes de la ciutat i del Machapuchare increí¯bles.\nTornem a trobar pastisseries alemanyes (croissants de xocolata, cianamon roll…), que a Kathmandú ja havíem descobert… I retrobem a diferents excursionistes, entre ells al Park, el monjo budista zen amb qui vam compartir part del recorregut.\nAls carrers, segueix el festival; cada grup d’animació té el seu propi ”carromato” (m’agrada aquesta paraula) amb música, i el seu grup de ballarins, que es van aturant a diferents places i carrers a interpretar els seus shows. í‰s curiosa la mescla de cançons i danses tradicionals amb shows moderns, karaokes i imitacions dels Michael Jackson.\nVisitem el mirador dels himalí ies i el mateix taxista ens porta a la cova dels ratpenats… n’hi havia, i molts!!\nKathmandú, darrers dies a Nepal


L'Atles dels Ecosistemes dels Països Catalans | L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans\nEl 1983 va aparèixer el primer dels setze volums d’Història Natural dels Països Catalans, un treball dirigit pel Ramon Folch que abordava amb rigor el conjunt dels aspectes naturals del nostre país i que ha esdevingut obra de referència. Enciclopèdia Catalana publicà el darrer dels volums el 1992 i el pas del temps, l’avenç en els estudis del medi natural, feren necessari que els anys 2010 i 2012 es publiquessin un parell de suplements –Fauna i flora i La Terra en l’Univers– que complementessin i posessin al dia l’obra mare. Ara acaben de publicar un darrer treball, l’Atles d’Ecosistemes dels Països Catalans, un atles que té la voluntat d’apropar tot aquest contingut a un públic no especialista, sense reduir però el seu rigor.\nPel que fa a la forma, l’Atles és un llibre de gran format, que combina text, gràfics, dibuixos i fotografies. El criteri que el guia és una de les moltes ensenyances que ens ha deixat el naturalista i ecòleg Ramon Margalef i López: la necessitat d’observar la natura “d’una manera connectada, holística, “biosfèrica”, si es vol”, doncs “des dels processos microscòpics fins a aquells el camp d’acció dels quals és tota la biosfera, des dels fenòmens físics fins als biològics i els antropològics i socials, tot són peces engalzades i mútuament interdependents que funcionen connectades”.\nL’Atles la direcció del qual recau en aquest cas en David Bueno es presenta dividida en quatre parts. La primera, “Els canvis i l’evolució de la vida”, podria considerar-se una introducció a la matèria i està centrada en el clima, l’evolució i les traces del passat. S’hi explica la diversitat i evolució del clima i els ecosistemes al llarg de la història, i s’acaba posant l’accent en l’acceleració que el canvi climàtic està prenent des de la revolució industrial, un fet que podria dificultar l’evolució de les espècies, que fins el moment havien viscut processos prou lents com per poder-s’hi adaptar. Els altres tres capítols tenen per objecte els ecosistemes marins, els terrestres, i els d’aigües continentals.\nDels ecosistemes marins poden destacar-ne el fet que els Països Catalans són banyats pe la mar interior més gran del planeta. Per entendre’n la seva composició actual cal recular fins a vora 5,5 milions d’anys enrere, quan la connexió entre Mediterrània i Atlàntic es va tancar provocant una crisi de salinitat. L’emplenament posterior va provocar una recolonització amb espècies atlàntiques que han coexistit i evolucionant junt amb d’altres espècies que pogueren sobreviure a la dessecació. Pel que fa als ecosistemes terrestres, la seva distribució i funcionament estan absolutament condicionats pel clima i pel sòl. El 80% de la superfície del país presenta un clima mediterrani, i els ecosistemes que s’hi desenvolupen són boscos i matollars escleròfil·les, amb predomini de la fulla coriàcia, especialment adaptada per suportar els mesos més càlids gràcies al seva capacitat per disminuir la pèrdua d’aigua. Finalment, se’ns explica que “la diversitat de condicions climàtiques, topogràfiques i litològiques a escala regional determina la gran varietat d’ecosistemes aquàtics continentals que hi ha repartits per la geografia dels Països Catalans”. Així, al conjunt de l’àrea mediterrània, hi destaquen les espècies que colonitzen ecosistemes aquàtics temporals i fluctuants, amb gran capacitat per sobreviure a sequeres intenses i prolongades, amb alta salinitat i amb concentracions d’oxigen molt variable.\nEtiquetes: Ecologia, llibres Categoria: Ressenyes Visualitzacions: 1925


L'Ajuntament de Manresa construeix dues banquetes per al camp de beisbol del Congost - Ajuntament de Manresa\nL'Ajuntament de Manresa construeix dues banquetes per al camp de beisbol del Congost\nAquesta setmana han començat els treballs de construcció de dues noves banquetes per a jugadors i entrenadors al camp de beisbol del Congost. Les banquetes, de 10 metres de longitud per 2,30 de profunditat, se situaran al costat nord i sud del camp. Les obres tenen un pressupost de 33.000 euros.\nUn cop finalitzat l’any 2018, en què Manresa ha estat Ciutat del Beisbol Català, l’Ajuntament de Manresa ha començat aquesta setmana a fer realitat una demanda del Club Beisbol Manresa per a la millora del camp del Congost: la construcció de dues banquetes de 10 metres de longitud per 2.30 de profunditat que se situen al costat nord i sud del camp, fora del terreny de joc però just al costat del diamant (una entre el home i la 1a base i l’altre entre el home i la 3a base).\nCal destacar que, en el beisbol, la banqueta o dugout, per les característiques pròpies de la dinàmica del joc, adquireix un paper de vital importància ja que és l’espai ocupat per tots els jugadors/es de l’equip que en aquell moment no tenen activitat però han d’estar disponibles immediatament, per exemple els proper en sortir a batar, així com els entrenadors i personal autoritzat per la lliga.\nLes banquetes tenen dos accessos pels extrems i un mur d’un metre d’altura al centre protegit amb una xarxa per tal que les pilotes no entrin a l’interior de la banqueta. També disposen d’una estanteria i d’un banc amb respatller per deixar el material esportiu (cascos, guants, bats, etc.).\nA més, la de l’equip local incorpora un petit magatzem que es troba annexat de 4.20 metres de longitud per 2.30 de profunditat. Tot el projecte compta amb un pressupost de 33.890 euros, a càrrec.\nL’Ajuntament de Manresa també té previst properament millorar la tanca d’accés al camp. D’aquesta manera, el consistori continua enfortint l’activitat esportiva i les instal·lacions del Congost, pol d’activitats esportives i de lleure de referència a la ciutat.\nEl Beisbol Club Manresa, fundat el 1992 i afiliat a la Federació Catalana de Beisbol i Softbol participa en diferents competicions catalanes, com el Campionat de Catalunya. Ha jugat a primera i segona divisió catalana i disposa també d’escola de beisbol. El març de l’any 2017 va inaugurar el camp de beisbol del Congost amb un partir Catalunya-França sub-19.


