JNC de Sabadell: de novembre 2007\nAquests tòtils són els governants que Catalunya reclama i necessita?\nEstic veritablement eclipsat envers la gran intel.ligència i saviesa que desprenen els tres màxims mandataris del Govern de Catalunya. Encara que no ho sembli, perquè no se'ls hi veu el pèl i ningú sap on paren, aquests tres éssers que haurien de portar les rendes del govern són el José Montilla (President), el Josep-Lluís Carod-Rovira (Vicepresident) i el Joan Saura (Conseller d'Interior, Relacions Institucionals i Participació).\nAquesta setmana ha tingut lloc durant el ple del Parlament de Catalunya la votació de la llei de creació de l'Institut Català Internacional per la Pau.\nTal i com us podeu imaginar, la intenció de crear aquest institut s'ha esdevingut per les ànsies del partit d'en Saura d'expandir la pau al món. Ningú qüestiona ni contradiu aquest ideal, més faltaria. Quin ésser humà amb dos dits de front no voldria pas que en tots els països del món hi hagués pau, tranquil.litat i llibertat absoluta? Tots voldriem aquest referent!\nNo obstant, el que vinc a qüestionar és la feina que durà a terme aquesta entitat pública, ja que si la finalitat és enxufar tots els amiguets definits pròpiament (que no vol dir que ho siguin) com a ecologistes i pacifistes i integrats dins les bases d'IC-V i EUiA, llavors la prosperitat funcional d'aquest organisme no val la pena. A part, el treball que té plantejat realitzar toparà clarament amb la tasca i la funció social que desenvolupen organismes europeus i mundials de tan prestigi i reconeixement que vetllen exclusivament per la imperació de la pau i la supressió de les guerres existents. Per tant, no podrà realitzar la feina com ella voldria, ja que aquest òrgan públic toparà tant amb competències dirigides per Espanya com amb les que sosté Europa i altres organismes d'àmbit mundial. I treient conclusions, l'únic que farà serà engrandir encara més el malgastament del diner públic (despesa pública), és a dir, desaprofitar una part dels diners que els catalans paguem a les nostres administracions en forma d'impostos varis i altres conceptes.\nTot i l'anàlisis i l'opinió personal que extrec després d'haver averigüat el plantejament i la futura implantació territorial daquest institut públic, el que em venia a referir com a punt principal de l'article és la incompetència i inoperància que tenen els tres màxims responsables de funcionar el Govern de la Generalitat.\nEn el moment de votar la llei de creació de l'institut en el ple del Parlament de Catalunya, el Sr. Joan Saura, incomprensiblement, vota en contra aquesta llei, i seguidament el Sr. José Montilla i el Sr. Josep-Lluís Carod-Rovira voten també en contra, endinsant-se amb aquesta actuació en la imatge del jove que està copiant un examen sense enterar-se del que copïa i de qui li està copiant.\nPer a algunes persones aquest gest va ser solament una mera equivocació de botó, en canvi, jo no extrec les mateixes observacions. Per a mi, aquest gest és conseqüència de la incapacitat que tenen aquestes tres persones per tal d'exercir una de les seves responsabilitats. Aquesta responsabilitat és la de no fer el penes, però no saben ni tant sols desenvolupar òptimament aquesta funció tant bàsica. És que analitzeu veraçment la situació; simplement es tracta d'apretar una de les tres tecles: si, no, abstenció.\nUn que no s'entera ni de la missa de la meitat i clica el botó no, i els altres dos que s'acabaven de despertar de la bacaïna que s'estaven fotent en aquell instant, i com que no s'havien del que es tractava van decidir copiar-se el que estava marcant el del costat.\nEn definitiva, tot plegat un desastre i una situació inverosímil, vergonyosa, penosa i indignant. Impropi del que ha de ser el Govern de Catalunya.\nCom volem prosperar tenint uns polítics tant nefastos com aquests tres personatges, i el que és més sorprenent és que aquests tres estan governant i són els tres màxims responsables de la institució catalana. Així no es pot seguir.\nI encara quan succeix tot aquest despilfarro, els tres començen a riure i, fins i tot, el Josep-Lluís es gira per partir-se de riure amb els il.lustríssims i valuosíssims diputats del PSC Joan Ferran i Carme Figueras, que li riuen totes les gràcies per veure què se li poden retribuïr.\nMe'n avergonyeixo estimada Catalunya per tot el que t'està succeïnt i per l'imatge que aquests personatges t'estan donant de portes en fora, quan sincerament no t'ho mereixes.\nFerran Martín, escollit nou Conseller Nacional per el Vallès Occidental-Sabadell\nLa JNC del Vallès Occidental-Sabadell va escollir ahir (26/11/2007) a Ferran Martín, militant de Sabadell, com a nou Conseller Nacional, aprofitant la vacant deixada per el Jordi Sala, militant de Sant Cugat del Vallès.\nLa votació va ser a mà alçada i va tenir un resultat de 16 vots a favor i 0 en contra, demostrant així la gran unitat, compenetració i entesa a l'hora de votar l'única candidatura presentada.\nL’assamblea, de caràcter extraordinària, va ser presidida per Jordi Duarri com a cap comarcal i Oriol Martín com a unitat territorial, i va comptar amb l’assistència d’una vintena de militants, entre ells, Marga Payola, vicesecretària de l’organització.\nFerran Martín és un actiu militant del col.lectiu de Sabadell que porta més de cinc anys de militància a sobre. Actualment, exerceix la funció de Responsable de Militància i Acció Nacionalitzadora al Vallès Occidental-Sabadell.\nEn el seu discurs de candidatura va expressar les ganes de poder donar veu a la comarca en els consells nacionals, i poder així “no només defensar el col·lectiu de Sabadell, sinó ajudar als consellers comarcals a que la comarca tingui més veu i importància dins el consell nacional”.\nEn acabar, va insistir en la importància d’assistir a la manifestació d'aquest dissabte 1 de desembre i en demostrar que la JNC “treballem pel país i per les persones”.\nVa finalitzar el seu discurs donant les gràcies pel suport que sempre ha rebut del seu col·lectiu i recordant que, tot i ser nomenat conseller, no pensa deixar de banda la seva feina dins la comarca: “serà una responsabilitat compartida amb la meva feina comarcal”.\nEn acabar les votacions i un cop fet el recompte, Oriol Martín com a unitat territorial va donar les gràcies per la bona feina feta per la comarca i en Jordi Duarri, per la seva banda, va referir-se a la bona manera de fer que hi ha al Vallès Occidental-Sabadell.\nPublicat per JNC Sabadell 8 comentaris\nVeritablement l'estat espanyol està immers en etapa democràtica?\nLa JNC de Sabadell us reprodueix, a continuació, a tots els lectors del bloc la situació que van patir en la seva pròpia pell militants de la JNC de Tarragona durant la seva visita al Senat, situat com tots sabem a Madrid.\nLa història que s'explicarà sembla irreal i costosa de creure i assimilar, però certament, millor dit desgraciadament, va succeir tal i com el bloc de l'Oriol Vázquez, cap comarcal de la JNC del Tarragonès, ho recull.\nÉs difícil de comprendre com en una suposada democràcia encara continuïn passant fets d'aquesta magnitud. I és que analitzant l'envergadura d'aquest esdeveniment, des de les nostres posicions ens preguntem si de veritat en certes institucions espanyoles hi ha democràcia. Observant aquesta vivència la resposta és clara i concisa: no!\nPer tal d'entendre la dificultat d'assimilació per a qualsevol demòcrata el succés, nosaltres reproduïm íntegrament la notícia extreta del bloc de l'Oriol Vázquez, present en el moment de que s'ocasionéssin els esperpèntics fets:\nAhir varem poder sentir el nacionalisme espanyol més a prop que mai.\nUn grup de militants de la JNC de Tarragona vam anar a fer una visita al Senat de Madrid, tal i com en Lluís Badia, senador de CiU, ens havia proposat fer uns dies abans.\nTal i com vam arribar, ens van convidar a pujar a les tribunes per a poder seguir la sessió que en aquells moments es duia a terme, on hi havia senadors fent preguntes de control al govern, i on els ministres responien a les mateixes.\nDesprés d’haver estat una estona a les tribunes, vam poder fer una petita v isita per l’edifici, del qual vam veure diferents sales on es fan les comissions, la Biblioteca, i algun que altre despatx. També vam entrar en una sala, en la qual es va discutir l’Estatut d’autonomia de Catalunya, i finalitzades les explicacions d’en Lluís sobre quin era el funcionament del Senat, vam procedir a fer unes fotos. Una d’aquestes, és la que podeu veure aquí amb tot el grup, a la sala on dic que es va tramitar l’Estatut, i amb una estelada al terra.\nEl fet de que a la sala no hi hagués ningú, no féssim cap mena de soroll, ni el fet de que haguéssim tret l’estelada amb cap altre propòsit que per a fer una simple fotografia sense cridar l’atenció de ningú ja que en aquell moment ens trobàvem sols, sembla que no va fer molta gràcia al cap de seguretat del Senat que ho deuria veure per les càmeres de seguretat, ja que quan ens dirigíem cap a la sortida de l’edifici, una estona després, va ser el mateix cap de seguretat qui parlant amb el Lluís, deia que trucaria a la policia per haver fet la foto amb aquella bandera. La majoria de nosaltres, inclòs el Lluís, vam creure que era una broma, però al baixar aquelles escales i situar-nos davant de la porta de sortida se’ns va barrar el pas, se’ns va requisar l’estelada i totes les càmeres de fotos que contenien aquella fotografia.\nTot seguit en Lluís va preguntar al cap de seguretat que on estava el problema d’haver-se fotografiat en una sala del Senat amb una bandera, i la resposta va ser que: “Con una bandera catalana aquí nadie se hace fotos”. Vergonyós el fet de que no s’adonéssin que era una estelada, i que ens estéssin fent el que ens van fer pensant-se que era una simple senyera. Al cap de pocs minuts, el cap de seguretat del Senat va comunicar-li al Lluís que fins que el president del Senat no tingués coneixement dels fets i autoritzés la nostra sortida, havíem de quedar-nos allà. Tot seguit, en Lluís va dir-li al cap de seguretat que, o ens deixava sortir d’immediat, o muntava una roda de premsa per explicar els fets, la qual cosa sembla que va incomodar al cap de seguretat, el qual ens va tornar totes les càmeres i l’estelada, pensant-se que era una simple senyera.\nSembla mentida que pensant-se que era una simple senyera ens haguéssin muntat aquell show, ja que estic segur de que la bandera arriba a ser d’Andalusia, i aquí no passa res.\nL’altre qüestió és: que hagués passat si el president del Senat hagués estat del Partit Popular? Haguéssim acabat a l’Audiència Nacional? Qui sap...\nPublicat per JNC Sabadell 9 comentaris\nLa refundació del catalanisme: una veritable etapa emprenedora\nEl Secretari General de CDC, Artur Mas, pronunciarà una conferència el proper dimarts 20 de novembre al Palau de Congressos de Catalunya (Av. Diagonal, 661-671) per tractar l'aposta de Convergència Democràtica de Catalunya per refundar el catalanisme i, al mateix temps, ser la Cas Gran del Catalanisme. La conferència porta com a títol "El catalanisme, energia i esperança per a un país millor".\nEls màxims dirigents del partit porten des del 6 d'octubre assistint a les diferents seccions locals de CDC de tota l'àmplia extensió de Catalunya per tal d'explicar a la seva gent, als seus afiliats, en què consisteix verdaderament el projecte.\nAquí a Sabadell va intervenir el secretari executiu de CDC, Francesc Homs i Molist, el qual ha estat un dels ponents del nou estatut i un dels màxims ideòlegs de la Casa Gran del Catalanisme, el passat 23 d'octubre.\nLa majoria dels presents a la xerrada en vam sortir molt engrescats. Aquest és un projecte innovador, ambiciós, arriscat, però molt oportú.\nL'aposta de refundar el catalanisme s'adeqüa perfectament a la realitat social, ja que el discurs del catalanisme polític ideat al segle XX ha trobat el seu punt final; per molt bo que fós en la seva època de creació, ara mateix ja no té cabuda en la societat catalana. Per això s'ha decidit reformular el discurs i la metodologia del catalanisme.\nAra que ja s'ha explicat el projecte a tota la militància de CDC, ve la part més difícil d'actuació, que és explicar-lo i difondre'l de forma entenedora a tota la societat catalana desmotivada i renyida amb l'activitat política duta a terme en aquests últims anys. I, per això, creiem que des de les modestes posicions que ocupem les seccions locals tant de CDC com de la JNC hem de saber explicar al nostre entorn social en què consisteix i es basa el projecte, quines són les seves veritables finalitats i objectius, és a dir, quins reptes i oportunitats volem dotar la Catalunya del segle XXI.\nLes propostes del nou catalanisme presentat per CDC seran concretes, amb la finalitat de regenerar i engrescar la vida pública merament catalana.\nAra és l'hora de la veritat! L'Artur Mas i l'equip ideòleg que han dissenyat el projecte se la juguen molt en la nova tasca que justament acaben d'encetar. Per això, des de la JNC de Sabadell recolzarem en les nostres majors possibilitats el nou projecte, perquè creiem que és el millor projecte que se li pot atorgar al nostre país, Catalunya, amb un discurs molt més sobiranista.\nA partir del 20 de novembre, Convergència Democràtica de Catalunya inicia una nova etapa. Una veritable etapa emprenedora i sobiranista.\nExitosa celebració en la refundació del col.lectiu de Sant Quirze del Vallès\nEl passat divendres 9 de novembre la comarca del Vallès Occidental-Sabadell vam estar d'enhorabona tot celebrant la refundació del col.lectiu de la JNC de Sant Quirze del Vallès.\nAixí mateix, ja disposem d'un nou col.lectiu en ple funcionament que treballarà per maximitzar el seu desplegament i la seva presència en la població de Sant Quirze, en el desenvolupament ordinari de la JNC en la comarca vallesana, i en el màxim recolzament possible a la gestió de l'alcaldessa Montserrat Mundi i el seu equip al capdavant de la població.\nLa persona que encapçalarà el projecte, la cap local, serà una persona amb una gran vàlua i projecció dins l'àmbit de la política. Ella és la Meritxell Barbeta, i està cursant la carrera universitària de Ciències Polítiques a la UAB. En les passades eleccions municipals ja va ser membre de la llista de CiU per a Sant Quirze.\nL'acte es va celebrar a la Sala Nova de la Patronal ja passades les 20.30 h., i es varen agrupar al voltant de 50 persones, entre gent de CiU de Sant Quirze, persones encuriosides amb la celebració, i joves de la JNC vinguts de tota la comarca (Sabadell, Castellar, Sant Cugat, Santa Perpètua de Mogoda, Barberà i Palau de Plegamans).\nEl primer en prendre la paraula va ser el nostre cap comarcal, Jordi Duarri, el qual va explicar detalladament els canvis que estan succeïnt a la JNC de la nostre comarca deguda la forta expansió que estem patint.\nPosteriorment va ser la nova cap local de Sant Quirze, Meritxell Barbeta, la que va continuar el parlament, donant a conèixer quines havien estat les raons i inquietuds que van commoure la nova refundació del col.lectiu, on va transmetre unes immenses ganes de treballar.\nDesprés va ser el nostre actual Secretari General de la JNC, Jordi Cuminal, qui va agraïr a tota la comarca la feina que estavem duent a terme, transmetent-nos el seu benestar amb la projecció que està tinguen la JNC al Vallès Occidental, convertint-se en una de les comarques més dinàmiques i actives. Un veritable punt de referència.\nL'acte parlamentari el va clausurar l'alcaldessa de Sant Quirze, Montserrat Mundi, la que va deixar entreveure la seva gran avinentesa amb la Meritxell , i la disposició per part de CiU d'ajudar en les seves màximes aspiracions possibles el desplegament del projecte de la JNC a la població. Les seves paraules varen ser molt ben rebudes pels assistents de la JNC a l'acte.\nFinalitzats els parlaments, tots els assistents varem poder gaudir d'un exquisit sopar a peu dret i d'un bon cava català.\nA part de la presència del Jordi Cuminal, Secretari General de la JNC, també varem poder comptar amb la presència de la Gerent de la JNC, Laura Costa, i els membres del CEN Oriol Martín, Marga Payola i Eugènia Vilamitjana.\nFarà pocs instants, al voltant de les 00.30 h. de dissabte 3 de novembre, la selecció de Catalunya d'hoquei patins s'ha classificat per a la final de la Copa Amèrica, després d'haver guanyat amb molt d'esforç i gran habilitat a la pròrroga del partit de la semifinal contra Xile mitjançant un gol d'or transformat per el jugador català Jordi Molet.\nD'aquesta manera, la selecció catalana assoleix una fita totalment històrica. Jugar la final d'una copa tant important i prestigiosa dins l'àmbit de l'esport d'hoquei patins com ho és la Copa Amèrica dóna molta credibilitat i reconeixement al conjunt del nostre país, ja que en aquesta copa hi juguen seleccions tant reconegudes com Xile, Brasil i Argentina, les quals tenen una forta implantació en aquest esport.\nCatalunya ha de deixar de ser el motor dels dos tipus d'hoqueis a Espanya, tant el de patins com el d'herba. En l'hoquei patins ja hem assolit gran part del que molts desitjavem, i és disputar una copa oficial de cert nivell. Ara falta avançar en l'hoquei herba, el qual té una forta implantació en el Vallès Occidental i, per això, l'hem de saber potenciar i aconseguir una fita equiparable a la d'hoquei patins: disputar una copa o lliga oficial de cert nivell.\nÉs incomprensible i indignant observar com en aquests dos esports la gran majoria dels esportistes que juguen amb la selecció espanyola són catalans, parlen amb català entre ells i han declarat obertament que els hi agradaria molt més defensar els colors de Catalunya que no pas els d'Espanya, ja que no és el seu país estimat.\nPer això, la JNC de Sabadell recolza públicament a tots els esportistes que estan jugant amb la selecció catalana d'hoquei patins la Copa Amèrica, i també anima a tots aquells jugadors que els interessaria jugar-hi però que per por a possibles respresalies no ho fa.\nEnrecordeu-vos que demà diumenge a partir de les 00.00 h. Catalunya jugarà la final de la Copa Amèrica contra Brasil o Argentina, depenent de qui surti vençedor en el seu encontre.\nÀnim a la selecció!\nPublicat per JNC Sabadell 16 comentaris


