goterris: d’agost 2012\nVOLTA A LA VAL D'ARAN\nEnguany, com cada any, tenia previst realitzar una travessa d'una setmana per muntanya. L'any passat va ser un tram del camí de Sant Jaume, ara tocava fer alguna cosa als Pirineus. L'únic problema era trobar companyia.\nCom que semblava difícil trobar companyia per anar al Pirineu calia passar al pla B (pendent de fa anys): fer la volta a la Serra d'Albarracín. Però al final el pla B també va fallar i vaig decidir que per anar sol ja m'estava bé el Pirineu, que li anem a fer, Albarracín haurà d'esperar un any més.\nAmb tot açò vaig haver de canviar els plans inicials i, després de pegar-li moltes voltes, vaig decidir anar a fer la volta a la Val d'Aran. Els motius no van ser ni el paisatge ni una atracció especial, senzillament ho vaig fer per reduir els riscos d'anar sol (o si voleu per por d'anar sol). Al Pirineu sempre hi trobes gent i a més, Àlvar s'està tot el mes a la Val d'Aran i em va oferir el seu suport pel que poguera passar o, amb les seus paraules, "si tens cap problema em toques i vaig a buscar-te".\nDecidit el lloc calia buscar un recorregut i buscant informació vaig trobar algunes rutes abalisades per l'Aran: Setau Sageth, GR211, Camin Reiau, GRtransfronterers, GR11, ... (més tard em vaig assabentar del Pas d'Aran i els caminos naturales).\nLa idea inicial era fer el GR-211, però amb la intenció de completar-lo passant de Baqueira a Saboredo i resseguint el GR11, anar a Conangles, des d'on retornar a Vielha pel port de Vielha seguint el camí vell. Així cada nit podria dormir a un refugi guardat i no caldria dur tant de pes a la motxila.\nEl problema és que els refugis per on passa Carros de foc solen estar plens, per tant calia preveure la possibilitat d'anar directes a Conangles des de Montgarri (o Salardu).\nLa previsió era completar la volta en cinc o sis dies. Com que les previsions apuntaven calor vaig reduir la roba d'abric, però al no haver reservat res i davant la possibilitat d'haver de fer nit al ras (o bivac que en francès queda millor) vaig haver de carregar el sac i l'estoreta tèrmica que, al remat, no vaig usar.\nAixí amb una motxila semilleugera (al voltant dels 10 kg) vaig emprendre la marxa el dimarts 21 d'agost a les deu del matí. Hora tardana per a començar una ruta però com que l'etapa era curta ... després ho vaig lamentar.\nLa ruta comença a Bòssost a la plaza deth Grauèr, travessa el pont sobre l'arriu Garona i topa de front contra la Capèla de Sant Fabian, on els indicadors del GR-211 i del Camin Reiau, que no s'han de deixar fins al final de l'etapa. Segueix a l'esquerra cap a Les eixint per la Carrera d'Anglades, passa a la vora d'una xicoteta central elèctrica. Continua per un camí asfaltat que, poc després, passa a ser de terra amb algun tram empedrat. Es deixa a la dreta la senda que puja a les Bordes de Bòssost i a la mina Margalida i continuem vora riu fins arribar al pont de Cledes, on hi ha el centre de recollida selectiva.\nTram empedrat del Camin Reiau.\nPassa per la vora i continua per una pista ampla fins arribar a una granja, a la vora de l'antiga central elèctrica de les Cledes, ara reconvertida en piscifactoria per produir caviar.\nPiscifactoria de la central de Cledes.\nPoc després passa per la vora del càmping Cauarca i tot seguit s'entra al poble de Les. A Les igual que a Bòssost, hi ha botigues per comprar menjar i tota classe de serveis, per la qual cosa cal proveir-se d'allò necessari per als propers dos dies car no es passa per cap altre poble important fins a Salardu.\nAl final del poble el GR211 puja per passar pel límit dels boscos i els prats dera Lana de Les. La ruta però continua recte pel camí dera Lana passant per davant del termalisme de Les. Just ací hi ha una font amb les aigües termals.\nEl camí travessa els prats dera Lana on pasturen cavalls i deixa a la dreta la Capèla dera Mair de Diu dera Pietat. Una vegada passada una granja de cavalls deixa enrere els prats i entra al bosc, juntant-se-li el GR211.\nPrat dera Lana.\nJust passat el pònt dera Lana es deixa el camí asfaltat i s'agafa una senda que ressegueix l'arriu Garona. La senda, anomenada camí de l'aigua o camí dera Ierla ha estat recentment recuperada i equipada amb escales, ponts i passamans als llocs més delicats.\nResseguint sempre el Garona, a vegades a frec d'aigua i altres més lluny o més alt el camí alterna el bosc de galeria amb trams de bosc atlàntic.\nCami de l'aigua.\nEl camí acaba a unes bordes vora la carretera de Canejan, a la vora deth Bocard, on estaven els antics llavadors de les mines de Liat. Ací des de Liat, al final de la val de Toran, baixava un telefèric industrial amb les roques fins als llavadors (bocard) de Pontaut on, les dones i nens treballaven separant el mineral de l'estèril.\nEs baixa un poc per la carretera passant dessota el Bocard i s'agafa a la dreta el camí de Canejan pel camin dera Còsta. Un llavador i una imatge de la Mair de Diu marca l'inici de la pujada.\nPontaut des de l'inici del Camin dera Còsta.\nUn poc més amunt, després de travessar un pont de pedra, es deixa a l'esquerra el Camin Reiau que continua cap a França pel Pònt de Rei i comença una llarga pujada fent “marrecs” o revoltes per un camí ample i empedrat.\nPoc abans d'arribar a Canejan hi ha una bifurcació. El camí vell puja a la dreta per entrar al poble pel Carrèr dera Carrèra. L'itinerari seguit continua a l'esquerra per buscar les millors vistes sobre la vall del Garona.\nInici del camí de Porcingles.\nDes de Canejan es continua a Porcingles, seguint el GR211 i el Camin Reiau, pel vell camin des Creus on es troben les creus on es fa el Via Crucis de divendres Sant que coincideix al primer tram amb el vell camí carreter que unia les dos poblacions. El camí discorre per la solana de Hèisha Barrada, antigament clapejada de prats i bordes, de les quals encara es poden vore les runes a la vora del camí.\nEl camí arriba a Porcingles, on hi ha uns quants grups de cases i disperses i una font amb llavador. Just ací s'abandona el vell camí que continuava a Sant Joan de Toran resseguint l'arriu de Toran, i puja cap als prats i bordes de dalt deth Matet.\nSant Joan de Toran vist des de dalt deth Matet.\nDescartant la senda que puja es continua recte pel camí més fressat (i abalisat) que travessa el Barranc des Gotèrs per arribar a les restes de les bordes de Campespin. Des d'ací es continua per la senda que baixava de les bordes a Sant Joan de Toran, arribant a les cases de la part de dalt del poble.\nSant Joan de Toran.\nSense entrar al poble la ruta continua pel camí asfaltat que hi arriba, descartant un camí a l'esquerra que puja a eth Pradet i, a l'arribar al riu, la carretera que continua riu avall cap a Porcingles i Canejan. Es travessa el riu i continuant una trossada més s'arriba al refugi dera Honeria.\nCamí asfaltat a l'Honeria.\nEl refugi està guardat i disposa de servei de bar. Es pot arribar en cotxe des de Pontaut per un camí asfaltat.\nDiari de la ruta\nHora eixida: 10h\nHora arribada: 15h 30‘\nTemps real: 4h6‘\nDesnivell positiu: 710\nDes que he eixit vaig sempre vora riu Garona passant per les Cledes (per un camí vell), una piscifactoria un poc estranya i un càmping. A Les he parat a comprar menjar per als propers dies (un poc car) i a l’eixir recte per la Capella de la Pietat no he trobat les marques del GR que va per dalt, he deixat enrere una zona de banys termals on hi havia una font vora camí amb una aigua que fa molt mal gust (a banda de ser calenta) seguint l'asfalt fins el Pont dera Lana, i des d’ací pel camí de l’aigua, un camí preciós vora riu per fagedes, roures i un magnífic bosc de ribera.\nAbans del Pontaut he girat a la dreta per pujar a Canejan pel camí vell, deixant a la dreta els llavadors del Pontaut fins on arribava amb telefèric el mineral de les Mines de Liat, a dalt de tot de la val de Toran.\nCamin dera Còsta.\nComença a fer molta calor i la pujada a Canejan és al ple del sol. La pujada és molt bonica, tot per un camí ample i empedrat que puja fent llaçades, però el sol ja apreta de valent i la calor ofega, així que a l'arribar a Canejan el primer que busque és una font. (i no sóc l'únic, també uns xics més majors que pugen van directes a beure).\nDesprés d'un bon glop d'aigua continue camí pel camin reiau cap a Porcingles, però m'he d'aturar a l'ombra a fer un mos, un traginyol i baixar la temperatura corporal.\nCanejan des del camí de Porcingles.\nLlàstima no eixir més prompte, podria haver arribat a Era Honeria a dinar i a la vesprada, amb la fresca, pujar a fer nit a Liat.\nJa sóc a era Honeria i estic cavil·lant si quedar-me a dormir o pujar a dormir a Liat per fer més curta l'etapa de demà. Crec que hem quedaré ací, que és el que tenia previst, i ja em pegue la palissa de 10 hores demà. Hui eren 6 hores i al final ho he fet en 4 hores efectives i 5 i mitja totals, així que miraré d'eixir prompte demà.\nRefugi dera Honeria.\nAl refugi fan nit també una família alemanya (el pare Frank, la mare Dorotea o un nom semblant, la filla Anna i el fill Philip) i 4 bascos que ja ens havíem anat trobant pel camí i que estan fent el Setau Sageth, així com una altra parella catalana (Marc i Carme).\nA darrera hora han arribat una parella de bascos que venen caminant des de Vielha.\nL'itinerari coincideix amb el GR-211 entre Era Honeria i Montgarri però amb un parell de variants que acurten el recorregut tot i que presenten alguna dificultat d'orientació.\nLa ruta s'inicia a la vora del refugi dera Honeria des d'on un ample camí puja per la vora de l'arriu de Comatroja travessant el plan de Borts. A la banda de dalt del pla aboca a la pista que puja des de Canejan i continua recte per la pista, deixant a la dreta el GR-211-3 que puja al Còth de Güerri per Bedrera seguint un antic camí construït per baixar el mineral de les mines de Liat a la foneria (honeria) de sota en carros.\nCal seguir la pista que planeja per la vessant nord de la Serra de Bedrera, travessant la millor fageda de la vall fins que travessa l'arriu de Toran just a sota el barratge deth Hons dera Coma. La pista s'estreta i puja fent un parell de revoltes fins a la paret del barratge on s'acaba i deixa pas a un camí de ferradura, ben conservat encara, que puja a les mines de Liat.\nLa primera part del camí discorre per un bosc de fajos, que van deixant pas als avets, i sempre a la vora de les gorges d'Ermer que es veuen de tant en tant al fons. A partir de la cota 1500 el bosc desapareix i deixa pas a unes landes de neret i nabiueres on la vall s'eixampla; es tracta del pla de Grauèrs on els allaus i les inversions tèrmiques impedeixen el creixement del bosc.\nDesprés de travessar l'ample planeta comalada el camí travessa l'arriu des Grauèrs, que baixa d'un salt des de Cap deth Marc, per una palanca nova i remunta fent llaçades per un bosquet de pins negres fins una antiga galeria de mina i, travessant una escombrera, arriba a un dels pilars de l'antic telefèric de Liat, que baixava el mineral fins Pontaut.\nSalt de Cap deth Marc.\nLa continuació és en un llarg flanqueig per una senda més precària doncs el vell camí es troba tallat per una solsida. En acabant comença la llarga pujada a la Pala de Güerri, tot fent llaçades de manera que la pendent mai és excessiva. Anem remuntant les gorges de Marc de l'Escorn, on una làpida antiga de marbre i una placa nova ens recorden el perill d'un mal pas en aquest lloc i els qui ací finiren.\nGorges de Marc de l'Escorn.\nEl camí va guanyant altura sobre el Goter de Güerri que baixa del coll, de manera que arriba quasi a pla a la part alta de Güerri. Una portera de fil marca la transició a les zones altes de pastura i les gorges deixen pas a una zona d'aiguamolls (antic estany reblit) on naix una font.\nEns trobem a una zona de pastura i les vaques han embrutat l'aigua de la font de manera que no es recomanable beure-hi.\nRemuntant la coma el camí es junta amb el GR-211-3 que puja per Bedrera i que discorre per l'altra banda de la coma i, ja conjuntament, continuen cap al coth de Güerri, només a uns centenars de metres.\nLloc d'unió del camí de Bedrera.\nEl Coth de Güerri és una ampla i soma collada que s'obri entre Grauèrs i Liat, en plena zona minera com bé ho fan palès els nombrosos forats i bocamines que es troben arreu, així com restes de construccions, escombreres i camins fets per a l'explotació minera.\nCoth de Güerri.\nEl GR continua pujant un poc a la dreta per un ample camí que duu a les cases de Liat, la principal agrupació de vivendes de la zona i nucli de l'explotació minera. Tant les cases com les mines només estaven ocupades a l'estiu sent impracticable l'explotació a l'hivern donades les condicions climàtiques de Liat.\nMines de Liat.\nEl camí ressegueix les faldes de la Pica Palomèra per un paisatge marcat per l'explotació minera amb grans rases, muntons de pedres fosques que contrasten amb el verd dels prats. Passa per dalt de l'estanh de Pica Palomèra arribant a les runes de les Cases des Mines de Liat. L'estany presenta unes aigües fosques, color donat per la quantitat de minerals que duen les aigües que hi aboquen. Des d'ací una vella pista ara impracticable per a vehicles baixa cap a les mines on comença el telefèric de Liat i on es troba la Cabana-refugi de Liat. Un poc més avall hi ha una font que dona servei al refugi.\nCabana-refugi de Liat.\nLa pista continua baixant cap al Pas Estret, deixant a l'esquerra el Horat deth Unhola, per on les aigües del riu s'escolen per reaparèixer al Sauth deth Pish. Finalment s'arriba a la collada deth Pas Estret, on hi ha un pal indicador del desviament cap al port dera Horqueta.\nDes d'ací s'abandona el GR-211 i es segueix el sender transfronterer 7 abalisat com a GR que baixa a travessar els plans on es perd l'Unhola, just dalt del Pas Estret i puja fent amples llaçades per les Pales de Liat. Cal estar pendents de seguir les traces del sender entre les vessants herboses.\nQuan el sender arriba quasi a l'altura del port dera Horqueta, gira a l'esquerra buscant el port. Just ací hi ha una desviació que gira a la dreta fent la volta al Tuc de Maubèrme fins al Pòrt d'Urets, abalisat de groc, que cal seguir.\nSender Transfronterer a les Pales de Liat.\nEl sender passa per dalt dels Malhs deth Plan de Tor, vorejant els estanhets de Maubèrme cap al coll de Maubèrme des d'on es pot pujar al Tuc de Maubèrme o baixar al Lac de Montoliu. Passa sota les Pales del Maubèrme en un llarg flanqueig sense perdre altura i arriba al Pòrt d'Urets.\nAl port hi ha restes de construccions mineres i és que ací antigament hi hagué l'estació de càrrega del telefèric que baixava el mineral de les mines de Montoliu cap a Eylie. També hi va haver les cases dels miners, capataços i cantina ja que les mines de Montoliu sempre van ser explotades per companyies franceses, com quasi totes les mines de l'Aran, condicionades per la facilitat de les comunicacions.\nAl mateix port hi ha ara construïda una cabana per a refugi de pastors de fusta per dins i pedra per fora, nova i ben conservada.\nCabana del port d'Urets.\nAcí s'enllaça altra vegada amb el GR-211 que puja des de Montoliu tot i que les marques són poques i cal prestar atenció. El GR puja al Tuc der Ome per baixar cap a les mines deth Horcalh, però és més curt passar la Colhada Nera i resseguir l'arriu deth Lastoar.\nJust a sota del Tuc der Ome, cal prendre un antic sender miner que planeja cap a la Colhada Nera, evident pel color del terra. Des de la Colhada cal baixar sense sender clar cap a l'estanh Nere deth Horcalh i anar resseguint l'arriu deth Lastoar.\nLa baixada és per prats, i només quan hi ha algun punt conflictiu apareixen algunes fites que indiquen el bon camí. Es tracta d'una baixada llarga però sense cap altra dificultat que la falta de marques al camí.\nAbans d'arribar a la confluència amb la Ribèra d'Orla cal estar atents per a trobar el Pas deth Saut, vora un salt d'aigua, per on baixa el sender més evident a buscar les faldes herboses deth Horcalh, prop de la cabana homònima.\nCal continuar per la vora de l'arriu deth Horcalh (a partir d'on es junten l'arriu deth Lastoar i la Ribèra d'Orla) travessant la Plana deth Horcalh per uns prats travessats per multitud de corriols oberts pel bestiar. Cal passar a la vessant esquerra i enllaçar amb el GR-211 que baixa pel port d'Orla, allà on el sender s'endinsa al pinar de pi negre que davalla per les vessants fins a cobrir tota la vall.\nPlana deth Horcalh.\nEl sender travessa una portera i continua vall avall paral·lel al riu fins a les antigues bordes d'Es de Cabau, ara reconstruïdes. Ací es troba la pista oberta damunt l'antic camí de Beret a Montgarri que cal seguir a l'esquerra direcció a Montgarri.\nAl cap de poc s'arriba a Era Creu, des d'on es pot vore per primera vegada el santuari de Montgarri. Després de passar per eth Santet s'arriba al santuari de la Mair de Diu de Montgarri que s'aboca als prats de la vora de la Noguera Pallaresa. Ací es troba el refugi dels amics de Montgarri.\nEs pot continuar uns centenars de metres més i arribar al refugi Juli Arnalot, o fins i tot baixar fins a les runes del poble de Montgarri.\nHora eixida: 6h\nHora arribada: 18h\nTemps real: 8h 47'\nDesnivell positiu: 2099\nAnit al sopar vam coincidir 4 bascos, 1 parella de bascos més, 1 parella d'Olot i una família de Baviera (pares i fills). Al final vam quedar amb els catalans i alemanys de moure pronte per defugir la calor així que ens hem alçat a esmorzar a les 5 i mitja per moure a les 6.\nA les 6 encara és fosc i hi ha boira pixanera així que encenem els frontals i amunt. Fem un tros per un camí vell que després enllaça amb la pista, que han fet per damunt.\nAnem dins un bosc humit de fajos (pel poc que es pot vore a la llum del frontal). Deixem a la dreta el camí que puja al coth de Güerri per Bedrera i, una llarga estona després, arribem al pont de Barrier i al barratge deth Hons dera Coma.\nTravessem el riu i comença la pujada de veritat. La pista deixa pas a una vella senda de ferradura que puja dins el bosc. Ja comença a clarejar el dia i apaguem els frontals.\nEl camí s'enfila pel bosc, sota grans fajos, remuntant les gorges d'Ermer cap als Grauers.\nQuan arribem al Plan des Grauers deixem enrere la boira, i el bosc, i pugem per una comalada ampla coberta de nabiueres i nerets, i fins i tot alguna gerdera.\nPlan des Grauers deixant enrere la boira.\nEl camí no segueix el traçat que sembla més lògic, remuntant la coma d'Arbe, sinó que travessa l'arriu deth Corrau deth Miei per un nou pont, bastit on la força de les aigües es va endur els ponts antics.\nComença ací una pujada fent llargues llaçades sota l'ombria del Tuc d'Ermer, coberta de pins.\nLa pujada és llarga i cada tant ens aturem a descansar, a fer fotografies, un glop d'aigua ... a més el sol no ens pega fins al final quan ja eixim a la part alta.\nRemuntant cap al coll de Güerri.\nArribem a una coma a sota del tuc de Güerri i la pujada afluixa. A dalt la coma enllacem amb el camí que puja per Bedreda i una trossada més i arribem a l'ampla i plana collada.\nRespir abans del tram final.\nAbans però ens han eixit unes quantes marmotes, mentre les cabres (domèstiques) ens miren des de dalt del tuc.\nA l'arribar al coll estem a punt d'equivocar el camí seguint recte les marques grogues que fan la volta a les mines de Liat. Seguim però el GR (com tota la pujada) que passa per les mines de Liat. Fins ara hem vist un parell de mines i un telefèric per pujar materials, així com els camins tan ben traçats fets pels miners per pujar des de la Val de Toran (per on hem pujat). Ací hi ha rases i forats arreu, velles escombreres i restes de cases de les mines. El camí al seu temps pot ser fora una pista però ara està en molt males condicions.\nCases de les mines de Liat.\nArribem a les cases de les Mines i decidim baixar a l'estany de sota a fer un mos i remullar-nos els peus.\nEstanh de Pica Palomera.\nAhir el guarda del refugi ens va assenyalar un lloc on hi havia una font per agafar aigua, però o bé estava eixuta o no l'hem trobat així que m'ha tocat agafar aigua als estanys i fa gust a rovell pel ferro que té.\nDesprés d'esmorzar continuem camí i passem per les runes de les cases de les Mines i baixem per l'antiga pista fins la Cabana-refugi de Liat. La cabana està molt bé i té fins i tot un telèfon de socors. La única cosa que falta és aigua. Hi ha una font un poc més avall, protegida de les vaques per una tanca, però raja tan poca aigua que no es pot omplir.\nContinuem camí cap al Pas Estret, que separa Liat de Tor i ací ens separem, no sense fer-nos una foto de record. Marc i Carme van a Salardu per a continuar demà a Sant Maurici. Estan fent el Gran Bucle (Setau Sageth més dos etapes a Sant Maurici), mentre que la família alemanya: Frank, Doris (com l'ha batejada el Marc), Anna i Philip baixen a Baguergue i demà pujaran a la Restanca per completar el Setau Sageth; que per cert, es va inventar el guarda de la Honeria, (segons ell) i per al nom es va inspirar en una pel·lícula (el setè segell, a imitació de Carros de foc).\nFoto de record al moment de la separació.\nA mi em toca baixar a la banda de dalt deth Pas Estret i buscar entre els prats el camí abalisat com a GRT (GR transfronterer) que puja al port dera Horqueta. El camí costa un poc de trobar però després és de bon seguir, ben marcat, amb fites i xafat. Puja fent llaçades per guanyar altura remuntant unes pendents herboses. Quan es troba a l'altura del port gira a l'esquerra a buscar-lo mentre un altre sender (el meu) gira a la dreta vorejant el Tuc de Maubèrme.\nTuc de Maubèrme.\nEl sender passa molt aprop dels estanyets de Maubèrme, deixant el Tuc de Crabes a la dreta i, des d'ací, es flanqueja per dalt el gran llac de Montoliu fins al port d'Urets.\nAcí hi ha una cabana nova per a refugiar-se els pastors i aprofite per fer un mos i una becadeta a recer de l'aire que bufa tot el dia i que acaba sent un poc molest.\nLa continuació no la tinc clara, hi ha dos sendes però el GR està ben marcat (el GR211 que enllaça ací, tot i que no he vist les marques que hi pugen) i puja cap al tud der Ome. Quan estic només a poc més de 100 metres del cim el sender sembla que segueix recte a la Colhada Nera i seguisc cap allí perdent les senyals.\nQuan arribe a la collada ja no trobe sender clar i trac els mapes. El GR (que tinc dibuixat a mà al mapa) sembla que passa pel cim del tuc i mire de pujar, però les forces van justes així que decidisc baixar seguint un sender que apareix al mapa d'Alpina i al Topopirineos.\nLa baixada es fa per la Ribera deth Horcalh, passant per l'estanh Nere deth Horcalh entremig de les vaques.\nVaques a l'estanh Nere deth Horcalh.\nLa baixada és llarga pels prats sense camí aparent, només ací i allà hi ha alguna fita en llocs més conflictius, però és tota per prats i sense massa pendent. Després de baixar un graó seguint les fites cap a un altre replanell trobe a la dreta un fil d'aigua que neix a la muntanya un poc més amunt així que aprofite per omplir la botella amb aigua com cal.\nPasse per la vora d'un salt d'aigua i ja pels prats, i seguint el camí al GPS i les sendes de les vaques, baixe fins l'arriu deth Horcalh. Només cal seguir-lo avall.\nQuan es junta amb l'arriu de Vernatar, el bosc que s'enfila per les muntanyes, baixa fins al riu, i les vaques van eixint del bosc on han estat sestejant.\nBosc deth Horcalh.\nEl camí baixa a Es de Cabau on estan arreglant les antigues bordes, i des d'ací continua per pista fins a Montgarri. Comence a trobar-me gent, i és una alegria perquè des del Col Nere no he vist a ningú.\nRefugi de Montgarri.\nEl refugi de Montgarri està molt bé, gran, net i ben cuidat, i el lloc és encantador; el preu també és una mica més car però al final paga la pena.\nAl sopar he coincidit amb un alemany que viu a França, just a l'altra banda del Pirineu, que està fent una volta de tres dies eixint de la porta de casa. La resta eren tots francesos que estan fent el Pass d'Aran (els treballadors del refugi en feien propaganda a les samarretes), entre ells un que m'he trobat tornant a buscar la jaqueta que havia perdut (i que m'ha dit que no ha trobat).\nLa ruta discorre pel GR-211 fins a prop de Baguergue per continuar pel Camin Reiau que passa per Salardú i Gessa cap a la central d'Arties. Des d'ací remunta Valarties pel camí asfaltat que puja al Pont deth Ressec, on està el punt d'accés al Parc Nacional d'Aigües Tortes i Sant Maurici. Des d'ací seguint el GR-11 es puja fins al Refugi dera Restanca.\nLa ruta s'inicia davant del Santuari de Montgarri on, sense travessar la Noguera Pallaresa, cal seguir una pista que remunta per la solana seguint el camí tradicional cap a Salardú. Poc després d'eixir el camí s'endinsa al pinar que acompanya tota la primera part de la ruta que puja fins el Pla de Beret.\nEl camí passa per Es de Cabau, deixant a la dreta el camí del port d'Orla i, després de travessar l'arriu deth Horcalh remunta cap al Cu de Parros on, al capdamunt d'un prat, es troba la Cabana de Parros, molt desendreçada. Continua pujant de manera suau fins arribar al Plan de Beret, on es deixa enrere el bosc i els prats ho dominen tot.\nPlan de Beret.\nLa pista de terra acaba al pàrquing de l'estació d'esquí i des d'ací hi ha diferents alternatives per travessar el pla fins al ull del Garona: la més fàcil és seguir la carretera d'accés a l'estació d'esquí; el GR-211 passa per dalt de la carretera resseguint el faldar de la Serra de Comalada; mentre que el Camin Reiau discorre per les molleres del fons del pla, a banda i banda de la Noguera Pallaresa, ací només un rierol.\nDesprés de travessar el pla s'arriba a la divisòria d'aigües entre el mediterrani i l'atlàntic. Uns metres abans es troba el naixement de la Noguera Pallaresa, mentre que només passar el collet i la pedra que marca la divisòria es troba l'Uelh deth Garona, just davant d'un refugi en molt mal estat.\nTravessant la divisòria d'aigües.\nDes d'ací el camí segueix el Garona just per sota la carretera del Plan de Beret, i molt a sobre del poble de Baqueira. Gira cap a ponent resseguint el Solan de Salardú i Tredòs fins a travessar novament la carretera que baixa fent revoltes.\nAcí el GR-211 continua per pista fins a Baguergue i el Camin Reiau baixa a l'esquerra travessant la solana en diagonal cap a Salardú. El track però fa un terme mig: continua recte pel GR i quan aquest gir a la dreta a buscar Baguergue, baixa per un camí a una antena de comunicacions i, des d'ací, resseguint un rellomet herbós baixa a la banda de dalt de Salardú camp a través.\nSalardu i Gessa.\nEs travessa tot el poble de Salardú fins a la carretera de la Bonaigua i es continua per ella cap a Vielha. Just on es troba el desviament de pujada al poble de Gessa cal continuar a l'esquerra per un camí asfaltat que baixa a travessar l'arriu Garona pel pont del mateix nom, i gira a l'esquerra per seguir un sender paral·lel al riu, vorejat per avellaners i molt fressat, per on passa el Camin Reiau i el Gr—211-1.\nEl camí acaba vora la central hidroelèctrica d'Arties. Des d'ací cal continuar per una carretera asfaltada que travessa l'arriu de Valarties pel pont de Valarties, a la vora de Sant Pelegrin. A partir d'ací el camí s'estreta i remunta tota la Valarties sempre prop del riu, passant per les Bòrdes dera Artiga fins arribar al pàrquing del pont deth Ressèc.\nCamí asfaltat de Valarties.\nAcí cal travessar el riu pel pont i continuar per una pista de terra que puja. Poc després de passar el Plan de Nera, on hi ha restes d'un antic campament, s'arriba a una bifurcació on cal seguir recte. Per l'esquerra baixa el GR-11 des del Port dera Ribereta i cal seguir-lo amunt cap al pontet de Rius.\nGR-11 per pista cap al pontet de Rius.\nA la dreta queda un desviament a l'àrea recreativa de Valàrties i una trossada més avant s'arriba al pontet de Rius on acaba la pista. Ací hi ha una fonteta menuda i dissimulada entre dos pedres; una cabana-refugi en estat acceptable, i dos sendes que mouen. El GR segueix a l'esquerra pujant cap a la Restanca (recte es puja a Rius retallant un tros del GR-11).\nSenda a la Restanca.\nEl sender puja fent ziga-zagues remuntant un llarg pendís cobert d'un bosc que comença sent de caducifolis i acaba en pinar amb neret. Poc després d'entrar al pinar s'arriba a la resclosa de la Restanca. Cal deixar el GR que segueix a la dreta i creuar la paret del Llac dera Restanca, repressat, fins al Refugi dera Restanca.\nRefugi dera Restanca.\nHora eixida: 7h 30'\nHora arribada: 16h 30'\nTemps real: 6h 40'\nDesnivell positiu: 1114\nEixint de Montgarri.\nHui he eixit més tard, a les set i mitja ja que el desdejuni no el donen fins les set. No fa massa calor i s'avança ràpid per la pista que puja cap al pla de Beret. La pujada no és molt forta. Fins al pla tot són boscos de pi negre que deixen pas als prats de Beret, on s'està part de l'estació d'esquí.\nPinars pujant al pla de Beret.\nAl pàrquing de l'estació he perdut les senyals del GR i he provat de seguir el Camin Reiau, però he fet un bon tros vora la carretera. Ací els senders són molt poc evidents entre les pastures on hi ha una gran quantitat de vaques i cavalls que obren corriols.\nHe passat pels ulls del Noguera Pallaresa i, deixant la carretera, he seguit el Camin Reiau que baixa per la vora de l'Ulh deth Garona. Des d'ací el camí baixa flanquejant, deixant a sota Baqueira. Travessa la carretera i continua per la solana de Salardú i Tredós, calia desviar-se a l'esquerra però no he vist el desviament (després m'han dit que la paleta que l'indica ha caigut) i he continuat recte fins que el camí gira a Baguergue. Des d'ací he baixat cap a una antena dalt de Salardú i pels prats fins les primeres cases del poble.\nBaixant pels prats a Salardu.\nA Salardú he comprat menjar i he tocat al refugi de Colomers per anar a fer nit, però no m'agafen el telèfon així que he decidit tocar a la Restanca i dit que hi ha lloc i cap allí que he anat.\nHe parlat amb Àlvar per dir-li el canvi de plans i m'ha comentat que fa dos dies es va acostar a era Honeria però jo ja era al llit.\nHe fet un tros per carretera cap a Gessa, però sense entrar al poble, baixant per un camí vora el riu i l'he travessat pel pont deth Garona per agafar un sender molt bonic, empedrat a trossos i molt fressat pel pas de cavalls que fa cap a la central d'Arties.\nCarretera a Gessa.\nDes d'ahí molts quilòmetres de pista asfaltada que passa pel pont de Valarties fins arribar al pont deth Ressec, on s'acaba l'asfalt i comença el parc natural.\nÀlvar m'ha tocat i hem quedat que demà pujaran ell i dos més a la Restanca i farem un tros cap a la Colhada de Mar (i ells faran el Tossal de Mar) i baixarem cap a Rius. Quedem així i ja ens vorem demà.\nDes de Ressec hi ha un tros llarg de pista que puja al pontet de Rius. Al punt d'informació del parc m'han dit que hi ha una fonteta i sort que me l'ha assenyalada una xica que puja i baixa fent el servei de taxi, sinó no la trobe.\nHe omplit les botelles d'aigua i dine vora la cabana del pontet de Rius. Després de dinar encete la pujada, curta en quilòmetres i llarga en desnivell, fins la Restanca.\nCabana deth pontet de Rius.\nÉs la part més bonica del dia per una senda empedrada i ben traçada que puja a la presa per un bonic bosc mixte de bedolls i moixeres de guilla que van entreverant-se amb els avets a la part baixa, que deixen pas a un pinar de pi negre amb neret i nabiueres a dalt.\nPinar arribant a la Restanca.\nAixí arribe a la presa i només cal travessar-la per arribar al refugi.\nHabitació al refugi dera Restanca.\nEl GR-11 enllaça el refugi dera Restanca i el refugi de Conangles passant per les Raspes i el port de Rius. Una altra opció, més muntanyera però més interessant és la que es presenta al track: remuntar per l'estanh de Mar fins la Colhada der estanh de Mar, continuant per la vora dels estanys de Rius per a travessar el port de Rius. Des d'ací es baixa seguint el GR-11 per l'Escaleta de Rius a la val de Conangles i, resseguint-la, al refugi de Conangles.\nLa ruta comença a la porta del Refugi i fa la volta a l'estanh dera Restanca per pujar enfront del refugi al circ dera Restanca. El sender presenta algun pas complicat a l'haver-se perdut l'antiga traça que pujava a les canalitzacions dels estanys més amunters.\nDes del circ es remunta cap a l'estany de mar passant per la vora del desbravador de l'estanh de Mar i assolint l'extrem nord de l'estanh de Mar.\nEstanh de Mar.\nCal dir que els estanys de Rius, l'estany de Mar i el de la Restanca es troben units mitjançant canalitzacions soterrades, que des de la Restanca baixen l'aigua per dins les muntanyes fins la central hidroelèctrica d'Arties. Les sendes que pugen a l'estanh de Mar foren fetes per a les obres de construcció.\nL'itinerari continua fent la volta a l'estany per l'est, sense senda clara però sempre amb fites i més o menys prop de l'aigua. Al final de l'estany i després de passar per la falda de les Pales de Mar, es voreja l'extrem sud de l'estany per encarar la dura pujada a la Colhada der estany de Mar.\nEstanh de Mar des de la capçalera.\nNomés hi ha un parell de llocs on la pendent obliga a posar les mans, la resta no presenta excessiva complicació i s'assoleix la collada oberta en els crestalls rocosos.\nColhada de Mar.\nDes d'ací la senda, més evident i fàcil, baixa a Rius però es pot aprofitar per pujar al Tossau de Mar resseguint les Crinches de Rius; cresta fàcil i ben enfitada on, si no perdem les fites, només ens tocarà ficar les mans alguna que altra vegada. La part final és per una llarga i estreta pala herbosa per assolir la aèria cresta on a la part final hi ha un passet de II grau.\nArribant al cim del Tossau.\nCim del Tossau de Mar.\nEn cas contrari només cal continuar baixant cap a l'estanh Tort de Rius, que cal vorejar per la dreta en una llarga tirada fins arribar a l'estanh de Rius. Ací s'enllaça amb el GR-11 que puja des de la Restanca per la vall de Rius.\nEstanhs de Rius.\nCal seguir ara cap al sud vorejant l'estanh de Rius fins que s'acaba i passant el port de Rius. Només passar el port hi ha una llarga i pronunciada baixada per l'Escaleta de Rius que el vell sender, usat tradicionalment per comunicar la Ribagorça amb el Naut Aran, salva pels Marrècs dera Escaleta.\nMarrècs dera Escaleta.\nBaixant les llaçades (o marrècs) comencen a aparèixer pins joves que, a l'arribar a la val de Conangles, al fons, van deixant pas a retalls d'antigues fagedes i avetoses amb exemplars extraordinaris però sense sotabosc ni exemplars joves.\nVall de Conangles.\nLa ruta baixa paral·lela a la Ribèra de Conangles i, ben avall, enllaça amb una pista que segueix (per la banda de baix) cap a l'hospital de Vielha.\nA les envistes de l'hospital el GR gira cap al sud, sense allunyar-se del rierol, i baixa per prats a buscar una pista que travessa la Ribèra per un pontet i s'endinsa al Bòsc de Contesa que forma una jove i fresca fageda.\nBòsc dera Contesa.\nLa pista continua avall fins que s'abandona a la dreta per un senderol que baixa seguint una goma que porta aigua fins al refugi de Conangles, situat davant la Noguera Ribagorçana.\nHora arribada: 16h 37'\nDesnivell positiu: 1045\nAnit sopant al refugi de la Restanca vaig coincidir amb una parella d'Olot que acaben hui Carros de foc, i més tard han arribat una parella de Castelló que venen fent el GR-11.\nHui al desdejuni els he tornat a trobar: Miguel i Tere, i m'han dit que venen fent el GR-11 des d'Encamp. Esperen fer nit a Conangles, com jo, o siga que ja ens trobarem a la vesprada.\nAl final he eixit a les set i mitja passades i he anat fent camí cap a l'estany de Mar. Àlvar i uns amics del Forcall que estan de visita pujaran i farem part del camí junts fins a l'estany de Rius.\nEl camí és molt bonic i diferent a l'altra banda de la vall. El modelat granític ha deixat agulles a les muntanyes i estanys al fons, així com blocs de pedres per tot arreu.\nEra Restanca des de l'estanh de Mar.\nQuan estava fent l'últim tros de la pujada al Lac de Mar he vist a Àlvar i companyia començant la darrera pujada. He arribat al Lac i després he anat fent la llarga volta al Lac. Al final del llac està la forta pujada a la Colhada de Mar on cal posar les mans en algun tros.\nTossau de Mar.\nAl arribar dalt els he esperat, que ells encaraestan pujant, així que he et un mos i un glop i quan han arribat han fet el mateix.\nHem continuat tots quatre cap al Tossal de Mar per una llarga crestera: Àlvar, Miguel Angel, Paco i jo (després de deixar la motxilla sota unes pedres).\nCrinches de Rius.\nHem començat la llarga cresta al Tossal de Mar on cal posar les mans i seguir les fites (i el mapa del GPS) entre les roques per trobar el millor pas. Després de pujar una pala d'herba ja només ens queda un tros de cresta molt aèria amb un pas final de II per fer el cim.\nCim del Tossau.\nBaixant del cim.\nHem retornat a la collada i hem continuat la ruta fent la volta als estanys de rius que estan molt baixos d'aigua (el tort de Rius més baix que els veïns doncs està connectat per sota amb l'estany de Mar, i aquest amb la Restanca) i hem arribat a la connexió amb el GR-11.\nFent la volta als estanhs de Rius.\nDesprés de dinar un poc, Àlvar, Paco i Miguel Angel se n'han anat cap al pontet de Rius per baixar al pàrquing i jo he continuat el GR cap al port de Rius, fent la volta a l'estany de Rius.\nPort de Rius.\nDesprés del port queda una llarga baixada fins a Conangles per una senda que baixa fent llaçades. El sol pica de valent i no fa tant d'aire com a dalt així que he passat calor per primera vegada en tot el dia.\nEls pocs pins dispersos que hi ha no arriben a fer ombra, i a l'arribar a la vall de Conangles només es troben grupets dispersos de fajos i avets, això sí, de dimensions colossals (curiosament no hi ha arbres joves). Finalment he arribat al desviament cap a Conangles i he baixat per pista al refugi, per la vora del riu i passant per una bonica fageda, molt jove.\nAl refugi he trobat a Tere i Miguel que ja han arribat fa estona. Jo m'he llençat al riu just davant del refugi a refrescar-me i en acabant he fet una bona dutxa per llevar el sutge i he llavat la roba.\nTere, Miguel i un servidor prenent la fresca a la porta del refugi.\nA l'hora de sopar només estem Miguel, Tere i jo i 8 alemanys (més tard, quan ja èrem al llit ha arribat una colla més gran).\nL'itinerari segueix els vells camins de ferradura que eren les úniques vies de comunicació abans de la construcció de les modernes carreteres. Comença travessant el port de Vielha pel camí que tradicionalment unia la Val d'Aran amb Espanya, usat fins a la finalització del tunel de Vielha el 1948, i inclòs ara en la xarxa de Caminos Naturales del Ministeri de Medi Ambient i abalisat com a GR-211-5. Continua per la vora esquerra del Garona pels camins que enllaçaven les poblacions de Gaussac, es Bòrdes i era Bordeta, abalisat com a GR-211-1, i passa a la banda dreta pel pont del pas deth Lop, per on arriba a Bòssost abalisat com a GR-211.\nLa ruta s'inicia a la porta del refugi de Conangles i, resseguint la canalització d'aigua del mateix, enllaça amb la pista per on passa el GR-11. Es remunta la pista per dins el bòsc de la Contesa fins que ix del mateix i travessa la Ribèra de Conangles. En aquest punt s'abandona la pista i es continua per una senda que puja pels prats fins arribar a una bifurcació de senders. Cal abandonar el GR-11 i seguir a l'esquerra passant per damunt dels edificis de control del Tunel de Vielha fins arribar a l'Hospital de Vielha.\nS'entra a l'hospital deixant una font a la dreta. L'Hospital de Sant Nicolau (antigament Sant Nicolau des Pontèths)es compon d'un carrer amb cases a banda i banda on, entre d'altres, es troba una capella dedicada a Santa Quitèria (on es celebrava romeria des de Vielha cada 22 de maig per celebrar que el port ja era obert), un refugi (a dia d'avui tancat), bordes i corrals.\nDes de l'altra banda continua una pista que puja pel Prat dera Barana cap al Plan dera Espòna. A l'altura del pla s'abandona la pista per pujar a l'esquerra per un glever on la senda antiga s'ha perdut i la nova traça puja al recte amb forta pendent. A l'alçada del Matet deth Plan dera Espòna la senda gira cap a uns pinatells i reprèn la traça antiga pujant fent marrades. Travessa el barranc deth Pòrt a l'altura de la Malheda deth Plan dera Espòna i enceta una forta pujada fent ziga-zagues pels Marrècs dera Gerbosa fins arribar al planet dera Gerbosa.\nMarrècs dera Gerbosa.\nA era Gerbosa hi ha uns antics tunels, pot ser relacionats amb la linea P com el bunker que es troba un poc més amunt. El camí passa a la vora del bunker i continua pujant fins el Pòrt Vielh deth Hòro, on hi ha un altre bunker. Des d'ací el camí enfila una llarga diagonal cap al port passant sota la cresta de Montoliet, anomenada era trauèssa de Carlos, fins que finalment s'assoleix el port, obert entre el Tuc de Montanero i el Tuc deth Pòrt de Vielha.\nCamí empedrat aprop del Pòrt de Vielha.\nDesprés de passar el port, l'antiga i marcada traça del camí tradicional (que en molts llocs conserva encara l'empedrat), desapareix engolida per una pedrera, vigilada per un nou bunker.\nPòrt de Vielha.\nCal baixar la pedrera fins al fons de la Canau deth Pòrt de Vielha, continuant per una xicoteta vall herbosa fins a un replanell on gira a l'esquerra per baixar per un llom herbós, fent marrades, deixant a l'esquerra el barranc deth Pòrt i a la dreta l'arriu de Fontfreda.\nEl camí gira a la dreta i travessa l'arriu de Fontfreda per la palanca deth Pontet, i continua vora riu fins arribar a la Cabana deth Pontet, en bon estat.\nCabana deth Pontet.\nA la cabana comença una pista que s'endinsa al bosc d'avets i fajos que a partir d'ací entapissa la vessant. Hi ha un parell de desviaments senyalitzats que retallen la pista fins arribar a l'altura de la boca nord del tunel on es troba un panell referit als Caminos naturales i un mirador sobre l'arriu Nere.\nA la vora mateix del mirador baixa la senda que passa vora els antics prats de dalla que ja no es seguen dera Capela, fins que arriba a era Centrau. Des d'ací continua una pista ampla que va vorejant l'arriu Nere de baixada a Vielha. Deixa a l'esquerra un desviament que puja a la carretera passant eth Pontauet i continua baixant vorejant prats i algunes bordes entrant a Vielha pel Prat (i parc) deth Ressec.\nSenda entre antics prats.\nPer un carrer paral·lel al riu s'arriba a la plaça dera Glèisa, on cal girar a l'esquerra i seguir la carretera fins a la primera rotonda; travessar la rotonda i seguir per la carretera de Gaussac.\nA l'altura del barranc de Casau, abans d'entrar al poble, cal agafar una pista que baixa passant sota l'església i per dalt dels prats que baixen fins al riu Garona. El camí es fa senda i s'endinsa en un bonic bosc de ribera que l'acompanya fins arribar al Pont de Bèussa.\nSenda al pont de Bèussa.\nDeixant a la dreta l'enllaç amb el GR-211 a Vilac es continua per una senda en ombria que tot i això passa per una zona més eixuta on dominen els pins i roures amb boix. Passa més avant per dalt dera Predalha i baixa a tocar el riu Garona seguint-lo fins al pont dAubèrt, on hi ha un parc amb taules i font, vora el riu.\nContinua per una pista de terra, entre el riu i el bosc, que passa per la vora del càmping Artigané i continua guanyant altura fins a entrar al poble des Bòrdes.\nDesprés de travessar tot el poble seguint el Camin Reiau es travessa pel pont deth Joèu l'arriu Joèu, que baixa dels Uelhs deth Joèu i aporta bona part del cabal de la Garona. Un poc més avant es passa a la vora de l'antic llavador i, travessant prats voltats de tanques vegetals i camps de pomers el camí retorna a la vora del Garona i el ressegueix fins arribar als càmpings Forcanada i Bedura-parc, a banda i banda del camí.\nCamí passat el Sauth deth Lop.\nA partir d'ací el camí es troba asfaltat. Puja al tossalet on es troben les quatre cases que conformen Era Bordeta, on s'enllaça amb el GR-211, i es baixa al càmping dera Lana abans de trobar la carretera principal a l'altura del pont deth Sauth deth Lop.\nAcí cal seguir uns metres la carretera i girar a la dreta per travessar la Garona pel pont de la carretera vella. Només passat el pont es gira a l'esquerra per un camí ample que remunta per la vora dreta del riu. El camí passa per un bosquet de caducifolis salvant un pas estret picat a la penya fins que davalla a buscar la Central elèctrica de Bòssost, des d'on continua per asfalt fins al poble de Bòssost travessant els prats de Lana Gran.\nJa dins del poble cal travessar el riu per assolir el centre de Bòssost.\nHora eixida: 5h 57'\nHora arribada: 16h 31'\nTemps real: 8h 45'\nDesnivell positiu: 1053\nDenivell negatiu: 1929\nEste matí m'he alçat abans de les sis per eixir prompte. Miguel i Tere ja estaven esmorzant que volen fer camí a vore si arriben a Puente Coronas.\nHe eixit i encara era nit fosca. Només eixir del refugi ha eixit corrents un animal dins el bosc que pel soroll que feia semblava gran (pot ser un cérvol o daina). He fet camí per la pista, refent el qeu vaig fer ahir, per dins una fageda que s'endevina més que es veu a la llum del frontal, i pels prats que baixen de l'hospital.\nHe arribat a l'hospital entre dos clarors i m'he trobat un xic que m'ha indicat el camí del port de Vielha, que haig de seguir.\nL'hospital és un lloc carregat d'història, un carrer de cases amb capella inclosa que evoca els temps antics quan els traginers feien parada abans del port. És una llàstima que el refugi que i havia ara siga tancat, és bonic dormir allà on ho han fet tantes generacions abans.\nHospital de Vielha des dera Espora.\nHe començat a pujar el port per una pista, però de seguida l'he deixada per agafar una sendera qeu puja recte amunt. La senda vella està perduda i la nova puja recte per un glever; és, pot ser, el tros amb més pendent de tota la pujada. Quan la senda entra al pinar el camí comença a fer llaçades (o marrades que en diuen ací) seguint el traçat tradicional. Algunes llaçades estan desfetes per l'erosió però d'altres parts del camí es troben ben conservades, fins i tot amb l'empedrat original. La senda puja de manera sostinguda fins el Pla dera Espora.\nMulleres des dera Espora.\nA partir d'ací es segueix sempre el caixer del camí vell i la pujada tot i que llarga i pesada no és massa dura. Fent llaçades puja a dera Gerbosa passant vora un bunker construït a la 2a guerra mundial (també uns tunels, que no sé per a què són).\nDes d'ací s'arriba al port vell deth Horó, i amb un llarg (però còmode) flanqueig, al port pròpiament dit.\nPòrt Vielh deth Horó.\nSi a la cara sud bufava un vent gelat que m'ha fet posar tota la roba que duia, a la cara nord no bufa el vent però hi ha boira.\nBoira a la Canau deth pòrt de Vielha.\nLa baixada enfila una canal coberta per les pedreres que han cobert l'antic traçat del camí i la baixada és fa de molt mal caminar. Enfila després uns prats d'herba on es segueix l'antiga traça, de bon baixar i amb una pendent constant, cosa que agraeixen les cames i els genolls que ja se'n ressenteixen dels quilòmetres i del pes (i de l'edat). Finalment s'arriba a la Cabana deth Pontet des d'on es continua per una pista que travessa el bosc (amb trams per senda que estalvien revoltes) fins a la vall.\nPista des del Pontet.\nDes d'ací una pista ampla va baixant resseguint l'arriu Nere fins a Vielha.\nPista vora l'arriu Nere.\nTot aquest tros des de l'hospital segueix el camino natural del Port de vielha i la Rota des espais de memòria, i com a tal està abalisat i amb panells informatius.\nArribat a Vielha travesse el poble cap a Gaussac, que és a la vora, i des d'ací agafe el GR-211.1 cap a Bòssost, per un camí paral·lel al Garona però per la riba esquerra.\nPrimer es continua per una pista que esdevé senda vorejada de boix i tapada pels avellaners fins el pont de Beussa Des d'ací es continua per una senda més eixuta amb roures i pins rojos fins el pont d'Aubèrt on hi ha unes tauletes i aprofite per fer un mos.\nContinue per una pista que voreja un càmping, flanquejada per un bosc caducifoli que està perdent la fulla degut a la seca i arribe al pont d'Arròs des d'on continua un camí asfaltat a es Bòrdes, seguint el mateix traçat que el Camin Reiau.\nTravesse es Bòrdes i continue pel Camin Reiau, ací molt ben conservat i amb algun tram empedrat, passant a la vora del llavador del poble. Així arribe a era Bordeta on hi ha un parell (o tres) de càmpings i quatre cases que han de ser el poble.\nTram de Camin Reiau empedrat.\nDes d'era Bordeta el camí està asfaltat però és igual de bonic. El camí aboca a la carretera, que s'ha de seguir un trosset per agafar la carretera vella i travessar el Garona pelpont deth Pas deth Lop, i seguir una pista que es fa senda, vorejant el Garona per la dreta fins la central de Bòssost.\nFinalment pels prats de dalla que es troben on s'obri la vall arribe a les primeres cases de Bòssost, tancant el cercle que vaig començar fa cinc dies.\nEsglèsia de Bòssost.\nJa només em queda dirigir-me a casa d'Àlvar i Empar on m'espera una bona dutxa, un millor sopar i una agradable companyia.\nAcí està el track complet de la ruta:\nVisor de l'Institut Cartogràfic Català.\nVV. AA. Camins transfronterers als Pirineus: Val d'Aran – Pallars Sobirà – Ariège Ed. Prames, Zaragoza, 2007\nVV.AA. GR 11 Senda Pirenaica Ed. Prames, Zaragoza, 2008\nLópez-Monné R. A peu per les carenes atlàntiques de l'Aran Arola Editors, 2007\nWeb oficial del Pass'Aran\nWeb oficial del Setau Sageth\nWeb de senders de la Val d'Aran\nPublicat per goterris a 14:01 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: pirineus, travessa, Val d'Aran\nUbicació: Carrer Major, 8, 25550 Bossòst, Espanya\nEl vocabulari de la natura: APRÉS\nGR-8 Villarluengo-Montoro-La Algecira-Bordón\nSANTA BÁRBARA DE PINA DESDE VILLANUEVA DE VIVER\nBel - Tossal Pena de Bel\nSopar reunió 22/09/2021\nTOPONIMIA y GEOGRAFÍA de BENAFER, Alto Palancia, Castellón\n2021 - 07 Gestalgar a Las Toscas (otra variante) / A+ 676 m / 18,33 km\nain (12) alacant (2) albarracín (42) Albocàsser (2) alcalà de xivert (7) alcora (15) alcudia (10) alemania (3) alfondeguilla (6) algimia (7) almedijar (1) alps (6) alt maestrat (28) alta ribagorça (2) andalucia (5) arañuel (1) ares (7) argelita (8) artana (16) atzeneta (10) ayodar (11) azuébar (3) baix maestrat (9) barracas (1) barranc (19) benafigos (2) benassal (4) benicàssim (13) benifassar (3) benitandús (4) Benlloc (3) betxí (7) borriol (7) cabanes (7) camí sant Jaume (7) castell (20) castellfort (1) castelló (3) caudiel (3) centre excursionista de Vila-real (36) chóvar (6) cinctorres (2) cirat (4) costur (5) cuenca (6) culla (8) desert de les palmes (17) diversos (4) el Castillo (15) el port (3) el Tormo (6) el Toro (1) els ports (12) empordà (4) escalada (6) eslida (8) espadà (126) espadilla (3) etnografia (1) fanzara (15) ferrata (1) Figueroles (4) Forcall (1) fortanete (1) frança (18) fuente la reina (1) fuentes de ayodar (6) gaibiel (1) geocaching (5) GR33 (1) GR333 (16) GR7 (10) herbeset (1) higueras (4) incendi (2) irta (6) Javalambre (2) l'alcalatén (48) la Barona (1) la mancha (1) la Torre dels Diumenges (2) la Vall d'Uixò (4) la Vilanova (3) les Coves (3) les useres (4) Llucena (32) ludiente (14) maestrazgo (3) mas de flors (2) montanejos (3) montlleó (6) moró (1) onda (14) orpesa (5) pavías (4) penyagolosa (19) pirineus (13) plana alta (37) plana baixa (8) Pobla Tornesa (4) portugal (1) raquetes (19) ribesalbes (7) rutes familiars (116) sacaleches (231) salzadella (5) sant mateu (1) serra calderona (1) serra d'en galceran (2) Serratella (4) Sierra de Gúdar (11) sot de ferrer (1) suera (14) tablas de daimiel (1) tales (11) teruel (5) tírig (1) toga (6) torralba (8) torreblanca (2) torrechiva (6) travessa (4) Val d'Aran (5) vall d'alba (1) vall d'almonesir (2) vall del Millars (76) vall del palancia (7) vallat (5) veo (3) vèrtex (130) vila-real (7) vilafamés (5) vilafranca (5) vilavella (4) villahermosa (5) villamalur (15) villanueva de viver (3) vistabella (7) xert (1) xiva (1) xodos (10) Zucaina (4)\nEXCURSIÓ FAMILIAR ALS ECRINS\nLES DEUX EAUX A TERMIGNON\nMONT LACHAT - PRARION - COL DE VOZA\nLE BREVENT - PLANPRATZ - LA FLEGERE\nPLAN D'AIGUILLE - MONTENVERS\nAUTANNE - COL DE BALME - CHARAMILLON\nDE RIBESALBES A FANZARA