Barcelona deixa en mans de la Generalitat el futur de l’hotel de Drassanes | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nBarcelona deixa en mans de la Generalitat el futur de l’hotel de Drassanes\nL’Ajuntament demana la protecció de l’entorn de la muralla, la qual cosa suspèn la concessió de llicències\nBarcelona 24 OCT 2016 - 20:05\tCEST\nEl solar afectat pel projecte. JOAN SÁNCHEZ\nDe nou el Govern de l’alcaldessa Ada Colau s’aferra a la legislació, aquesta vegada en matèria de patrimoni cultural, per intentar frenar una iniciativa privada que rebutja: l’hotel de la cadena Praktik al sud del Raval. La comissió de Govern de l’Ajuntament de Barcelona ha demanat a l’Àrea de Patrimoni de la Generalitat que ampliï la protecció de les Drassanes i la muralla medieval a tot el seu entorn. La sol·licitud comporta, quan la Generalitat incoï l’expedient, la suspensió de llicències entorn de les antigues drassanes durant 18 mesos. I deixa en mans de la Generalitat decidir si finalment es podrà fer o no l’hotel, de 200 habitacions en dos edificis. L’empresa va qualificar ahir la sol·licitud d’ampliació de la protecció patrimonial d’“una maniobra més” de l’Ajuntament per evitar la construcció de l’hotel.\nL’argument de la protecció patrimonial busca paralitzar la construcció de l’hotel que s’ha d’edificar el solar que formen el passeig de Santa Madrona i els carrers de Peracamps i Cid. Les Drassanes són bé cultural d’interès nacional (BCIN) de nivell A, el màxim grau de protecció, i protegir el seu entorn comporta “definir quines activitats són compatibles al seu entorn”, va explicar la tinent d’alcalde d’Urbanisme, Janet Sanz. Fonts del Departament de Cultura expliquen que no han rebut la petició formal de la comissió de Govern, però que el conseller Santi Vila i Sanz tenen previst reunir-se en els propers dies per parlar de la qüestió.\nL’establiment, el projecte del qual inicialment signava Carlos Ferrater, havia esquivat la moratòria hotelera dictada el juliol del 2015 perquè tenia certificat d’aprofitament urbanístic. La família Trenor, propietària de la cadena hotelera que té quatre establiments més a l’Eixample, va comprar el terreny un any abans de l’arribada al poder de l’actual executiu municipal. Va gastar 22 milions i pretenia invertir-ne 23 més, segons va publicar Expansión.\nL’empresa va trencar ahir el seu habitual silenci i en un dur comunicat va criticar el que qualifica d’“una maniobra més” del consistori per frenar el seu projecte. En un comunicat, Praktik recorda que tot i que tenen el certificat d’aprofitament, el consistori ha requerit ajustos en el projecte “que no tenen suport normatiu”, i que en un “intent d’acomodar-se” l’empresa ha atès alguns dels seus requeriments per “agilitar” una tramitació que ja dura 16 mesos. Praktik manté, a més, que la catalogació de l’entorn de l’edifici medieval “no és legalment exigible”.\nEl projecte és polèmic per la seva volumetria, fins a nou plantes, que el districte de Ciutat Vella, encapçalat per Gala Pin, estava negociant reduir. I perquè, com ha recordat una plataforma veïnal del Raval Sud i Drassanes, en origen havia de ser habitatge públic. Però diverses compravendes del solar i modificacions del planejament el van reduir d’un 100% a un 25% i finalment a zero. “No estem en contra de ningú sinó a favor dels veïns i de frenar-ne l’expulsió, els barris no es fan amb hotels, es fan amb veïns”, va declarar Mario Aguiló, de la plataforma veïnal.\nAquest projecte també ha estat polèmic dins del mateix govern municipal. Aquest mes d’octubre, el regidor d’Arquitectura, Daniel Mòdol (PSC), i la regidora de Ciutat Vella van mantenir una picabaralla a Twitter sobre el projecte. El regidor socialista es va mostrar “absolutament a favor del projecte” i va dir que no es podia parar, mentre Pin ho qüestionava i insistia que s’estava revisant. Mòdol subratllava en els seus missatges el fet que la propietat de l’hotel anunciés mesures socials per a l’entorn, com contractar personal del barri, i malgrat que reconeixia que el cas és “d’especulació aberrant” entenia que no és qüestionable des del punt de vista legal. Ahir, fonts dels socialistes van assegurar que la decisió de sol·licitar l’ampliació de la protecció patrimonial s’ha pres de forma consensuada en l’Executiu de Colau.\nL’expedient que haurà d’obrir l’Àrea de Patrimoni del Departament de Cultura de la Generalitat haurà d’incloure informes històrics, arquitectònics, arqueològics i artístics, a més de documentació gràfica i un estudi sobre l’estat de conservació de l’entorn. També haurà de contenir informes del Consell Assessor del Patrimoni Cultural de Catalunya i de l’Institut d’Estudis Catalans o bé la institució que es determini. Tècnicament, l’obertura de l’expedient suposa la suspensió de la tramitació de les llicències municipals de parcel·lació, edificació o enderrocament, a més de la suspensió dels efectes de les llicències ja concedides.\nTranscorreguts 18 mesos com a màxim, la Generalitat declararà l’entorn de Drassanes bé cultural d’interès nacional o no. I quatre mesos després, hauria d’emetre un informe vinculant sobre les llicències suspeses per la incoació de l’expedient. Seria llavors quan les dues administracions, Generalitat i Ajuntament, valorarien tots els projectes i llicències en tràmit per veure si continuen, cal modificar-los o no es poden desenvolupar.


Salvador, l'home que va prometre a la seva amant treure-li aquell «pes de sobre», abans de matar el seu marit\nAntonio Navarro va morir l'agost de l'any passat, després de ser apunyalat vuit vegades\nper Redacció dilluns, 15 de gener 2018 - 09:50h | Actualitzat a 16/01/2018 17:08h\nImatge d'Antonio i Maje el dia del seu casament | Xarxes socials\nSalvador R.L, de 47 anys, va ser detingut després de confessar ser l'autor de l'assassinat d'Antonio Navarro Cerdán, un home de 36 anys que la policia va trobar mort a València el passat 16 d'agost. A més, la dona de la víctima, María Jesús, més coneguda com a Maje, de 27 anys, també està custodiada per les autoritats, en ser considerada possible coautora del crim.\nDesprés de diversos mesos d'investigació, en els quals es va aconseguir la confessió del presumpte assassí, s'ha sabut, a més, que entre l'agressor i la parella de la víctima hi ha relació. En concret, els dos treballaven a l'Hospital Casa de Salut de València, on ell treballava com a auxiliar de transport sanitari, i ella com a infermera. Segons fonts de la Policia Nacional, els dos mantenien, a més, una relació extramatrimonial.\nLes mateixes fonts, segons 'El Español', asseguren que l'assassí confés va insistir que la decisió de matar Antonio va ser personal. «Ho vaig decidir jo sol i el vaig executar», va explicar Salvador, negant qualsevol implicació de María Jesús. Tot i això, les investigacions apunten que la dona podria haver provocat la reacció de Salvador en comentar-li que estava vivint un mal moment amb el seu marit, i fins i tot que l'havia maltractat. Uns fets que, no van ser mai denunciats ni notificats a les autoritats.\nLa parella de la víctima nega qualsevol implicació\nMaje, per la seva part, ha assegurat que no va tenir res a veure amb la mort del seu marit, encara que sí que va admetre que no passaven per un bon moment en la seva relació. Amics i familiars sabien que l'amor per Antonio havia acabat, i que fins i tot el matrimoni, que va durar un any i mig, es va veure forçat per pressió familiar, ja que ella no volia defraudar la seva família.\nA més, fonts policials assenyalen que aquesta informació també hauria arribat a Salvador, que es va fer responsable per facilitar les coses amb la seva amant. L'home, 20 anys més gran, casat i pare de dos fills, li va assegurar a la seva nova parella que li trauria «aquell pes de sobre». Posteriorment, hauria posat fi a la vida d'Antonio Navarro.\nImatge d'Antonio i Maje a la República Dominicana| Xarxes socials\nVa matar-lo davant d'una caserna de la Guàrdia Civil\nL'assassinat es va produir en el mateix garatge de la casa on vivien Antonio i María Jesús, un habitatge situat just davant d'una caserna de la Guàrdia Civil. La víctima va baixar del seu cotxe, i just en aquell moment l'agressor va aprofitar per propinar-li fins a vuit apunyalaments al tòrax. Un va anar directament cap al cor, provocant-li la mort a l'home de 36 anys.\nURGENT: Novetats sobre l'estat de Luis Moya, operat d'urgència la passada setmana


INFO RÀDIO CALELLA: Pellejero, nou coach\nSanti Pellejero és el nou entrenador del Team Calella Triathlon, en subtitució d'Agustí Pérez. El relleu es va oficialitzar ahir en una reunió de l'equip, on també hi va ser present Pellejero, un triatleta mataroní actualment en actiu. Serà l'encarregat de dirigir els 75 triatletes que vesteixen de groc i negre en aquesta nova etapa, per la qual la direcció de l'equip ha fixat nous reptes.\nContinuar sent un conjunt de referència al triatló internacional del Maresme però també obrir fronteres i, en aquest sentit, participar a una prova mítica com és el Challenge de Roth. "Estem gestionant la participació d'una dotzena de triatletes de l'equip a la prova mare de les sèries Challenge, el pròxim 10 de juliol", ha avançat el director del Team Calella Triathlon, Joan Carles Castellà.\nL'equip calellenc, secció de triatló del Club Atletisme Calella, tancarà el 2010 com l'any en el qual l'entitat ha crescut d'una forma espectacular en nombre d'integrants i en quant als èxits aconseguts. Va ser l'equip més nombrós al Challenge Costa de Barcelona-Maresme del 2010: 22 inscrits dels quals 19 es van penjar la medalla de finishers.\nEl Team està integrat majoritàriament per esportistes de la ciutat tot i que també n'hi ha d'altres poblacions maresmenques com Pineda i Sant Pol de Mar o Sant Cebrià de Vallalta.