Guerra de banderes - Diari de Girona\nemili piera 15.01.2018 | 06:30\nL independentisme té la curiosa gosadia de presentar-se com a solució política en una època que Catalunya i Espanya, Bèlgica i Flandes, fan el que mani Donald Trump, Christine Lagarde o Angela Merkel, que no són persones diferents, sinó heterònims de l'amo. Entre unes coses i altres, el PDCat i el PP ens han tingut entretinguts uns quants anys amb la seva guerra de banderes (i els valencians en sabem, d'això). El fet que la secessió de Catalunya hagi passat, en les suposades preocupacions dels espanyols, del primer o segon lloc al cinquè, podria indicar atipament (no m'estranya) i, sobretot, que és molt més fàcil trencar un país (o tornar-lo a compondre'l, de qualsevol manera, amb superglú), que aconseguir una mica de justícia (llibertat, tracte honest).\nVegin, si no, a Rodrigo Rato, cuiner estrella de les potingues financeres que, segons ell, removien tota classe de subjectes desaprensius excepte ell, que només pelava patates. O al ministre de Foment, Íñigo de la Serna, tan impassible com la neu culpant els conductors (o a la concessionària) del merder a l'AP-6. Pura edat mitjana. El que s'ha dit: com més proclamava Carles Puigdemont que «som un sol poble», més clar es veia que n'érem dos o dos-cents. Com més insistia el Govern a retornar a Catalunya a l'imperi de la Constitució, més decidit se'l veia a usar, per als seus fins, als etzibacops del Cara al sol amb la camisa rebregada. Per cert, senyor Rajoy, el suposat delicte de sedició, que amb tanta alegria imputa a un de cada dos catalans, és el mateix que atribueixen els clergues iranians als manifestants al seu país, el que no sé si és escandalós o molt aclaridor.\nQualsevol moviment en la guerra de banderes produeix un corriment dels afanys polítics cap a la dreta. Es veu que ni ERC, ni la CUP (ni el PSOE) se n'han assabentat. La dreta espanyola i catalana, per descomptat que sí. No fa tant que en aquest país es parlava de reforma constitucional, nova llei electoral, garanties per a les pensions, drets per a desnonats i dependents. Potser han aconseguit que oblidem això.


