seminari internacional de “cajón” i percussió. | culturaf\nPlataforma cultural i pedagògica per desenvolupar continguts cultural.\nMés d’una dècada com a punt de trobada de coneixement compartit.\nClasses magistrals, concerts, taules debat, activitats infantils, fires de Lutiers, acollides solidaries. Accions dissenyades per dinamitzar culturalment el municipi de Sant Boi de Llobregat, amb l’objectiu de:\nfomentar la proximitat i la participació cultural, provocar l’interès per la música aplicant una mirada professional. Acostar al públic en general, joves i infants en particular, l’interès pel coneixement musical i les tècniques i formes que els professionals de la música desenvolupant en el món professional.\nLa iniciativa del Seminari de Cajón i Percussió va començar a l’any 2003. Des de llavors han passat pel Seminari Internacional de Cajón i Percussió, músics de reconegut prestigi d’Orient, Amèrica i una selecció dels millors especialistes del nostre país.\nEl Seminari, durant tots aquest anys, ha assolir diferents objectius. Transformant-se com a plataforma per a poder desenvolupar projectes solidaris, donant la oportunitat a que artistes, creador/es i professors de prestigi puguin compartir coneixements amb aficionats i alumnes dins d’un marc amable i de qualitat.\nEl Seminari a tancat totes les seves edicions amb el 100% de la seva capacitat.\nEl Seminari esta adreçat a tot tipus de públic. La organització del Seminari treballa per satisfer diversos interessos:\nEls interessos del públic professional: contingut pedagògic d’alt nivell, relacions professionals, contactar amb lutiers especialitzats, aprofundir en coneixements.\nPúblic en general: oci i cultura, concerts, xerrades, apropament als artistes i les seves tècniques, fira de lutiers, col·laboració solidaria, taula debat…\nentitats públiques i privades col·laboradores:\nXarxa de les cases de la música.\nRadio Gladys Palmera.\nProjectes de col·laboració solidaria.\nEl Seminari es presenta aporta una plataforma de col·laboració cultural. Programa d’intercanvi amb la col·laboració de creadors i docents de prestigi internacional. Centres de docència musical internacional com l’escola Amadeo Roldán de Cuba, i l’escola Alejandro Garcia Caturla de la Havana han estat subjectes actius en aquestes accions solidaries.\nSERVEIS PEDAGÒGIS. Aula de Música culturaf →


Dione (titànide) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nDione (en grec: Διώνη ) era una antiga deessa grega, de l'època dels titans, esmentada per primera vegada al llibre V a la Ilíada, on és la qui té cura de les ferides de la seva filla Afrodita. En un altre escrit es diu que era una esposa de Zeus, una deessa oracular i fins i tot una oceànide. Cal no confondre-la amb la nimfa Dione i altres personatges mitològics del mateix nom.\nTetis i Gea\nOceà, Urà i Èter\nAfrodita, Dionís i Níobe\nHèstia, Dione i Afrodita, escultura del 435 aC, conservada al Museu Britànic de Londres.\nEl seu nom és la forma femenina del genitiu de la paraula Δίως (Díos,«de Zeus»). Va ser un apel·latiu emprat amb altres divinitats femenines: una nimfa filla d'Atles, i Baaltis, una filla d'Urà. Per ser Afrodita, filla seva, se l'anomenava Dionaea. Segons Károly Kerényi el seu nom tindria el mateix origen etimològic que la deessa romana Diana, que li donaria un significat de «deessa del cel diürn» .\nAplicant la lectura de Ventris i Chadwick, s'ha pogut llegir en una tauleta d'argila, la paraula escrita en sistema lineal B Di-u-ja, que podria correspondre a Dione, entesa com a una parella de Zeus.\nEn època d'Estrabó, Dione era venerada en un bosc sagrat que hi havia a prop de Leprèion a la costa oest del Peloponès. Era també venerada com a consort als temples de Zeus, en especial a l'oracle de Dodona, ja que potser fos la consort original segons les arrels indoeuropees d'aquest déu. Heròdot va escriure que aquest era l'oracle més antic de tota Grècia i va narrar dues llegendes que explicaven la seva creació. La primera li havien contat uns sacerdots de la Tebes egípcia: li van dir que dues sacerdotesses havien sigut segrestades pels pirates fenicis, una l'havien venut a Líbia i l'altra a Dodona, i en aquests llocs van continuar fent els ritus que acostumaven a fer i les seves profecies. L'altra història li havien contat les sacerdotesses de Dodona, que asseguraven que dos coloms negres havien volat cap a Líbia i Dodona on van impulsar que es construís un oracle dedicat a Zeus.Heròdot i Homer consideraven a Zeus la principal deïtat del lloc, però alguns acadèmics han proposat que en els temps més antics el culte podia haver estat centrat en la Deessa de la Terra, potser la primitiva Dione.\nEn l'escultura del fris del gran altar de Pèrgam, construït al segle ii, Dione és una de les figures del cantó oest del fris de la paret nord i el seu nom està inscrita a sota, les figures que l'envolten són Afrodita i altres déus olímpics. Aquest lloc és el que li correspon com a primogènita d'Urà i Gaia (segons la llegenda Homèrica), però que entra en contradicció amb la teoria proposada per Erika Simon que diu que aquest altar seguia l'organització d'Hesíode. La possible identificació d'una figura a la banda est del frontó del Partenó també la situaria com a filla d'Urà i Gaia.\nLes diferents versions literàries són tan diferents que no fan possible una mitologia coherent.\nAl llibre V de la Ilíada, durant el darrer any de la guerra de Troia, la deessa de l'amor Afrodita va provar de salvar el seu fill Enees de la ira de l'heroi grec Diomedes igual com havia fet abans amb Paris protegint-lo en el seu combat contra Menelau al llibre III. Diomedes, enrabiat per la frustració, va tirar la seva llança contra Afrodita i se la va ferir a la mà. Escortada per Iris van anar fins on estava Ares, li van demanar els cavalls i van marxar cap a l'Olimp. Dione li va curar la ferida i la va consolar fent-li veure que els mortals tenien més a perdre, ja que arriscaven les seves vides lluitant contra els déus, i li va dir que no era la primera en una situació així, posant-li com a exemple altres ocasions en què els déus havien estat ferits pels mortals o altres éssers: Ares pels Aloïdes, Hera i Hades per Hèracles. Diomedes, després d'haver ferit a Afrodita es va haver d'enfrontar amb Apol·lo i Ares, però se'n va sortir i va viure fins a una edat avançada; però la seva esposa Aegialia, el va rebutjar, va tenir altres homes com a parella i no li va permetre tornar a Argos en acabar la guerra. Zeus també va a parlar amb Afrodita, a la qual anomena filla.\nDione no és esmentada per Hesíode quan parla sobre les titànides, però està present en la "Teogonia" com a una de les oceànides, les filles d'Oceà i de Tetis.\nA la "Biblioteca" del Pseudo-Apol·lodor Dione és considerada una de les titànides, filla de Gaia i Urà. Segons aquest text, Dione va ser una de les relacions adúlteres que va tenir Zeus i de la seva unió va néixer Afrodita.\nEn la genealogia que va escriure Higí en el segle i aC, sobre la base d'uns textos antics actualment perduts, es diu que Dione era filla de Gaia i Eter, però es creu que això podria ser un error de tipogràfic o de transcripció.\nHesiqui i Píndar\nEl gramàtic del segle v, Hesiqui d'Alexandria va definir Dione com la mare de Bacchus. De forma independent, Píndar, va coincidir en aquest aspecte.\n↑ Smith, 1873, p. 224.\n↑ 3,0 3,1 Hesíode "Teogonia", 353\n↑ Greek Myth Index\n↑ Harry Thurston Peck. 1898, Harpers Dictionary of Classical Antiquities", Dione Arxivat 2014-12-19 a Wayback Machine.\n↑ Kerény, 1974, p. 68-69.\n↑ Ventris i Chadwick, 1973, p. 463.\n↑ Budin, 2004, p. 235-236.\n↑ Estrabó "Geografia", VIII\n↑ Estrabó "Geografia", VII\n↑ Thompson, 1982, p. 155–219.\n↑ Heròdot "Històries" II, 54–57\n↑ Homer, "Ilíada", XVI; "Odissea", XIV, XIX\n↑ Gommers, 2001, p. 53.\n↑ Simon, 1986, p. 411-413.\n↑ Carpenter, 1962, p. 265-268.\n↑ Pseudo-Apol·lodor, "Biblioteca", llibre I, capítol I.3\n↑ Pseudo-Apol·lodor, "Biblioteca", llibre I, capítol III\n↑ Higí, FabulaePrefaci\n↑ Atsma, Aaron J. Theoi Project: Dione\n↑ Hesiqui, Lexicon, entrada:«Bákkhou Diṓnēs»\n↑ Píndar "Oda pítica" 3. 177\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Dione\nBudin, Stephanie Lynn. "The Ancient Greeks. New Perspectives. Understanding Ancient Civilizations". ABC-CLIO, 2004. ISBN 1576078140.\nCarpenter, Rhys «On Restoring the East Pediment of the Parthenon». American Journal of Archaeology, 66, 3, 1962. DOI: 10.2307/501452.\nGommers, Peter H. "Europe, What's in a Name". Leuven University Press, 2001.\nKerény, K. The Gods of the Greeks. Thames and Hudson, 1974. ISBN 0-500-27048-1.\nWillcock, Malcolm M. "A companion to the Iliad : based on the translation by Richard Lattimore". Chicago: University of Chicago Press, 1976. ISBN 0-226-89855-5.\nSimon, Erika. "Lexicon Iconographicum Mythologiae Classicae" (LIMC), volum III, 1986.\nSmith, William. "A New Classical Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology". Londres: John Murray, 1853.\nThompson, Dorothy B. «Studies in Athenian Architecture, Sculpture and Topography: A Dove for Dione». Hesperia Supplements, 20, 1982.\nVentris, Michael; Chadwick, John. "Documents in Mycenaean Greek", document nº172 de Pilos, 1973.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Dione_(titànide)&oldid=27583331»


Google i Verizon trauran el seu propi ordinador pla\nGoogle és una empresa que no descarta cap nova àrea on entrar i prova d'això és l'acord al que ha arribat amb la telefònica Verizon per treure al mercat un ordinador pla que planti cara a l'iPad d'Apple, l'última joia de l'empresa de Jobs.\nSegons The Wall Street Journal, Google s'ha aliat amb l'operadora telefònica d'EUA amb major nombre d'usuaris, Verizon, per competir amb l'iPad d'Apple. Així ho ha afirmat el conseller delegat de Verizon, Lowell McAdam al web del diari.\n"Treballem per crear junts tabletas. Estem analitzant tot el que Google té en els seus arxius per crear un ordinador d'aquest tipus", ha dit McAdam.\nAmb aquesta aliança s'intenta frenar l'expansió d'Apple, que cada vegada controla més el mercat electrònic amb els seus reproductors de música i els seus telèfons multifunció, com l'iPad, que ofereix una ran varietat d'opcions i del que es van arribar a vendre més d'un milió d'unitats en menys d'un mes.


Figueres implanta la cita prèvia electrònica a l'Oficina d'Atenció al Ciutadà del Firal - Empordà\nFigueres implanta la cita prèvia electrònica a l'Oficina d'Atenció al Ciutadà del Firal\nEl Govern també preveu utilitzar aquest sitema per agilitzar les trobades amb regidors i tècnics\nEMPORDA.INFO 15.06.2016 | 12:47\nEl Govern ha presentat la nova imatge de l´OMAC. EMPORDA.INFO\nCoincidint amb el desè aniversari de l'obertura de l'Oficina Municipal d'Atenció al Ciutadà (OMAC), l'equip de Govern de Figueres posa en marxa, a partir d'aquest dijous, la possibilitat de demanar cita prèvia electrònica a través del web municipal per a fer qualsevol de les gestions habituals que ara es fan a l'edifici del Firal.\nAquest nou sistema "agilitzarà els tràmits i estalviarà temps als ciutadans", segons han explicat l'alcaldessa Marta Felip i la regidora Dolors Pujol. Aquest servei és el resultat "del procés de modernització electrònica" de l'Ajuntament, però les responsables municipals consideren que "encara queda molt camí per recórrer" en àmbits com el de l'atenció telefònica.\nPer al futur immediat hi ha previst posar en marxa el sistema de cita prèvia electrònica amb regidors i tècnics.\nL'OMAC rep una mitjana diària de 235 visites i consultes, molt per sobre de les 136 que va registrar ara fa deu anys, quan es va obrir al públic per primer cop.