Política de Privadesa - Jardinista\nEn compliment de la Llei 34/2002, de 11 de juliol, de serveis de la societat de la informació i de comerç electrònic, Jardinistes en Acció S.L.U. l’informa que és titular del lloc web: www.jardinistapools.com d’acord amb l’exigència de l’article 10 de l’esmentada Llei, Jardinistes en Acció S.L.U., notifica les següents dades: el titular d’aquesta pàgina web és Jardinistes en Acció S.L.U. amb NIF / CIF: B64587025 i domicili social: C. Narcís Monturiol 2B, 2n. 2a. Codi postal: 08440. Localitat: Cardedeu. Província: Barcelona. L’adreça de correu electrònic de contacte amb l’empresa és: info@jardinistapools.com\nJardinistes En Acció S.L.U no es fa responsable del contingut de les pàgines web a les quals pugui accedir l’usuari a través dels enllaços establerts als seus llocs web i declara que en cap cas examinarà ni exercitarà cap tipus de control sobre el contingut d’altres pàgines de la xarxa.\nJardinistes En Acció S.L.U declara que ha adoptat totes les mesures necessàries per evitar qualsevol dany que pugui derivar-se de la navegació per les seves pàgines web. En conseqüència, Jardinistes En Acció S.L.U no es fa responsable, en cap cas, dels eventuals danys que pugui sofrir l’usuari a causa de la navegació per Internet.\nJardinistes En Acció S.L.U no es responsabilitza dels danys o perjudicis de qualsevol tipus produïts en l’Usuari que portin causa d’errors o desconnexions a les xarxes de telecomunicacions que produeixin la suspensió, cancel·lació o interrupció del servei de la web durant la prestació del mateix o amb caràcter previ.\nL’accés a la web www.jardinistapools.com no implica l’obligació per part de l’empresa de controlar l’absència de virus o qualsevol altre element informàtic danyós. Correspon a l’Usuari, en tot cas, la disponibilitat d’eines adequades per a la detecció i desinfecció de programes informàtics nocius.\nJardinistes En Acció S.L.U no es responsabilitza dels danys produïts en els equips informàtics, documents i/o fitxers dels Usuaris o de tercers durant la prestació del servei al Portal.\nLa web www.jardinistapools.com podrà allotjar continguts publicitaris o patrocinats. Els anunciants o patrocinadors són els únics responsables d’assegurar que el material remès per a la seva inclusió a la Web compleix amb les lleis que en cada cas puguin ser d’aplicació.\nJardinistes En Acció S.L.U no serà responsable de qualsevol error, inexactitud o irregularitat que puguin contenir els continguts publicitaris o dels patrocinadors.\nJardinistes En Acció S.L.U es reserva el dret a realitzar les modificacions que consideri oportunes, sense avís previ, al contingut dels seus llocs web, tant pel que fa als continguts dels llocs web com per les seves condicions d’ús o per les condicions generals de contractació. Aquestes modificacions podran realitzar-se, a través dels seus llocs web, de qualsevol forma admissible en dret i seran d’obligat compliment durant el temps que estiguin publicades a la web i fins que no siguin modificades per d’altres de posteriors.\nJardinistes En Acció S.L.U es reserva el dret d’utilitzar cookies en la navegació de l’usuari pels seus llocs web per facilitar la personalització i comoditat de la navegació. Seguint la política de protecció de dades de l’empresa, Jardinistes En Acció S.L.U informa que les cookies s’associen a l’usuari anònim i al seu ordinador i no proporcionen per si mateixes ni el nom ni els cognoms de l’usuari.\nL’usuari té la possibilitat de configurar el seu navegador de manera que sigui informat de la recepció de cookies, amb la possibilitat, si així ho desitja, d’impedir que s’instal·lin al seu disc dur. No obstant això, per accedir als llocs web de Jardinistes En Acció S.L.U no és preceptiva la instal·lació de cookies.\nDe conformitat amb el que estableix la Llei Orgànica 15/1999 de Protecció de Dades de Caràcter Personal, Jardinistes En Acció S.L.U informa als usuaris dels seus websites que les dades personals recaptades per l’empresa mitjançant els formularis situats a les seves pàgines, seran introduïts en un fitxer automatitzat sota la responsabilitat de Jardinistes En Acció S.L.U , amb la finalitat de poder facilitar, agilitar i complir els compromisos establerts entre ambdues parts. Així mateix, Jardinistes En Acció S.L.U , informa de la possibilitat d’exercir els drets d’accés, cancel·lació, rectificació i oposició mitjançant un escrit a l’adreça; C. Narcís Monturiol 2B, 2n. 2a. Codi Postal: 08440 Cardedeu. Província: Barcelona. o per correu electrònic a info@jardinistapools.com aportant fotocòpia del DNI o documentació alternativa que acrediti la seva identitat.\nEls drets de propietat intel·lectual i industrial derivats de tots els textos, imatges, com també dels mitjans i formes de presentació i muntatge de les seves pàgines pertanyen, per si mateixos o com a cessionària, a Jardinistes En Acció S.L.U seran, per tant, obres protegides amb propietat intel·lectual per l’ordenament jurídic espanyol i se’ls podrà aplicar tant la normativa espanyola i comunitària en aquest camp, com els tractats internacionals relatius a la matèria i subscrits per Espanya.\nTots els drets reservats. En compliment de la Llei de la Propietat Intel·lectual es prohibeix expressament la reproducció, distribució, comunicació pública i utilització de la totalitat o part dels continguts de les seves pàgines web sense el consentiment explícit de Jardinistes En Acció S.L.U\nAixí mateix, Jardinistes En Acció S.L.U es reserva la facultat de presentar les accions civils o penals que consideri oportunes per la utilització indeguda de les seves pàgines web i continguts o per l’ incompliment d’aquestes condicions.\nLa relació entre l’usuari i Jardinistes En Acció S.L.U es regirà per la normativa espanyola vigent i seran competents, per decidir sobre qualsevol controvèrsia que pugui sorgir entre l’usuari i Jardinistes En Acció S.L.U , els jutjats o tribunals de la localitat de Barcelona.