Victòria amb sabor agredolç - El Periòdic d'Andorra\nVictòria amb sabor agredolç\nD’Acord dona la campanada a Andorra la Vella i Escaldes i treu la majoria als Demòcrates\nLa composició del Consell obligarà a fer pactes passant per segur per la formació d’Espot\nSi el 2015 17 vots a Ordino li donaven la majoria absoluta a DA, ahir 53 –12 a Andorra la Vella i 41 a Escaldes-Engordany– li treien. Els Demòcrates perdien la capital però el més sorprenen és que es quedaven també sense el feu taronja, el feu de Toni Martí i també la parròquia del nou candidat, Escaldes-Engordany. El pacte PS-L’A s’imposava a les parròquies centrals fent callar aquells que havien descrit el pacte d’antinatural. La victòria segueix sent pels taronges però sens dubte, Xavier Espot i el seu equip sortia a celebrar uns resultats amb el cap mig cot acceptant que els vuit anys al capdavant de l’Executiu passaven factura malgrat l’efecte Espot. Queda tot obert al Consell General amb una repartició final d’11 escons per DA (cinc nacionals i sis parroquials), 7 per PS (cinc nacionals i dos parroquials), 4 per L’A (2 a cada circumscripció), 4 per terceravia (també dos a cada circumscripció) i 2 per CC (guanyadors a la Massana). Els ciutadans manen i la lectura és clara: la majoria s’ha acabat i els pactes postelectorals seran necessaris per formar govern.\nAl final, com ja era d’esperar, les parròquies van manar i la pèrdua de la capital i d’Escaldes, i la ja esperada derrota a Sant Julià de Lòria deixaven els taronges amb sis consellers provinents de les territorials –Canillo, Ordino i Encamp–. Amb aquest panorama dibuixat, ni un hipotètic suport provinent de la Massana, amb els dos consellers de CC, donaria la majoria als taronges, que en aquest cas quedarien amb 13 escons. Amb tot, l’aritmètica política és tossuda i tampoc PS i L’A sumarien prous suports. La seva unió a nivell nacional arribaria als 11 escons. Per tant, sembla evident que una de les poques conclusions de la nit és que el futur govern haurà de passar per un pacte amb la candidatura de Xavier Espot. Els propers dies seran claus per decidir si el suport serà puntual amb una o més d’una formació o si el futur pacte és més sòlid i es consolida per a tota la legislatura.\nMalgrat que els socialdemòcrates es van proclamar com els grans vencedors de la nit, el cert és que no es pot oblidar que el pacte territorial que va donar el sorpasso a les dues parròquies centrals a d’Acord també incloïa els liberals. Amb dos per la llista nacional i dos per les parroquials, L’A acabava la nit amb 4 consellers generals. Un resultat que, malgrat ser la meitat aconseguit a les últimes eleccions, no és pot menystenir després dels sotracs viscuts a la formació blava. El trencament amb Josep Pintat i el pacte amb els progressistes havien dibuixat unes esperances més negres per la formació de Jordi Gallardo de la finalment aconseguida.\nEls comicis van ser emocionants, amb una rivalitat per la mínima durant tot el recompte entre DA i d’Acord, amb els socialdemòcrates com els clars vencedors de la nit. No pel nombre de vots, que a la llista nacional sempre van anar per sota dels Demòcrates, però sí per ser la formació que més remuntava. De tres a set consellers i amb la tranquil·litat d’haver fet passar el missatge del pacte amb els liberals.\nLa desaparició d’SDP\nUn altre dels titulars de la nit és la desaparició de la formació de Jaume Bartumeu del Consell General. Amb el lauredià Josep Roig al capdavant, els progressistes no aconsegueixen traspassar la línia vermella dels 1.270 vots que li haguessin donat un escó al Parlament i perden els dos consellers del 2015. Per 226 vots i el 5,87% de les paperetes, el partit de l’excap de Govern perdia la representació parlamentària.\nPer la seva banda, la proliferació de llistes amb Alfons Clavera i Eusebi Nomen com a representants d’UPA i AS evidenciava que les dimensions del país no donen lloc a tantes opcions. El fracàs va ser estrepitós i mentre Nomen sumava 825 vots, Clavera es quedava amb tan sols 149 paperetes al seu favor.\nFinalment, les vuitenes eleccions democràtiques al Consell General celebrades ahir van deixar una participació del 68,32%, el que representa un 2,7% més que ara fa quatre anys. En concret, i segons les dades facilitades per Govern, dels 27.278 electors cridats a les urnes, un total de 18.638 van exercir el seu dret a vot. A aquesta xifra s’hi inclouen també els vots judicials, que enguany han arribat als 7.140. Pel que fa als vots en blanc, se’n van sumar 531 i els vots nuls 324. Per tant, hi va haver un total de vots vàlids de 17.783. Com comentàvem amb anterioritat, la línia vermella per aconseguir el primer conseller se situava en 1.270 vots, una xifra que surt de la divisió dels 17.783 entre 14.


El calendari del Villarreal CF per a la #LigaSantander 2022/2023 | Notícies Dígitals\nEl calendari del Villarreal CF per a la #LigaSantander 2022/2023\n23/06/2022 calendari, villarreal cf\nEl Villarreal ja coneix el seu calendari de LaLiga 22/23 després del sorteig realitzat hui per la Real Federació Espanyola de Futbol. El Submarí començarà la competició de lliga en el Nou José Zorrilla davant el Real Valladolid el cap de setmana del 12 al 14 d’agost. El primer partit com a locals en l’Estadi Ciutat de València tindrà lloc el cap de setmana del 2 al 4 de setembre davant l’Elche CF.\nD’altra banda, els homes d’Unai Emery acabaran la campanya en el renovat Estadi de la Ceràmica davant l’Atlético de Madrid. La jornada 38 es disputarà el cap de setmana del 2 al 4 de juny de 2023. El primer partit en el feu groc serà davant el Valencia en l’última data de 2022 (jornada 15).\nSi vols conéixer el calendari de LaLiga al completa, punxa en l’enllaç: cal_1_div_22-23.pdf (rfef.es)\n← El Levante UD confirma un nou amistós de pretemporada davant del Wolverhampton\nLópez-Arostegui (jugador del Valencia Basket) “Il·lusionat amb jugar l’Eurolliga, créixer passa per jugar contra els millors” →


Pla de Lectura de la Biblioteca Can Butjosa: 18 anys! by Bi Can Butjosa - issuu\nÉs una activitat de la Biblioteca per a les escoles i instituts de de Parets del Vallè Vallès. Consisteix en explicar contes als alumnes d'Infantil i Cicle Inicial i Mitjà Mitjà, així així com presentar lectures atractives als de Cicle Superior i a Secundà Secundària. Es fa d’ d’una manera engrescadora i estimulant amb la intenció intenció d’apropar el món de la lectura als infants i joves i potenciar l’ú l’ús ’ús de les biblioteques del poble. Història S’inicià el curs 1993/1994 a 1r, 2n, 7è i 8è d'EGB a les escoles públiques del municipi. Gradualment i a petició dels propis centres, es van anar integrant les altres escoles de primària i secundària, tan les privades com les de nova creació. Durant el curs 12/13, es va incorporar el nou institut, de manera que es cobreixen tots els centres d’ensenyament de primària i secundària del poble. A més, des del 2000, també s’ofereix a algunes escoles d’Osona a través de l’associació cultural Cal Llibre. Objectius\n• Despertar i/o motivar als infants vers la lectura. • Apropar-los a la literatura universal i als escriptors catalans. • Fomentar l’esperit crític mitjançant la lectura. • Promoure el creixement personal. • Promoure la col·laboració i la complicitat amb els centres educatius del nostre poble. Premis El Pla de Lectura va obtenir el 2004 el Primer Premi al Foment de la Lectura a les Biblioteques Pú Públiques convocat per la Federación del Gremio de Editores de España, per la seva imaginació i originalitat, el seguiment exhaustiu que se'n fa, la continuïtat al llarg dels anys i l'eficiència dels resultats obtinguts.\nL’àrea de contes s’ofereix a Cicle Inicial i Mitjà Mitjà. Un contacontes explica 3 o 4 contes per sessió sessió un cop al mes. mes Els contes explicats es queden a la classe per tal que els alumnes puguin llegir-los o compartir-los de nou. Cada grup-classe disposa d’una graella d’avaluació per cada sessió. Les emocions i sentiments que les lectures han deixat als infants de 5è es recullen al Nen Lector, Lector un joc de lectura que ens permet avaluar els resultats.\nA cada sessió de Cicle Superior es fa la presentació presentació de 6 llibres i una tertú literà per donar tertúlia literària l’oportunitat als nois d'expressard'expressarse. se Els llibres es queden a l'escola fins la sessió següent i poden sortir en préstec per ser llegits i compartits a casa. El control el fan alumnes voluntaris que canvien cada mes. A Secundà es fa una Secundària presentació presentació de 7 llibres diferents per sessió sessió, un cop al trimestre. trimestre Gràcies a aquesta iniciativa no hi ha lectures obligatòries de llengua catalana fins a 3r d'ESO. El Mapa Lector és un joc de lectura que ajuda als infants a interioritzar el que llegeixen i ens permet avaluar els resultats.\nBiblioteca Infantil i Juvenil Can Butjosa C. La Salut, 52 08150 Parets del VallĂ¨s 935 622 353 bibut@parets.cat @canbutjosa http://bibut.parets.cat El FaceBook del Follet http:// http://bibutjosa.blogspot.com.es ://bibutjosa.blogspot.com.es\nPla de Lectura de la Biblioteca Can Butjosa: 18 anys!\nBreu document informatiu sobre l'activitat estrella de la Biblioteca Infantil i Juvenil Can Butjosa, el Pla de Lectura. Activitat de foment...