Seward - Hiroshima Seward - Hiroshima\nPosted: Gener 11, 2017 Tags: Comments: 0\nMÚSICA – ESP / VENEZUELA / ARG – 75’ aprox. – text\nSeward és un col·lectiu d’acció sonora, cançó lliure i performance en perpetu moviment cap a endavant. Uncut Magazine diu que Seward toquen “combustible avant-folk anarchy”, Kristian Davis-Downs confessa que “no havia vist gens tan impactant com un concert de Seward en 15 anys com a Director d’Operacions al capdavant de Beggars Group [XL-Matador-4AD-Rough Trade]”. En Mondosonoro els descriuen en directe com a “genials, efervescents, potentíssims i chalados, inclassificables i contagiosos, màgics, únics, encantadors… Sempre es queda un amb ganes de més”. Rockdelux ressenya el seu últim disc com “un apassionant viatge emocional i espiritual al voltant de les músiques populars”.\nPercussions tradicionals i bateries experimentals, un banjo amb distorsió i efectes, una veu amb moltes personalitats, guitarres elèctriques, extractes manipulats de discursos, converses i pel·lícules, artefactes sonors, enregistraments de camp, un contrabaix i, en ocasions, fins a una secció de vents lliures… En set anys de trajectòria, Seward han reafirmat el seu segell únic i les seves dinàmiques sempre canviants editant quatre discos de la seva particular col·lecció HOME, signant amb Foehn Records a Espanya i amb Naim Records a Europa i tocant en escenaris molt diferents, com Paradiso Amsterdam, La Pedrera, Knust Hamburg, Palau de la Música, Auditori, Escorxador; així com en festivals com Viu Llatí a Mèxic, Pohoda a Eslovàquia, The Great Escapi en UK, Sziget a Hongria o Cruilla, BAM o PS a Espanya.\n“There is life in Seward’s music, a humanity that most bands find near-impossible to weave into their music”\nJoe Sparrow, A New Band A Day\n«Una amiga psicòloga diu que els músics solament toquem per ego, però jo toco pels altres», perjura Galant. «La música és un ben comú: serveix per generar un moment de reflexió, conèixer-te a tu mateix, créixer, aprendre… És un camí molt lent que la indústria musical ha accelerat tant que ho ha despersonalitzat. Per això cal recuperar aquesta idea de fa més de cent anys, quan el músic era un membre més de la societat». La música de Seward neix d’una discussió musical constant, ja que els seus integrants es van conèixer en sessions d’improvisació a la sala Jamboree. Però surt més a compte indagar en les seves intencions creatives que en els ingredients que la componen. «Ens agrada jugar amb les dinàmiques de la música clàssica perquè abasten una major amplitud que el pop i així, per pura qüestió matemàtica, t’exposes a més emocions», calcula Galant. Es diu que la seva proposta és exigent i fins a aclaparant. Ells ho veuen a l’inrevés: «Són les barreres culturals imposades per la tradició les que impedeixen connectar amb músiques més inusuals». Fins i tot apunten a una homogeneïtzació invisible: «Tots llegim els mateixos llibres, veiem les mateixes sèries de televisió, mengem el mateix menjar, vivim les mateixes experiències i per això acabem fent tots la mateixa música». Seward no volen ser virtuosos instrumentistes hermètics, però creuen que la predisposició de l’espectador a experimentar alguna cosa únic en un concert «també és molt important». Per això, Galant gairebé prefereix «que la gent es vagi del concert, que em tirin una cadira, que ballin, riguin o plorin» al fet que no sentin gens. «Els músics hem de saber explicar que som el mitjà, no el focus que provoca aquestes experiències. Tots els que estem a la sala formem part del que ocorri aquí», diu. I maleeix aquesta «distància cada vegada major respecte al públic que ha convertit a l’artista en una espècie de déu que està aquí a dalt».«Un concert és una experiència física, però seguim vivint la música en un format que ja té 60 o 70 anys i que ja no ens transmet el mateix», lamenta. «Estem tan acostumats a això que s’ha degradat el valor de l’experiència», afegeix Schvarzman. A mitjan 2017, Seward publicaran el seu cinquè àlbum, WE PREFER TO, gravat íntegrament en Denton, Texas, i produït per Scott Solter (St. Vincent, Mountain Goats, Dirty Projectors…) i Matt Pence (Midlake, John Grant…). Un treball sense precedents que s’anuncia impredictible, arrollador, íntim… Adjectius comuns a Seward des del primer dia que es van pujar junts a un escenari.\nNando Cruz a El Periódico\nVeu, banjo i guitarres: Adriano Galante\nBateria, sintetitzadors i percussió: Juan R. Berbín\nGuitarra, electrònica i artefactes sonors: Pablo Schvzarman\n[ecs-list-events cat=’Seward’ venue=’true’ ]