la veïna del pis de sota: La sagrada Familia\nTranscorre el regnat d'Isabel II que, junt al bienni progressista i els dotze anys de moderantisme, tindrà fi amb la revolució industrial i l'impuls econòmic de la burgesia catalana. El 1870, Josep Ma. Bocabella i Verdaguer funda l'Associació espiritual de devots de Sant Josep, associació que promou la construcció d'un temple expiatori dedicat a la Sagrada Família. Amb els donatius dels devots, l'any 1881 l'associació compra un gran terreny entre els carrers Marina, Provença, Sardenya i Mallorca per construir-hi el temple. L'arquitecte Francesc del Villar presenta el primer projecte, de tres naus, set capelles absidals i una agulla de 85 m. I el dia de sant Josep de 1882, el bisbe d'Urquinaona posa la primera pedra del Temple Expiatori de la Sagrada Família.Per discrepàncies amb l'arquitecte Joan Martorell -assessor de Bocabella- Francesc del Villar dimiteix i Gaudí, ajudant de Martorell, és nomenat l'arquitecte del Temple. Gaudí planteja un nou conjunt de planta basilical, de cinc naus amb un creuer de tres i un cimbori de 170m. d'alçada, tot amb predomini vertical. Acabat l'absis, el 1894, comença la fonamentació de la Façana del Naixement, i la construcció del claustre i el finestral del creuer nord, que s'acabaran just quan es perden les últimes colònies espanyoles. S'acaba un segle i en comença un altre. El definitiu per a la construcció del Temple. El segle comença amb la celebració de l'any Jubilar Josefí, amb motiu del cinquantenari del Patronatge de Sant Josep. Però ben aviat la història del Temple pateix la seva major pèrdua: Gaudí mor atropellat per un tramvia. Aquesta fou la primera d'una sèrie de malguanys, que culminen el 1936, en plena Guerra Civil, amb la crema de la cripta, l'obrador de Gaudí i la destrossa de gran part de les seves maquetes per part d'uns escamots. No serà fins el 1940, en plena dictadura franquista, que l'arquitecte Francesc Quintana restaura la cripta cremada i reconstrueix les maquetes, a traves de les quals, avui en dia, es reconstrueix el temple. Degut als escassos mitjans, el creixement dels campanars del Temple fou molt lent. De fet, Gaudí només va veure acabat el campanar de Sant Bernabé de la Façana del Naixement.El 1929 -coincidint amb la visita dels reis de Dinamarca- es van acabar els campanars restants d'aquesta façana als que s'afegirà, l'any 1933, la llanterna de la Fe i el xiprer central. Un any després, s'aprova l'Estatut d'Autonomia de Catalunya. El 1954 comença l'etapa de ressorgiment de l'obra amb l'inici de la construcció de la Façana de la Passió: els fonaments dels seus campanars i l'aixecament dels murs. Quintana, Puig Boada i Lluís Bonet Garí són els seleccionats. I la fe i la devoció del poble, els instigadors. El dia de Sant Josep del 1958 es dóna un nou impuls a l'obra amb la col·locació del grup del Naixement de J. Busquets damunt la columna genealògica. El 1976 finalitza la coronació dels campanars de la Façana de la Passió, un any abans de la restauració de la Generalitat de Catalunya.En els darrers anys de la vida del Temple, es finalitza la construcció de la Façana de la Passió amb la incorporació de les escultures de Josep Ma. Subirachs. D'ençà fins aleshores, s'ha treballat en la construcció de les naus i del creuer, dels quals en formen part el pati de columnes, els cors i els finestrals superiors que els il·luminen. Un cop acabada aquesta part, l'interior del Temple estarà totalment cobert i es començarà la construcció dels absis. Serà en aquest punt quan el Temple arribarà a la seva maduresa, quan hom el podrà contemplar fent-se una clara idea de l'abast del projecte.Després, la vida de la Sagrada Família seguirà endavant, guanyant espai en la seva ascensió cap al cel.\nAhir hi vaig ser davant d'aquesta majestuosa obra inacavada, la pena es va apoderar del meu cor...fins quan aguantarà dreta?\nPublicat per rosa a les 10:23\nA mi me gustan las historias inacabadas, siempre hay posibilidad para la sorpresa y el descubrimiento de algo nuevo.\nFelicidades a tu padre, una foto bonita de amor, agradecimiento y ternura.\n11 de febrer de 2008 a les 10:46\nAmb tots els respectes als creients, però tan de bo caigués. Al cap i a la fi, l'obra ja fa temps que ha deixat de ser de Gaudí, i si tanta por es té de perdre l'obra de Gaudí, ¿per què ningú no diu res del perill que corre La Pedrera, aquesta sí obra de Gaudí i gaudiniana fins al moll dels ossos? O potser és que els arquitectes que s'han entestat en forrar-se a costa de Gaudí i la Sagrada Família no han projectat d'acord a les normes vigents de seguretat? A terra tots els afegits que no són de Gaudí, fotria jo!\n11 de febrer de 2008 a les 11:12\nondia, et pots creure que mai hi he entrat!\n11 de febrer de 2008 a les 11:14\njo per si decas no m'hi acostare gaire fins que sapiga de devo que aguanta.\na i crec que no l'acavara mai si no ja no seria la sagrada familia.\n11 de febrer de 2008 a les 11:48\na Reus pensem que mes val que caigui, del Gaudi ara per ara no en té res i a mes a mes amb obres del innombrable Subirats, a qui l'interesa que no s'acabi mai aquesta obra ?, altres coses ja faria temps que estarien acabades\n11 de febrer de 2008 a les 17:01\nEspero que aquesta magnifica obra no la veigem mai per terra al menys en segles.\n11 de febrer de 2008 a les 17:51\nrosa pasat per casa tens una cosa per tu\n11 de febrer de 2008 a les 19:48\nEi pasat per casa Important.\n12 de febrer de 2008 a les 7:28\njo la vaig veure per primera vegada fa sis anys i vaig al·lucinar de bonica que em va semblar...\n12 de febrer de 2008 a les 10:22