La cruïlla sentimental: incomoditat emocional\nL'eventual separació d'Espanya provoca alguns dubtes identitaris\nMAR CORTÉS 12/09/2012 00:00\nEn una societat com la catalana, amb una gran varietat d'orígens i d'opinions respecte al sentiment de pertinença, un mapa sentimental és impossible de dibuixar. Un munt de referents diversos configuren imaginaris particulars que condicionen la relació íntima del ciutadà del país amb l'estat que tenim i el que podríem tenir. Us oferim un cop d'ull a una casuística complexa que demostra que, en qüestions d'identitat, sovint el cor va per lliure.\nTradicionalment la classe alta, la que concentra una gran majoria de cognoms catalans, s'ha mostrat reticent a assumir la possible existència d'un estat propi. Carlos de Montoliu, baró de l'Albi, considera que ells "són gent conservadora, molt vinculada a Espanya, que van fer de la jura de bandera de la mili un acte solemne". La noblesa catalana parla habitualment en castellà i considera que la història i la cultura espanyoles formen part de la seva identitat. "Una separació els costaria d'assimilar. En general ho sentirien molt", opina. Pel baró, aquest trencament suposaria un trasbals emocional: "No puc decidir si estimo més el pare o la mare". Carlos de Montoliu pertany al senat del Círculo Ecuestre, l'exclusiu club privat que aplega els sectors més influents de la societat catalana.\nTambé soci de l'Ecuestre i membre d'un llinatge català documentat ja al segle XIII, a l'economista Joaquim Abadal Montal no li provocaria "cap trauma" una hipotètica separació d'Espanya. "Des que tinc ús de raó sempre m'he sentit i he dit que era català", afirma. Tant per motius particulars com professionals Abadal ha viatjat molt per Espanya: "No tinc cap mania a la cultura espanyola, però no m'hi sento pròxim".\nNo es creuen que passi\nCom a membre de l'Asociación de Propietarios de Casas Históricas, continua recorrent l'Estat en companyia de membres de la burgesia i l'aristocràcia, entre ells Piedad Gil de Biedma, emparentada amb el poeta barceloní Jaime Gil de Biedma i mare d'Esperanza Aguirre. "Piedad Gil sempre ha mostrat un comportament impecable respecte a Catalunya i els catalans". Abadal no creu que amb la independència es ressentissin les relacions personals amb aquest col·lectiu: "De fet, no es creuen que pugui passar mai. Em diuen que sóc un utòpic", bromeja.\nMarisa Ruiz Grisaleña, mestressa de casa de l'Eixample, nascuda a Burgos, de pares castellans i republicans, és des dels 7 anys a Barcelona. Parla perfectament el català i estima la cultura catalana. Tot i això, expressa que li comportaria un cert sotrac abraçar obertament l'independentisme: "Ho consideraria una petita traïció als meus orígens".\nUna Catalunya impura\nNascut a Arbuniel (Jaén), fundador, director i ànima del Taller de Músics de Barcelona i del col·lectiu Els Altres Andalusos, Lluís Cabrera està convençut que la independència "no provocarà cap ruptura emocional" perquè Catalunya no ha de caure, ni caurà, en una "autarquia cultural". L'expressió andalús a Catalunya li provoca rebuig i prefereix el d' andalunyo perquè considera que el mar Mediterrani, el menjar, el fandango i la jota unifiquen culturalment el territori. "Catalunya ha de ser exportadora de tots aquests valors", afirma. Advoca per una Catalunya impura i mestissa que no imposi un únic model de ser català i que, per tant, no generi recel en els nouvinguts. "Més dels 90% dels andalusos que han mort aquí estan enterrats aquí. Ets d'on et fan el dol". Desitja un DNI català perquè sap que això no canvia identitats. Per tant, no creu que el debat s'hagi de plantejar en clau sentimental sinó purament jurídico-administrativa.\nCabrera va arribar als 9 anys a Nou Barris, el districte de Barcelona que va acollir bona part de la immigració dels seixanta, i va créixer en un carrer on només dues famílies parlaven català. Actualment el català ha deixat de ser-hi marginal. Els immigrants han fet arrels i han absorbit llengua i cultura en proporcions dissímils. Al carrer la identitat genera debats encesos sense crispacions aparents.\nA la plaça Àngel Pestaña, el llegendari centre de la lluita obrera, hi ha avis que surten de les seves partides de cartes o dòmino. A Joaquim Badia, un lleidatà de Linyola de 72 anys, no li faria "gens ni mica" de llàstima separar-se d'Espanya. Reconeix que és un posicionament estrany dins del seu grup i que sovint s'enfada "molt". No pas amb Pilar Adarte, una sevillana de Triana que als seus quasi 90 anys explica acudits pujats de to amb una rapidesa verbal i mental sorprenents. "No vull que em facin fora ni de Catalunya ni d'Espanya", declara.\nFa quasi 50 anys que Lucas Olivares, de 76, va arribar a Nou Barris procedent d'Extremadura i té clar que "això és Espanya". Confessa que li sabria molt greu la creació d'un estat català: "Els immigrants estaríem marginats". Però li espurnegen els ulls quan manifesta: "Estimo Catalunya com a la meva terra". Francisco Fidel Domínguez és de Huelva i ha viscut 40 dels seus 62 anys a Barcelona. "Se'm posa la pell de gallina tant amb Els segadors com amb l'himne espanyol", diu commogut.\nAbraham Prat té 35 anys i és el director de La Masia de la Guineueta. Reconeix que en la hipòtesi de la independència se li barregen moltes emocions. "Em sento català però no vull que s'utilitzin els meus sentiments de pertinença per enfrontar persones". La idea d'Espanya li resulta llunyana, "com la de tants altres conceptes". Darrere la barra del Casal de Joves hi trobem Jordi González, de 26 anys, i Francisco López, de 18, tots dos fills de pares nascuts a Catalunya. El Jordi ve de l'independentisme ("Quan era revolucionari") i ha evolucionat cap a plantejaments llibertaris: "Ara m'és igual. No em sento ni espanyol ni català. No tinc consciència nacional de cap tipus. No m'agrada el bombo ni de l'11 de setembre ni del 12 d'octubre". La lluita social centra les seves energies i considera el debat nacional "superficial i banal a hores d'ara". El seu amic, el Francisco, proclama sense inhibicions que se sent espanyol i reivindica "més respecte a la bandera espanyola". Si mai existís un carnet d'identitat català no ho dubta: "Me n'aniria a viure a Madrid".\nLa família Fortes Picas representa un cas simptomàtic de diversitat en l'adopció de la llengua i la construcció d'una identitat nacional. La mare, la Carme, catalana, va decidir parlar amb els seus fills en castellà: "Era la llengua del meu home i m'era còmode". Tanmateix, declara que "qualsevol país ha de poder decidir el seu destí". La Yolanda desvincula llengua i nació: "Les meves emocions estan vinculades a Catalunya, però no sento vincle amb el català". El Miguel reforça aquesta idea: "La meva cultura és catalana i castellanoparlant". Afegeix que la idea d'independència li agrada: "Crec en el dret d'autodeterminació i i crec que el debat nacional monopolitza l'atenció i manipula el ciutadà".\nAl Sergio un estat català ja no li suposaria cap daltabaix, però reconeix que és "per raons econòmiques, no identitàries". El Vladimir defuig els símbols: "Els himnes són música i les banderes draps". La germana gran, l'Ángeles, va recuperar la llengua materna tard, però sempre va sentir un lligam profund amb els valors que atribueix al poble català: "Acolliment, solidaritat, fusió de cultures". Es mostra il·lusionada "davant la possibilitat que la sobirania aporti més justícia social".


Els canvis de residència entre municipis catalans augmenten un 2,8% el 2017, després de sis anys de descensos\nEl saldo migratori total per a Catalunya l’any 2017 és de 61.512 entrades netes, com a resultat de l’aportació de la migració procedent de la resta d’Espanya (4.216) i la migració de l’estranger (57.296). A més, es registren 236.694 canvis de residència entre municipis de Catalunya, xifra que representa un increment del 2,8% respecte a l’any 2016 i un canvi de tendència en l’evolució de les migracions dins de Catalunya. Des de l’any 2010 no es registrava un augment del nombre de moviments migratoris interns al territori català.\nLa majoria de comarques catalanes i l’Aran registren saldos migratoris positius. Únicament el Baix Ebre, la Cerdanya, el Pallars Jussà, la Ribera d’Ebre i la Terra Alta registren saldos negatius. El Barcelonès, amb un saldo de 21.079 moviments, destaca pel volum de fluxos com a centre receptor de les migracions de la resta d’Espanya i de l’estranger, i emissor dels moviments dins de Catalunya. Pel que fa als saldos nets en relació amb la població de cada comarca, destaquen per les altes taxes el Baix Penedès, amb un 17,8‰; el Moianès, amb un 14,6‰, i Osona, amb un 14,0‰.\nEls moviments interns a Catalunya donen un saldo positiu a 24 comarques\nEl 56,2% dels moviments interns a Catalunya són intercomarcals i donen per resultat un saldo positiu a 24 comarques. Les comarques limítrofes al Barcelonès són centres d’atracció dels fluxos intercomarcals. El Maresme (1.820 moviments), el Vallès Oriental (1.461) i el Vallès Occidental (1.115) registren els valors més alts de saldos migratoris nets. D’altra banda, de les 17 comarques (més l’Aran) que registren un saldo negatiu, el Barcelonès destaca per presentar el saldo més gran d’aquest signe, amb una pèrdua de 9.945 sortides netes a la resta de Catalunya.\nEn considerar els fluxos en relació amb la població de la comarca, les majors taxes de migració neta positiva es registren al Baix Penedès (9,8‰ habitants), el Moianès (8,8‰), l’Alt Penedès (6,6‰) i la Cerdanya (6,2‰). Entre les comarques amb taxes de migració neta negativa destaquen la Ribera d’Ebre (-6,5‰), el Pallars Jussà (-4,6‰), el Barcelonès (-4,5‰) i l’Aran (-4,2‰).\nL’anàlisi de la migració interna segons la grandària demogràfica del municipi d’origen i de destinació constata que els municipis entre 50.001 i 100.000 habitants i els de més de 500.000 són emissors de fluxos migratoris cap a la resta de municipis. En els primers, el saldo migratori és de -717, i a Barcelona, de -9.222. Del conjunt dels municipis amb saldos migratoris positius, destaquen els compresos entre 2.001 i 50.000 habitants, que són els receptors dels majors fluxos migratoris, amb un saldo positiu de 8.888 moviments.\nEls municipis que han registrat saldos positius més elevats com a conseqüència de les migracions internes a Catalunya són Sabadell (567), Badalona (489), Terrassa (390) i el Vendrell (352). A l’altre extrem, els majors saldos interns negatius corresponen a Barcelona (-9.222), l’Hospitalet de Llobregat (‑585), Santa Coloma de Gramenet (-474) i Sant Cugat del Vallès (-351).\nEl saldo migratori amb la resta d’Espanya és de signe positiu a 27 comarques i l’Aran\nEl Barcelonès concentra la major part de les 4.216 entrades netes a Catalunya des de la resta d’Espanya, amb un saldo de 2.776 moviments, seguit del Vallès Occidental (463) i d’Osona (347). Hi ha 14 comarques amb saldos negatius, tot i que són quantitativament menys significatius. Les diferències més grans entre les immigracions i les emigracions són les del Baix Llobregat (-67) i el Maresme (-61).\nLes taxes de migració netes positives més altes corresponen a la Cerdanya (2,9‰), a l’Aran (2,7‰) i a Osona (2,2‰), mentre que entre les negatives destaquen el Pallars Jussà (-3,1‰) i l’Alta Ribagorça (‑2,9‰).\nEl saldo migratori amb l’estranger és positiu a 39 comarques i l’Aran\nL’augment dels moviments migratoris de Catalunya amb l’estranger s’ha reflectit amb saldos positius a totes les comarques i a l’Aran, excepte a la Cerdanya i el Montsià. El Barcelonès destaca per presentar el major saldo positiu (28.248), amb una taxa de migració neta positiva de 12,6‰ habitants. A l’altre extrem, la Cerdanya registra un saldo negatiu de 204 moviments, que correspon a una taxa de -11,5‰.\nNota de premsa [135,94 kB ]\nTaules [50,03 kB ]