Comencem les classes i per a tots s’inicia un procés engrescador: aprofundir en el coneixement d’una llengua viva, rica i vibrant! Cadascú amb el seu nivell, cadascú amb els seus motius, però tots tenim ganes de millorar la competència lingüística per poder fer vida plenament en català.\nJa sabeu que les llengües obren portes i ments! Benvinguts a l’obertura! Que entri aire nou i aprenguem moltíssim tots junts, els uns dels altres. Segur que el viatge val la pena!\nPer als que enyoreu les vacances i l’estiu, us regalo una cançó de Txarango alegre i bonica: “Una lluna a l’aigua”. Espero que en gaudiu molt. Escolteu-la bé i balleu-la encara millor!\nPer als que us perdeu, aquí en teniu la lletra completa:\nComencem les classes i per a tots s’inicia un procés engrescador. Cadascú amb el seu nivell, cadascú amb els seus motius, però tots amb ganes de millorar la competència lingüística per poder fer vida plenament en català.\nEstem entrant a la recta final dels cursos d’enguany i una bona manera de repassar els continguts que hem donat és fer unes proves seguint els models que ens dona la Direcció General de Política Lingüística i el CPNL. Així farem petits “assajos” del que realment ens trobarem el dia de l’examen final!\nAquí teniu les proves de tots els nivells. Aneu descarregant les del vostre i imprimiu-les per a fer-les a classe!\nLa setmana que ve entrarem de ple en el tema de l’ús dels signes de puntuació. Us demano que us descarregueu el document que teniu a continuació i el porteu imprès per al dilluns. Ens espera una setmana apassionant!\nUn cop s’han acabat els cursos tots tenim el cap en les vacances per poder desconnectar de la nostra rutina diària. Hem compartit moltes hores de classe i moltes experiències (aprenentatges, anècdotes, recomanacions…). Espero que hagi estat per a vosaltres tan enriquidor com per a mi.\nAprofiteu l’estiu per a llegir, descansar i gaudir de la gent que estimeu a fons! Poseu els peus dins l’aigua gelada d’un riu, tasteu aliments que mai hàgiu menjat, gaudiu de les postes de sol, balleu la cançó de l’estiu… Feu tot allò que us faci sentir ben vius!\nModel d’examen de l’E3\nAquí teniu un model de prova que serà molt semblant a la que fareu a final de curs. Imprimiu-la i porteu-la a classe. La farem com un esfalfament, com un assaig general per a preparar-nos millor. Ànims, que això ja està fet!\nProva model E3\nModel d’examen del B3\nUs deixo penjat en aquesta entrada un model de com serà la prova final que farem al juny. Imprimiu-la i porteu-la a classe. La farem entre tots i aclarirem els dubtes!\nProva model B3\nAvui al Curs complementari de reforç de gramàtica tractarem el tema de l’ús de les majúscules i les minúscules. Us vull deixar aquí un enllaç a un document elaborat fa anys per l’Institut d’Estudis Catalans que és molt pràctic davant de qualsevol dubte que se us plantegi sobre aquest aspecte. És un resum dens que conté la majoria de dubtes habituals. Resulta molt pràctic tenir-lo a mà!\nModel examen Intermedi\nAi, quins nervis! Ja tenim les proves aquí!\nNo patiu tant que esteu ben preparats per a superar-les amb èxit. De moment, perquè aneu fent boca, us en deixo una mostra perquè la puguem treballar a classe. Imprimiu-la i porteu-la dimecres.\nA triomfar, valents i valentes!\nModel d’examen Suficiència\nNois i noies, recta final!\nTal com hem quedat a classe, us deixo penjat en aquesta entrada el model d’examen que us pot servir per a fer-vos una idea de la prova final que farem els dies 1 i 6 de juny. Baixeu-lo i imprimiu-lo per a fer-lo a classe entre tots. Recordeu que per deures heu de fer només la comprensió lectora.\nClasse Pública: Apadrina una paraula\nAhir dimecre s dia 2o d’abril vam dur a terme la 4a edició de la Classe Pública d’Esparreguera. Com sabeu, enguany, la dedicàvem a la genuïnitat de la llengua.\nMitjançant diverses activitats, vam autodiagnosticar-nos per a adonar-nos de fins a quin punt el nostre ús quotidià del català està interferit pel castellà. L’exercici pretenia fer-nos conscients de les nostres mancances i les nostres renúncies lingüístiques. A més, vam analitzar diverses paraules que diem sovint per veure si eren correctes en la nostra llengua. Finalment, vam proposar apadrinar una paraula dins de les proposades en una llista. Es tractava de mots molt habituals, però que cada cop sentim menys al carrer. El propòsit que plantejàvem als assistents era el de recuperar un patrimoni entre tots i que cadascú es fes responsable de “tenir cura” d’una paraula perquè esdevingui un mot viu.\nUs pengem aquí els materials que hi vam repartir i les solucions de les activitats.\nUs recomenem que hi feu un cop d’ull. Mentrestant, nosaltres començarem a preparar la propera edició de la Classe Pública!\nMaterials_1_classe pública 2016\nMaterials_1_classe pública 2016_CORRECCIÓ\nCurs complementari: pronoms febles\nUs deixo penjades en aquesta entrada les solucions als exercicis que us he donat avui per a repassar els pronoms febles. Feu els deures i comproveu com els heu fet!\nPR FEBLES PÀG 99\nPR FEBLES PÀG. 97\nPR FEBLES PÀG. 98\nPR FEBLES PÀG 100\nPR FEBLES PÀG 103\nPR FEBLES PÀG 104\nCurs complementari: la puntuació\nUs penjo en aquesta entrada un resum de l’ús dels signes de puntuació extret del web de la UOC. Hi podeu consultar tots els dubtes que tingueu perquè és força complet.\nA classe, però, treballarem casos concrets dels errors més habituals en puntuació a partir de fotocòpies. Fins dimecres!\nSIGNES DE PUNTUACIÓ C (resum UOC)\nRepàs del B3\nNomés queda un grup per examinar! Els alumnes del B3 encara teniu uns dies per a repassar abans de l’examen. Per tal que us feu una idea de com serà la prova final, us deixo penjat el model de la prova que podeu trobar a la pàgina web del Consorci per a la Normalització Lingüística. Imprimiu-lo a casa i porteu-lo el dilluns dia 8 a classe. Porteu fet l’exercici 11 (escriure una nota). La resta de la prova, la farem entre tots i la comentarem.\nProva model B3 CPNL\nPer al dimecres 10 de juny, he preparat una classe de conversa que ens servirà de repàs de tots els temes que hem treballat durant el curs. Aquesta classe, la farem en una terrassa d’un restaurant i parlarem amb alumnes catalanoparlants del nivell de Suficiència. Serà un intercanvi molt divertit!\nSom a la recta final! Som-hi!\nS’acosten dies de fer exercicis per a refrescar conceptes que hem treballat durant el curs i que ara mateix no recordem (han passat molts mesos!). A l’aula ja anirem fent pràctiques per a repassar-ho tot, però us vull deixar penjats al blog uns models d’examen perquè vegeu “de quin mal heu de morir”. Són proves que segueixen el mateix patró de les que fareu al juny. Obriu-les i imprimiu-les per a fer-les en dues hores, que és el temps de què disposareu el dia de la prova real. A l’aula les corregirem i n’aclarirem els dubtes. Recta final!!\nProva E3 CPNL WEB\nModel de prova I3 CPNL web (cursos iniciats a partir de 2013)\nModel de prova S3 CPNL web (cursos iniciats a partir de 2013)\nAvui hem commemorat a la classe de l’Intermedi el Dia Mundial de la Poesia. Els alumnes han portat a classe un poema en català que havien d’escollir prèviament per tal de llegir-lo a classe davant dels companys. Això comportava una feina prèvia de recerca que a molts els ha fet descobrir poetes i poemes catalans.\nLlegir bé un poema és una tasca difícil i per això, justament, la vam escollir de cara a fixar-nos en la lectura en veu alta (pronunciació rigorosa, entonació…). Cal reconèixer la bona feina feta per tots.\nHa estat una classe diferent i tots hem gaudit d’una estona molt agradable. La notícia, però, és que hem descobert que entre els companys del curs hi ha dues poetesses!! L’Edita Collantes i la Gina Méndez escriuen poesies i ja s’atreveixen a fer-ho en català, malgrat que no és la primera llengua de cap de les dues. Les animem a seguir aquest camí i que ben aviat comparteixin alguna nova composició amb nosaltres.\nAls darrers minuts de la classe hem tingut una estona per parlar dels nostres hàbits de lectura i hem desmentit entre tots el tòpic que la poesia és “difícil”. En definitiva, una bona estona amb un caliu especial!\nBases dels XVII Jocs Florals d’Esparreguera\nAquí teniu les bases dels XVII Jocs Florals d’Esparreguera 2015: Bases dels XVII Jocs Florals d’Esparreguera 2015. Com que en el grup de l’Intermedi hem descobert unes poetesses (l’Edita i la Gina), us pengem aquí les bases del certamen (que teniu al suro de l’aula de Can Pasqual des de fa setmanes) i us animem a participar-hi.\nEndavant, escriviu una narració breu o un poema! Encara teniu una setmana de temps!\nEls organitzadors del Dictat Català d’Esparreguera ja hem convocat per al dimarts 21 d’abril de 2015, a les 7 de la tarda, la novena edició d’aquesta activitat lúdica que proposem a la població com un concurs per a esbrinar qui és ca paç d’escriure un text amb les mínimes errades ortogràfiques possibles.\nL’acte s’emmarca en l’Any Muntaner i alhora en la 5a. Setmana de la Llengua Catalana a Esparreguera, per la qual cosa el text que es dictarà pertany a un fragment actualitzat de la Crònica de Ramon Muntaner, del qual es commemora el 750è. aniversari del naixement. Es tornarà a dur a terme a la sala d’actes de la Biblioteca Municipal L’Ateneu, a la plaça d’Antoni Nin i Escudé.\nLa novetat principal d’enguany és la incorporació d’una categoria jove 16-18 anys (alumnes de Batxillerat), que tindrà un premi especial, i la renovació de la imatge gràfica, que ha anat a càrrec del jove dissenyador Joan Pérez, de l’empresa esparreguerina Espai Blanc Disseny.\nEl guanyador s’emporta un viatge a l’Alguer (Sardenya) de cap de setmana per a dues persones i també hi ha 20 premis més que consisteixen en subscripcions anuals gratuïtes a revistes de l’APPEC (Associació de Publicacions Periòdiques en Català) i a la revista local 777 Comunica. La categoria Jove tindrà de premi una tauleta gràfica iPad (Apple). A més a més, l’alumne dels cursos de català per a adults del Servei Local de Català d’Esparreguera que tingui menys errades també rep un premi: un exemplar del Diccionari de la Llengua Catalana de l’Institut d’Estudis Catalans.\nEl 9è. Dictat Català d’Esparreguera està organitzat per la Regidoria de Política Lingüística, el Servei Local de Català d’Esparreguera, del Consorci per a la Normalització Lingüística, i de la Plataforma per la Llengua. Compta, a més, amb la col·laboració de Ràdio Esparreguera i de l’agència de viatges Terres Llunyanes.\nEscrit des de l’absència\nAl Servei Local d’Esparreguera estem de dol. Ha mort la Paqui Ponce, alumna del nivell Intermedi d’enguany. Feia temps que l’afectava un càncer. Malgrat això, va decidir apuntar-se al curs de català per a millorar el seu nivell de llengua, ja que no l’havia pogut aprendre a l’escola.\nCulta i gran lectora com era, sempre es mostrava oberta, alegre i vital. Nosaltres li volem fer un petit homenatge amb paraules del seu poeta més estimat: Miquel Martí i Pol.\n“Parlem de tu”\nGràcies per encomanar-nos el teu amor per la vida. Et trobarem a faltar!\nNou enllaç d’exercicis en línia\nAvui he afegit al blog un nou enllaç que pot ser molt útil per a aquells que vulgueu aprofundir en la pràctica d’exercicis d’ortografia i morfologia. Es tracta del web enxaneta.info. Jo l’he conegut arran del comentari que em va fer l’Amèlia, una bona alumna del nivell de Suficiència. Gràcies per compartir la teva descoberta, Amèlia!\nEl teniu a l’apartat 2 dels enllaços. a veure si us engresqueu i hi entreu!\nEncara que ja fa mesos que es va acabar el curs de l’Elemental, avui he rebut les fotos que va fer una companya del curs i les he volgut compartir amb vosaltres perquè les tingueu. Fixeu-vos en la cara de felicitat de tothom! Ja ho sabeu: a l’estiu tota cuca viu!\nL’arxivera municipal ens mostra una altra Esparreguera\nEl dijous 16 d’octubre els alumnes del nivell de Suficiència d’Esparreguera van tenir una classe ben especial: van poder comptar amb l’arxivera municipal, Rosa Maria Codina, que va donar tot tipus de detalls sobre edificis emblemàtics i fets històrics importants de la vila, especialment els vinculats al Tricentenari ja que Esparreguera va ser vila cremada en la Guerra de Successió. L’activitat pretenia diversos objectius: conèixer l’entorn immediat, promoure el coneixement de la història de la vila i proporcionar un motiu per a escriure una notícia a partir d’aquesta experiència.\nDesprés de treballar aquest tipus de document a l’aula, els alumnes han hagut d’elaborar textos periodístics per explicar tota la informació que van rebre. D’entre tots els escrits, en farem una tria i en publicarem el resultat.\nDe moment, mireu-vos les fotos de la sortida.\nUna mica d’imaginació…\nAquest any, als nivells Intermedi i de Suficiència utilitzem com a material d’aula uns dossiers que són purament gramaticals i no ens donen cap context versemblant per poder aplicar els coneixements textuals que anirem adquirint al llarg del curs 2014-2015. Per compensar-ho, he elaborat un document per a cadascun d’aquests dos nivells que explica la programació de tasques tal com l’he pensada. Es tracta d’un fil argumental que vol donar sentit a l’aprenentatge de diversos tipus de text en situacions comunicatives concretes, bo i utilitzant diferents estratègies que entre tots desenvoluparem. Espero que us agradi la proposta!\nCom que és un document en constant evolució, vosaltres també m’ajudareu a fer-lo créixer!\nSi obriu el document i podreu consultar què farem cada mes.\n2014-2015 TASQUES INTERMEDI_ENS TRASLLADEM\n2014-2015 TASQUES DEL NIVELL DE SUFICIÈNCIA_EN PAOLO\nVoleu jugar amb la llengua?\nEl diari Ara ha publicat en la seva versió digital un enllaç on podeu completar una petita enquesta de 20 preguntes que identificarà d’on sou i com parleu, segons les respostes que aneu donant. Es tracta d’un petit exercici molt ràpid de fer i molt curiós a la vegada.\nL’encarregada de tirar endavant aquesta experiència, Maria Rodríguez Mariné, justifica així aquest experiment:\n“La diversió de la diversitat\nNo sabem si ho fa la calor o la fresqueta de les terrassetes, però l’estiu sempre convida a jugar més amb la llengua. Potser senzillament és que la nostra s’hi presta més que les altres. O això és el que ens pensem –l’any passat el ‘New York Times’ va fer una cosa semblant amb l’anglès americà amb un èxit aclaparador–. Sigui com vulgui, enguany ens ha vingut de gust jugar amb els lectors a endevinar d’on sou a partir de com parleu.\nPer fer-ho, ha sigut vital l’ajuda del ‘Petit atles lingüístic del domini català’, un dels resultats de la tasca ingent del nostre incansable dialectòleg Joan Veny. Ell mateix va ser un dels enquestadors del projecte que van iniciar als anys 50 Antoni Maria Badia i Margarit i Germà Colón, amb el qual es van recollir milers de dades: es van fer 2.453 preguntes a informants de 190 poblacions de tot el domini lingüístic. Des de la Secció Filològica de l’IEC, sota la direcció del mateix Veny i de Lídia Pons, encara avui es treballa per processar i divulgar totes aquestes dades (de moment, han vist la llum quatre dels nou volums previstos del ‘Petit…’). Aquest joc vol ser una manera de contribuir-hi, per bé que –i no passa res per reconèixer-ho– lluny de la perfecció i el rigor científic d’aquesta obra de referència.\nParlant clar, encertar-la de ple és difícil, ja ho sabem. En llengua, i especialment en dialectologia, res és inamovible. D’una banda, els mitjans de massa i les noves tecnologies fan avançar l’estàndard en detriment dels parlars locals i, de l’altra, les barreges de població potencien un mestissatge que difumina les fronteres dialectals. Ara bé, si passeu una bona estona i, de passada, us ajudem a enriquir les vostres tertúlies estiuenques, ja ens podem donar per satisfets.”\nJo ja he respost el test i em diu que sóc d’una d’aquestes comarques: el Bages, el Barcelonès i la Segarra. No m’ha pas encertat l’origen, però s’hi ha acostat molt! Aquesta és, de totes totes, una iniciativa engrescadora i divertida. Contesteu el qüestionari i comproveu si us encerta l’origen!\nUs en dono l’enllaç: Enquesta interactiva del diara Ara\nUn cançoner “elemental”\nDes de fa tres anys, al nivell Elemental fem una activitat que ens dóna molta alegria i molta feina! Es tracta que cada alumne ha de triar una cançó en català de qualsevol època i de qualsevol gènere. L’ha de triar en funció del que prefereixi: perquè li porta records, pel que diu la lletra, per la melodia… Aquesta tria té un objectiu molt clar: fer que l’alumnat s’escarrassi a buscar per Internet cançons en català, que conegui els cantants i els grups de casa nostra i que s’acostumi a escoltar música en aquesta llengua. A més, conté una doble utilitat: a classe, davant dels companys, s’ha de fer una exposició d’uns 3 o 4 minuts explicant qui canta la cançó per tal de contextualitzar-la i per què s’ha triat. Tot seguit, el grup classe ha de fer un exercici de comprensió oral: emplenar els buits que la professora ha deixat en la lletra de la cançó tot escoltant-la. Finalment, després d’haver-la sentit un parell o tres de cops, cantem tots junts la composició.\nAquest exercici és un èxit i per això, any rere any, el recuperem. Els alumnes mantenen el secret de cara als companys fins al mateix dia de l’exposició a classe i això ens aporta una emoció extra. Com que tenim un blog, he pensat que seria molt bona idea incorporar la tria dels alumnes d’enguany perquè tothom pugui apreciar-ne els gustos. Una selecció musical ben variada per a gent de totes les edats.\n“Els vaixells d’Stjenkar Rasi”:http://www.youtube.com/watch?v=dd_Iki0NalA\nAndreu Rifé, “Fil de llum”: http://www.youtube.com/watch?v=r0dbHDUjgIA\nAntònia Font, “Calgary 88”: http://www.youtube.com/watch?v=VvpBmcgZv0Qhttp://\nAspencat, “L’últim segon”: http://www.youtube.com/watch?v=QCYaW8hs-7U\nDàmaris Gelabert, “Bon dia”: http://www.youtube.com/watch?v=k5x58tG4ElA\nEls catarres, “Vull estar amb tu”: http://www.youtube.com/watch?v=y0bx_PVZA8Y\nEmili Guanyavents, “Els segadors”: http://www.youtube.com/watch?v=pG9lnsqNHck\nGerard Quintana i Jordi Batiste “Escolta-ho en el vent”: http://www.youtube.com/watch?v=cHnzee164JM\nJosep Thió, “Quan somrius”: http://www.youtube.com/watch?v=KTPGNQcc03I\nLuz Casal, “Si pogués”: http://www.youtube.com/watch?v=fdjiEHN1MnE\nPastora, “Una altra galàxia”: http://www.youtube.com/watch?v=7gGV6FSrvRo\nSau, “Boig per tu”: https://www.youtube.com/watch?v=VDsUraOhB9U\nSergio Dalma i l’Escolania de Montserrat, “Em dónes força”: http://www.youtube.com/watch?v=c64MSvRRHnc\nSerrat, “Ara que tinc vint anys”: http://www.youtube.com/watch?v=7ikQ_t4JWko\nSerrat, “Paraules d’amor”: http://www.youtube.com/watch?v=iwwcT8QuXJQ\nSílvia Pérez Cruz, “Vestida de nit”: http://www.youtube.com/watch?v=a2nvgI5jBOU\nSopa de cabra, “L’Empordà”: http://www.youtube.com/watch?v=dCIYECUOLU4ttp://\nTeràpia de Shock, “Sense tu”: http://www.youtube.com/watch?v=x_Zd3KoEtRkhttp://\nTxarango, “Vola”: http://www.youtube.com/watch?v=u10mICSp0kc\nS’han acabat els cursos i ja tots estem pensant en les vacances d’estiu… Us recomano que desconnecteu i que aprofiteu el temps per a llegir una bona novel·la sota una ombra!!\nUs penjo algunes fotos que es van fer a l’aula! Encara estic esperant que alguns alumnes m’enviïn les dels seus grups!!\nUna braçada a tots!\nAvui, dimecres 30 d’abril de 2014, a les 7 de la tarda, a la Biblioteca Municipal L’Ateneu d’Esparreguera, es farà el lliurament de premis del 8è Dictat Català i tot seguit, la Classe pública de la dièresi. Com que durant la sessió es donaran exercicis que segurament no tindrem temps de resoldre, us en donem la correcció en aquesta entrada.\nClasse Pública de la Dièresi_Correcció\nEsperem que tots gaudiu de la classe i que hi participeu activament!\nEl vídeo “El català, llengua per a tothom”, elaborat per la Direcció General de Política Lingüística, ja s’ha traduït a 18 llengües. Elaborat en el marc de la celebració dels 30 anys de normalització lingüística, mostra l’evolució positiva del català al llarg dels anys. Es tracta d’un vídeo que conté moltes dades estadístiques del coneixement del català en el domini lingüístic i en relació a moltes llengües europees.\nInicialment el vídeo només estava disponible en català i anglès. Arran de la celebració del Dia Europeu de les Llengües, es va convidar tothom a traduir-lo a altres llengües. Actualment, el vídeo presenta l’opció de triar els subtítols a qualsevol dels 18 idiomes següents: alemany, anglès, català, danès, eslovè, espanyol, esperanto, francès, hongarès, italià, lituà, maltès, occità, portuguès, romanès, serbi, suec i txec.\nSi el voleu veure, cliqueu damunt de l’enllaç:\nEl dia 21 de març va ser proclamat per la UNESCO Dia Mundial de la Poesia. Un any més, a iniciativa de la Institució de les Lletres Catalanes i la Federació Catalana d’Associacions i Clubs UNESCO, s’ha publicat un fullet en què es publica un poema inèdit d’un autor català. Aquest poema es tradueix a 20 llengües diferents, que solen recollir les que tenen més presència en el domini lingüístic català. Enguany, el poema escollit ha estat “Tan sols la paraula nua”, de Montserrat Abelló.\nMontserrat Abelló (Tarragona, 1918) és poeta i traductora. Va iniciar la seva trajectòria poètica el 1963 amb Vida diària i ha publicat, entre d’altres, Foc a les mans (1990), Dins l’esfera del temps (1998), Memòria de tu i de mi (2006). També ha fet nombroses traduccions de poesia tant del català a l’anglès com de l’anglès al català, traduccions entre d’altres de Sylvia Plath i l’antologia Cares a la finestra: 20 dones poetes de parla anglesa del segle XX (1993). Escriptora reconeguda i compromesa amb el feminisme literari, ha estat guardonada amb nombrosos premis, com el Premi d’Honor de les Lletres Catalanes, 2008.\nDes del Servei Local de català d’Esparreguera esperem que gaudiu d’aquest dia amb les activitats que us proposem a classe i, més enllà d’això, que sapigueu copsar la bellesa de la poesia i la incorporeu a la vostra vida com una lectura habitual, com petites píndoles de cultura perdurables.\nUs adjuntem tot seguit, el fullet publicat perquè el pugueu llegir i consultar.\n2014_Poema traduït a 20 llengües\nDia Internacional de la Llengua Primera\nCom ja sabeu, el 21 de febrer és el Dia Internacional de la Llengua Primera (o Materna). Al Servei Local de Català d’Esparreguera vam decidir commemorar-ho fent xerrades diverses als diferents cursos d’enguany. Al grup del Bàsic, vam parlar de les diferents llengües d’Europa i vam reflexionar sobre diversos aspectes. A l’Elemental, vam tractar la diversitat lingüística global i vam fer incidència en els factors que fan que les llengües sobrevisquin o desapareguin al llarg dels anys. Als grups Intermedi i Suficiència, vam fer una introducció a l’occità aranès que va consistir a conèixer-ne el territori, el tractament legal que rep als tres estats on es parla, els dialectes que té i, per últim, vam treballar les frases d’una conversa centrada en la pròpia presentació (el nom, l’edat, l’aniversari, l’origen, els estudis…) i vocabulari bàsic (els números, els mesos de l’any, els dies de la setmana…).\nUs penjo aquí un parell de mapes (un sobre els dialectes occitans i els dels Països Catalans, i l’altre d’Occitània), perquè els pugueu consultar (també els teniu en PDF).\nOCCITÀNIA I EUROPA\nD’altra banda, us recomano també el vídeo de la cançó “Saussat”, de Nadau, que vam treballar a classe.\nEsperem que les xerrades us hagin agradat i n’hàgiu tret idees per reflexionar-hi.\nCal que valorem sempre que la diversitat lingüística és una gran riquesa i que tots hem de col·laborar a mantenir-la i respectar-la, sense prejudicis.\nUs dono una bona notícia!\nEl 31 d’octubre es va estrenar la pel·lícula Doraemon i Nobita Holmes al misteriós Museu del Futur. La podeu anar a veure al Yelmo Multicines d’Abrera, però també a 51 cinemes més de Catalunya! Cal que donem suport al cinema en català per viure plenament en la nostra llengua!\nConsulteu aquesta pàgina per tenir-ne més informació:\nJa som a tocar de Tots Sants i és temps de celebrar la Castanyada.\nM’ha semblat interessant de fer un petit apunt cultural per a tots aquells que no coneixeu aquesta festa perquè sou nouvinguts a Catalunya, i també per a aquells que, sent catalans i havent-la celebrat molts cops, en desconeixeu l’origen i els detalls.\nEn primer lloc, us deixo penjat un article extret de la revista Sàpiens que explica l’origen comú del Halloween i la Castanyada.\nEn segon lloc, us ofereixo un text extret del web festes.org, que explica curiositats sobre la Castanyada.\nEspero que us sembli interessant. Bona Castanyada!\nCALENDARI DEL CURS 2013 – 2014\nInici: 7 i 8 d’octubre\nExamen escrit: 2 i 3 de juny\nExamen oral: 4 i 5 de juny\nFinal de curs (notes): 11 i 12 de juny\nOctubre: dia 31\nDesembre: dies 5 i 6, vacances a partir del 20\nGener: vacances fins al dia 7, inclòs\nFebrer: dia 12\nAbril: vacances de Setmana Santa del 14 al 22\nUs obrim les portes!\nUn cop més arriba el setembre i us acullo amb els braços oberts als cursos del Servei Local de Català d’Esparreguera. Com sempre us vull donar la benvinguda amb una cançó i aquest cop he triat un clàssic (potser m’estic fent gran!). Es tracta d'”Aprendre”, d’en Lluís Llach.\nMolts de vosaltres ja la deveu conèixer, però crec que val la pena tornar a escoltar-la per gaudir-ne un cop més. Segons l’autor és una de les seves cançons preferides perquè parla d’una de les seves obsessions: “el vell ofici d’aprendre, que no s’acaba mai”. Com que estic totalment d’acord amb ell, us convido a aprendre, a fer-ho tots de tots, a enriquir-nos mútuament i, evidentment, a millorar els vostres coneixements de llengua catalana perquè pugueu sentir-la com a vostra i la utilitzeu amb total llibertat.\nEspero que la cançó us agradi i, a aquells que la descobriu, us invito a copsar-ne la màgia.\nUs en poso la lletra a continuació per si us costa de seguir el fil…\nNo val a badar! Matriculacions!\nS’han acabat les vacances! Espero que us hagin anat d’allò més bé.\nPer als que feu el seguiment del bloc, us vull recordar que les matriculacions per als antics alumnes són els dies 12 i 13 de setembre. En aquests dies es reserven les places únicament per a antics alumnes. Si no podeu venir en aquestes dates encara us podeu matricular del 16 al 20 d’aquest mes, però les matriculacions ja són obertes a tothom.\nUs n’especifico l’horari:\n– Del 12 al 13 de setembre: matins, de 10 a 1 h; tarda del dia 12, de 5 a 8 h\n– Del 16 al 20 de setembre: matins, de 10 a 1; tardes del 16 i 18, de 5 a 8 h\nUs espero a Can Pasqual!\nParaules que pronunciem malament\nALERTA! Obriu bé els ulls!\nHi ha un nombre limitat de paraules que tenim el costum de pronunciar malament i això fa que no les accentuem adequadament. Tot seguit us n’especifico una tria més habituals:\nParaules agudes: alfil, fluor, futbol (i tots els esports acabats en -ol), hoquei, interval, iber, misantrop, timpà, policrom, poliglot, Raimon, el Tibet, xassís i zenit.\nParaules planes: cardíac, policíac, amoníac, austríac, míssil, monòlit, Àneu, atmosfera, rèptil, torticoli, medul·la, termòstat, tèxtil, víking, omòplat, leucòcit i magnetòfon.\nParaules esdrúixoles: aurèola, període, diòptria, elèctrode, Etiòpia, èczema, Himàlaia, olimpíada, pneumònia i Hèlsinki.\nComença un nou curs i us vull donar la benvinguda amb un clàssic d’en Sisa.\nAlguns de vosaltres ja sou antics alumnes i coneixeu bé la nostra dinàmica de treball. Els que sou nous alumnes no trigareu a descobrir que us heu matriculat a un curs de què podreu treure un gran profit. Penseu en tot moment que la implicació mútua, la vostra i la nostra, és la clau de l’èxit per a assolir els objectius. Compteu amb el meu ajut per a resoldre els vostres dubtes i compartir les vostres inquietuds.\nBenvinguts a les classes del Servei Local de Català d’Esparreguera!