La plataforma Seguim convoca una nova trobada de “Música i poemes per la llibertat” | Ràdio Calella Televisió\nImmersos en plenes festes nadalenques, els Grallers de Calella tocaran nadales i dos lletraferits, Eduard Ortega i Oscar Fruitos, llegiran textos i poemes. L’objectiu és demanar l’alliberament dels polítics empresonats i a l’exili. Una nova trobada organitzada per la plataforma Seguim, que manté les seves convocatòres setmanals des del mes de juliol. Serà avui, a les 20:30h, a la plaça de l’Ajuntament.\nJaume Planas, membre de la plataforma Seguim, ha destacat que cal seguir mantenint l’esperit reivindicatiu.\nLa gent que intentem mantenir aquest caliu de manteniment de l’acció ciutadana la nostra intenció és aquesta; no es pot parar i més pensant que hi ha gent que hi està posant molt de la seva part com són tota aquesta gent que està a les presons.\nPlanas ha explicat que han tingut un nombre força elevat de gent, però que durant les festes nadalenques han notat una baixada de la participació.\nHavíem arribat a un nombre força elevat de gent, però aquestes dues últimes setmanes, hem de suposar que per les festes, ha baixat una mica. Havíem arribat a superar les 100 persones amb escreix i aquestes dues últimes setmanes s’ha notat una mica.\nEduard Ortega i Oscar Fruitos seran els encarregats de llegir avui textos i poemes per reclamar l’alliberament dels polítics empresonats i a l’exili.\nLlegiran poemes i textos. Generalment, combinem poemes o textos que tenen a veure amb l’estat actual de la situació. Són dos xicots que s’han ofert. Nosaltres el que intentem fer és un torn rotatori de gent que vingui a llegir, que s’ofereixi, que participi, donar veu a quanta més gent possible millor.\nA continuació podeu recuperar l’entrevista íntegra a Jaume Planas, membre de la plataforma Seguim Calella.\nSegüent Adil Marouan (CUP): «El que realment és important és que ara estarem un temps sense direcció a la ràdio quan venen eleccions»\nAnterior Tot a punt per rebre als Reis d’Orient


Madrid i Atlètic donen aire al Barça\nEl derbi madrileny acaba sense gols després d’un partit disputat amb Courtois i Oblak com a herois\n2 min. Barcelona 29/09/2018 22:37\n651x366 Griezmann i Casemiro, durant el derbi madrileny / RODRIGO JIMÉNEZ / EFE Griezmann i Casemiro, durant el derbi madrileny / RODRIGO JIMÉNEZ / EFE\nEl derbi madrileny va acabar amb un guanyador, el Barça, que després d’una setmana fatídica on només ha pogut sumar dos punts de nou possibles, ha vist com els seus rivals més directes no van aprofitar ahir l’avinentesa per pispar-li el liderat. Al Bernabéu, Madrid i Atlètic van igualar forces (0-0) en un duel amb un duel intens, però sense gols.\nL’Atlètic de Madrid va sortir buscant la victòria des del primer minut. Saúl, primer, i Griezmann, amb una rematada de xilena, després, van avisar de les intencions del conjunt de Simeone, que ja en l’alineació, amb Filipe de titular i Lucas a la banqueta, deixava clar que volia el partit. L’Atlètic va fer-se fort vivint replegat, sense cedir espais, i economitzant totes les passades que feia un cop recuperava la pilota. ElMadrid va assumir el protagonisme, però amb atacs lents la possessió blanca va resultar estèril. Qui més perill va generar va ser un Atlètic vertiginós que no necessitava tocs, sinó metres i velocitat per córrer, per generar rematades.\nGriezmann, de nou, va trobar-se davant Courtois després d’una cursa en solitari que va iniciar al mig del camp, però el francès no va demostrar ser mereixedor de menjar en la mateixa taula que Messi i Cristiano Ronaldo. El seu intent de vaselina va topar amb el cap d’un Courtois que, després de ser suplent a la Supercopa d’Europa, ahir va justificar el seu fitxatge pels blancs amb nombroses aturades de mèrit. La segona, a Diego Costa, al tram final del primer temps, amb una mà providencial. El Bernabéu va ovacionar el belga, anys enrere ídol a l’Atlètic, que ahir va estavellar-se un i altre cop contra ell, especialment a la primera part. Bale va respondre rematant creuat una centrada de Kroos que va llepar el pal. Seria l’únic avís del galès, substituït al descans per Ceballos. El canvi va sentar bé als blancs, que no van deixar de sotmetre un Atlètic que, un cop va canviar Lemar i Costa, va desaparèixer del partit. Els blancs van apretar, l’Atlètic va resistir i el Barça ho va celebrar. e\nL'Atlètic de Madrid es queixarà pels diferents criteris fets servir pel VAR per xiular penal\nEl Sevilla de Machin somia i s'enfila a dalt de tot de la classificació (2-1)


La querella de fiscalia inclou el número dos de Governació - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nFrancesc Esteve ha estat qui ha signat la licitació per la compra d’urnes\nLa querella del fiscal general de l'Estat, José Manuel Maza, contra Meritxell Borràs per licitar la compra d'urnes per al referèndum està dirigida també contra el secretari general del Departament, Francesc Esteve, que és qui signa la licitació. La fiscalia els acusa dels delictes de prevaricació, desobediència i malversació.\nL'anunci, de tres pàgines, detalla que es tracta de dos lots en els quals invertirà un pressupost "merament orientatiu" de 200.000 euros: 184.000 euros per a "urnes electorals transparents" i 16.000 per a "urnes de cartró".\nAvui tant Esteve com Borràs eren presents al Parlament, on hi havia sessió de control. Borràs, que ha estat aplaudida durant el ple pels diputats de Junts pel Sí, ha arribat ‘escortada’ pel president Puigdemont i el vicepresident Junqueras, que d’aquesta manera li han volgut mostrar el seu suport.\nReferèndum, Govern, Junts pel Sí, Meritxell Borràs\nEl cas Palau divideix Junts pel Sí\n#3 Olegarioelpilos, Bcn, 17/05/2017 - 16:46\nNo es listo ni ná el bizco al han pillado a un par de primos,para que firmaran les han prometido la ola en el Parlament y han picado como dos incautos, jojojo\n#2 Ajo y Agua, Bcn, 17/05/2017 - 15:31\nEstan desesperats, els uniòpates d'Ejpañia-Coñio ja van a la desesperada hehehe\n#1 Juvenal, Upper Gratallops, 17/05/2017 - 15:25\nMireu-los quin porte i quin swing tots tres juntets. I darrere l'Eduardo Reyes fent d'escorta. Pero que bé que ens ho passem...


Un grup d’alumnes de l’Institut Carles Vallbona al concurs estatal de programació | Centre FP Vallbona\nCom bé diu en Roberto Navarro, “aquest concurs ha estat una experiència molt especial i sense dubte tornaríem a repetir. Anar a la capital, poder conèixer als millors programadors de grau superior d’arreu d’Espanya i competir contra ells va ser espectacular”. És evident que les fases prèvies també són especials però tenir l’oportunitat d’anar una de les millors universitats d’informàtica de l’estat ho magnifica.\nEs tracta d’una gran oportunitat per posar a prova els coneixements de manera singular però atractiva, “ProgramaMe ens ha servit per a millorar les nostres habilitats de programació, resolució de problemes i coordinació. Esperem amb ànsies el de l’any vinent!”\nVallesTeam: els components de “Rest in Pyton” i “Fills de l'àtom” abans de l’entrega de premis.\nDurant la jornada, a més d’estar 4 hores tancats programant van poden dinar al restaurant del centre amb la resta de participants. Especialment van passar bones estones amb el grup de l’IES Sabadell: "Resta en Python". Tots junts van compartir l’hostal i unes “tapes” a prop de la Puerta del Sol. Uns i altres, tot i que la competició no va sortir com esperaven, sí es guarden un gran record d’aquest viatge.\n← Matrícula cicles superiors\nAgraïment de l’escola Granollers als alumnes d’SMX i al seu tutor →


La col·laboració entre la fiscalia andorrana i portuguesa, també a la via civil\nEl Consell Superior de la Justícia ha demanat a la Batllia que li faci una radiografia de la via administrativa, per esgrimir si hi ha un col·lapse arran del cas BPA\n2 min. Andorra la Vella 11/04/2018 17:40\n651x366 El fiscal general d'Andorra, Alfons Alberca, i la fiscal general de Portugal, Joana Marques, signen el protocol. / M. M. El fiscal general d'Andorra, Alfons Alberca, i la fiscal general de Portugal, Joana Marques, signen el protocol. / M. M.\nAndorra té dins de les seves fronteres una gran quantitat de població portuguesa que resideix el país, i això provoca, en alguns casos, que hi hagi membres de la família al Principat i altres a Portugal. Aquesta realitat ha portat a les dues fiscalies d'Andorra i Portugal a signar, aquest dimecres al migdia, un protocol de col·laboració en matèria de drets civils. “Ajudarà a la fluïdesa i a l'entesa entre els dos ministeris públics en temes de custòdies de menors, pagament de pensions, abusos etc., un fet molt important ja que la població flotant portuguesa a Andorra és molt important”, ha exemplificat el fiscal general d'Andorra, Alfons Alberca.\nAquest acord, però, també estableix possibles col·laboracions en matèria de dret penal i dret constitucional, que poden anar des de conduccions sota afectes del estupefaents fins a comissions rogatòries que afecten la comunitat internacional i el crim organitzat. En aquest sentit, la fiscal general lusitana, Joana Marques, ha destacat després de la signatura del conveni la importància d'unir esforços entre tots els ministeris per combatre la criminalitat internacional. Marques també ha ressaltat que actualment les comissions rogatòries i la fluïdesa entre ambdues institucions ja és molt bona, i que l'acord permet anar un pas més enllà.\nAl CSJ no li consta un col·lapse de la via administrativa\nPer altra banda, el president del Consell Superior de la Justícia (CSJ), Enric Casadevall, ha indicat que no li consta cap queixa ni reclamació per part del Col·legi d'Advocats que apunti a un col·lapse de la via administrativa arran de l'elevat volum de recursos contra l'Agència de Resolució d'Entitats Bancàries (AREB), com aquest dilluns va denunciar la degana, Sophie Bellocq. Tot i això, Casadevall ha avançat que s'ha demanat a la Batllia que expliqui quins recursos hi ha actualment i si en manquen. “Hem de veure quins són aquests retards i en quin punt estem i, si hi ha realment un retard, prendrem mesures en funció de la gent que tenim i de les prioritats”, ha esclarit Casadevall.\nEls advocats volen limitar les vegades que un candidat pot fer la prova d'accés a la professió