Mas aposta per negociar la investidura de Sánchez i no provocar més tensió - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nMas aposta per negociar la investidura de Sánchez i no provocar més tensió\nL'expresident de la Generalitat pregunta si cal tenir a Madrid un govern que «cada dia vulgui calar foc a casa»\nacn 15.07.2019 | 11:30\nL'expresident de la Generalitat Artur Mas aposta per negociar la investidura de Pedro Sánchez amb PSOE, Podem i PNB per evitar que governin "els que calarien foc cada dia". En una entrevista al programa 'El divan' de TV3, Mas ha considerat que ja hi ha prou tensió i que no és el moment de provocar-ne més. "Cal tenir a Madrid un govern que cada dia vulgui calar foc a casa o preferim un govern a Madrid que no ens resolgui la situació però que, com a mínim, no vingui amb els mistos a calar foc'", ha preguntat. Per a Mas, això vol dir que no s'ha de dir no d'entrada i que s'ha d'entrar a negociar. D'altra banda, s'ha referit al PSC com un "interlocutor reforçat" després de les eleccions del 28-A i del 26-M.\n"Com que tenim un grau de tensió no cal provocar més tensió que ens acabaria esberlant tot allò que ens queda dempeus i que hem de saber protegir en el moment que no hem tingut la força suficient per deslligar-nos legalment", ha defensat. En aquest context, Mas ha considerat que la desconnexió amb l'estat espanyol ha de ser legal, és a dir, que ha de permetre que Catalunya no depengui de l'ordenament jurídic espanyol.\nMas també ha diferenciat Sánchez dels líders de Cs, Vox o del PP perquè el líder del PSOE tot i que també va donar suport al 155 "no ho va fer amb la mateixa intensitat" que els altres, segons ha apuntat.\nPel que fa al PSC, ha valorat que el món sobiranista ha de tenir en compte que en les darreres cites electorals els ciutadans han volgut reforçar el PSC. "Tant real és la Catalunya independentista com la que no ho és", ha afegit per referir-se al partit liderat per Miquel Iceta com un "interlocutor reforçat".\nEn referència a la CUP i la voluntat dels anticapitalistes d'abandonar l'oposició de bloqueig per entrar a governs amb condicions, Mas ha apuntat que la seva experiència personal pel que fa a relacions amb els cupaires "no convida a l'optimisme".\nEn referència a la situació interna de l'espai de JxCat, Mas ha insistit que "encara" no està a la primera línia i que es manté en una segona des que va anunciar el pas al costat. Preguntat per al seu futur, Mas ho ha condicionat a les pròximes passes que decideixi Carles Puigdemont que, segons ha dit, té "la preeminència sobre com s'ha de fer" perquè esta a la primera línia.\nMas ha explicat que coincideix amb Puigdemont en la necessitat de convertir la marca de JxCat en una organització política per tal que hi hagi una sola organització i una sola marca.


La bona acollida del qüestionari del Sínode sobre la família | Catalunya Religió\nLa bona acollida del qüestionari del Sínode sobre la família\n(Vida Nueva) El qüestionari del Sínode dels Bisbes sobre la família que se celebrarà a Roma el pròxim octubre ha tingut una àmplia difusió a les diòcesis de Catalunya . I, sobretot, una bona acollida entre els fidels. Malgrat el poc marge de temps per contestar, tots els bisbats han difós el document que s'ha estudiat en grups parroquials, consells diocesans, moviments familiars o reunions de delegats episcopals o capellans.\n"Ja era hora. Ens agrada que ens demanin la nostra opinió. Potser no ens faran gaire cas però almenys és important que des de Roma es vulgui saber el que pensen els fidels i no només la jerarquia", són algunes de les respostes habituals que recull el suplement Vida Nueva Catalunya, que tracta aquest tema en el nou número de gener.\nÉs aviat per reflectir conclusions sobre les respostes, però els responsables diocesans que les han recollit coincideixen en la riquesa i varietat. Així, han contestat els qui creuen que ha de canviar tot i els qui proposen més formació, més integritat i pautes més clares des de l'Església.\nD'altra banda, destaca l'actitud d'acollida davant les diverses realitats familiars i les respostes que remarquen les coses positives que ja funcionen: les moltes famílies que viuen la fe amb alegria, com s'està treballant en la preparació al matrimoni o la formació que reben els pares amb motiu del baptisme o de la primera comunió. En definitiva , com a lloc de lamentar-se s'intenta treballar amb la realitat familiar actual.\nAquest esperit és el que recullen les delegacions de pastoral familiar, que es plantegen com un servei a les famílies i un referent en la preparació prematrimonial. Algunes diòcesis també compten amb serveis d'acompanyament a matrimonis que viuen moments de dificultat en la seva relació.\nUna altra dinàmica que ha generat la difusió del qüestionari ha estat la possibilitat de debatre sobre temes que fins ara semblaven tancats . El teòleg Gaspar Mora comenta en una entrevista en el suplement que es rellevant que "havent-hi un munt de documents sobre la família, el qüestionari pregunti què fa realment la gent i què pensa". Segons Mora, la clau del tema estarà en "acabar amb l'exclusió i la condemna" i en "distingir entre la doctrina i la praxi pastoral".\nEs pot ampliar la informació del monogràfic de gener a Vida Nueva.\nVida Nueva, Sínode, questionari, familia, Societat


Borrell celebra el pacte amb JxCat a la Diputació i la "trencadissa" independentista\nEl ministre en funcions crida a formar govern "com més aviat millor" i avisa que convocar noves eleccions "no és una solució"\n4 min. Barcelona 13/07/2019 16:32\n651x366 El ministre d’Afers Estrangers, Josep Borrell, en una imatge d'arxiu / F.ALVARADO / EFE El ministre d’Afers Estrangers, Josep Borrell, en una imatge d'arxiu / F.ALVARADO / EFE\nEl ministre d'Exteriors en funcions i candidat en cap de la diplomàcia europea, Josep Borrell, ha celebrat avui els pactes del PSC després del 26-M i, especialment, el que ha assolit amb JxCat a la Diputació de Barcelona, al qual ha atribuït la "trencadissa" del front independentista. "Estem davant d'un dels fets més importants de la vida política catalana", ha remarcat durant l'escola d'estiu dels socialistes.\n"Heu negociat tan bé que potser que vingueu a donar un cop de mà a Madrid", ha dit Borrell als socialistes catalans, la feina negociadora dels quals ha qualificat de "magnífica" i "hàbil".\nTambé en relació a l'independentisme, Borrell ha denunciat que s'estigui "excloent" la gent per les seves idees i ha avisat que això "no es pot tolerar". "Sembla un dels records més negres de la història d'Europa", ha lamentat.\nA més, Borrell ha volgut agrair a tots els votants "de la Catalunya interior" que, com a gent "anònima", hagin apostat pel PSC. "Ells són els veritables herois", ha elogiat, perquè, segons ell, viuen a "la Catalunya endins, la més aferrissada amb els plantejaments independentistes".\nLa repetició d'eleccions "no és una solució"\nBorrell ha aprofitat per fer una crida a conformar govern a l'Estat "com més aviat millor" i ha avisat que convocar noves eleccions "no és la solució". "No ens ho podem permetre, que ningú pensi que estem jugant a això", ha avisat. En aquest sentit, Borrell ha posat de manifest que, si se l'elegeix com a cap de la diplomàcia europea, ja no hi haurà cap català a l'executiu, ja que Meritxell Batet va deixar-lo per ser presidenta del Congrés, i ha explicat que "és evident" que hi tornarà a haver dos catalans al govern.\nD'altra banda, i en referència a la seva elecció, Borrell ha advertit que no serà fàcil i que li "preocupa" perquè a la dificultat cal afegir-hi "una campanya de desprestigi" per part de l'independentisme, segons ha denunciat, cap a la seva "humil persona". "L'independentisme destrossa la unitat que el PSC ha volgut construir perquè ningú sigui aliè", ha retret, i ha afegit que a Catalunya "se't convida a marxar si no estàs d'acord" en alguna cosa.\nDurant la seva intervenció, que ha estat l'última de l'Escola, Borrell ha reivindicat la importància del PSC dins el govern espanyol i ha recordat que ja havia estat així amb els executius de Felipe González, Jose Luís Rodríguez Zapatero i Pedro Sánchez en un inici. En aquest sentit, i seguint amb la formació de govern, Borrell ha assegurat que és "natural" que la gent estigui cansada i ha recordat que els últims anys hi ha hagut cinc comicis espanyols. "Si algú pensa que estem jugant a dir que volem eleccions, no pot anar més equivocat", ha avisat el ministre en funcions.\nEspionatge a diputats britànics\nBorrell també s'ha referit durant una atenció prèvia als mitjans a l'acusació per part de diputats del Parlament britànic, on denuncien espionatge per part de l'exministre, i ha remarcat que es tracta "d'opinions personals d'alguns diputats" i en cap cas de la cambra britànica. A més, ha assegurat que les acusacions d'espionatge s'emmarquen en un acte públic. "Quina classe d'espionatge volen que hi hagi? No em facin riure", ha conclòs.\nJa en el marc de l'acte, Borrell ha avisat que "no serà fàcil" la votació en el marc del Consell Europeu de la seva candidatura com a màxim responsable de la diplomàcia europea i ha reconegut que no està "tranquil". "Faran una introspecció del que saps i el que has fet i tots tenim a la vida coses discutibles", ha expressat.\nEn aquest sentit, ha reconegut que el seu punt de vista en política internacional "no serà del gust de tothom". Així, ha recordat que per sortir elegit li calen dues terceres parts dels vots de la cambra, cosa que considera difícil d'aconseguir amb el problema afegit del que considera "una terrible campanya de desprestigi" de l'independentisme.