El propietari del bar restaurant de Mercavallès denuncia el secretari del Consell Comarcal del Vallès Occidental - Terrassa Informa!\nInici » Notícies » Notícies Generals » Societat » El propietari del bar restaurant de Mercavallès denuncia el secretari del Consell Comarcal del Vallès Occidental\n10 Gener 2014 a 17:30\nEl propietari del bar restaurant de Mercavallès denuncia el secretari del Consell Comarcal del Vallès Occidental\nCreu que ha fet abús de la seva autoritat\nImatge del web Mercavallès\nAntonio Ramírez Cledera, propietari del bar restaurant situat a Mercavallès, ha presentat una denúncia al secretari del Consell Comarcal del Vallès Occidental, Juli Boadella Vergés.\nEl denunciant especifica que l’adjudicació de l’establiment es va fer segons les gestions del Consell Comarcal a través de la delegació concedida pels ajuntaments de Terrassa i Sabadell. A partir d’aquí, Ramírez Cledera lamenta que el Consell Comarcal ha actuat de manera autoritària cap a la seva persona i denuncia fets com la incoació d’expedients o la imposició de multes com ara el fet que un client del bar restaurant aparqués malament el cotxe.\nRamírez Clereda assenyala a la denúncia que en total ha mantingut tres reunions amb el Consell Comarcal des del novembre per normalitzar la situació entre les dues parts, en les quals hi van participar el gerent, Lucio Villasol, el secretari, Juli Boadella.\nEn l’última reunió, amb data de 3 de desembre, el denunciant assenyala que Boadella va dir “Ens esteu buscant i punxant, i us trobareu una querella si continueu” i és per això que s’empara en el Codi Penal sobre la llibertat individual d’obrar i al·lega que el comentari va ser fet amb violència verbal.\nJuli Boadella no ha fet cap comentari al respecte.\n#Consell Comarcal del Vallès Occidental #denuncia #mercavallès\nEl CCVO i Mercavallès rescindeixen el conveni\nL’any vinent començaran les reformes de Mercavallès


Inici » L’escola » Objectiu general del curs\nObjectiu general de l’escola\nDes del curs 2018/19 l’Escola ha decidit establir un dels punts del nostre Model de persona com a OG. Així doncs, el curs 2019 – 2020 ens obre les portes a endinsar-nos en la nostra pròpia definició de persona, un model en què confiem plenament per fer de l’endemà un dia millor al d’avui, en tots els sentits.\nEns estrenem amb el compromís social, i per què? Doncs perquè necessitem persones preparades i motivades per a ajudar els altres, i sense esperar res a canvi. Contribuir al benestar dels altres de forma desinteressada ens fa sentir que formem part d’un conjunt que depèn també de les nostres accions; d’un conjunt que ens acull a diari i que urgeix mantenir en bon estat de salut per tenir perspectiva de futur.\nEstem plenament convençuts que treballar actituds altruistes i implicades amb el món que habitem és una excel·lent manera de començar a construir persones crítiques, coherents i amables amb els altres però, alhora, a contribuir a la millora personal. El compromís social ens permet tenir una visió més àmplia, oberta i conscient, sense centrar-la únicament als propis desitjos o problemes.\nHem dividit l’assoliment d’aquest repte en tres parts, que treballarem durant les tres avaluacions en què es divideix el curs. Són la part social, la part cultural i la part mediambiental, i és que volem fer créixer el nostre compromís en aquests tres nivells. Molts dels problemes socials, culturals i mediambientals que conviuen al món actualment provenen d’una manera estreta de pensar, que només té en compte el benefici propi i immediat.\nPer acompanyar el repte, els alumnes d’ESO han fet les seves propostes de lema, i ha guanyat la següent: PER TU, PER TOTS!, de la Meritxell Ramos (de 4t d’ESO). Amb aquest lema, l’autora ens fa veure que tot el que fem de manera individual, ja sigui bo o dolent, repercuteix positivament o negativa en els altres i en el nostre món. Per acompanyar aquest lema, els alumnes de Tramuntana, Garbí i Llevant han dissenyat uns logotips també molt atractius, dels quals s’ha acabat seleccionant la proposta de la Noa Perálvarez (de la classe de 6è de Primària).