Dia de les dones a Riudellots | Ajuntament de Riudellots de la Selva\nAmb motiu del Dia internacional de les Dones, previst pel proper divendres 8 de març, l’Ajuntament de Riudellots de la Selva s’ha adherit al manifest de l'Institut Català de les Dones.\nLa lectura del manifest tindrà lloc divendres, després de la projecció de la pel·lícula Actrius, prevista per a les 19h a la Sala d’Actes.\nAixí mateix, per diumenge 10 de març a les 10 h, l’Ateneu de la Dona ha organitzat una caminada a Sant Andreu, amb xocolata calenta per a tots els assistents. La sortida tindrà lloc des de la Plaça de l’Església.\nDes de l'Espai Jove també s'han organitzat diverses activitats.\nPodeu llegir el manifest des d’aquí.


El Blog d'en Zax: 07-07-2013 Turó de les Onze Hores pel Grau de les Escales i Puig Cirò pel Grau de Montmany.\n07-07-2013 Turó de les Onze Hores pel Grau de les Escales i Puig Cirò pel Grau de Montmany.\nTuró de les Onze Hores pel Grau de les Escales i Puig Cirò pel Grau de Montmany.\nAquest cap de setmana tocava anar als Astazous amb la colla, però després de més d’una setmana d’inactivitat per culpa d’un estúpid accident de moto, m’he hagut de quedar a casa més sol que un mussol. Dissabte a la nit, ja no podia estar-me més de quedar-me a Barcelona i com que em trobava força millor, vaig decidir de sortir diumenge. Tirant de la llista de “pendents”, vaig recordar una sortida en moto amb L’Héctor un cop que vam acostar-nos al Turó de les Onze Hores o altrament anomenat Turó d’en Bes i que em va explicar que existia la possibilitat d'accedir-hi des de Riells del Fai pels Graus de Vallderrós. Com ahir vaig estar de concertillu a la 2ª Fira de les Cerveses Artesanes del Poblenou i l’itinerari que tenia previst comptava que en quatre horetes me’l poliria, opto per fer-lo ja que no em caldrà ser massa matiner doncs.\nAparco la furgona a l’aparcament del santuari de Puigraciós que ja és a petar de cotxes. Amb una bona calorada, començo a trescar pel PR C33 cap a Sant Pere de Bertí, que abandono al coll d’en Tripeta, per agafar una trencada pista a l'esquerra que acaba tornant-se corriol i que baixa cap a Can Quintanes i a Can Berga resseguint per sota, la cinglera d’en Traver fins baixar a Riells del Fai on m’acosto a la plaça a omplir el bidó en la font.\nSegueixo per la carretera BV-1483 fins trobar la cruïlla a la dreta Parc de les Olors / Vallderrós.\nUn cop ja a les darreres cases, trobo un trencall en un revolt tancat a l’esquerra amb indicacions primer de Can Tabolà (que no agafo) i cap a la font. Agafo aquest darrer i segueixo el camí que va a petar a un dipòsit, on darrera, d’una manera discreta, entre la vegetació, comença el sender que passa pel salt de Llòbrega i comença a pujar fort cap el Barbot Negre en el que cal desviar-se una cinquantena de metres a l'esquerra per veure’l tornant al sender principal per després, pujar pel grau de les Escaletes on s’ha de filar prim doncs a més dels arbustos i esbarzers que fan feixuc l’avanç i l’ inclinació del terreny que en més d’una ocasió obliga a grimpar, hi ha trams que tot i ser curts i fàcils, tenen molta exposició i els fa perillosos.\nUn cop supero el grau ,agafo un trencall a la dreta que baixa ,creua el torrent i puja fent marrades per dins d’un bosquet tupit d’arbusts, esbarzers i troncs que barren el pas fins arribar a la plana del cim del Turó de les Onze Hores (666mts) coronat per una senyera i una bústia de piulades.\nReculo pel corriol seguint les marques lil·les i vaig a trobar la pista que puja cap a Can Borrà.\nTravesso el PR C33 que de seguir-lo cap a l’esquerra em portaria en un tres i no res al Coll d’en Tripeta i a Puigraciós, i enfilo cap a Puig Ciró primer per un bosquet i després, anant a buscar la cinglera tot passant pel costat d’una senyera.\nEl sender voreja el cingle i de seguir-lo ens arribaria fins a la Taula de Pedra i la Trona, però en arribar al tall del grau de Montmany, tombo a la dreta i ressegueixo el camí mig empedrat passant per sota la línia Eléctrica fins que trobo la pista que en pujada decidida, em retorna a Puigraciós.\nUna sortida força interessant amb trams que posen les piles. Millor fer-la en dies secs i portar una samarreta vella i pantalons llargs, les esgarrinxades son a l’ordre del dia. La meva samarreta ha quedat per draps...\nPublicat per ZAX a 12:15\nEtiquetes de comentaris: Puigraciós, tresc, Vallès


El pessebre és un món – Pàgina 14 – Fes Ta Festa – La cultura popular a la ràdio i a internet\nSanta Llúcia dia de l’any gloriós\n30 Novembre 2012El pessebre és un món\nPerquè avui és Santa Llúcia, dia de l’any gloriós, canta el romanç de Josep Maria de Sagarra. La Fira de Santa Llúcia de la catedral de Barcelona és l’avantsala del nostre Nadal, del Nadal tradicional, casolà, familiar. És l’advent del costumari nadalenc que emergeix enmig d’una catèrvola de missatges comercials que perforen la capacitat perceptiva …\nAurora Mas: història viva\nde la Fira de Santa Llúcia\n23 Novembre 2012El pessebre és un món\nUna de les parades més arrelades i buscades a la Fira de Santa Llúcia és la de l’Aurora Mas. De fet l’Aurora és història viva de la Fira. Comença a fer figures l’any 1953, quan en té 15, en el taller d’en Miquel Riera; cada dia fa quatre viatges des de casa seva, a la …\nEl pessebre a l’escola\n17 Novembre 2012El pessebre és un món\nLa tradició de construir pessebres a les escoles durant l’advent o els dies previs a les vacances de Nadal, que porten per objectiu acompanyar l’ambientació pròpia d’aquestes festes dins del món educatiu, ha evolucionat molt en els darrers anys. Actualment hi ha detractors i promotors al seu voltant, i s’ha generat tota mena de debats …\n« Anteriors 1 … 13 14 15 16 Següents »


Cristian Gómez: "Mai imagines una situació així però el meu lloc és el filial"\nEl migcampista de l'Espanyol està "encantat" amb els minuts que està tenint al primer equip i assegura que ha de seguir treballant i aprofitant les oportunitats fent el que se li demana\nEFE Barcelona 02/04/2012 16:20\n260x366 Cristian Gómez contra el Celta / Salvador Sos / Efe Cristian Gómez contra el Celta / Salvador Sos / Efe\nCristian Gómez ha assegurat que està molt satisfet amb els minuts que està tenint a Primera Divisió, després d'haver disputat quatre dels últims partits com a titular amb el primer equip. "Mai imagines una situació així i estic molt feliç, tot i que sé que el meu lloc és el filial", ha comentat.\nEl migcampista de l'Espanyol s'ha mostrat encantat pels minuts de què està gaudint: "Sóc aquí per ajudar en el que faci falta. Cada oportunitat que tingui per estar al camp la intentaré aprofitar al màxim". El futbolista ja ha disputat catorze partits de Lliga i tres de Copa del Rei aquesta temporada.\nSobre el partit d'ahir contra el Vila-real CF (0-0), Cristian Gómez ha donat "per bo" el punt després de l'empat. "Veníem de la derrota contra el Màlaga, encara que guanyar podria haver servit per retallar dos punts respecte als llocs europeus de la classificació. Ara hem de pensar en el pròxim partit a casa", ha afegit.\nEl jugador ha manifestat que l'Espanyol va ser superior al conjunt groc "mentre vam tenir forces, però al final el cansament es va notar". El català ha reconegut que a la segona part a l'equip li "va costar més encara que a la primera part gaudir d'ocasions; el Vila-real també juga".\nPartit espès i avorrit de l'Espanyol al Madrigal (0-0)\nPochettino: "Hem sigut un puntet superiors al Vila-real però ens ha tornat a faltar el gol"


Cerca totes les ofertes d'hotels a Massanzago Entrada:\nLe Colombelle...Habitacions per nit per només65 EUR Agriturismo alle Rose...Habitacions per nit per només Més zones a Massanzago\nMassanzago és en dels molts llocs de Padua que els viatgers gaudeixen de visitar. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Amb calor i comfort, Massanzago és un lloc per a vacances relaxades després d'una setmana de feina. Trobar una bona oferta és fàcil amb Agoda.com, oferint hotels barats a Massanzago o qualsevol altra àrea a Padua. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Per trobar les millors ofertes d'hotels a Massanzago, simplement entri les seves dates de viatge a la pestanya de recerca.\nHotels destacats a Massanzago, Massanzago\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Sant'Angelo, no busqui més enllà de Le...\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Ca Baglioni, no busqui més enllà de Agriturismo...\nTots els hotels de Massanzago\nHotels a Massanzago: Agriturismo alle Rose