Peu de foto: La basílica de la Mercè ha acollit aquest diumenge l'Ofici Solemne de la patrona de Barcelona\nEn l'homilia de la Missa Pontifical de la Mercè, el cardenal arquebisbe qualifica de "complexos" els moments que es viuen a Catalunya\nL'arquebisbe de Barcelona, Joan Josep Omella, ha demanat aquest diumenge sentit comú i "evitar la confrontació, la violència i el menyspreu pels altres" en uns moments que ha qualificat de complexos". Així ho ha expressat en l'homilia de la Missa pontifical de la festa de la Mercè, celebrada al matí a la Basílica de la patrona de l'arxidiòcesi i la Província Eclesiàstica. "Demanem seny per a nosaltres i per als nostres dirigents, per a les famílies i els pastors de l'Església", ha dit. El purpurat ha fet aquesta reflexió en una celebració a la qual han estat presents el president de la Generalitat, Carles Puigdemont, el delegat del govern espanyol a Catalunya, Enric Millo, el conseller d'Interior, Joaquim Forn, i l'inspector general de l'Exèrcit de Terra, Fernando Aznar, entre altres autoritats civils i militars.\nEl cardenal Omella ha defensat la importància de "la tendresa i la misericòrdia ",i ha demanat a la Mare de Déu que ajudi a mantenir l'esperança i la confiança en les persones: "Sé que estem vivint moments complexos, però no podem ni hem de ser profetes de calamitats". En aquesta línia, ha expressat en forma de pregària el seu desig que Déu protegeixi tots els barcelonins i tot Catalunya. "Que Santa Maria ens mantingui ferms en la fe i ens faci testimonis de l'esperança enmig del nostre món malgrat totes les dificultats i problemes que hi trobem", ha dit. En un altre moment, ha recordat que les persones poden fallar però Déu, fonament de l'esperança, no falla mai.\nL'arquebisbe de Barcelona ha fet una crida precisament a "no perdre l'esperança en Déu, que compleix sempre les seves promeses i no abandona el poble que confia en ell". Omella ha destacat la dimensió "colpidora" de "veure persones que no perden l'esperança i tenen il·lusió entre dificultats i pena, perquè les manté fermes i amb dignitat". Igualment ha destacat que "el nostre món està molt necessitat de misericòrdia, de comprensió i tendresa, fins al punt que, si no tenim aquestes virtuts, difícilment caminarem pel camí del bé". Finalment, el cardenal ha lamentat que cada dia més nens i joves viuen crispats, tensos i amb agressivitat en el seu interior per manca d'aquests valors, a causa de decisions dels pares i per ruptures familiars.\nOfici solemne de festa major, amb algunes absències\nDins el protocol habitual, Puigdemont i Forn han saludat l'inspector general de l'Exèrcit de Terra en arribar a la primera fila de la basílica, on ja hi havia els membres del govern català, i han conversat uns instants abans que comencés l'Eucaristia, mentre que Millo ha arribat quan la celebració acabava de començar. A banda d'aquestes autoritats, a la Missa pontifical, hi han assistit també els líders municipals del PSC, Jaume Collboni, del grup Demòcrata, Xavier Trias; de Ciutadans, Carina Mejías, d'Esquerra Republicana, Alfred Bosch, i del PP, Alberto Fernández Díaz. En canvi, no hi eren ni l'alcaldessa Ada Colau ni cap regidor de Barcelona en Comú i la CUP.