Galtes de vedella – tAstantelmón\nPublicat per tastantelmon el 18/03/2015 20/01/2017\nUn plat que no heu de deixar de tastar !\nÉs un plat que necessita temps, però quan més temps tenim més gaudim de l’aventura d’un tast diferent. Un plat d’abans, un plat que enriqueix el nostre paladar. L’he cuinat amb l’amor que em dóna voler fer el que m’agrada fer i aprofitar el moment que vivim per a fer un canvi i retornar a gaudir d’allò que em negue a deixar enrere. Vull avançar amb la modernitat, però no vull deixar de gaudir del que tenim, no vull perdre el saber d’abans, vull saber més per a poder gaudir més, vull parar el temps, i gaudir del temps. “Slow time”.\n200 ml de vi dolç\nEnfarinem les galtes de vedella i les fiquem a sofregir amb l’oli d’oliva, a la mateixa cassola on anem a coure-les. Les sofregim 1 ‘ per cada part i reservem en un plat.\nEn el mateix oli que hem sofregit les galtes, sofregim les carlotes i les cebes, prèviament trossejades. Quan ja les tinguem, afegim una cullerada de comí i sofregim uns segons. Afegim el got de vi dolç i deixem que s’evapore uns segons.\nAra afegim les galtes i fiquem aigua o caldo de carn fins que les cobrim.\nDeixem coure a poc de foc unes 2 hores, anem punjant amb una forqueta per a comprovar que estan tendres.\nJo he triturat les carlotes i les cebes, però podeu deixar-ho sencer. He preparat unes carxofes ofegades amb oli i alls i les he servides com acompanyant del plat.\nCom veieu, estem davant d’un plat molt fàcil de fer. Tan sols necessitem allò que hem perdut, la paciència i la serenor per a parar i gaudir de l’oportunitat de viure la terra amb respecte. Si ho fem així ella ens respectarà a nosaltres.\ncarlotacarrilladacarxofagaltes de vedellavi dolç\nEntrada prèvia Canelons d’espinacs amb tinta de sèpia\nEntrada següent Rigatoni amb fetge de pollastre i bull de botifarra negra de la comarca del Ripollés


selecció – EAPC blog\nEl nou flow de la gestió en l’Administració digital – Mario Alguacil Sanz\n26 de gener de 2021 26 de gener de 2021 EAPC1 comentari\nPer assolir un model d’Administració digital mínimament complet, resoldre el problema del teletreball és un repte similar a la prestació de serveis públics digitals, en què la ciutadania decideix en tot moment el lloc, el moment i el canal que utilitza per beneficiar-se dels avantatges de les relacions digitals amb les administracions públiques. De la mateixa manera que obrir les administracions públiques a la ciutadania ha representat i representa un desafiament clau per als gestors, podríem trobar un paral·lelisme en aquest nou procés de virtualització del marc relacional amb l’Administració pública, tant si s’és productor com consumidor o part necessària (col·laborador) en la concepció dels serveis públics digitals. De fet, prèviament a aquest desafiament, hem tingut altres episodis anteriors relacionats amb la digitalització dels processos i amb la mobilització dels serveis o simplement a l’hora d’incrementar l’espai relacional amb canals digitals.Llegeix més »\nEl més llegit de 2017 al blog de l’EAPC\n9 de gener de 2018 6 de maig de 2021 xarxesDeixa un comentari\nDurant el 2017 s’han publicat un total de 48 articles i han obtingut 36.614 lectures, de les quals el 4,3% han estat de fora de l’estat espanyol. En relació a les interaccions els lectors han fet 117 comentaris i han marcat com a favorits 28 articles.\nEls deu articles més llegits del 2017 van ser els següents:\nLa nova legislació bàsica de contractes del sector públic i el seu impacte a Catalunya – Mercè Corretja Torrens\nUn nou programa de mentoria a l’Escola d’Administració Pública de Catalunya\nEls reptes de la gestió documental a les administracions públiques catalanes\nEls reptes de les organitzacions públiques\nValors com a gestió del lideratge – Simon Dolan\nL’Englantina roja i les Comunitats de Pràctica – Daniel Giménez\nXarxes socials en l’àmbit de les Ciències Socials a Catalunya – Lydia Gil\nEls principis bàsics del govern obert\nLes biblioteques especialitzades, per a què?\nLa #BCNGovjam i com aprendre a través de l’experiència – Jordi Castanyer\nTemps de vacances, temps d’aprendre\n31 de juliol de 2017 6 de maig de 2021 xarxes1 comentari\nDeixar la rutina laboral i els crits imperiosos de l’agenda de tasques de l’endemà no és sinònim de bandejament absolut de la nostra vessant professional. El parèntesi que obren les vacances d’estiu és necessari i forçós per a la consecució de les fites professionals cobejades. Ens vénen al cap tres raons:\nEns permet projectar la mirada més enllà de les presses i els neguits de cada dia tot perdent-nos pels viaranys on ens han dut les nostres tries: països i gent ignota que deixen de ser un punt als mapes, intimitats properes per descobrir, complicitats per encetar…\nEns atorga la justa perspectiva sobre el camí recorregut i el valor (o desvalor) de la feina feta.\nEns dóna nou alè.\nI ¿què és l’aprenentatge al llarg de la vida, sinó anar trucant a noves portes per hibridar-nos, per maridar allò que som amb allò que trobem? ¿Fa que badem aquesta bella estona estiuenca davant el llibre de meravellesen permanent procés d’escriptura que és la vida?\nSom-hi, doncs! Que tingueu un bon estiu! I no deixeu de comentar-nos les vostres impressions sobre el tema…\nCent anys d’Escola: una construcció compartida\n12 de març de 2012 24 de febrer de 2016 xarxes29 comentaris\nAquests dies s’estan realitzant els primers actes de commemoració del Centenari de l’Escola d’Administració Pública de Catalunya. L’Escola ha estat protagonitzada per moltes persones i per una gran diversitat de noms en aquest segle d’història. Tothom coincidirà a destacar el paper cabdal del fundador, Enric Prat de la Riba, o d’aquelles persones que en diferents moments van lluitar perquè l’Escola tornés a obrir en ser tancada pels diferents règims dictatorials. Però l’Escola també té altres protagonistes: alumnat, docents, autors de publicacions, directors i directores, membres del Consell rector, consellers i conselleres de la Generalitat, treballadors i treballadores, i persones de totes les administracions catalanes.\nLes organitzacions, també les públiques, s’impregnen de les maneres de fer de les persones que les formen i l’Escola, l’han format i la formen moltes persones que, d’una manera o altra, creuen i participen activament en una institució fundada per legitimar, professionalitzar i dignificar les persones que han dedicat i dediquen la seva professió al servei públic.\nL’Escola és l’espai de connexió dels empleats i empleades públiques de Catalunya; un centre on “tothom hi passa un dia o altre”. Aquesta entrada al bloc vol ser un retrobament de les vostres experiències amb l’Escola. Estem segurs que teniu alguna cosa a explicar-nos: anècdotes, sensacions, el vostre “primer dia” amb nosaltres… ens agradaria que compartíssiu aquestes vivències amb nosaltres i la resta de companyes i companys que, com dèiem, han conformat la memòria col·lectiva de la nostra centenària institució… esperem amb aquesta entrada que també en sigueu testimonis i que ens ajudeu a contribuir a la història de l’Escola en aquests primers 100 anys d’existència. Volem aprofitar el nostre aniversari per fer-vos copartíceps d’aquesta commemoració i per felicitar-nos i felicitar-vos per aquest Centenari…\nMoltes gràcies per compartir, en aquest bloc, les vostres vivències amb l’Escola!!!\nDirectius públics: 25 anys del Cos Superior d’Administració de la Generalitat\n6 de febrer de 2012 24 de febrer de 2016 xarxes12 comentaris\nEl dia 11 de febrer farà 25 anys de la publicació al DOGC dels nomenaments dels primers funcionaris del cos superior d’administració de la Generalitat. Van ser 477 homes i dones que, per les característiques del cos i del moment històric, de ben segur han ocupat o ocupen llocs de responsabilitat dins la nostra organització. La lectura de la llista de persones ho fa palès: comandaments de tot tipus, directors i directores generals, secretaris i secretàries, càrrecs institucionals i, fins i tot, alguns consellers. (consulteu la llista de nomenaments al DOGC).\nEn el debat sobre direcció pública no hi ha dubte que aquest col•lectiu pot aportar-hi el seu coneixement i la seva experiència, i col•laborar en el debat sobre el paper dels directius, quins són els punts crítics del seu dia a dia, com motivar un equip, o com millorar l’eficiència en la gestió del pressupost, etc. Aquest capital d’expertesa, que fa 25 anys no era present en la nostra organització, pot ser ara un element més de millora.\nD’altra banda, les persones que treballen en una institució des del seu inici, configuren d’una forma decisiva la seva forma d’actuar i la seva cultura organitzativa. A la vegada, les tradicions, les fites en el temps, la memòria col•lectiva forma també part de la història interna d’una organització. Els funcionaris del cos superior, al costat de tota la resta de col•lectius d’empleats públics, han estat a primera fila en la construcció de la cultura i els valors de l’actual Administració pública catalana.\nVint-i-cinc anys després d’aquesta primera promoció de tècnics superiors, des del bloc de l’Escola volem que ens expliqueu els canvis que ha sofert l’Administració de la Generalitat de Catalunya des d’una visió entre l’anècdota i el testimoni dels i de les protagonistes. Quins llocs de treball i de responsabilitat heu ocupat? Com ha canviat l’estructura organitzativa? Què ens en podeu dir dels canvis tecnològics?. etc. Participeu-hi!\nUs convidem a explicar-nos en quatre ratlles aquests i altres canvis que hagueu viscut i compartit.\nMoltes gràcies per la vostra participació !\nCategories Selecciona la categoria arxiu ètica biblioteca ciutadania comunicació conscienciació dades democràcia direcció pública diversitat funcional divulgació drets i llibertats economia i finances formació general gestió de persones a les Adnministracions públiques gestió documental govern obert habilitats directives horticultura innovació lideratge llengua noves necessitats formatives participació ciutadana persones amb discapacitat polítiques del temps polítiques públiques publicacions recerca selecció teletreball tramitació electrònica transformació transparència videoconferència\nLa col·laboració entre universitats i administracions públiques per adreçar els reptes del territori de manera més efectiva. L’experiència del projecte europeu SeeRRI – Tatiana Fernández i Xavier Ariño\nUna nova llei de l’Escola d’Administració Pública de Catalunya: 4 eixos de treball – Ismael Peña-López\nEls 10 articles més llegits del 2021\nGovernar dades per viure millor. Estratègia europea de dades – Núria Espuny Salvadó\nWeb Escola d'Administració Pública de Catalunya\naprenentatge comunicació dades obertes direcció pública Ester Manzano Peláez formació gestió governança govern obert innovació Ismael Peña-López Jordi Puigneró lideratge Mònica Sabata obrint finestres participació polítiques públiques premis alfons ortuño recerca serveis públics smart city Smart City Expo World Congress Tatiana Fernández tecnologia teletreball transformació digital transparència valors xarxes socials ètica\nD’acord amb l’article 17.1 de la Llei 19/2014, la Generalitat de Catalunya permet la reutilització dels continguts i de les dades sempre que se’n citi la font i la data d’actualització i que no es desnaturalitzi la informació (article 8 de la Llei 37/2007) i també que no es contradigui amb una llicència específica.\nInformació i presentació de posts\nInformación y presentación de entradas\nInformation about and presentation of posts\nInformation et présentation de billets de blog


Fonaments d’Escola Nova 21 - Escola Nova 21\nLa definició d’educació de qualitat del programa Escola Nova 21 es fonamenta en el coneixement existent sobre la naturalesa de l’aprenentatge i els entorns d’aprenentatge innovadors. També es fonamenta en les finalitats derivades de la visió humanista i competencial d’organismes internacionals com la UNESCO o el Fòrum Mundial d’Educació. Els principals documents de referència del programa han estat:\nEls 7 principis de l’aprenentatge definits a la publicació La naturalesa de l’aprenentatge (OCDE, 2010)\nRepensar l’educació: vers un bé comú mundial? (UNECO, 2015)\nL’Educació: Hi ha un tresor amagat a dins (UNESCO, 2016)\nLa declaració d’Incheon (World Education Forum, 2015)\nA partir d’aquest coneixement internacional el programa ha fet una proposta concreta sobre el significat d’”educació de qualitat” en el nostre context, que es resumeix en els quatre eixos del marc d’escola avançada. Aquest horitzó comú de canvi serveix de referència per a tots els centres educatius que s’adhereixen al programa. També ha estat el fonament conceptual de la Rúbrica de Canvi educatiu.\nDescripció del marc d’escola avançadaBaixa