L’Eliana rebrà més de 800.000 euros del Pla d’Inversions per a executar 6 obres – tucomarca.com\nHomeCamp de TúriaL’Eliana rebrà més de 800.000 euros del Pla d’Inversions per a executar 6 obres\nL’Ajuntament destinarà aquest import de la Diputació de València a la millora de carrers i voreres o la renovació del Camp de Futbol\nLa Diputació de València subvencionarà, dins del seu Pla d’Inversions 2020/2021, un total de 6 noves obres a executar a l’Eliana amb un import total de 836.406 euros. D’aquesta manera, i atés el principi d’autonomia municipal, l’Ajuntament destinarà aquesta ajuda provincial en la millora d’infraestructures i serveis que es traduïsquen en un increment de la qualitat de vida dels veïns i veïnes de l’Eliana.\nLa major inversió se l’emportarà la renovació de voreres de la zona de les Casetes, que inclourà millores de pavimentació, accessibilitat, jardineria i instal·lacions d’aigua potable. Aquesta obra suposarà quasi la meitat del Pla i costarà 404.166 euros. Així mateix, s’invertiran altres 58.000 euros en la renovació de voreres, millores de pavimentació i accessibilitat al carrer Mariano Benlliure, entre Isabel la Catòlica i Pintor Pinazo.\nA més, la repavimentació d’asfalt al carrer L’Horta, entre les vies Las Nieves i Molino, així com els seus enllaços als carrers Sant Pere, Pedralba, Sant Antoni, Alegria, Ricardo Llopis o Virgen del Pilar, entre altres, ascendiran a 55.551 euros.\nUna altra obra de gran envergadura serà la renovació de la gespa del Camp de Futbol 11 del Poliesportiu Municipal amb 258.200 euros, que s’unirà a la substitució de la coberta de les graderies del mateix camp en la qual l’entitat provincial invertirà altres 40.000 euros.\nL’última de les inversions aniran destinades a l’elaboració del Pla Urbà d’Actuació Municipal (PUAM), amb un total de 20.487 euros per a redactar aquest document estratègic que dissenye a l’Eliana com un municipi més habitable, just, inclusiu, saludable, intel·ligent i sostenible.\nEls projectes del Pla d’Inversions es baremen tenint en compte paràmetres com ara la població, superfície, nivell de desocupació, comptar amb un pla d’igualtat, un pla de mobilitat, formar part del Pacte d’Alcaldies pel Clima i l’Energia o l’existència de nuclis històrics amb valor patrimonial.\nEl primer edil, Salva Torrent, ha posat en valor l’esforç de la Diputació en aquest important pla, dotat amb la major inversió realitzada, i que “sens dubte ajudarà la nostra ciutat a ser més eficient i sostenible, en compliment de l’Agenda 2030 amb la qual estem compromesos”.


Pa de Tomàquet amb parmesà i romaní recepta casolana\n9 novembre, 2019 9 novembre, 2019 Receptes Saludables 0\nPà de tomàquet fet a casa\nUna recepta de pa de tomàquet casolà que et conquistarà en tots els sentits, Cruixent, esponjòs i molt gustòs. Per menjar sol o per acompanyar d’embotits, amb hummus, amb verduretes, etc.\nEn aquest cas, utilitzem farina d’espelta pels seus beneficis nutricionals però es pot fer amb el tipus de farina que preferiu. El que fa que l’espelta sigui una varietat tan interessant nutricionalment és que consta amb fins a un 75% d’hidrats de carboni i un 15% de proteïnes, essent aquestes més completes que les del blat, ja que inclou un aminoàcid essencial, la lisina. Aquests és clau per la seva contribució en l’absorció del calci i el desenvolupament de les nostres defenses.\nJuntament amb la seva escassa aportació de greixos, una major quantitat de vitamines del grup B, que afavoreixen el funcionament normal del sistema nerviós i del metabolisme, sense oblidar-nos de minerals importants pel bon rendiment del nostre organisme com el magnesi, el zinc, el ferro, el fòsfor i el calci, fan de l’espelta un cereal molt complet. A més, el seu contingut en fibra soluble i la seva facilitat per dissoldre’s en aigua fa que sigui més digerible.\n1/2 got aigua\n1/3 got llet\n1 culleradeta romaní\n1/2 got parmesà ratllat\n2 gots de farina (en aquest cas hem fet servir d’espelta)\n1/2 got de tomàquet cherrie sec esmicolat\nPrimer, barregem en un bol l’aigua, la llet, l’oli, el sucre, la sal i el llevat. Barregem la mescla amb una cullera de fusta fins que agafi consistència. Aleshores, afegim el tomàquet cherrie sec esmicolat i el romaní a trossets petits. A continuació, amassem la massa amb les mans, estirant-la i fent-ne una bola repetidament durant uns 10 min. Un cop sigui homogènia, la deixem reposar 1h amb un frap humit a sobre. Seguidament, fem panets de mida i forma que desitgem i els pintem amb una mica d’oli d’oliva amb l’ajida d’un pinzell de cuina. En aquest cas, hem optat per fer quatre panets rodons. Finalment, els cuinem al forn durant 40 min. a 160°. I així ja podem gaudir d’un gustòs pa de tomàquet 100% natural.


Convocatòria per a la selecció de 6 persones per treballar a la Brigada Jove a l'ajuntament de Maçanet de la Selva | Notícies - Ajuntament de Maçanet de la Selva\nEs convoca un concurs per a la selecció de sis persones joves del municipi d’entre 16 i 20 anys, 3 persones joves per treballar com a ajudants de la brigada municipal, 1 persona jove com a auxiliar administratiu a la biblioteca de Maçanet, 1 persona jove com a auxiliar administratiu a l’arxiu municipal i 1 persona jove com a auxiliar administratiu a Can Felló.\nLa contractació serà de regim laboral temporal, amb una jornada de 20 hores setmanals distribuïdes de dilluns a divendres i dotat de les retribucions que corresponguin de conformitat amb el pressupost municipal vigent.\nCaldrà que els candidats acreditin documentalment, dins del termini de presentació de sol·licituds, els requisits per participar-hi establerts a les bases. Entre aquesta documentació, en tot cas, haurà de constar:\no Fotocòpia del document nacional d'identitat o de la nacionalitat que es tingui.\no Fotocòpia de la titulació exigida per participar a la convocatòria.\no Acreditació del nivell B de llengua catalana. Aquest document es pot sol·licitar al centre on l’alumne hagi finalitzat els estudis.\no Autorització paterna / materna / tutor legal (només en el cas de joves menors d’edat).\nLes instàncies es poden presentar del 2 a l'11 juny.\nPer a més informació: joventut@massanetdelaselva.cat / 678 650 464