August Ferdinand Möbius va néixer a Schulpforta al 1790 i va morir a Leipzig al 1868.Aquest matemàtic i astrònom alemany va ser director de l’observatori de Leipzig. Va col·laborar en la fundació de la topologia introduint diversos conceptes de gran interès per al desenvolupament de la geometria projectiva, en especial l’algebraica. Però el seu nom estarà sempre lligat a la superfície d’una sola cara, coneguda com a cinta o banda de Möbius, de la qual en va ser descobridor.\nLa Cinta de Möbius és especialment interessant, dintre del camp dels entreteniments matemàtics, perquè desafia la nostra intuïció i ens sorprèn constantment amb resultats gairebé màgics quan poques vegades esperem.\nAgafem una tira de paper ABCD d’uns 30 cm de llarg i uns 2 cm d’ample i enganxem els extrems com indica la figura, unint la vora AB amb CD (el vèrtex A amb el C i el B amb el D)\nAquesta cinta té dues cares: la interior i l’exterior. Podem contestar algunes preguntes trivials\nQuants color et caldrien per pintar-la si cada cara l’hem de fer d’un color diferent?\nQuantes vores té?\nQuè passarà si tallem la cinta com indica la figura?\nEl que hem vist fins ara no té cap misteri. Observem què passa si abans d’enganxar la tira de paper li fem un gir de 180º a un dels extrems tal com s’indica a la figura, enganxant les vores AB i CD però unint els vèrtexs A amb D i B amb C\nTornem-nos a fer preguntes:\nQuè observem si intentem pintar la part interior?\nQuantes cares té aquesta cinta?\nI quantes vores?\nAquesta cinta tan curiosa d’una sola cara i una sola vora es coneix com a Cinta o Banda de Möbius. Hi ha enginyers que posen les cintes transportadores de les màquines d’aquesta manera perquè el desgast sigui el més igual possible a totes dues “cares”.