Castelló inicia la Comissió de Conservació de la Biodiversitat per a elaborar una estratègia verda i reforçar la protecció natural\nS' ha posat en marxa un nou grup de treball en el Consell Agrari per a reforçar les polítiques de protecció del territori\nFernando Navarro, regidor de Transició Ecològica. Ajuntament de Castelló\nLa Regidoria de Transició Ecològica de l'Ajuntament de Castelló va iniciar ahir dimarts la nova Comissió de Conservació de la Biodiversitat, un organisme consultiu creat en el si del Consell Municipal Agrari i de Sostenibilitat per acompanyar les polítiques d’ordenació del territori de l’Ajuntament.\nEn aquest sentit, el departament de Fernando Navarro ha abordat l’objectiu d’elaborar una nova estratègia verda i de biodiversitat i reforçar la protecció dels ecosistemes de la ciutat, en la Marjaleria i el litoral entre altres punts.\n«La pandèmia ha posat en relleu la necessitat de reconciliar-nos amb el nostre territori i medi ambient, reduir les emissions contaminants i intensificar la lluita contra el medi ambient. La Unió Europea té en marxa l'Estratègia de la Biodiversitat 2030, amb el que la recuperació ecològica és una prioritat dels fons de reconstrucció de la Unió Europea», explica el regidor de Transició Ecològica, Fernando Navarro, que destaca que la Comissió de Conservació de la Biodiversitat està integrada per representants d'associacions vinculades al medi ambient i l'ecologisme i la seua finalitat és ajudar i acompanyar a la Regidoria en les seues polítiques de protecció del territori.\nAixí mateix, la celebració de la primera reunió, que ha tingut lloc en la Cambra Agrària, l'edil municipal ha compartit la intenció de la Regidoria de Transició Ecològica d'elaborar la primera estratègia de la biodiversitat de Castelló amb el repte «d'avançar cap a una ciutat més sostenible, reforçar la protecció del nostre medi ambient i complir amb els objectius de descarbonització del Pacte Verd i l'Estratègia de la Biodiversitat de la UE».\nD'altra banda, Navarro també ha tractat el projecte de Rutes de l'Aigua, que contempla la renaturalització d'enclavaments degradats de la Marjaleria i la seua conversió en connexions naturals i zones d'esplai, així com les mesures de protecció en la reserva dunar de la platja del Serradal.\nCastelló comissió conservació de la biodiversitat medi ambient Transició Ecològica i Habitatge


Foto: Futsal Valls\nEl CFS Torredembarra arriba a l’aturada amb molts deures sobre la pista\nL’última derrota davant l’Agramunt condemna els torrencs a les places de descens quan només falten vuit jornades perquè acabi la lliga\nEl CFS Torredembarra segueix sense aixecar cap i amb la derrota del passat dissabte davant el CFS Agramunt per 3 gols a 4 ja encadena sis partits sense guanyar, amb cinc derrotes i un empat que l’han conduït fins a les places de descens a Primera Divisió. Després de la sortida d’Antonio Gallo de la banqueta, els torrencs tenen molta feina a fer abans de reprendre la lliga el 10 d’abril.\nEn el partit de dissabte, els blanc-i-blaus s’havien posat dues vegades per davant amb els gols de David Inaga i Joan Batista, però els visitants restaurarien les taules en ambdues ocasions, i en el minut 25 capgirarien la situació amb el 2-3. Un minut després, Daniel Fabregat feia l’empat, però finalment els lleidatans s’adjudicarien el triomf amb el segon gol d’Ayoub Arrass quan faltaven 3 minuts per arribar al final.\nEl Torredembarra és 14è i avant-penúltim amb 4 punts, i en la pròxima jornada visitarà a un altre rival directe per la permanència, el filial del Futsal Lleida. El partit es disputarà el dissabte 10 d’abril i serà una autèntica final, perquè després només quedaran set jornades per acabar la lliga.


Laura Reus: "Hi ha gent que no veu bé que una dona arbitri, pensen que el món de l'esport està reservat per als homes"\nLa jove mallorquina es convertirà en la primera àrbitra balear que arriba a la categoria EBA, la quarta divisió del bàsquet espanyol\n4 min. Palma 04/08/2019 23:50\n651x366 Laura Reus: "Hi ha gent que no veu bé que una dona arbitri, pensen que el món de l'esport està reservat per als homes" Laura Reus: "Hi ha gent que no veu bé que una dona arbitri, pensen que el món de l'esport està reservat per als homes"\nLaura Reus va néixer a Mallorca el 1996 i la temporada que ve es convertirà en la primera àrbitra balear que arriba a la categoria EBA . Els principis de Laura en el món de l'arbitratge no varen ser fàcils: la pressió, la soledat a la pista, els insults, les discriminacions per ser dona... però així i tot decidí lluitar pel seu somni i, a 23 anys , xiularà a la quarta categoria del bàsquet espanyol amb l'objectiu de continuar millorant i creixent any rere any. La protagonista d'aquesta setmana és, a més d'àrbitra, cuidadora de persones majors, i encara que ara mateix està a l'atur, el seu objectiu és arribar al màxim no només en el món de l'arbitratge, sinó també en el món sociosanitari.\nCom vàreu començar en el món de l'arbitratge?\nDesprés de més de cinc anys jugant a bàsquet, vaig decidir que era el moment de deixar-ho; però, tot i no voler jugar més, no volia deslligar-me per complet d'aquest esport. En aquell moment va sorgir l'oportunitat d'arbitrar i la decisió va ser fàcil, ja que no m'interessava entrenar, ni tampoc continuar jugant, i l'arbitratge va ser la millor manera de continuar relacionada amb el bàsquet.\nQuè és el més difícil per a una àrbitra?\nEl més difícil d'arbitrar, per a mi, és fer-ho tota sola. Sents la necessitat de controlar-ho tot: jugadors, pilota, banquetes, canvis... i al final et supera. Per a mi, una de les coses més dures és sentir que no pots, que la situació et sobrepassa i, malgrat això, no pots fer res més del que ja estàs fent.\nEl món de l'esport està molt masculinitzat. Considerau que l'arbitratge també ho està?\nSí, no en tenc cap dubte. Jo aquesta temporada he rebut moltíssims insults només pel fet de ser dona. El més trist és que hi ha gent que no veu bé que una dona arbitri, pensen que el món de l'arbitratge i de l'esport està reservat per als homes. He rebut molts de crits dient-me que les dones hem de fer les tasques de la casa i no participar en esports. Per sort, cada cop hi ha menys espectadors que tenen aquest pensament, però la realitat és que encara existeixen.\nConsiderau que en l'esport actual l'insult és, per desgràcia, un element que acompanya l'arbitratge?\nSí, i és molt trist. Els espectadors no valoren la teva feina, és igual si arbitres bé o malament. L'equip perdedor sempre carrega sobre l'àrbitre totes les seves frustracions. Els insults no tenen res a veure amb la tasca que realitzis, sinó amb el resultat del partit. L'equip que perd sempre t'insulta.\nLa temporada que ve arbitrareu a la categoria EBA. Què sentiu pel fet de ser la primera dona de les Illes Balears que xiularà en aquesta categoria?\nPer a mi és un orgull, n'estic molt contenta. Actualment, a Mallorca, no hi ha gaires dones àrbitres i aquest ascens és un reconeixement. Continuaré treballant per millorar dia a dia, però aquest ascens és increïble per a mi i també per a l'arbitratge balear. Esperem que amb el pas dels anys el nombre de dones àrbitres a les Illes augmenti.\nQuin consell donaríeu a les nines més joves que es plantegen entrar en el món de l'arbitratge?\nQue siguin valentes, que facin aquesta passa i entrin en el món de l'arbitratge. Els diria que, encara que els començaments siguin complicats, l'esforç i la dedicació sempre tenen recompensa. Han de ser fidels a allò que desitgen i no escoltar aquella gent que els voldrà desanimar o que els dirà que l'arbitratge no està fet per a elles. Han de lluitar i apostar per allò que desitgen.\nCreis que el paper de la dona dins l'esport ha canviat?\nPer sort, sí, i molt. Abans les dones no podien ni participar en les activitats esportives i ara ja tenim referents en tots els àmbits esportius. És cert que s'ha de continuar fent feina i s'han de deixar en rere molts estereotips, però crec que el paper de les dones en l'esport va en augment i continuarà sent així.\nDeixant de banda el món del bàsquet, qui és Laura Reus?\nÉs molt difícil definir-se a un mateix, però diria que som una persona simpàtica, atenta, que es preocupa pels altres i, sobretot, que lluita per aconseguir tot allò que es proposa. Tenc ben clar que el meu objectiu és anar millorant cada dia i no abaixar mai els braços .


El cel de Lisboa | Marina Rubio i Martori\nFa tres anys que en Sergi i l'Alba es van veure per últim cop a Lisboa. Ell no ha deixat de pensar en ella i ha decidit escriure-li una carta. Hi buidarà el cor. Li vol explicar tot el que va sentir quan es van conèixer, quan es van retrobar i ara que es troba tan sol. Li vol explicar que mai podrà oblidar tot l'amor i tot l'odi que van viure sota el cel de Lisboa.


Enrique Aguilar és el síndic de la séquia de Rascanya i presideix cada dijous des del 2013 les sessions del Tribunal de les Aigües. DANIEL GARCÍA-SALA\nCada dijous a les dotze en punt del migdia desenes de persones es concentren davant la Porta dels Apòstols de la catedral de València. La majoria són turistes que es pregunten què fan nou homes vestits amb una brusa negra asseguts en uns seients que formen un semicercle, però també hi ha valencians que se sorprenen quan ho veuen. Molts fan fotos sense saber que aquelles persones formen el Tribunal de les Aigües de la Vega de València, que s’encarrega de dirimir els conflictes que puguen existir entre agricultors de l’horta de València. El seu president, Enrique Aguilar, explica que molta gent pensa que les sessions són un paperot, però recorda que quan l’agutzil crida els denunciats de les séquies de Quart, Benàger i Faitanar, Tormos, Mislata, Xirivella, Mestalla, Favara, Rascanya i Rovella, si n’hi ha, en eixe moment comença un judici que acabarà amb un condemnat i una sentència.\nQuè és i des de quan existeix el Tribunal de les Aigües?\nÉs un tribunal que es dedica a impartir justícia en el món agrari, sobretot en qüestions relacionades amb l’aigua. És, a més, la institució de justícia que seguix en funcionament més antiga d’Europa i, per tant, del món. No tenim constància exacta de quan va començar a funcionar, però deu fer al voltant de mil anys. El que és segur és que el tribunal ve de l’època àrab, tot i que ara hi ha historiadors que en situen l’origen en l’època romana, que és quan van aparèixer els primers regadius i, per tant, quan es podrien haver originat els primers conflictes per l’aigua.\nQuines són les particularitats del tribunal respecte a altres?\nLa primera de totes és que es regeix per unes normes que s’han mantingut pràcticament intactes durant segles. Una altra és que és un tribunal oral. No s’escriu res i sempre es parla i s’ha parlat en valencià, malgrat haver passat períodes molts adversos, com les dictadures. La rapidesa és també una característica del tribunal. Per exemple, un dimecres hi pot haver un problema entre dos regants i l’endemà està resolt. Fins i tot pots presentar-te davant el tribunal un dijous i demanar justícia en eixe moment. Un altre avantatge respecte als tribunals convencionals actuals és que és gratuït.\n¿La falta d’aigua que pateix València genera molts conflictes? A l’any, quants judicis celebreu?\nActualment estem al voltant d’uns 20 judicis a l’any. Això fa que molta gent es quede decepcionada quan ve a veure diverses sessions del tribunal i no veu cap judici, però és que ara n’hi ha molts menys que abans. Una raó és que ara existixen preses i pantans que controlen l’aigua i, per tant, hi ha menys conflictes que abans, però principalment és perquè som un tribunal basat en la mediació. Això vol dir que abans d’anar al Tribunal de les Aigües el síndic de cada séquia intenta fer de mediador i arreglar les coses. Per aquest motiu, que no hi hagen judicis per a nosaltres és un honor. Calculem que el 85% dels conflictes se solucionen en origen, al mateix camp.\nCom ho feu per impartir justícia?\nEn els casos que arriben al tribunal es fa com en qualsevol altre judici. Escoltem les versions del denunciant i del denunciat i, llevat que el cas estiga molt clar, donem la paraula també al guarda de la séquia perquè done la seua versió dels fets abans de dictar sentència. El veredicte es basa en unes ordenances que durant segles han anat recopilant les normes de cada séquia -que són diferents perquè no totes reguen el mateix tipus de cultiu- i que arrepleguen les sancions que correspon imposar en cada cas. Les lleis de les ordenances s’han anat creant pel bon ús. És a dir, allò que ha funcionat bé al camp ha acabat convertint-se en una norma.\nLi agrade o no, el llaurador ha d’acatar sempre la sentència.\nLes sentències són inapel·lables, no es poden recórrer a cap altre tribunal. Recorde que el primer judici que vaig dirigir com a president del tribunal va ser contra una multinacional que va comprar uns terrenys i va ocupar una séquia d’una comunitat de regants. Hi van haver uns problemes i l’empresa va ser jutjada i sancionada a fer una altra séquia. El seu representant se’n va anar molt enfadat i dient que el tribunal era un paperot, però la multinacional es va adonar que la cosa era molt seriosa quan va anar al Tribunal Suprem i no li van acceptar a tràmit el cas. I sabem que no és la primera vegada que això ha ocorregut.\n¿A les empreses els costa més acatar la sentència del tribunal, doncs?\nSí, perquè ni en coneixen el funcionament ni li tenen el mateix respecte que els llauradors, que durant moltes generacions han sentit a parlar del Tribunal de les Aigües com d’una autoritat. El llaurador sap que quan va al tribunal ha d’acatar i punt. Jo n’he vist algun discutint, dient de tot i quasi arribant a les mans, i quan arriba al tribunal i li diuen “Vostè és culpable i ha de compensar a aquesta persona en tants diners”, ho acata i mai no ho discutirà.\nTot i ser Patrimoni de la Humanitat des del 2009, poca gent quan parla de València pensa en el tribunal.\nEn part pense que la culpa la tenim nosaltres. Ens hem distanciat de la societat valenciana perquè en els últims 15 anys, per protegir-se, el tribunal ha desaparegut dels mitjans i, als actes, anava als justets.