Novembre de 2014 – Xevi Bardolet i Mayola\nNo és l’hora, ara?\nTant ens va acostumar el president Mas a les metàfores que l’única que no ho era, “la consulta definitiva”, ens la vam empassar com una metàfora més pensant que parlava d’eleccions. I ho són, sí. Però plantejades dins del seu pla no deixen de ser una argúcia per tornar a respondre “sí-sí”, “sí-no” o “no” a la independència, abocant les diferents llistes que hi hagi a un posicionament clar i inequívoc.\nI crec que té raó quan diu que en unes eleccions convencionals amb el sistema convencional de partits i de programes, per més que hi hagués un punt compartit i fins i tot una marca paraigua per aixoplugar el front independentista, generaria una nebulosa a l’hora d’interpretar els resultats. Què voldria dir, Ara és l’hora-CiU o Ara és l’hora-ICV, si fos el cas?\nÉs molt comprensible que la resta de partits parlamentaris alineats sense embuts al bloc sobiranista, que ara mateix són ERC i la CUP, els faci molta mandra adherir-se a una llista unitària per al “sí-sí” al costat de Mas. No tant per l’objectiu ni pel calendari concretíssim que els proposa, que entre els independentistes no pot generar altra cosa que entusiasme, sinó perquè en l’imaginari de la gent no deixaria de ser “la llista del president”. La llista d’Artur Mas, de CiU, dels Pujol i de les retallades, pensarien sobretot els votants de la CUP i d’ERC.\nPerò si entre tots posen fàcil que s’acompleixi el calendari dels 18 mesos, arribarem al 2016 amb una convocatòria electoral; la mateixa que hi hauria en cas que l’actual legislatura esgotés el temps que li correspon. No es prorroga res ni es legitima cap govern, sinó que s’introdueix un parèntesi amb l’objectiu comú dels independentistes d’arribar al 2016 amb molta feina feta i poder encarar un procés constituent real.\nNo es tracta de fer la coalició CDC-ERC, sinó que CDC i ERC i tant de bo la CUP siguin part d’una gran plataforma social que digui al món qui som i on anem. I ni tan sols cal que qui lideri la llista hagi de ser després el president. O presidenta…\nAutor xevibardoletPublicat el 28 Novembre, 2014 28 Novembre, 2014 Categories Les contres d'EL 9 NOULeave a comment on No és l’hora, ara?\nLa fi de Convergència\nEl 17 de novembre de 1974 es va fundar Convergència Democràtica de Catalunya (CDC). Va ser a Montserrat, amb el pretext de la celebració dels 75 anys del Barça. Un centenar de persones van encobrir en la clandestinitat el naixement del nou partit sota el lideratge de Jordi Pujol.\nEl 17 i 18 de novembre de 1984 es van celebrar els 10 anys de Convergència. 8.000 persones van escoltar el llavors president del partit, Ramon Trias Fargas, i l’endemà qui llavors ja era president de la Generalitat, Jordi Pujol. 100.000 persones van passar pel recinte de Fira de Barcelona.\nEl 19 i 20 de novembre de 1994 es van celebrar els 20 anys de Convergència. Va ser a Montserrat, davant de 13.000 persones. Aquell dissabte hi havia jornada de reflexió nacionalista i revetlla popular. I diumenge, festa i acte polític.\nEl 17 de novembre de 2004 es van celebrar els 30 anys de Convergència. Vivia la travessa del desert després de perdre, feia just un any, el govern de la Generalitat per l’acord tripartit del president Maragall. No hi va haver festa, però sí una reunió de l’executiva, altra vegada a Montserrat.\nEl 17 de novembre de 2014, dilluns passat, Convergència va fer 40 anys. No hi va haver festa, ni mítings ni reunions extraordinàries. Només apunts en blocs i articles en algun diari. Com el de Josep Rull, coordinador general del partit, que escrivia a La Vanguardia que el dia que es va fundar CDC ell tenia sis anys. Convergencia.cat s’ha convertit en Convergents.cat. I en la nota dels 40 anys, cap referència a Pujol.\nS’acosten eleccions i apareixen senyals que Convergència busca una refundació profunda. I que en el seu projecte de “llista de país”, amb ERC o sense, ha decidit que li convé amagar la marca pròpia per aconseguir que al voltant d’aquesta candidatura pivoti el que es volia compartir sobretot amb ERC: l’expressió majoritària d’una societat plural però unida en l’objectiu d’aconseguir la independència de Catalunya.\nEl que ja no sé és si comptaven que el primer a sumar-se a la causa seria el fiscal general de l’Estat.\nAutor xevibardoletPublicat el 21 Novembre, 2014 21 Novembre, 2014 Categories Les contres d'EL 9 NOULeave a comment on La fi de Convergència\nUna història verídica\nEn Carles, que en realitat es diu Santi però n’hi direm Carles per protegir la seva identitat, va anar dissabte a recollir un premi que li va tocar a la 1a Marxa Cicloturista de Palamós-Costa Brava de fa uns dies. El van citar al port de Sant Feliu de Guíxols, amb la resta de premiats. Va demanar ajut perquè no sabia gaire on anava. I li van dir que cap problema, que anés al port i un cop allà ja l’esperaria algú que el portaria fins al lloc on es feia l’entrega de premis.\nPerfecte. Dissabte, en Carles va marxar ben content de casa seva disposat a fer 102 quilòmetres –és una pista per protegir el lloc on viu– per anar a buscar el premi. Va arribar al port de Sant Feliu i, en efecte, allà ja l’esperava algú. Li va fer senyals tan bon punt va arribar amb el cotxe. “Mira, és aquell”, va pensar. Va aparcar on li va dir i el va seguir, caminant pel port.\nDe conversa, més aviat poca. Va intuir que alguna cosa li explicava però no ho acabava d’entendre. Al cap d’una mica van arribar davant d’un vaixell. Va baixar la rampa i el seu contacte el va convidar a seguir-lo cap a dins. En Carles va començar a pensar que la Marxa Cicloturista de Palamós-Costa Brava havia muntat una entrega de premis espectacular. Però curiosament, o ell era el primer o allò era un fracàs de convocatòria.\nEl cas és que, un cop al vaixell, un iot impressionant, van portar en Carles directament a la sala de màquines. I un cop allà, el seu contacte li va donar les claus perquè l’engegués. “Va parir quin premi”, va pensar en Carles. I mentre això passava, va començar a pujar gent. Feien pinta de turistes russos, una mica com el contacte que l’havia dut fins allà. Ell es va espantar i va sortir immediatament d’allà. No sense abans repartir abraçades i petons amb tothom qui pujava, per dissimular.\nMentrestant, en un altre punt del port algú continuava esperant en Carles. L’havia de dur fins al restaurant on hi havia l’entrega de premis, però un rus se li havia avançat confonent-lo pel capità.\nAl final, un fart de riure. I un regal de 100 euros.\nAutor xevibardoletPublicat el 14 Novembre, 2014 14 Novembre, 2014 Categories Les contres d'EL 9 NOULeave a comment on Una història verídica\nPodem i guanyarem\nEl govern espanyol viu des de fa temps en una alienació mental permanent en què la realitat no és el que és sinó la versió que ell en dóna. I el que passa a Catalunya, per tant, no és el que hi passa sinó el que ell n’explica. Per això, com es diu a vegades a les pel·lícules amb risc d’al·ludir a algú, qualsevol semblança amb la realitat és pura coincidència. Aquest diumenge ho acabarem de confirmar.\nFicats, doncs, en el seu discurs, la victòria del govern espanyol no és que aquest diumenge no es voti, que es votarà, sinó poder presumir que el Tribunal Constitucional els ha donat la raó dues vegades seguides i que hauran aconseguit que el succedani de consulta no serveixi de res. Per tant, passi el que passi diumenge, serà un fracàs perquè, finalment, i gràcies a la ferma acció del govern corn a garant suprem del compliment de la llei, la consulta serà una farsa perquè hi podran participar en Bob Esponja, la Pipi Langstrum, en Charlot i el gos d’en Tintin. Si no hagués estat per ells, en canvi, hi hauria pogut participar la gent normal.\nAixò és el que s’explica a Espanya. I aquest és el discurs que vendran. L’han canviat tres vegades en 15 dies -de farsa a impugnació, i d’impugnació altra vegada a farsa-, quan en realítat, aquí, aquests últims 15 dies, no s’ha mogut absolutament res. Tot continua endavant, la gent continua consultant on ha de votar, les urnes arriben a lloc i els voluntaris ja estan tots convocats per a la funció que han de tenir aquest diumenge.\nAixò és el que diu el govern, però no explica el que també deu escoltar. I a Madrid, com al conjunt d’Espanya, també hi ha analistes sensats que ja fa dies que repeteixen que la segona impugnació al Constitucíonal va ser un error colossal. I que res faria més transcendent, definitiu i irreversible el 9N a Catalunya que la imatge de policies nacionals, mossos o exèrcit irrompent a les seus de votació per retirar les urnes. Per això, segur, diumenge serà un gran dia. I guanyarem.\nAutor xevibardoletPublicat el 7 Novembre, 2014 8 Novembre, 2014 Categories Les contres d'EL 9 NOULeave a comment on Podem i guanyarem