"La família introdueix la fraternitat al món" - Opus Dei\nAudiència, Roma, 18 de febrer de 2015\nEn el nostre camí de catequesi sobre la família, després de considerar el paper de la mare, del pare, dels fills, avui és el torn dels germans. "Germà" i "germana", són paraules molt estimades pel cristianisme. I, gràcies a l'experiència familiar, són paraules que totes les cultures i totes les èpoques comprenen.\nEl vincle fratern té un lloc especial en la història del poble de Déu, que rep la revelació de l'experiència humana més viva. El salmista canta la bellesa del vincle fratern: "Que n'és, de bo i agradable, viure tots junts els germans!" (Sl 132,1). I això és cert, la germanor és bonica! Jesucrist va dur a la seva plenitud aquesta experiència humana de ser germans i germanes, assumint-la en l'amor trinitari i potenciant-la molt més enllà dels llaços de parentiu i superant tot obstacle de distanciament.\nSabem que quan es trenca la relació fraterna, es trenca la relació entre germans, s'obre el camí cap a experiències doloroses, de conflicte, de traïció, d'odi. La història bíblica de Caín i Abel n'és un exemple d'aquest resultat negatiu. Després de l'assassinat d'Abel, Déu demana a Caín: "On és Abel, el teu germà?" (Gn 4,9a). És una pregunta que el Senyor continua repetint en cada generació. I, per desgràcia, en cada generació, no cessa de repetir-se la dramàtica resposta de Caín: "No ho sé. Que potser sóc el guardià del meu germà?"(Gn 4,9b). La ruptura del lligam entre germans es converteix en una cosa lletja i dolenta per a la humanitat. A la família, ¡quants germans es barallen per coses petites, o per herència, i després ja no es parlen, ja no es saluden! Això és lleig! La germanor és una gran cosa quan es pensa que tots els germans han estat al si de la mateixa mare durant nou mesos, venen de la carn de la mare! I no es pot trencar la germanor. Pensem una mica: tots coneixem famílies amb els germans dividits, que s'han barallat; demanem al Senyor per aquestes famílies - potser en la nostra família n'hi ha alguns casos - que els ajudi a reunir els germans, a reconstruir la família. La germanor no ha de trencar-se i quan es trenca passa el que va passar amb Caín i Abel. Quan el Senyor demana a Caín on era el seu germà, ell respon: "Però, no ho sé, no em preocupo pel meu germà." Això és dolent, és molt, molt dolorós d'escoltar. A les nostres oracions sempre preguem pels germans que estan dividits.\nEl vincle de fraternitat que es forma entre els fills en la família, si es dóna en un clima d'educació i obertura als altres, és la gran escola de llibertat i pau. A la família, amb els germans s'aprèn la convivència humana, com s'ha de viure en societat. Potser no sempre en som conscients, però la família és la que introdueix la fraternitat al món! A partir d'aquesta primera experiència de fraternitat, alimentada pels l'afectes i per l'educació famíliar, l'estil de la fraternitat s'irradia com una promesa sobre tota la societat i en les relacions entre els pobles.\nLa benedicció que Déu, en Jesucrist, fa recaure sobre aquest vincle de fraternitat s'expandeix d'una manera inimaginable, fent-lo capaç de superar totes les diferències de nació, llengua, cultura i fins i tot la religió.\nPenseu que fa que el vincle entre els homes, encara que siguin molt diferents entre ells, puguin dir-se un a l'altre: Aquest és com un germà, aquesta és com una germana per a mi! Què bonic! La història ha demostrat suficientment, d'altra banda, que la llibertat i la igualtat, sense fraternitat, poden omplir-se d'individualisme i conformisme, inclús d'interès personal.\nLa fraternitat en la família brilla de manera especial sobretot quan veiem la cura, la paciència, l'afecte amb què s'envolta el germanet o germaneta més feble, malalt o discapacitat. Els germans i germanes que fan això són moltes, moltíssims arreu del món, i potser no apreciem suficientment la seva generositat. I quan són molts germans en la família - avui, em vaig acomiadar d'una família que té nou fills: el més gran, o la més gran, ajuda el pare, o la mare, a tenir cura del més petit. I és bonica aquesta ajuda entre els germans.\nTenir un germà, una germana que t'estima és una experiència forta, no té preu, insubstituïble. De la mateixa manera que succeeix amb la fraternitat cristiana. Els més petits, els febles, els pobres ens han de commoure. Tenen "dret" de robar-nos l'ànima i el cor. Sí, ells són els nostres germans i els hem d'estimar i tractar com a tals. Quans'esdevé això, , quan els pobres són com de casa, la nostra pròpia fraternitat cristiana pren vida. Els cristians, de fet, van a l'encontre del pobres i els febles no per obeir un programa ideològic, sinó perquè l'exemple i la paraula del Senyor ens diuen que tots som germans.\nEls cristians, de fet, van a l'encontre del pobres i els febles no per obeir un programa ideològic, sinó perquè l'exemple i la paraula del Senyor ens diuen que tots som germans\nAquest és el principi de l'amor de Déu i de tota justícia entre els homes. Jo suggereixo una cosa: abans d'acabar, em falten unes poques línies, en silenci cada un de nosaltres, pensem en els nostres germans, les nostres germanes, i silenciosament preguem des del cor per ells. (Un instant de silenci.)\nAra, amb la pregària els hem portat tots, germans i germanes, amb el pensament, amb el cor, aquí a la plaça, per rebre la benedicció.\nAvui més que mai cal portar la fraternitat al centre de la nostra societat tecnocràtica i burocràtica: llavors també la llibertat i la igualtat tindran el seu lloc. Per tant, no podem privar amb lleugeresa les nostres famílies, per por o prejudicis, de la bellesa de l'experiència fraterna àmplia dels fills i filles. I no perdem la nostra confiança en l'amplitud d'horitzó que la fe és capaç de treure d'aquesta experiència, il·luminada per la benedicció de Déu.\nPrinted | document generat automàticament des de https://opusdei.org/ca-es/article/la-familia-introdueix-la-fraternitat-al-mon/ (22/10/2021)