Orchestra Baobab 2009. L’ombra del baobab | Històries del sud\nOrchestra Baobab 2009. L’ombra del baobab\nPosted in música, Uncategorized by jordimartifabra on 1 Setembre 2012\nDiuen que al Senegal l’ombra del baobab, un arbre longeu i immens, és el lloc ideal per a les tertúlies, els jocs i els balls. Baobab és el nom que es va escollir per un club de Dakar que, als anys setanta, animava les nits a diplomàtics, intel·lectuals i joves funcionaris d’una Àfrica descolonitzada i especialment receptiva a les idees i els sons que venien de Cuba. I al cap dels anys, l’exuberant i eclèctica orquestra que tocava cada nit en aquell local ha acabat sent una de les grans ambaixadores de la música africana.\nDissabte, els veterans músics de l’Orchestra Baobab van desembarcar al Zorrilla amb les entrades exhaurides, i ben aviat es va veure que les butaques del centenari teatre badaloní farien més nosa que servei. Al públic no li va costar gaire posar-se en situació i deixar-se anar. Molt diferent del bolo de fa cinc anys, quan el grup senegalès va actuar al Fòrum de les Cultures amb un temps inhòspit i va haver d’esmerçar-se de valent per escalfar l’ambient. En qualsevol cas, és difícil no deixar-se endur pel ritme i la vitalitat d’aquesta orquestra, l’enèsim exemple de l’anar i venir constant de músiques entre Àfrica i Amèrica.\nLa Baobab passaria perfectament com una orquestra cubana. Una orquestra de club amb molta experiència i molt d’ofici. Congues i timbals van trenant patrons de son, txa-txa-txa, rumba, guaracha… I per sobre, els dos vocalistes animen el sarau, mentre el saxofonista i el guitarrista alternen el protagonisme instrumental. Aquests dos músics són els dos pilars de l’orquestra i no podrien ser més diferents entre ells. El saxo tenor d’Issa Cissoko, un malià alt que a més de tocar el seu instrument s’encarrega de ballar i exaltar el públic, és expansiu, vigorós i tot ritme; en canvi, Barthélemy Attisso, un dels integrants de l’orquestra que es mantenen des del principi, és un advocat togolès baixet i tan discret que, quan no toca, abandona l’escenari silenciós. Ara, quan s’hi posa amb la guitarra elèctrica, deixa clar que és un músic descomunal, amb un privilegiat sentit de la melodia i un gust prodigiós.\nL’Orchestra Baobab ha tingut una trajectòria intermitent. Als setanta van marcar la pauta musical com una de les millors orquestres panafricanes que proliferaven a les capitals d’estats joves i il·lusionats. Als vuitanta es van veure eclipsats per la irrupció de les noves sonoritats de Youssou N’Dour, i van deixar-ho estar per dedicar-se cadascú a feines diferents. I als noranta, gràcies als anglesos que van empescar-se l’etiqueta de la world music, van reunir-se per llançar-se als circuits internacionals. Avui sembla que ja han assolit un estatus més enllà de les modes. No han de demostrar res, fan el repertori de sempre, i la gent els ho agraeix.\nOrchestra Baobab. Teatre Zorrilla (Badalona). Blues & Ritmes. 18 d’abril de 2009. Publicat al diari El Punt\nTagged with: Orchestra Baobab\n« Cheikh Lô 2006. Timbals en la nit\nArnaldo Antunes 2005. El més boig de la tribu »


Menys dun 10% de la població amb dret a vot participa en la Consulta del 25A - Mollet a mà\nMenys dun 10% de la població amb dret a vot participa en la Consulta del 25A\nEntre els votants, un 90% va votar a favor de que la nació catalana esdevingui un estat independent, mentre que un 7,4% es va mostrar contrari\nDiumenge, els molletans tenien l'opció de participar en la consulta organitzada per Mollet Decideix amb l'objectiu de conèixer si la població està a favor d'una Catalunya independent. La majoria dels 3.211 votants es va mostrar favorable a aquesta opció, un 90,1%, davant els 239 vots negatius, els 76 vots en blanc i els 3 vots nul. Tot i això, la consulta no va mobilitzar ni el 10% de la població amb dret a vot (majors de 16 anys i empadronats a la ciutat). Així, la gran part dels votants d'aquesta consulta eren persones majors d'edat (3.078 vots), mentre que van ser 70 les persones d'entre 16 i 18 anys que van acudir a les urnes i 63 les persones estrangeres. Finalment, en la participació per barris es va imposar la zona centre amb 1634 vots seguida per la participació de la zona nord amb 1200 vots i de la zona sud amb 377 vots.\nI és que de fet a les 14 hores la participació es trobava situada en un 3%, sense tenir en compte el vot anticipat. La jornada electoral es va iniciar amb normalitat a les nou del matí i va trancòrrer de forma cívica i sense incidents fins al final. "Estem molts contents amb la forma en com ha transcorregut la jornada d'avui, tot ha funcionat perfectament i, sobretot, democràticament", explica Josep Cot, membre de Mollet Decideix. "El "sí" ha superat els vots que van rebre els partits de Convergència i Unió i Esquerra Republicana de Catalunya en les passades eleccions a la ciutat de Mollet, ara cal reflexionar sobre tot plegat però en general, estem molts satisfets", afegeix Cot.\nJordi Portabella visita la ciutat durant les consultes del 25 d'abril\nDiumenge el portaveu del grup municipal d'ERC a l'Ajuntament de Barcelona, Jordi Portabella, va visitar la ciutat dins d'un recorregut pels municipis del Vallès Oriental on es va realitzar la consulta per la independència de Catalunya. Així el també membre de l'Executiva i la Permanent Nacional va acompanyar el regidor d'ERC a Mollet, Oriol López, durant el moment en que aquest va exercir el seu dret a vot en una de les taules situades a la seu electoral de la Sala Fiveller. "Més que mai estem veient que a partir de l'organització de la ciutadania i a partir de la consulta ciutadana com realment estem capacitats per a decidir què és el que volem ser; totes aquelles utopies de que es podia arribar a un acord amb el conjunt de l'estat poc a poc han anat quedant aparcades fruit de la tossuda realitat", explica Jordi Portabella. "Aquesta consulta ciutadana és un pas endavant per la autoconfiança i per la capacitat d'organitzar-nos per a fer un referèndum a tota la nació; a més la consulta incorpora un altre criteri fonamental: el pas de la democràcia representativa a la democràcia participativa", afegia Portabella.\nPer la seva banda, el regidor d'ERC a Mollet, Oriol López, va donar l'enhorabona a totes aquelles persones que van fer possible que els molletans poguessin exercir el seu dret a vot. "Està clar que els partits no només hauran de tenir en compte els resultats sinó també la feina que estan fent milers i milers de persones i a Mollet del Vallès centenars de persones perquè avui puguin haver dotze taules", explica López.


La ruta de transport Lilla-Montblanc passa a ser a demanda – Radio Montblanc\nLa ruta de transport Lilla-Montblanc passa a ser a demanda\nEs posarà en marxa el dia 4 de maig\nEl Consell Comarcal de la Conca ha decidit convertir en un servei a demanda la ruta d’autobús Lilla-Montblanc, que es dur a terme els divendres. Durant l’any 2017, només 153 usuaris van utilitzar aquest servei, i és per aquest motiu que s’ha decidit mantenir-lo però a demanda.\nD’aquesta manera, aquells usuaris que vulguin fer ús de la linia, hauran de trucar el dia abans entre les 7 del matí i les 8 del vespre per poder-lo demanar. Es podrà reservar trucant al telèfon 977 862 739 i al 606 959190.\nL’autobús surt de Lilla, fa parada a Vilaverd i arriba fins a Montblanc. El servei a demanda es posarà en marxa el proper 4 de maig, i sortirà quan els usuaris ho sol·licitin. L’horari serà el mateix que fins ara: sortirà de Lillà a les 9 del matí i desprès tornarà des de Montblanc a les 12:30h del migdia.\nA la Conca de Barberà hi ha nou municipis i les seves corresponents pedanies que gaudeixen del servei de transport a la demanda: Conesa, Les Piles, Llorac, Savallà del Comtat, Pontils , Senan, Vilaverd i Vallfogona de Riucorb.


TP Ferro critica que Espanya i França "bloquegen" l'arbitratge - Diari de Girona\nL'antiga concessionària del tram internacional del TAV reclama als dos estats que fixin la indemnització a la qual creu tenir dret\nacn | girona 08.05.2018 | 17:12\nTP Ferro, l'antiga concessionària del tram internacional del TAV, critica que Espanya i França "bloquegen" l'arbitratge internacional que va sol·licitar l'agost de l'any passat després de fer fallida. Els assessors legals de l'administrador concursal, que és qui porta les regnes de la companyia, asseguren que els dos estats posen condicions que "impedeixen" desencallar el procés "per resoldre les diferències" entre una i altra part.\nEntre d'altres, TP Ferro reclama que l'arbitratge tingui lloc a Brussel·les i no en un altre país, una condició que els dos governs no accepten. A més, l'antiga concessionària sol·licita a Espanya i França que fixin la indemnització que creuen que els hi pertoca per haver assumit l'obra després de la resolució "unilateral i anticipada" de la concessió (el que es coneix com a Responsabilitat Patrimonial de l'Administració).\nD'ençà de finals de l'any passat, els estats espanyol i francès gestionen conjuntament el tram transfronterer de l'alta velocitat. Ho fan a través de l'empresa que van crear tots dos, Línia Figueres-Perpinyà, una filial d'Adif i de la seva homònima francesa SNCF Réseau.\nEspanya i França van decidir assumir la gestió d'aquest tram, que té 44 quilòmetres i inclou el túnel del Pertús, després que la concessionària TP Ferro es liquidés. L'empresa, formada a parts iguals per l'espanyola ACS i la francesa Eiffage, arrossegava un deute de 557,2 milions quan va entrar en fallida. Sobretot, perquè les previsions del pas de trens, tant de passatgers com de mercaderies, van quedar lluny de la realitat.\nLa fallida de la concessionària, però, s'ha traslladat ara al terreny judicial. A l'agost, TP Ferro va recórrer al tribunal d'arbitratge de la Unió Europea –amb seu a Brussel·les- per reclamar una indemnització. En concret, de més de 500 milions d'euros, que és el que sumaven tant el deute que arrossegava l'antiga concessionària com els interessos acumulats.