Les 7 millors coses a fer a Echo Park | Ma Volaille\nLes 7 millors coses a fer a Echo Park\nSi t’agrada, encara que sigui una mica, la cultura Boheme, els grafits, trobades amb la naturalesa i una interessant vida nocturna, segurament estimaràs visitar Echo Park, ja que molt d’això pot trobar-se en aquest peculiar barri situat a l’oest de Los Angeles.\nAquesta comunitat es troba a tocar de centre de Los Angeles, per tant la diversitat d’opcions estan a l’ordre del dia. A la zona ocorren a el mateix temps esdeveniments esportius, culturals, així com de recreació i esplai, aquí et mostrem alguns dels més resaltantes.\nVisitar Tiro Park Lake\nÉs gairebé una obligació si estàs en Tiro Park anar a veure les flors de lotus al llac, ja que tot i que encara no se sap amb certesa qui va sembrar aquesta icònica vegetació asiàtica a Los Angeles, tothom sap que són una de les principals atraccions locals.\nEn Tiro Park Lake trobes un molt relaxant recinte, ideal per apartar una mica de soroll de la ciutat i simplement gaudir de la natura. Sol, en parella, amb amics o amb tota la teva família, de qualsevol manera trobaràs la manera de passar-molt bé.\nUn dels atraients principals és veure les plantes de lotus apropiar-se de l’estany, encara que la conca és compartida amb famílies d’oques que enamoren a grans i petits amb el seu espectacle natural.\nAquest lloc és propici també per pescar, caminar i exercitar-se, el recorregut no és llarg, una milla aproximadament i, per descomptat, muntar en els pots a pedals és el més divertit que podràs fer.\nObligatòriament cal parlar sobre el festival de la flor de lotus, el qual es realitza tots els anys i que compta amb una quantitat important d’espectadors de gairebé tots els estats de país.\nAixí mateix, durant la realització de l’esdeveniment, es presenta una interessant oportunitat per conèixer molt més sobre la cultura asiàtica. Molts dels seus exponents van a Echo Park per honrar els costums i sabors de la seva terra originària.\nEnvoltat de gratacels, aquest encantador parc és a la llista llocs per visitar (sense falta) a Echo Park.\nAnar a l’Dodger Stadium\nel beisbol és un dels esports més importants als Estats Units i un dels seus temples més antics es troba a la ciutat de los Angeles, a tocar de Echo Park: el Dodger Stadium.\nla casa dels Dodgers de los Angeles està realment a prop i és freqüent veure als seus pobladors i visitants anant cap a l’estadi per gaudir d’algun joc de beisbol.\nA més de l’espectacle esportiu, aquesta experiència pot servir-te per trencar una mica la rutina i veure de prop com es viu la passió dels fanàtics.\nigualment resulta interessant veure tota la maquinària històrica i comercial que gira entorn de l’equip de les grans lligues.\nSi res d’això et ve de gust, llavors simplement po des anar a degustar un Dogder dog.\nNo és una broma! En Echo Park hi dotzenes de llargues escales i pujar-les pot resultar molt divertit.\nÉs un repte físic però amb una excel·lent recompensa: Vistes memorables de la ciutat.\nDesprés de pujar més de dos-cents esglaons en algunes escales de Tiro Park trobes vistes sorprenents de centre de Los Angeles, el rètol de Hollywood, l’observatori Griffith, entre altres llocs meravellosos.\nJa sigui per exercici o simple entreteniment, aquesta activitat pot fer-se en família i sense gastar molt més que en la hidratació.\nPrepara’t per gaudir de molt art urbà en aquest bohemi veïnat.\nPassejar per Carroll Avenue\nSituada al suburbi de Angeleno Heights aquesta avinguda és ideal per recórrer-la a peu i poder gaudir dels seus paisatges adornats per casa amb façana antiga que diverses vegades ha sortit en pel·lícules de cinema i vídeos musicals famosos com l’immortal “Thriller” de Michael Jackson.\nEn aquesta avinguda tam é hi ha art plasmat en murals i espais legalment habilitats per a aquesta finalitat.\nConèixer el desodorant de els Víkings o veure ous frescos de dinosaures i fins i tot descobrir esdeveniments històrics són algunes de les coses que pots fer a la Echo Park Time Travel Mart.\nGrans i nois troben tot el que realment es necessita per viatjar en el temps.\nper si fos poc, aquesta botiga està afiliada a una distingida organització literària que es beneficia amb les seves vendes i serveix per donar suport a nens amb algunes dificultats en l’àrea.\nTant de bo això no et resulti avorrit.Per a molts membres d’aquesta artística comunitat anar a Stories, Books and Cafè és una opció meravellosa ja que a més de mercadejar o intercanviar llibres, el local compta amb un pati posterior on serveixen bon menjar i servei de cafeteria.\nPerò això no és tot, aquí també es duen a terme diversos esdeveniments culturals, literaris i de comèdia al llarg de tot l’any.\nAixí que si ets amant de la cultura, aquest lloc definitivament és per a tu.\nAnar a un concert d’artistes nous\nSi el teu cas és que prefereixes la música, llavors en Echo and Echoplex tens l’oportunitat de veure en viu a moltes estrelles naixents amb un talent excepcional.\nAquest recinte compta amb una bona locació, té on comprar menjar i begudes per passar vetllades que no oblidaràs amb facilitat.\nLògicament moltes de les presentacions compten amb artistes locals però sens dubte val la pena, a més:\nTiro Park s’enamora\nCom has vist, Echo Park és una localitat interessant, amb diverses barreges que omplen de matisos les opcions per divertir-se i passar-la bé en qualsevol dels seus escenaris.\nTot molt a prop de el centre i els gratacels, perfecte.\nTant encant té que ha estat escollida com la llar d’alguns personatges famosos de la indústria de l’entreteniment, entre ells Sia Furler, Danny Trejo, Ellott Smith i Shia Labeouf.\nMenció a part per al distingidíssim Leonardo DiCaprio .\nDit això, visitar Echo Park és bàsicament una cosa que no pots deixar de fer quan estiguis a Los Angeles.\nSi et trobes en aquesta zona i busques un servei de transport fiable i còmode que et porti a qualsevol d’aquests llocs a un preu accessible, taxi Llatí és la millor opció.\nDescobreix que beneficis ofereix aquesta línia de taxi llegint l’article: “Servei de taxi a Echo Park, Ca. “.\nPer reservar, pots trucar a l'(323) 780-5939 o ingressar a montebellotaxi.com. Oferim servei de taxi a qualsevol hora i en qualsevol lloc de la ciutat.\nEn el següent article podràs descobrir llocs interessants per provar deliciós menjar en aquesta ciutat: “On menjar a Echo Park? Aquests són els 10 millors restaurants “.\nIntegritat Horari de la conferència


Peak performance Blaze Gris comprar i ofertes a Trekkinn\nColor: Grey Camo Print\nPeak performance - Roba home - Jaquetes\nDescripció Peak performance Blaze\nUna gran samarreta de llarg més perfecta per a les curses de nit, els detalls reflectants et mantindran visible durant tota la nit.\nVentilació de malla sota mànigues\nFaixa reflectant a la funda posterior i inferior\nElàstic a la manga\n100% polièster reciclat, 100% polièster, lliure de PFC\npes: 250 gr / unitat\nEn aquest moment, el producte Peak performance Blaze està en estoc a trekkinn. Completa el teu equipament per aquesta temporada amb una àmplia selecció de Jaquetes. Troba altres productes de muntanya de la marca Peak performance que tenim a la botiga online de muntanya. A trekkinn tenim en estoc les últimes novetats i dissenys de Roba home. Trobaràs la millor selecció de material de muntanya i els productes que més s’adapten a les teves necessitats.\nCaracterístiques Peak performance Blaze\nTecnologias Peak performance Blaze\nSostenibilitat Peak performance Blaze


Groupalia - IN2 Ingeniería de la Información\nImplantació de metodologies Àgils amb JIRA\nGroupalia és una companyia nascuda a Barcelona en el 2010, especialitzada en la venda d’Ofertes d’oci amb descomptes en Viatges, Restaurants, TV, Pizzes, Mòbils, etc. Compta amb més de 6 milions d’usuaris a Espanya i Itàlia i són més de 300 empleats.\nEn ser la seva base de negoci és essencialment tecnològica i a causa de les característiques del seu negoci, necessitaven implementar una metodologia de desenvolupament de programari i unes eines que la sustentin.\nIN2 va col·laborar amb els equips de desenvolupament de Groupalia per implantar metodologies de treball àgils, en concret SCRUM, suportades amb la implantació de l’eina JIRA de Atlassian.\nAquesta col·laboració es va basar en la realització d’un estudi inicial per a la implantació de metodologies àgils, en concret SCRUM i KANBAN.\nUna vegada obtinguda l’aprovació de l’estudi realitzat, es va planificar una formació dels diversos equips de desenvolupament conjuntament amb la implantació de l’eina JIRA de Atlassian que donés suport al seguiment i control dels projectes sobre la base de la metodologia implantada.\nParal·lelament amb aquesta implantació es van realitzar activitats d’acompanyament i suport als equips de treball que validessin les bones pràctiques i l’aprofitament, tant de les metodologies com de les eines implantades.