Projecte 3 estacions: 2020\nA punt per la tardor!\nAmb les presentacions dels grups publicades en el blog on les escoles comparteixen les activitats dels alumnes, el Sol-Solet acaba de publicar una nova entrada on proposa als alumnes que comencin a preparar, juntament amb els seus mestres, l'activitat de la TARDOR.\nEls demana que publiquin en el blog l'activitat que hagin preparat per investigar el tema que han triat i que ens han dit en la seva presentació.\nTotes les escoles acabaran la seva intervenció fent preguntes als altres grups. Segur que, tots junts, aprendrem molt sobre la tardor!\nPodeu seguir l'activitat en el perfil de Twitter del projecte.\nEtiquetes de comentaris: activitat2, curs 2020-2021, tardor\nLocalització escoles participants\nEtiquetes de comentaris: curs 2020-2021, escoles participants\nComencem la 12a edició\nEl proper dijous 1 d'octubre comença la 12a edició del projecte 3Estacions. El Sol-solet, puntual com sempre, ja ha publicat en el blog del projecte la proposta per a la primera activitat: Ens presentem!\nUs convidem, un any més, a seguir l'activitat del projecte al blog i a les xarxes socials.\nBlog curs 2020-21: https://3estacions2021.blogspot.com/\nEtiquetes de comentaris: activitat1, curs 2020-21\nTANQUEM L'11a EDICIÓ\nTanquem l'11a edició d'aquest projecte telemàtic. L'edició més estranya de totes les que hem fet fins ara.\nEl tancament dels centres educatius va coincidir amb el final de l'hivern i ja no va ser possible treballar la primavera. Els temes que les escoles havien triat eren difícils de treballar des de casa.\nEl Sol-solet es va acomiadar de tots els nens i nenes, felicitant-los per la bona feina feta i convindant els seus mestres a continuar l'aventura a partir del proper mes d'octubre.\nEtiquetes de comentaris: comiat, curs 2019-20\nComencem l'activitat de l'hivern\nDesprés que els nens i les nenes hagin respost les preguntes sobre la tardor, el Sol-solet ja ha publicat al blog dels alumnes la seva proposta per treballar aquesta nova estació de l'any: l'hivern.\nFelicitem a totes dues escoles, estan fent molt bona feina!\nEtiquetes de comentaris: curs 2019-20, hivern, sol-solet\nA punt per començar una nova activitat\nDesprés de les vacances nadalenques, les escoles es tornaran a posar en marxa preparant l'activitat de l'hivern.\nAprofitem aquest descans per recordar-vos què hem fet fins ara:\nPresentacions del Sol-solet i de les escoles\nCom hem treballat la tardor


La Comissió realitza la proposta per al fons de Reserva d'Ajust al Brexit - Notícies / Actualitat - Generalitat Valenciana\nLa Comissió realitza la proposta per al fons de Reserva d'Ajust al Brexit\nLa Comissió ha realitzat la proposta per al fons de reserva d'ajust al Brexit. Aquest fons, amb un pressupost de 5.000 milions d'euros, té l'objectiu de donar suport a l'ocupació i a les empreses en els sectors més afectats pel Brexit.\nEl fons prestarà assistència a les regions i comunitats locals, incloent aquelles dependents de l'activitat pesquera en aigües britàniques. També podrà servir per a donar assistència a les administracions públiques per al correcte funcionament de les fronteres, duanes, controls sanitaris i fitosanitaris i per a assegurar serveis essencials als ciutadans i empreses afectats.\nAquest fons cobrirà despeses en qualsevol estat membre per un període de 30 mesos, començant el període d'elegibilitat de la despesa l'1 de juliol de 2020, amb l'objectiu de donar als estats membres la possibilitat i flexibilitat per a dissenyar i implementar les mesures necessàries orientades a atenuar l'impacte immediat del Brexit.\nEs podrà utilitzar per a finançar mesures específicament establides en relació amb la retirada del Regne Unit de la UE. Aquestes mesures poden incloure:\nSuport a sectors econòmics, empreses i comunitats locals, incloent aquells dependents de pesca en aigües britàniques.\nSuport a l'ocupació i reintegració en el mercat laboral de ciutadans retornats del Regne Unit.\nReforç del funcionament de fronteres, duanes, controls sanitaris i fitosanitaris, règims de certificació i autorització, o campanyes de comunicació i informació dirigides als ciutadans i empreses.\nEls fons es distribuiran en dues fases: la primera i principal s'activarà en 2021 en forma de prefinançament, assignant una quantitat per estat membre que serà determinada sobre la base del grau d'integració econòmica amb el Regne Unit, incloent l'intercanvi en béns i serveis. Una quantitat addicional serà assignada per a reflectir les pèrdues que els estats membres patiran com a conseqüència de les limitacions en l'accés a les aigües britàniques per a la pesca.\nLa segona fase s'assignarà en 2024 com a contribució addicional, basant-se en la despesa executada i declarada a la Comissió i el prefinançament obtingut en la primera fase.\nPreguntes i respostes sobre el fons de reserva d'ajust al Brexit\nEsborrany del Reglament del fons de reserva d'ajust al Brexit


Aparhotels, apartaments and cases - For rent aparhotels, apartaments and cases, Flateli Sants\nApartament en Barcelona posseeix 2 dormitori(s) i capacitat per a 6 persones. Allotjament de 65 m². Disposa de ascensor, planxa, accés internet (wifi), secador de cabell, alarma,...\nApartament en Barcelona posseeix 1 dormitori(s) i capacitat per a 4 persones. Allotjament de 40 m². Disposa de ascensor, mobiliari jardí, terrassa, accés internet (wifi), secador de...


Navegador de mapes del MiraMon: S'ha desenvolupat una llibreria de funcions per dibuixar caixes de diàleg o d'informació que evita haver de fer aparèixer caixes emergents, la qual cosa fa aparèixer empipadores preguntes de seguretat. La implementació s'ha posat en pràctica a\n1/ la nova caixa de anar a XY.\n2/ la nova caixa de consulta per localització, on l'usuari pot decidir si la vol incrustada a la plana principal o com a finestra independent (i anar canviant segons li convé amb els botons de fletxa de l'angle superior dret).\nMM32: En els desplegables on es tria el format de consultes per localització en les capes WMS, ara només es mostren els formats que se suporten des del MiraMon, evitant que es puguin seleccionar les variants que no mostrarien una estètical correcta. També s'ha corregit el fet intern que, en el moment de fer la petició, només es podia demanar xml o html en el GetFeatureInfo.\nVecSelec i MM32: VecSelec admet el paràmetre /EMANCIPA per quan es desitja que una capa de polígons generi una selecció que no depengui dels arcs de la capa mare (emancipada). MM32 també ofereix aquesta opció quan s'indica, després d'una selecció interactiva o d'una selecció per atributs, que es vol desar la selecció.


Memòria de Sants: Rajoles Hidràuliques d'Isidro Torres\nRajoles Hidràuliques d'Isidro Torres\nL’aparició de la rajola hidràulica va estar molt lligada a la generalització del ciment. Gràcies a la importació de maquinaria provinent de França, les primeres fàbriques s'establiren a Catalunya cap a la dècada de 1860-1870.\nLa seva consolidació i popularització s'estengué fins a la meitat del segle XX. Era un negoci rendible i versàtil, la demanda creixent i els costos de producció assumibles van facilitar la proliferació de tallers arreu del territori. El marcat caràcter industrial de Sants i el continu creixement urbanístic arran de l’arribada de les fàbriques, explicaria que entre 1913 i 1940 cohabitessin diversos tallers i empreses relacionades amb la producció d’aquests mosaics.\nAl carrer de Blanco 52 es localitzà el taller d'Isidro Torres. Un taller que l'any 1926 era conegut com Hija de Isidro Torres i a partir del 1928 i fins al 1940 a J. (Jaime) Ral Escofet, tal i com ens ha detallat l'estudiós del paviment de mosaic hidràulic Jordi Griset. D'aquest taller es conserven catàlegs de mostres datats entre 1912 i 1926.\nAmb una producció relativament senzilla, s'aconseguiren uns resultats de qualitat. La millora de la tècnica i dels seus acabats van permetre que fos valorat, no només per les seves qualitats tècniques, sinó també per les estètiques.\nPer saber-ne més us recomanem aquest magnífic documental de Jordi Griset:\nPublicat per Agus Giralt a 14:49\nUbicació: Carrer d'en Blanco, 52, 08028 Barcelona, Espanya\nJordi Griset ha dit...\nEl 1918 la fàbrica es deia Isidro Torres, el 1926 ja era Hija de Isidro Torres, el 1928 es deia J(aime) Ral Escofet i, més tard, Hijo de J. Ral Escofet.\nLes dates no són de creació o canvi de nom, si no de publicació de publicitats amb els diferents noms.\n29 de juliol de 2020, a les 18:38\ncarmilla ha dit...\n12 d’agost de 2020, a les 15:15\nMoltes gràcies Jordi, actualitzo l'entrada ;) i moltes gràcies pel vídeo també, si et sembla bé el comparteixo.\n12 d’agost de 2020, a les 16:11\nSí, naturalment. Per això el vaig fer.\n13 d’agost de 2020, a les 10:14\n13 d’agost de 2020, a les 16:38\nHierros y Aceros Moldeados SA, l'Hamsa\nFerreria Sant Josep\nFàbrica d’explosius F2\nUn modernisme modest


Turís realitza activitats en el Dia Mundial contra el càncer – tucomarca.com\nInicioSecciónLa ComarcaCanal SaludTurís realitza activitats en el Dia Mundial contra el càncer\n2 febrero, 2018 redacción tucomarca.com Canal Salud, La Comarca, La Ribera Alta, Sección, Turís, Ventana 0\nAl Centre de Salut s'ha realitzat una xarrada a càrrec de la matrona, Begoña Ibáñez.\nAl Centre de Salut s’ha realitzat una xarrada a càrrec de la matrona, Begoña Ibáñez.\nAlcalde de Turís, Eugenio Fortaña, ha volgut sumar-se a la commemoració del Dia Mundial contra el Càncer que han realitzat els professionals del Centre de Salut de Turís. Al llarg del matí s’han repartit els tradicionals llaços de color rosa per a concienciar als veïns i s’ha realitzat una xarrada a càrrec de la matrona del centre, Begoña Ibáñez, sobre el càncer de mama.\nLa Pobla de Vallbona celebra el Dia de l’Arbre amb escolars d’Infantil i Primària plantant més de 800 pins i carrasques\nUn año más la procesión cívica para rendir homenaje a la Real Senyera se ha convertido en el acto central del 9 de Octubre en Turís. El Alcalde Eugenio Fortaña encabezaba una comitiva en la […]


La ultradreta llança per segon cop un explosiu contra la seu d'ERC a València\nAmenaces, pintades a la façana, manifestacions en contra, i ahir, per segon cop en els últims dos anys, un artefacte explosiu. La seu d'ERC a València va tornar a ser atacada per un grup de desconeguts amb un «còctel molotov casolà».\nMalgrat el silenci polític general, el secretari d'organització d'ERC al País Valencià, Jordi Vayà, va condemnar l'agressió i va denunciar que alguns grups volen «trencar la convivència democràtica atacant els que volem un País Valencià democràtic i en pau». En declaracions a l'ACN, el dirigent republicà va atribuir l'atac a grups de «l'extrema dreta i als seus còmplices».\nL'objectiu d'aquest tipus d'atacs, contra ERC o contra els moviments socials del País Valencià, és atemorir i silenciar els independentistes i catalanistes. No és el primer cop que l'edifici d'ERC és l'objectiu d'atacs, i per això la formació liderada per Agustí Cerdà vol aturar l'espiral violenta abans que causi desgràcies més importants. L'últim atac greu contra ERC va tenir lloc el novembre del 2007, quan un artefacte carregat amb metralla va ser llançat a la porta de la seu. Aleshores, fonts dels republicans van apuntar la possibilitat que el Grup d'Acció Valencianista o partits com ara España 2000 i Alianza Nacional fossin al darrera.\nA banda dels atacs i pressions contra Esquerra del País Valencià, els moviments socials d'esquerres –independentistes o no– han denunciat pallisses i amenaces contra els seus militants. Les associacions Ca Revolta i Acció Cultural del País Valencià també han estat l'objectiu d'atacs violents en l'últim any.\nAGRESSIÓ CONTRA ERC.\nAhir a la matinada va esclatar un artefacte a la finestra de la seu d'ERC a València.