Més de mig centenar d'alumnes participen en les activitats extraescolars organitzades per l'Ajuntament d'Almussafes - Ajuntament d'Almussafes\nMés de mig centenar d’alumnes participen en les activitats extraescolars organitzades per l’Ajuntament d’Almussafes\nPor Ajuntament d'Almussafes en 29 de enero de 2021\nPromogudes en col·laboració amb els col·legis i les AMPA, s’estan desenvolupant amb èxit en els CEIP Pontet i Almassaf\nContinuen oberts els terminis d’inscripció per als dos tallers ‘Aprén a aprendre’ i ‘Futur digital’ dirigits a la infància matriculada en aquests centres\nDilluns passat 18 de gener, es van inaugurar els dos tallers promoguts per l’Ajuntament d’Almussafes, en col·laboració amb els CEIP Pontet i Almassaf. L’objectiu principal d’aquests programes formatius és facilitar la conciliació familiar, reduir la bretxa digital i difondre valors relacionats amb aspectes com la igualtat i la sostenibilitat. S’han creat cinc grups diferents en el CEIP Almassaf i dos en El Pontet, tots ells amb un coordinador COVID per a garantir la salut de l’alumnat i la del personal del centre. Fins hui, els tallers compten amb més de mig centenar d’alumnes inscrits. El programa, finançat per la Generalitat Valenciana, continuarà impartint-se fins al mes de juny i manté obertes les inscripcions, que es poden realitzar per telèfon o correu electrònic. La Regidoria d’Educació ha comptat amb la col·laboració dels centres i de les AMPA per a la creació de la iniciativa.\nFacilitar la conciliació familiar de la ciutadania malgrat les restriccions pandèmiques és el principal objectiu de les activitats extrascolars organitzades per la Regidoria d’Educació de l’Ajuntament d’Almussafes, en col·laboració amb els CEIP Pontet i Almassaf.\nEl consistori municipal, els centres i les seues respectives associacions de mares i pares van acordar plantejar a l’alumnat de tots dos col·legis d’educació infantil i primària de la població dos tallers diferents, titulats ‘Aprén a aprendre’ i ‘Futur digital’.\nAquest nou programa educatiu, finançat per la Generalitat Valenciana, romandrà actiu fins el mes vinent de juny i s’imparteix dues vesprades a la setmana a un preu de cinc euros mensuals. «L’objectiu és que els xiquets i les xiquetes es formen de manera lúdica i creativa en qüestions tan rellevants com la igualtat, les noves tecnologies o el medi ambient», subratlla el regidor d’Educació, Pau Bosch.\nS’està aplicant un estricte protocol de seguretat per a evitar al màxim els contagis per coronavirus. Per a això, a més d’establir un màxim de 10 persones per grup, les sessions compten amb un controlador COVID19, que garanteix el compliment de la normativa vigent (ús de la màscara i del gel hidroalcohòlic i la distància de seguretat).\n‘Aprén a aprendre’ està dirigit a l’alumnat de primària i en ell es fomenta la igualtat d’oportunitats de la joventut afectada per la crisi sanitària provocada per la pandèmia. S’imparteixen continguts de ciències i llengües, així com activitats de conscienciació sobre la necessitat de cuidar el medi ambient i la sostenibilitat, entre altres temes.\nAmb ‘Futur digital’, es busca dotar a l’alumnat de les eines digitals bàsiques per a reduir la bretxa digital, a través d’un sistema en el qual es fomenta l’aprenentatge de manera segura i lliure i amb dinàmiques enfocades al tractament de textos, edició de vídeos i presentacions de treballs. En les classes es potencia el descobriment de nous recursos de formació i es consciència sobre els riscos d’un mal ús.\nFins hui són cinc els grups creats en el CEIP Almassaf i dos en el CEIP Pontet, tot i que les inscripcions encara es poden formalitzar trucant al telèfon 96 203 10 46 o enviant un correu electrònic a almussafes_cia@gva.es.\nCategorías:CEIP ALMASSAF, CEIP PONTET, EDUCACIÓ, GENERAL, NOTÍCIES, SOCIETAT, TALLERS I CURSOS\nEtiquetado como:CEIP ALMASSAF,CEIP PONTET,EDUCACIÓ,NOTÍCIES,TALLERS I CURSOS\nL’artista almussafenya Tesa, protagonista del llibre ‘Més dones valencianes que han fet història’\nOCUPACIÓ PÚBLICA: ARQUITECTE/A – QUALIFICACIONS DEL PRIMER EXERCICI I DATA DEL SEGON EXERCICI\nMés de mig centenar...


L´economia espanyola tanca l´any amb una caiguda de l´1,2% - Diari de Girona\nL´economia espanyola tanca l´any amb una caiguda de l´1,2%\nEl Banc d'Espanya constata que s'ha deixat enrere la recessió i que el PIB creix un 0,3% al quart trimestre\nMADRID | EFE/DDG L'economia espanyola ha deixat endarrere un any de recessió en el qual el PIB ha caigut en conjunt un 1,2%, si bé l'evolució ha anat millorant gradualment trimestre a trimestre fins a registrar un avanç del 0,3% entre octubre i desembre, atribuïble a la recuperació de la demanda domèstica.\nSón les estimacions publicades ahir pel Banc d'Espanya per al tancament de 2013, que coincideixen amb l'avançat fa uns dies pel ministre d'Economia i Competitivitat, Luis de Guindos, qui va augurar que la caiguda de 2013 seria una dècima inferior a l'inicialment pronosticat (1,3%).\nL'entitat assenyala en el seu butlletí econòmic mensual que la sortida de la recessió en la qual s'havia recaigut a començaments de 2011 ha estat possible per l'alleugeriment de les tensions en els mercats financers, la progressiva normalització del finançament extern, l'augment de la confiança i el millor comportament del mercat de treball.\nAfegeix que la caiguda de l'1,2% en 2013 reflecteix l'efecte arrossegament derivat del pronunciat retrocés de l'activitat al final de 2012 i explica que és conseqüència d'un descens de la demanda nacional (consum i inversió) de 2,8 punts, suavitzat en part per l'avanç de la demanda exterior (exportacions) d'1,6 punts.\nExportacions i consum intern\nNo obstant això, al llarg dels quatre trimestres de l'any el patró ha anat canviant, ja que en els tres primers la fortalesa del sector exterior va permetre mitigar la paralització de l'activitat interna, mentre que en l'últim ha estat la demanda domèstica la que ha compensat la nul·la contribució al PIB del saldo net exterior.\nL'entitat explica que en el quart trimestre les exportacions han mostrat menys dinamisme, doncs la millora dels mercats de l'àrea de l'euro no ha pogut contrarestar l'alentiment de les economies emergents.\nEn el futur pronostica un "renovat vigor" de les vendes a l'exterior, ja que preveu la recuperació del comerç mundial al llarg de 2014 i que segueixi augmentant la competitivitat i el nombre d'empreses exportadores, encara que també veu probable un repunt de les importacions.


Laguarda o la manera com presentar durant anys un disc inèdit | Quadern | EL PAÍS\nLaguarda o la manera com presentar durant anys un disc inèdit\nEl músic ha publicat 'Plexison impermeable', un segon àlbum gravat el 1979 i protagonista d’una peripècia inversemblant\nValencia 19 DIC 2012 - 19:57\tCET\nEl músic Pep Laguarda. Jesús CÍscar\nEn Pep Laguarda el temps és tan elàstic que la majoria dels criteris periodístics han de ser modulats per a adaptar-los a un relat en què la fantasia, la sorpresa i la llegenda es combinen en dosis aleatòries. És ben sabut que el 1977 va traure un àlbum insòlit i de difícil encaix en el seu context espacial i temporal, Brossa d’ahir, revelat com un acte de màgia en el sentit que dóna a aquest concepte l’obra artística que s’escapa de definicions i cànons precisos. D’aquest disc deia en el New York Times Brian Weitz (el Geologist d’Animal Collective) que descrivia el seu estiu del 2005 i acabava adjudicant-hi “una qualitat polinèsica”. I diuen que David Byrne va passar per Barcelona preguntant per un tal Pip Lagada (sic).\n“Jo tenia preparada una segona part de Brossa d’ahir”, que mai no ha vist la llum i que ja és improbable que ho faça perquè “un desastre informàtic va suprimir” fa dos anys “un centenar llarg de cançons, dues novel·les i dos llibres de poemes”. Tant se val, a falta d’aqueixa segona part d’un mite ha publicat Plexison impermeable, un segon àlbum gravat el 1979 i protagonista d’una peripècia inversemblant. La presentació recent d’aquest treball a Barcelona el 2012 suscità expectació en els mitjans, com si es tractara d’una novetat llargament anunciada, al cap de 33 anys. “El meu cas és escandalós”, riu, “a veure qui ha fet gires durant 12 anys amb un sol disc!”, exclama l’autor amb referència al primer àlbum. Podríem dir-ne més encara: en aqueixes gires a l’ombra de la Brossa d’ahir, Pep Laguarda i The Bluecatalunàtics o Pep Laguarda & The Reisons combinaven les cançons del primer àlbum i del segon, de manera que Plexison… és probablement l’únic àlbum que ha estat presentat en directe durant 10 anys sense haver-se publicat… fins ara. I ara que està publicat no es presenta en directe… de moment.\nUn dels músics que hi col·laboraren ja no s’està entres els vius, com és el cas de Charlie Buffalo. D’altres, com Agustí Fernández, han fonamentat una carrera ben sòlida sobre músiques ben diferents, però, diu Laguarda, “les intervencions pianístiques en el disc, amb aquell steinway, són dignes de sentir a banda”. Conta el músic valencià que el crític Diego A. Manrique, que va celebrar i descobrir per a molts l’excel·lència de l’àlbum de debut, li proporcionà un casset amb una selecció de peces d’ska perquè serviren de referència en la gravació de Plexison…, particularment per a fer la cançó Feelin ska.\nConta Laguarda que els músics sentiren les mostres d’ska i “passaven de tocar aqueixa música”. Era el primer o, com a mínim, un dels primers intents de gravar un ska espanyol. Afortunadament, aparegué Joan Bonet amb els dos saxos i la música li era familiar “perquè havia escoltat calipso”, de manera que allò va prendre forma finalment. I així, ha quedat una peça de pop jamaicà, entre l’ska, el rock steady, el calipso i alguna cosa inefable.\nPep Laguarda. Jesús Císcar\nEl disc s’enregistrà el 1979 en els esplèndids estudis de la companyia EMI a Barcelona El títol fa al·lusió a un suposat aparell dels seixanta amb què es podia escoltar música a l’aigua. “És un invent meu, és clar”, aclareix, que presideix la portada o és una invitació a gaudir de les il·lustracions pop que conté el llibret, firmades per autors valencians i que han estat possible gràcies a la col·laboració de Mac Diego, els mateixos il·lustradors i l’exdirector de Canal 9 Amadeu Fabregat.\n“La decisió de publicar-lo va ser meua, fa anys”, accepta Laguarda, “però no s’ha publicat per causes alienes a mi”. Plexison impermeable havia de ser llançat inicialment per Edigsa, que posseïa el màster de la gravació i tenia un interés clar per Claudi Martí, “al qual va encantar, perquè tenia la idea d’un disc pop, que es poguera radiar”, apunta. “Quan em digueren que fera un disc pop, pensava a fer cada any un disc dedicat a estils diferents, rhythm & blues, soul, cabaret o music hall, i tot això ho tenia preparat”, confessa l’autor. Però res no era clar quan el 1989, “a Dénia o Benidorm, com a teloners de Glamour”, recorda, van tancar la llarga gira de presentació de Brossa d’ahir i de les cançons inèdites de Plexison…, amb els Reisons, que eren músics variables vinculats a grups valencians com ara Ceremonia, Armas Blancas, Mermelada, Presuntos o La Morgue. “Els més habituals eren Salva Ortiz, amb la bateria, Xavi Moran amb el baix o Dany Romaguera amb la guitarra”, detalla Laguarda, que en acabar aquella gira tan llarga es va fer pintor durant uns quants anys.\nPerò la peripècia del disc inèdit no s’havia aturat. Claudi Martí va deixar Edigsa i els responsables del segell que hi quedaren no mostraren el mateix interés per l’àlbum. Edigsa va passar després a PDI i la història s’allarga fins al moment que, ben entrats els 90, Laguarda recuperà el màster del disc, “gràcies a la intervenció de Paco Muñoz, que hi estava relacionat”. Han passat els anys, temptatives en distintes discogràfiques per a una possible publicació i, feliçment, Discmedi ha publicat el disc. Alguna cançó que remet a Brossa d’ahir, com “Melodia interrompuda”, que, tanmateix i sorprenentment, “l’havia pensada per a oferir-la a Mina”, revela el cantautor valencià. D’altres són lluminosament pop, especialment “La reina del flash”, que va ser prèviament gravada per Margaret Seidler i que Julio Bustamante ha utilitzat per a acomiadar actuacions seues.\nI ara què? “Em plantege fer unes quantes actuacions”, avança amb una certa peresa existencial, i matisa: “Però molt seleccionades, això ho he promés a alguns col·legues professionals”.


El Sabadell Rugby Club ja podrà entrenar a la ciutat - Sabadell Informa!\nInici » Esports » Rugby » El Sabadell Rugby Club ja podrà entrenar a la ciutat\nL’Ajuntament els cedirà el camp de gespa artificial annex a les pistes d’atletisme\nSabadell Rugby Club // Imatge cedida pel Sabadell RC\nEl primer club de rugby de la història de la ciutat de Sabadell podrà, un any i mig desprès de la seva fundació, assolir un dels objectius principals que era entrenar a la ciutat. L’Ajuntament de Sabadell, al que des del club es vol agrair la feina que ha fet, cedirà el camp de gespa artificial annex a les pistes d’atletisme Josep Molins.\nTot i així, de moment només servirà perquè l’equip masculí i femení puguin entrenar perquè els problemes per habilitar el camp per fer-lo oficial encara tardaran un temps. El Sabadell RC seguirà jugant els seus partits oficials al camp municipal de Les Oliveres de Santa Coloma de Gramenet.\nTenir un camp on entrenar a Sabadell farà que el club pugui créixer en tots els àmbits que s’ha proposat: augmentar en nombre els jugadors i jugadores dels equips séniors i començar a preparar el projecte de l’escola de rugby per ensenyar als més petits els valors d’aquest gran esport que és el rugby.\nDes del Sabadell Rugby Club volen agrair a Glòria Rubio i a la resta de responsables de l’Ajuntament per totes les facilitats que ens han donar i que no van ser donades per l’administració anterior. També a la Junta Directiva del club que de manera altruista ha treballat molt per aconseguir tots els objectius.\n#artificial #atletisme #camp #ciutat #club #entrenar #femení #gespa #Josep #jugadors #jugar #masculí #pistes #rugby\nAquest cap de setmana es disputa la Fase final juvenil d’handbol a Sabadell\nCap de setmana crucial pels seniors dels Falcons\nLes noies de tenis taula del Falcons reben avui el Cartagena