Resum meteorològic de març de 2018\nAutor Tema: Resum meteorològic de març de 2018 (Llegit 293 cops)\n« el: 01 de Abr de 18, 19:13:23 pm »\nHem deixat arrere un març que afegirà a l'estadística el fet d'haver sigut el més ventós des de que tenim dades al nostre observatori (12 anys), amb pràcticament 13 km/h de velocitat mitjana del vent. En 9 dies les ratxes han superat els 60 km/h. La inacabable circulació de ponent i la variabilitat atmosfèrica que ha caracteritzat l'oratge de les últimes setmanes ha afavorit el rècord. S'ha produït altre fet infreqüent: els 6 primers dies de març la pressió atmosfèrica es va mantindre en valors inferiors als 1000 hPa. A més, al voltant del 21 vam patir l'última sacsejada de l'hivern, amb gelades perjudicials per al camp, i és que al termòmetre li ha costat pujar dels 20º. Malgrat tot, la temperatura mitjana (12,5º) coincideix amb la mitjana de la sèrie. Per últim, s'ha mesurat precipitació ni més ni menys que en 15 dies, però només s'han recollit 17,4 mm, un 74% menys del que cabia esperar.\nTemperatura mitjana clàssica: 12,4ºC (+0,1ºC)\nTemperatura mitjana deuminutària: 12,3ºC\nTemperatura màxima mensual: 25,0ºC (dia 28\nTemperatura mitjana de les màximes: 17,0ºC\nTemperatura mínima mensual: -0,4ºC (dia 22)\nTemperatura mitjana de les mínimes: 8,0ºC\nDies amb mínima < 5º: 2\nDies amb màxima > 23º: 3\nHumitat relativa mitjana: 53,9%\nPressió atmosfèrica mitjana: 1005,0 hPa\nPressió atmosfèrica màxima mensual: 1023,3 hPa (dia 27)\nPressió atmosfèrica mínima mensual: 986,7 hPa (dia 1)\nVelocitat mitjana del vent: 12,9km/h\nRatxa màxima mensual: 80 km/h (dia 24)\nHores de sol: 259,3 h (+4%)\nPrecipitació mensual: 17,4 mm (-74%)\nDies de precipitació apreciable: 15\nPRECIPITACIÓ ACUMULADA 2018: 169,6 mm (+9%)\nPRECIPITACIÓ ACUMULADA any agro-meteorològic: 205,4 mm (-53%)\nEnllaç a l'informe NOAA estació Martínez Valls\nresumar.png (95.6 KB, 734x961 - vist 54 cops.)\nRe:Resum meteorològic de març de 2018\n« Respondre #1 el: 03 de Abr de 18, 12:16:36 pm »\nInexorablement arriba la Primavera amb els seus canvis constants d’oratge. A poc a poc la calor s’obre pas entre fredorades, que cada vegada s’acurten i s’afebleixen, la qual cosa comporta enrenou meteorològic. L’astronomia imposa al planeta les seues lleis, quasi immutables des de la perspectiva humana, mentre la mutable meteorologia, a nivell de la troposfera, tracta d’adaptar-s’hi, irregularment i (aparentment) capriciosa. Així, malgrat que la Primavera astronòmica comença al primer equinocci de l’any (en aquest, a les 16:15 h UTC del 20 de març), es parla de Primavera meteorològica quan comencen a pujar de veritat les temperatures hivernals, cosa que, de mitjana, s’està avançant amb el pas dels anys i la progressió de l’escalfament global antropogènic. Aquest 2018, la Primavera meteorològica ha començat sense cap mena de dubte amb el mes de Març, que ha resultat més càlid del normal; ja que abans, aquest darrer Febrer, feu més aviat fred i no va mostrar cap suavització de les temperatures, al contrari dels darrers anys. Per altra banda, el domini de les baixes pressions durant les tres primeres setmanes del mes, ens dóna una idea de l’oratge inestable que hem tingut a la contrada on visc: una successió de sol, núvols, pluges (més aviat febles) i vent (força vent, de component Oest).\nPassant a les dades concretes, em centraré en les més importants, tal com han quedat registrades al meu diari meteorològic i/ o al meu observatori d’aficionat, situat a la banda més alta del terme de Bétera (Camp de Túria), a un racó de la partida de les Malladetes, anomenat la Conarda:\n- Temperatura mitjana = 13,6º C, 1,0º C per damunt de la sèrie normal (1971-2000 a l’aeroport de Manises corregida per la diferència d’altura) per a un mes de Març.\n- Pluja recollida = 19,8 mm, un 42 % inferior a la que marca la mitjana de la sèrie normal per a Març. Això ha fet que el balanç pluviomètric anual reste en un petit superàvit d’un 6,5 %; pel que fa a l’any hidrològic 2017-2018 (balanç pluviomètric des de Setembre del 2017 fins al mes actual) mantenim un dèficit al voltant del 60 %.\n- Vent: Intensitat mitjana = 6,7 km/ h, 1,2 km/ h superior a la mitjana de 10 anys de dades recollides al meu observatori en Març. Direcció dominant de l’Oest (WSW), la més habitual al meu observatori en Març (WSW = 40 %, ENE = 30 %, W = 20 %, ESE = 10 %).\nA més a més, tot seguit vos adjunte, per una banda, un quadre resum dels valors mitjans, extrems o acumulats de temperatura, pluja i vent, i, per altra, les gràfiques de l’evolució temporal d’algunes de les variables meteorològiques més comunes del tercer mes de l’any 2018 tal com han quedat registrades al meu observatori.\nI si voleu ampliar l’anterior informació, ho podeu fer a l’apunt que he penjat al meu blog: http://blocs.mesvilaweb.cat/ildecp/?p=272327.\nPer al mes que ara comença, desitge que s’acomplesca el refrany: “Març ventós fa l'Abril plujós”.\n(137.77 KB, 1090x666 - vist 41 cops.)\n(69.66 KB, 1351x630 - vist 43 cops.)\n« Darrera modificació: 03 de Abr de 18, 12:18:33 pm per Ilde C. P. »


El CIAJ, punt de trobada del "Voluntariat per la llengua"\nVxL ha engegat arreu del territori els "punts de trobada".\nTal com el seu nom indica, aquests punts suposen una nova opció per a les parelles lingüístiques que, al mateix temps de fer una descoberta de les instal·lacions, gaudeixen d'un espai amable per xerrar mentre practiquen la llengua.\nEl CIAJ, amb el nostre espai de trobada de 143 m2, ens sumem a aquesta iniciativa!\nVisita'ns i descobreix un nou lloc on, a banda de reunir-te per practicar català o d'altres idiomes, pots estudiar, fer deures, llegir, reunir-te amb amics, connectar-te a Wi-Fi...\nVoluntariat per la llengua és un programa per practicar català a través de la conversa. Es basa en la creació de parelles lingüístiques formades per un voluntari, que parla català fluidament, i un aprenent, que en té coneixements bàsics i vol adquirir fluïdesa. - See more at: http://www.vxl.cat/que-es-el-vxl#sthash.L2qh193s.dpuf