Una mala nit a Linares - FC Andorra\nUna mala nit a Linares\nMal partit de l’Andorra, que ha caigut a Linarejos i s’ha quedat sense l’opció d’assaltar el lideratge. Els d’Eder Sarabia, incapaços de tenir el control, s’han vist superats per l’empenta local i, tot i avançar-se en el marcador, no han pogut aguantar l’avantatge en el segon temps.\nEl duel, això sí, s’ha posat ràpidament de cara per a l’Andorra, que en la primera arribada ha trobat el premi en una cavalcada d’Eudald per la banda esquerra que ha culminat Marc Fernández amb un xut des del punt de penal (11’). Però a diferència d’altres partits, el gol no ha donat tranquil·litat als tricolors, que no han acabat de trobar-se còmodes en tot el primer temps. La sortida de la pilota no era neta i sense tenir el control a través de la possessió, l’equip no ha acabat de trobar bones sensacions. Els andalusos, a base d’empenta, han carregat l’àrea i sort n’hi ha hagut que Josele ha estat providencial en un parell d’ocasions: al 15’, el porter ha salvat una rematada a boca de canó d’Hugo Díaz i, deu minuts més tard, entre el sentinella tricolor i el travesser han tornat a evitar el gol del davanter blau. Per la seva banda, els visitants ho han provat amb un xut d’Ivan Gil, fàcil per a Ernesto, mentre que el Linares ha tornat a quedar-se a prop del gol amb una rematada de Josema qui, amb tot a favor, ha xutat alt.\nLa segona part no ha començat gaire diferent, si bé és cert que l’Andorra ha aconseguit asserenar els ànims en el primer quart d’hora. Però tot ha canviat al minut 62, quan en una ràpida jugada local, Fran Carnicer ha arribat abans que la defensa i amb un xut amb la punta del peu ha batut Josele. El gol de l’empat ha trastocat l’Andorra, que ha vist com els locals li capgiraven el partit en un tres i no res: al 68’, Carracedo s’ha tret de la màniga un xut llunyà i el Linares s’ha posat per davant.\nQuedava encara temps per buscar la igualada, però l’Andorra ha necessitat uns minuts per refer-se. No ha estat fins els darrers deu minuts, que els tricolors, avui de llima, han tancat els andalusos, ja molt cansats, al seu propi camp. Marc Fernández, però, ha tingut l’única oportunitat per fer l’empat amb un xut ras que ha sortit fregant el pal. El Linares, per la seva banda, ha acabat sentenciant per mitjà d’Etxaniz en un ràpid contracop (88’).


'Dies de vent i sol' estrena el cicle d'exposicions a Cal Massó de Reus | Diari de Tarragona\n'Dies de vent i sol' estrena el cicle d'exposicions a Cal Massó de Reus\nEl fotògraf Fabián Acidres presenta 12 imatges en blanc i negre en formats analògic i digital\n03/10/2019 17:39 | Actualizado a 03/10/2019 17:39\nImatge del fotògraf Fabián Acidres a l’exposició a Cal Massó. FOTO: CAL MASSÓ\nEl fotògraf Fabián Acidres, col·laborador del Diari de Tarragona, exposa part dels seus treballs al Centre d’Art Cal Massó, en una exposició que rep el nom de Dies de vent i sol, i que presenta un total de 12 fotografies en blanc i negre en formats analògic i digital. Les fotografies que Acidres exhibeix en aquesta exposició són bàsicament paisatges, en els quals l’autor vol transmetre les condicions humanes de solitud i lluita quotidiana. L’exposició consta de 12 fotografies, impreses en paper de qualitat museu, marcs fets a mida i vidres antireflectants. Onze de les fotografies són de 30x40cm, i una de 100x100cm.\nL’exposició, que s’inaugura avui a les 20 hores i es podrà visitar durant tot el mes d’octubre, de dimecres a dissabte de 18 a 22 hores, forma part del cicle 12 mesos, 12 fotògrafs, 12 imatges, amb l’objectiu de donar un impuls a les arts visuals i en concret a la fotografia i la imatge.\nFabián revela les seves fotografies com una part important del procés fotogràfic. És en els treballs en blanc i negre on troba l’essència. Admet que el color és inherent a les coses del món que ens envolta, i l’empra en una paleta equilibrada, visualment simfònica, que no distregui l’atenció.\nHa realitzat múltiples treballs de caràcter periodístic, de reportatges socials, de moda, de retrats o d’espectacles. Amb les seves fotografies cerca captar l’essència, i transmetre les emocions i sentiments de les persones i paisatges que retrata. A part, impulsa un petit negoci de fotografia artística a Reus: ‘El Terciopelo Azul’. La seva mirada diferent i poètica a l’hora de fer les fotografies no deixarà indiferent a ningú.


Mollerussa demana que la ciutadania segueixi fent confinament responsable i es quedi a casa per la Mona – Comarques de Ponent\nMollerussa demana que la ciutadania segueixi fent confinament responsable i es quedi a casa per la Mona\nL’Ajuntament de Mollerussa ha tornat a fer una crida a la ciutadania perquè segueixi fent un confinament responsable i solidari i es quedi a casa per la Mona. Amb l’objectiu que es compleixi aquesta directriu, la Policia Local, amb el suport de Mossos i Protecció Civil, reforçarà aquest cap de setmana el dispositiu de vigilància tant pel perímetre de la ciutat per evitar desplaçaments de persones a torres i horts i també intensificarà els controls dels aforaments i del seguiment de les mesures de prevenció que han d’adoptar els comerços de la ciutat per evitar contagis. Val a dir que la Policia Local ha aixecat quatre actes més des de dimecres a persones que no han respectat el confinament sense motiu justificat, sent en total 87 les denúncies, una xifra en què destaca la detenció d’una persona per incompliment reiterat.\nAquesta ha estat la consigna adoptada en la reunió periòdica del comitè d’emergència del Pla de Protecció Civil de Mollerussa, convocada per l’alcalde de Mollerussa, Marc Solsona, que també ha volgut fer un agraïment públic a totes les empreses, entitats i persones a títol individual que han respost a la crida en demanda de material sanitari i de protecció feta pel consistori per tal de lluitar contra la propagació del coronavirus.\nLes mesures aplicades fins al moment han permès que s’hagi estabilitzat en 29 els casos positius, dels quals 4 segueixen ingressats en centres hospitalaris, i en 7 les persones que han perdut la vida a causa del coronavirus a la ciutat mentre que una persona s’ha curat. Tot i això, des de l’Ajuntament i el CAP de Mollerussa s’insisteix a seguir extremant les mesures de confinament, ja que, en cas contrari, la situació pot complicar-se de cara a la setmana vinent amb un increment de casos. Així mateix, des del CAP es vol recordar a la ciutadania que abans d’anar al centre cal primer trucar al 973-711164 i contactar amb el personal mèdic, el qual orientarà sobre si cal o no fer el desplaçament.\nPel que fa al servei Ajude(M)ollerussa (676 289 571), val a dir que ha rebut ja 349 trucades, que han derivat en 274 accions directes que han dut a terme la cinquantena de persones voluntàries que hi col·laboren. Així mateix, també s’han dut a terme 297 seguiments telefònics a persones grans de la ciutat per conèixer la seva situació i possibles necessitats i es manté un contacte permanent amb les tres residències de persones vulnerables que hi ha a la ciutat i on no s’ha detectat, de moment, cap cas de coronavirus.


L’Ajuntament de Reus refinança el crèdit de l’edifici del Tecnoparc i s’estalviarà 2,5 MEUR en interessos | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nL’Ajuntament de Reus refinança el crèdit de l’edifici del Tecnoparc i s’estalviarà 2,5 MEUR en interessos\nL’Ajuntament de Reus ha refinançat el crèdit de l’edifici del Tecnoparc, fet que li permetrà estalviar 2,5 MEUR en interessos fins l’any 2031. Bona part d’aquests diners es concentraran en els primers anys. Així, per al pressupost del 2021 el consistori podrà disposar de 875.000 euros més, que es destinaran al fons de contingència per la covid-19, segons ha explicat aquest dimecres la regidora d’Hisenda, Mariluz Caballero. El crèdit de l’edifici el va subscriure l’empresa municipal Redessa l’any 2012 per un valor de 37,5 MEUR, amb unes quotes que pagava el consistori. Ara encara queden per pagar 25,7 MEUR.\nTal com ha detallat Caballero l’estalvi es produirà per una millora en les condicions del préstec. «Passem d’un interès variable que ara era del 8% a un interès fix de l’1%», ha concretat la regidora. D’aquesta manera, el nou crèdit de 25,7 MEUR vencerà també el 2031, com estava previst quan es va subscriure el primer. «No suposa un endeutament extra municipal», ha remarcat Caballero, que ha posat en valor «l’eficàcia i eficiència en la gestió dels recursos públics».\nLa regidora ha reconegut que aquest nou crèdit s’ha aconseguit per la millora de la situació econòmica de l’Ajuntament, donada principalment pel traspàs de l’Hospital Sant Joan de Reus a la Generalitat el passat juliol, que ha permès al consistori eixugar 52 MEUR de deute. «Ara som més atractius pels bancs», ha dit Caballero.\nEl canvi de crèdit farà que l’equip de govern s’hagi «d’autoal·legar» el seu pressupost per incorporar el nou crèdit i, així, poder disposar dels 875.000 euros. El canvi s’aprovarà en un ple extraordinari previst per la setmana vinent, en el qual també es resoldran les al·legacions als comptes municipals dels grups de l’oposició.\n17/12/2020 El polilleuger vinculat a l’escola Joan Rebull obrirà al gener la convocatòria per a la petició d’usos\n21/12/2020 Aigües de Reus alerta sobre pràctiques enganyoses per vendre aparells de purificació d’aigua\nJosep\tel 29/12/2020 a las 5:08 pm\nSeñor Alcalde, demuestra esto con numeros, publicalo, pon numeros y luego nos lo creeremos.


Finestres - Enginyeria de sales blanques - Ingelyt\nInici / Productes / Finestres\nLes finestres emprades dins del “SISTEMA TECNIPURE” estan fabricades i, específicament, dissenyades per a ser instal·lades en una sala blanca. Totes són de doble vidre per tal d’ajustar-se a l’espessor del panell utilitzat i, aconseguir, al mateix temps un acabat bi-enrasat. Es munten sense marc i, directament, sobre el panell, deixant una junta de 3 mm a tot el perímetre per tal de garantir un segellat perfecte i, al mateix temps, l’estanquitat Estan disponibles en vàries dimensions i poden fabricar-se amb vidres laminats, de seguretat, metacrilat en funció de les necessitats de cada instal·lació.\nPodem distingir-ne el següents models:\n– Tipus Climalit: Són finestres rectangulars (amb els angles rectes) realitzades amb doble cambra climalit i triple vidre de 4 mm d’espessor, estanques i amb possibilitat de rivet perimetral en blanc o negre.\n– Amb marc interior: Són finestres rectangulars (amb els angles rectes), amb doble vidre 4 o 5 mm d’espessor, muntades sobre un marc interior d’alumini lacat en blanc i rivet perimetral en blanc o negre.\nA vegades sorgeix la necessitat de realitzar finestres sobre envans d’obra civil existents o de sobreposar-les sobre finestres d’una façana, en aquests casos s’instal.la a l’obra civil un separador interior, envidrament enrasat, perfileria sanitària i es segella, degudament, la junta del conjunt amb l’envà d’obra.\nPortes per a sala blanca del tipus batent, corredissa, enrotllable, de junta inflable... amb diferents acabats i amb possibilitat d’incorporar múltiples accessoris.


Promoció del futbol femení a Torrefarrera\nActualitzada 25/04/2017 a les 10:18\nUnes 150 jugadores de 6 a 14 anys es reuniran l’1 de maig al Complex Esportiu del Segrià || Amb un homenatge a l’Infantil de l’AEM\n© La Jornada de Futbol Femení que acollirà Torrefarrera es va presentar ahir a la Diputació de Lleida.\nEl Complex Esportiu del Segrià acollirà dilluns que ve, 1 de maig, la cinquena edició de la Jornada de Futbol Femení de Lleida, que organitza la Federació Catalana de Futbol en diferents localitats i que té per objectiu la promoció del futbol femení.\nLa jornada es va presentar aquest dilluns a la Diputació de Lleida en un acte que va presidir la vicepresidenta Rosa Pujol, al qual van assistir el delegat a Lleida de l’FCF i vicepresident d’aquesta, Jordi Terés; el representant territorial d’Esports, Joan Segura; l’alcalde de Torrefarrera, Jordi Latorre, i el seleccionador femení de l’FCF, Lluís Cortés.\nLa jornada de Torrefarrera, que començarà a les 09.30 i durarà fins a les 14.00 hores, comptarà amb la participació d’unes 150 jugadores d’entre 6 i 14 anys i també acollirà un acte d’homenatge a l’equip infantil de l’AEM, campió d’una Lliga en la qual tots els rivals eren equips masculins.\nTots van destacar la importància de jornades com aquesta per a la promoció del futbol femení i també es va destacar l’èxit de l’equip Sènior del FC Pardinyes, aquest que diumenge passat es va proclamar campió de la seua lliga assegurant-se l’ascens a Segona Nacional, categoria que recupera al cap de deu anys i on ja juga l’AEM.\nTerés va destacar el creixement del futbol femení a Lleida, a pesar de les dificultats per les distàncies i el clima.