(S'ha redirigit des de: Llengua alemanya)\ngermanística i Theological Languages (en)\nAquest model estàndard està basat en la llengua utilitzada a la fi del segle xviii a la cancelleria de Saxònia, i després va ser molt influït pel model de la cancelleria de Viena. Pel que fa a la pronunciació, el model adoptat fou el del nord, ja que Prússia va ascendir meteòricament a partir dels segles xvii i xviii fins a una posició que la va convertir en potència hegemònica per a bona part del territori germanòfon. A partir del segle xvi, el nord d'Alemanya va començar a viure un procés de substitució lingüística, que avui en dia encara no ha conclòs del tot, per mitjà del qual el sassesch o, sigui, el baix-alemany, fou gradualment substituït per l'alemany en un procés sociolingüístic que va anar -i va- de dalt cap a baix. Els parlants de sassesch que volien avançar socialment aprenien l'alemany com una llengua estrangera, i una de les conseqüències que aquest fet va tenir és que van cenyir la pronunciació que donaven a l'alemany a la seva ortografia; de manera que el lema ideal era per a ells pronuncia així com escrius. Així doncs, podem dir que l'alemany estàndard actual està basat en el model de la cancelleria de l'antic Regne de Saxònia (que més o menys correspon a l'actual estat federat de Saxònia) després d'haver estat molt influït pel model de la cancelleria imperial situada a Viena i haver sofert importants modificacions lexicals, sintàctiques i morfològiques com a fruit dels debats teòrics duts a terme en el si de les Sprachgesellschaften o Societats de la Llengua a partir de la Pau de Westfàlia. Conseqüència de la posició cada cop més hegemònica de Prússia a partir de la Guerra dels Trenta Anys, però i sobretot, conseqüència de la seva posició hegemònicament única a partir de la fundació del Reich alemany el 1871, és l'adopció de la pronunciació de l'alemany pels habitants del nord d'Alemanya com a model ortoèpic. L'abolició de l'estat de Prússia després de la II Guerra Mundial no va afectar pas el model ortoèpic que, fins al dia d'avui, continua essent el model donat per la pronúncia del nord.\nÉs també una llengua minoritària a l'Argentina, al Brasil, al Camerun, al Canadà, a Xile, a Croàcia, a la República Txeca, Estònia, a la França, a Hongria, el Kazakhstan, Letònia, Lituània, Mèxic, Namíbia, Paraguai, Polònia, Romania, Rússia, Sèrbia, Eslovàquia, Tadjikistan, Togo, Ucraïna, a l'Uruguai i als Estats Units.\nA la major part de les regions, la gent ha abandonat els seus dialectes i parlen col·loquialment una barreja entre l'alemany estàndard i el dialecte autòcton. Açò no succeeix així a Suïssa, on l'alemany estàndard amb prou feines es parla, un fet que té clarament el seu origen en el rebuig social vers la norma alemanya que es va produir quan es van conèixer les atrocitats comeses pels alemanys durant la II Guerra Mundial i que va estar a punt de generar una nova llengua -cosa que sí que va passar, i per les mateixes raons, a Luxemburg-. A certes regions alemanyes, sobretot a algunes grans ciutats del nord, una gran part de la població només parla la llengua estàndard. A Westfàlia, el procés de substitució lingüística del baix-alemany per l'alemany està pràcticament acabat després que, en els anys 60, la generació fèrtil deixés de transmetre la llengua als seus fills, engendrant una generació que, com a màxim, ja només entén passivament el baix-alemany, i produint una fractura lingüística entre la generació dels avis i les generacions dels nets i posteriors. Grosso modo es calcula que a Westfàlia ja només parla activament el baix-alemany entre el 6 i el 8% de la població, de tipus exclusivament rural. A la resta del territori baix-alemany, el procés de substitució lingüística no està tan avançat com a Westfàlia. El territori que millor ha conservat fins al dia d'avui el baix-alemany com a llengua parlada és el territori de Frísia Oriental.\nUna altra segona línia destacable seria la marcada pel riu Main (també anomenada Línia d'Espira; alemany: Speyerer Linie), al sud de la qual la segona mutació es dona totalment (alemany superior o Oberdeutsch), i al nord només parcialment (alemany central o Mitteldeutsch, dels quals es deriva l'alemany estàndard).\nEs dona el cas curiós dels dialectes d'alemany suís. Hi ha diverses modalitats, depenent de la regió geogràfica. Per exemple el Züridütsch (alemany suís de Zuric), Bärndütsch (de Berna), Urnerdüütsch (d'Uri), Luzärnerdütsch, (de Lucerna), Baseldiitsch (de Basilea), Sanggallerdüütsch (de Sankt Gallen), Wallisertiitsch (del Valais), etc.\nMolts verbs alemanys tenen prefix separable, sovint amb funció adverbial. Quan aquests verbs es conjuguen, el prefix se separa i va al final de la frase. Per exemple: mitgehen (lit. amb anar, anar-se'n amb algú) dona Gehst du mit? (lit. "vas tu amb?", Te'n véns (amb mi, amb nosaltres)?)\nEl 1901 es va convocar una conferència internacional que va redactar la Rechtschreibung der Deutschen Sprache (Ortografia de la llengua alemanya). L'última revisió va ser-ne el 1996 on es van canviar bastants aspectes de l'ortografia alemanya i va ser molt polèmica pels lingüistes més conservadors. Aquesta reforma va ser consensuada per tots els països germanoparlants en l'anomenada Rechtschreibreform. El procés d'adaptació d'aquesta reforma va ser des del 1996 fins al 2004 on tots els escrits han d'escriure's amb la nova reforma. Aquesta reforma consisteix en:\nEn l'àmbit fonològic, l'alemany coneix l'existència de vocals breus i llargues, les quals, en l'àmbit fonètic, es poden realitzar sia com a vocals curtes, sia com a vocals duratives. La següent taula mostra les vocals excloent els diftongs (vegeu més avall):\nCom a norma, la e breu es pronuncia [ɛ] en síl·labes tòniques (incloent-hi l'accent secundari) però [ǝ] en síl·labes àtones. Cal dir que la e breu tònica representa alhora la realització fonològica d'e i ä (hätte 'que jo tinguera' i Kette 'cadena'). Generalment, les vocals breus són obertes (‘no tenses’) i les llargues són tancades (‘tenses’). L'única excepció és a la Ä llarga, que és una e oberta "[ɛː]"; en algunes varietats de l'alemany estàndard, [ɛː] i [eː] s'han fusionat en [eː], eliminant aquesta anomalia. En aquest cas, parelles com Bären ['b̥ɛ:ʁǝn] o ['b̥ε͡:ɐ̯n]/Beeren ['b̥e:ʁǝn] o ['b̥e͡:ɐ̯n] 'ossos/baies' o Ähre ['ʔɛ:ʁǝ]/Ehre ['ʔe:ʁǝ] 'espiga/honor' esdevenen homòfons).\nÍdix: טײַטש (daytsch o daytsh)\n↑ «Programs and Courses: German Studies, Department of European Studies, San Diego State University» (en anglès). Arxivat de l'original el 2019-04-11. [Consulta: 3 febrer 2019].\nFrases i exercicis de vocabulari del català a l'alemany [Enllaç no actiu]\nalgunes diferències de vocabulari de l'alemany d'Àustria i de Suïssa [Enllaç no actiu]\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Alemany&oldid=28347158»\nDarrera modificació: 2 oct 2021 a les 08:58\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 2 oct 2021 a les 08:58.


General – NOVADORS\nCategory Archives: GeneralYou are here:HomeCategory "General"\nNecessitem temps per a pensar i ens ho anem a prendre #Novadors16 Un any sabàtic\nAmics i amigues novadors. Durant dotze anys, les Jornades Novadors han sigut un punt de trobada esperat en el qual compartir vivències educatives amb tots els apassionats de l’Educació. Aquestes jornades, juntament amb les trobades d’Aulablog, marcaven també l’inici dels estius formatius per a molts docents, dies d’aprendre i de trobar idees per al curs…\n09/05/2016Leave a commentBloc Novadors, GeneralBy olmillos\nNovadors presenta nova web!\nHola a tothom! Des de l’equip de Novadors volem presentar-vos la nova web de la nostra associació. Encara estem treballant perquè acabe de prendre forma. Molt aviat anirem penjant tots els recursos que hem anat enmagatzemant al llarg de totes les jorandes que hem anat celebrant aquests darrers anys. Esperem que us agrade i que…\nGuardó de Noves Tecnologies i Educació per a Novadors\nEn un acte celebrat al Palau d’Exposicions de València, l’Associació Novadors ha rebut el Guardó de Noves Tecnologies i Educació que els socialistes valencians atorguen a diverses persones i col·lectius per a reconéixer la seua llavor en defensa de l’educació. En l’arreplegada del premi, Francesc Llorens, en representació de Novadors, ha manifestat que este guardó…\n28/10/2013Leave a commentGeneral, PremisBy Vicent Grau Martínez


La llevantada de la setmana passada va ser contundent | meteotecadecatalunya.cat - La meteoteca de Catalunya és una representació exhaustiva i detallada de la nostra meteorologia\nEl que portem de desembre –fins al moment d’escriure i publicar aquest text, i a l’espera de la forta ventada de ponent a mestral del proper dia 13- ha estat marcat, des del punt de vista de la meteorologia de Catalunya, per l’activa llevantada del dimecres 4. En efecte, una depressió sorgida a cavall del sud de la península Ibèrica i el nord d’Algèria, va pujar de latitud fins a ubicar-se a les Balears. I, de fet, quan era a les illes va impulsar una entrada clara de vents de l’est al nord-est.\nConsiderant els ingredients atmosfèrics que van capitalitzar l’episodi, podem definir-lo de llevantada contundent. Va ploure de valent, el vent va ser intens i l’onatge molt destacat. En definitiva: un temporal de llevant clàssic.\nLa pluja va ser, en línies generals, molt beneficiosa, tot i que a la ciutat de Barcelona es van produir petites inundacions. Així, alguns barris de la capital catalana van superar els 100 mm, una dada, cal dir-ho, poc habitual en un mes com el desembre, valorant que l’hivern sol ser eixut en una amplíssima porció de l’espai català. Ara bé, on va ploure més va ser a Sant Cebrià de Vilalta, al Maresme, amb 149 mm, seguits dels 143 de Sant Celoni. A més, al Montseny va regalimar aigua per tots cantons. I no podem oblidar la nevada a la Cerdanya i, sobretot, al Ripollès. Com tampoc cal obviar que, en molts sectors litorals i prelitorals, la pluja va caure hores i hores ininterrompudament.\nL’onatge va ser un altre tret remarcable de l’episodi. Sense anar més lluny, la boia situada davant del cap de Begur va mesurar una onada màxima de nou metres, i la que es troba enfront del port de Barcelona, de 6,7. No obstant això, a primera línia de costa les ones no van sobrepassar els sis metres. I pel que fa al vent, convé apuntar una ràfega de 85Km/h al port de Barcelona. En suma: una llevantada activa i notable, de l’estil de les que ens visiten algunes vegades, però ni de bon tros extraordinària.


Infojove 321 – Tarragona Jove\nVideobooks és una sèrie de càpsules de vídeo en què joves i no tan joves de Tarragona i voltants recomanen lectures per celebrar aquest Sant Jordi 2020 en confinament. Feliç Diada!\nCanvi de dates de la Mostra de Teatre Jove\nA causa de l’estat d’alarma, la Conselleria de Joventut de l’Ajuntament de Tarragona i els grups de teatre jove han acordat realitzar la 27a edició de la Mostra de Teatre Jove del 28 d’octubre al 30 de novembre al Teatre Metropol.\nAules temàtiques: formació en línia\nLes activitats del Servei Municipal de Joventut continuen aquests dies amb l’inici de les aules temàtiques. Aquests espais, que són habituals en la programació de l’Espai Jove Kesse durant l’any, han adoptat el format en línia per continuar oferint espais de formació i acció a joves entre 12 i 35 anys. Coach per aprendre a estudiar, hip-hop i cultura urbana, cinema i fotografia, japonès, teatre i dansa són les diverses activitats que s’inicien durant aquesta setmana i que s’allargaran fins al mes de juny.\nClimactives: Cases passives\nTaller que parlarà de l’eficiència energètica de les llars, quines alternatives existeixen des del consum responsable i quines eines es poden utilitzar per estalviar energia. Mitjançant una dinàmica participativa es realitzarà l’ecomaping d’un edifici per observar amb dades concretes.\nDv. 24 d’abril (19 h) / Gratuït\nEn streaming / A partir de 12 anys\nSessió de ioga i meditació amb música\nAgafa una postura còmoda i prepara’t per aquesta pràctica. Descobreix com el ioga t’aporta més serenitat, energia i tranquil·litat. Practicaràs ioga amb total seguretat i sense complicacions.\nDc. 29 d’abril (18 h) / Gratuït\nInscriu-te a la borsa de treball de l’Ajuntament\nLa borsa de treball de l’Ajuntament de Tarragona ofereix un servei d’intermediació laboral entre les persones que busquen feina i les empreses que sol·liciten personal. Tot i l’estat d’alarma, la borsa continua activa. Si ets menor de 35 anys, t’hi pots inscriure a través de l’Oficina Jove del Tarragonès enviant un correu electrònic amb el teu currículum a treball.oficinajove@tarragona.cat.


De l'altre costat - El PORTAL - Catalunya Nord Digital\n#EsborremLaFrontera, Maria Costa\nDe l'altre costat\nDiscurs contundent de la batllesa dels Banys. Riumajor 14 de març 2021\nAquí no parlem mai de frontera, ni de Catalunya-sud, encara menys d’Espanya. Quan travessem la frontera, anem “de l’altre costat”. Aquesta senzilla idea il·lustra plenament la percepció d’una entitat més alta, comuna i compartida. D’un idioma comú, amb unes variants dialectals que s’assemblen molt i que ens allunyen del normatiu pur. De l’altre costat... Ja n’hi ha prou amb aquesta frase feta per dir qui som.\nEstic mirant aquestes muntanyes, els seus senders secrets, els seus còrrecs estrets. Estic mirant, amb els ulls de la memòria i de l’amor, els petits cementiris on dormen els meus avis i besavis : a Serrallonga, a Olot, a Sant Miquel de Pera, a Prats. Poc importa de quin costat són, ja que són on han de ser : a casa seva.\nEstic mirant el nostre país, el país dels Angelets de la terra que va resistir més de quinze anys a Lluís XIV, un país de gent dura a la feina, un país de penyes i de contrabandistes, un país de guies per als exiliats i als fugitius, un país de traginers. Segles passats a caminar d’una masia a l’altra, d’una deu a l’altra, d’una ermita a l’altra. Segles de casaments, de dols, de bateigs, de vida. En comú. En família. Diem “Prats de Molló” : es pot dir més clarament la pertinència ? Prats DE Molló.\nAvui, no ens equivoquem, ni terrorisme ni immigrants (només faltaria en aquesta terra de pas), ni pandèmia. L’Estat francès ha volgut donar una penyora a l’Estat espanyol, un acte a l’encop simbòlic i inoperant tal com he tingut la oportunitat de dir-ho al prefecte mateix. Un acte de cortesia, també, entre els membres d’un club tancat d’estats-nacions que es dediquen a sobreviure costi el que costi, i que se saben condemnats a curt termini per la història. L’ordre instituït desprès de la segona guerra mundial viu la seva última dècada i molts dels estats que el componen s’hauran de redefinir. Els nostres, vull dir els nostres d’ara, no fan excepció. L’estat espanyol sempre ha pouat el pitjor de França, primer amb la pesta borbònica, desprès amb l’intent d’importar l’odiós model jacobí, gran opressor d’identitats. Espanya deu ser un dels únics miralls en el qual França encara es troba admirada, doncs admirable. Com a càrrec electe de la República francesa, com a ciutadana francesa, em dol infinitament. Com a Catalana em desespera i em revolta.\nEl 1976 vaig tenir la sort que se m’atorgués el Premi Estrasburg, de part del parlament Europeu i de la Fundació Goethe. El meu assaig en alemany s’acabava amb un «visca les nacions unides d’Europa» convençut i enlluernat. Un somni adolescent. I enganyat. Mai no hagués pensat que 45 anys desprès, tindria vergonya. Vergonya i ràbia.\nVergonya que l’estat francès, hereu de les idees de la Il·lustració, gran donador de lliçons d’humanisme i d’universalitat, faci l’orni davant del simulacre de democràcia que és l’estat espanyol amb la seva falsa transició del post-franquisme, els seus presos polítics i les seves manipulacions judicials i electorals. Vergonya que el mateix estat francès trenqui la igualtat dels ciutadans transfronterers i posi en perill l’economia circularia de les nostres valls. Vergonya que Europa no sapigui ser aquesta gran protecció supra-estatal que tant hem esperat per a donar-nos un federalisme de nacions. Ràbia davant aquestes tres pobres pedres ridícules, aquests trossos vergonyosos de formigó al mig de la nostra carretera.\nNo es tracta de terroristes, no. Tampoc d’immigrants. Els uns com els altres coneixen els camins de muntanya i passen com volen i quan volen, pels mateixos senders on passava la gent per a fugir les presons de Franco o els Alemanys. Aquí milers de gent, vells, nens, dones i homes desarmats van travessat el Riu Major a l’hivern gelat de 1939.\nLa gent que vol passar tant si com no, passa per La Muga com tots ho hem fet durant els anys negres del franquisme. Res no ha canviat. El desconeixement dels estats és el mateix al fil dels segles.\nTampoc es tracta de pandèmia. Es tracta més aviat comp sempre d’humiliar i de sotmetre. De recordar qui és l’amo. Un amo bicèfal, guardià de la doxa centralista, de la doxa de l’Europa dels estats amenaçada de totes parts pels anhels de llibertat dels pobles que la componen. Aquesta és la raó veritable del tancament de la nostra frontera.\nQue el terrorisme no s’atura suposadament a les fronteres externes d’Europa ? Que Espanya és incapaç de vigilar les seves fronteres al sud ? Que els traficants de droga poden travessar l’estat espanyol com si fos un colador foradat ?\nEs tracta merament de tornar a dibuixar simbòlicament una frontera esborrada per l’espai Schengen en clara violació de l’esperit mateix de Schengen i dels tractats europeus de lliure circulació.\nFinalment què materialitzen aquestes pobres pedres sinó 362 anys des de l’annexió i 307 anys d’impotència a l’hora de parar els peus als nostres somnis, als nostres afanys de poble, a la nostra imparable catalanitat ? El simbolisme inoperant de l’Estat francès, l’hem de llegir exactament com el que és. L’expressió simultània d’un abús de poder i d’una impotència. O més ben dit d’una doble impotència.\nEstic mirant les muntanyes, ara veig la badia de Roses, i si tanquem els ulls ben fort, sí que ens apropem de la costa llunyana d’Itaca.