Butlletí número 438 (dimarts 08/02/2011) - Continguts triats i enviats per Eugeni S. Reig\n1) Raimon: “La llengua en què m'expresse ha molestat i molesta encara”\n2) Jep Gouzy - Les llengües regionals, ara de moda?\n3) Albert Pla Nualart - En volem més, No en tenim prou\n4) Albert Pla Nualart - Estalvis que no foraden les estovalles\n5) El català celebra 20 anys d'entrada en una Unió Europea que el continua menystenint\n6) L'Escletxa reflexiona sobre el lligam entre la llengua, poble i política\n7) Presentació del llibre Sàtira i falles\n8) Josep Gifreu: “La gran batalla entre l'espai de comunicació català i l'espanyol és la televisió”\nPublicat en EL PUNT divendres 28 de gener del 2011\nÉs una interrogació a la qual voldríem respondre positivament o almenys amb unes paraules d'esperança. En realitat...\nAbans de dir el que penso exactament per situar-me en el que anomeno la realitat, he de parlar de l'origen del meu títol. Fa uns dies, al Consell General –fins a quan existirà encara aquesta entitat?– dels Pirineus Atlàntics, el chancelier des universités –en el llenguatge més corrent, el rector– de l'acadèmia de Bordeus, J.L. Nembrini, proclamà una mica emfàticament evocant els temps beneïts d'una llunyana ensenyança: “Els mestres es recolzaven sobre els coneixements de les llengües regionals per ensenyar el francès”. Com que, aquí i allà, hi havia, en alguns homes polítics, un interès per l'occità, el basc, el català, el bretó, l'alsacià –malgrat que el nostre president, un dia recent digué quan parlava a Alsàcia que es trobava a... Alemanya–, la declaració del rector de Bordeus podria considerar-se esperançadora. A més a més, en un doble llenguatge que s'ha d'admirar, el mateix ministre d'una educació dita nacional es declarà totalment favorable al bilingüisme. És clar que la primera llengua i única en el seu esperit era el francès, i la segona... l'anglès. Bé, cap menció per a ell de les llengües regionals. Però això de bilingüisme era ja un petit pas endavant. He utilitzat voluntàriament l'expressió doble llenguatge, car al mateix temps suprimia un miler de càrrecs de l'ensenyament de l'anglès a l'escola primària, aquest idioma que ell mateix considerava obligatori per als nens i això des de l'edat de tres anys.\nLa idea és doncs saludable, però la realitat, contradictòria. S'ha d'assenyalar que en l'esperit de molts ensenyants tradicionals –sí, sí, n'hi ha!– ensenyar un segon idioma, sobretot si és regional doncs minoritari, és perdre el temps per a assignatures “més importants com poden ser per exemple les matemàtiques”. És una frase trobada en un diari sindical. No es parla ni de francès, ni d'història, ni de geografia, ni d'idiomes, ni d'altres assignatures que ni siguin científiques. Ah!, un altre argument: els molts joves no recordaran res d'aquest ensenyament, són, justament, massa joves. No s'evoca el que podria ser una anàlisi dels mètodes pedagògics que s'apliquen a l'ensenyança dels idiomes. Estic segur que Luc Chatel coneix i probablement ha llegit el llibre del lingüista Claude Hagège (L'enfant au deux langues, edicions Odile Jacob), que parla del bilingüisme o del trilingüisme, que són un element important per a l'avenir dels joves. Però la intel·ligència –suposada– de Luc Chatel no pot lluitar contra la conclusió que sempre he sentit entre la gent del poble, dins la família, dins l'expressió de cada dia: “La qüestió són quartos”. No pot lluitar tampoc contra les ordres que, com es diu familiarment, vénen de més amunt. I sabem tots qui hi ha més amunt. Preciso també que ningú ha prohibit a un ministre que no està d'acord amb les ordres de “més amunt” de presentar la seva dimissió.\nSigui com sigui, Hagège, els seus seguidors, els especialistes, els pedopsiquiatres, els psicòlegs, els neuròlegs, reconeixen que l'infant no aprèn en el sentit que donen els adults, el seu cervell mal·leable a l'extrem s'impregna gràcies (als) a l'idioma (es) que sent d'estructures lexicals, gramaticals, gràcies a les quals arriba a poc a poc a un discurs construït. I aquesta facultat de construir els discursos a través doncs d'estructures dels idiomes que pot sentir, el plural és important, aquesta plasticitat dura un cert temps i es perd a partir dels 10-11 anys. Això explica la necessitat d'entrar en contacte amb idiomes, i Hagège parla de tots els idiomes, els més corrents, els menys corrents, tan sols els molt, molt minoritaris. Doncs, en tots aquests idiomes hi ha les llengües regionals que fan part de l'entorn, sovint immediat dels infants. Amb tot això, quasi tothom està d'acord. Els polítics com els administratius (cal recordar la frase del rector de l'acadèmia de Bordeus, que pensava en relació amb el francès en els idiomes regionals d'origen llatí), però per explicar la desaparició dels llocs de treball de mestres, professors, la sola justificació, la sola resposta és, ai las: la terrible, la seca, la inhumana frase: “La qüestió són quartos”.\nAquesta petita reflexió sobre les “nostres” llengües, vull dir les de casa, llur ensenyança, la desaparició anunciada de llur aprenentatge –“per a què serveixen el català, el basc, el bretó, l'alsacià, l'occità?, l'anglès, si de cas, però el català..., etc.”–, ens podria portar a imaginar que no és tan sols l'ensenyança dels idiomes que entra en les “preocupacions” dels governs, sinó en sentit més ampli tot un sistema que té la pretensió d'ensenyar quelcom als nostres infants, llavors que l'ideal seria que no aprenguessin res. Preciso: res d'altre que no es trobi dins la visió del que volen ells, que no entri en contradicció amb llurs desitjos. Per ells, vull dir, els polítics.\nÉs indiscutible que podem riure més, cantar més, plorar més. No ho sembla tant que puguem voler més, saber més o donar-te més.\nPerò la pressió de la publicitat ha fet que aquest més ja no sigui un mer quantitatiu com bastant o força , sinó un pronom equivalent a més coses. El repetit eslògan publicitari "Tal marca et dóna més" vol dir "et dóna més coses". Per això vull bastant no sona gens bé i vull més ja no provoca cap estranyesa en molts catalans, sobretot si són joves i metropolitans.\nPublicat en el diari ARA dimecres 26 de gener del 2011\nEstalvis que no foraden les estovalles\nAhir parlava de la pressió de la publicitat. Volia dir, esclar, de la publicitat en castellà. Perquè aquest és el drama: els eslògans es pensen en castellà i després es mira que la traducció hi encaixi. I el català, ficat en aquest llit de Procust, en surt esguerrat. I avui ho vull lligar amb les caixes, aprofitant que estan d'actualitat. Les d'estalvis, vull dir. Sento sovint d'estalvi, però vull creure que la crisi no ha arribat a aquest extrem.\nEls eslògans de les caixes són arreu. Per això els critiquem tant. De vegades, amb raó. El famós "Dóna la volta a la hipoteca", amb una foto on tot és de cap per avall, ha de ser "Capgira la hipoteca". És la prova que, fins i tot quan tenim un mot més breu i precís -una drecera-, fem marrada per calcar el castellà. D'altres, amb menys raó. És molt discutible que "La Caixa de tots" hagi de ser "de tothom" perquè tots exigeix dir qui són aquests tots .\nI d'altres, sense gens ni mica. Alguns diuen que aquell "Parlem?" que en Puyal va deixant anar de tant en tant enmig de la seva retransmissió, hauria de ser "Parlem-ne?" Però si podem dir "Ja hem parlat", sense precisar de què, també hem de poder dir "Parlem?" Quan diem "Parlem-ne?" és que ja sabem de què. El "Parlem?" és ideal per al primer contacte a què vol induir l'eslògan. Aquí l'estalvi del pronom en està justificat. Però com que gat escaldat d'aigua tèbia fuig, acaben pagant justos per pecadors.\nPublicat en directe.cat divendres 28 de gener del 2011\nLa Resolució Reding reclamava 'la publicació dels tractats i els textos bàsics de la UE en català' · L'entitat Horitzó Europa demana que es compleixin els compromisos adquirts i que mai s'han complert\nAquest divendres s'han complert 20 anys de la publicació en el Diari Oficial de les Comunitats Europees (DOCE) de la 'Resolució sobre les llengües de la Comunitat i la situació del català', aprovada pel Parlament Europeu l'onze de desembre de 1990, gràcies a l'impuls de l'eurodiputada i actual vicepresidenta de la Comissió Europea, Viviane Reding, que va recollir una petició dels parlaments de Catalunya i les Illes Balears. Aquesta determinació va ser el primer pas cap al reconeixement de la llengua catalana a les institucions comunitàries. Entre d'altres coses, la resolució del Parlament Europea recordava que la catalana és una 'llengua mil·lenària parlada per més de deu milions' d'europeus i reclamava 'la publicació dels tractats i els textos bàsics de la UE en català'. L'entitat Horitzó Europa recorda però que els compromisos adquirits per la Unió respecte al català mai s'han complert, alhora que demana a Reding que vetlli pel compliment de l'acord administratiu sobre l'ús del català a la Comissió Europea, signat el 2006 amb el Regne d'Espanya i que encara no ha entrat formalment en aplicació.\nLa 'Resolució sobre les llengües de la Comunitat i la situació del català' defensava l'ús d'aquesta llengua en la divulgació d'informació relativa a les institucions europees en tots els mitjans, la inclusió del català en els programes de la Comissió de foment de l'aprenentatge de llengües i l'ús del català en les comunicacions orals i escrits fetes per les oficines de la Comissió a Catalunya i Balears.. Per tot això, Viviane Reding va rebre la Creu de Sant Jordi, l'any 1992, a mans del president de la Generalitat de Catalunya.\nPer aquest motiu, l'entitat Horitzó Europa vol homenatjar l'històric compromís de Viviane Reding en favor del reconeixement del català a les institucions de la Unió. Així mateix, com a vicepresidenta de la Comissió Europea i responsable de Justícia, Drets Fonamentals i Ciutadania, Horitzó Europa li demana que reforci la presència del català a la Comissió Europea i en els programes lingüístics d'aquesta institució així com també que vetlli pel compliment de l'acord administratiu sobre l'ús del català a la Comissió Europea, signat el 2006 amb el Regne d'Espanya i que encara no ha entrat formalment en aplicació.\nPublicat en tribuna.cat dijous 27 de gener del 2011\nL'Escletxa reflexiona sobre el lligam entre la llengua, poble i política\n"Una llengua no pot ser digna i mantenir-se si qui la parla no viu amb dignitat i confiança i si el poble que la té com a patrimoni no és lliure sinó que viu subjugat, com nosaltres, durant segles a un Estat que sempre ens ha sigut hostil”. Aquesta és una de les darreres reflexions del lingüista Joan Solà abans de morir, que ha recuperat l'Escletxa en el seu darrer número.\nLes paraules de Solà no són les úniques que vinculen la dignitat nacional amb el futur d'una llengua, ja que la publicació també entrevista al catedràtic de Literatura Catalana per la Universitat de Barcelona Josep Murgades, que afirma que “sense alterar les relacions de domini, el català està condemnat a mort”.\nContinuant amb la unió entre estat, política i llengua, la publicació analitza en un article la involució lingüística i l'ofensiva que ha generat la sentència del TC. La conclusió, doncs, és clara: sense dignitat nacional no hi pot haver dignitat lingüística.\nPresentació del llibre Sàtira i falles\nDimecres 9 de febrer es presenta el llibre Sàtira i falles, una edició crítica de les explicacions falleres de Bernat i Baldoví de la qual és autor Josep Lluís Marín.\nÉs una coedició de l'Ajuntament de Sueca i de la Universitat de València que s'enquadra en els actes de commemoració del segon centenari del naixement de Bernat i Baldoví.\nLa presentació és a les 19.30 hores, en el Col·legi Major Rector Peset - plaça del Forn de Sant Nicolau, núm. 4 - València.\nEn l'acte intervindran els professors de la Universitat de València Abelard Saragossà i Gil-Manuel Hernández.\nPublicat en comunicació21 dilluns 17 de gener del 2011\nJosep Gifreu: “La gran batalla entre l'espai de comunicació català i l'espanyol és la televisió”\n2) Lluís Alpera - Les cartes de l'època més intensa de Fuster\n7) Ramon Sangles i Moles - No hem pas d'escoltar sempre


Quins són els impostos que ha de pagar la meva empresa? – Centre d'empreses Baix Llobregat – PROCORNELLA – Serveis per a empreses\nQuins són els impostos que ha de pagar la meva empresa?\nYou are here: Home / Esdeveniments / Events / Quins són els impostos que ha de pagar la meva empresa?\nImpartit per: Susana Vázquez. 18 anys d’experiència a l’àrea Econòmica-Financera. 5 anys d’experiència en Creació d’Empreses. Tècnica del Centre d’Empreses. Llicenciada en ADE per la Universitat de Barcelona.\nPresentació: Els impostos i l’empresa.\n1. Conèixer obligacions fiscals dels empresari i professionals.\n2. Conèixer obligacions fiscals de les societats.\n3. Conèixer documentació a presentar i el calendari del contribuent\n1. Obligacions de l’Empresari Individual i les SCP’S.\n2. Obligacions de les Societats.\n3. Altres Obligacions Comuns.\n4. Factura i Despeses Deduïbles.\nMàrqueting i vendes per empreses que comencen – Part I i II Mindfulness en l’empresa. Reducció de l’estrès i lideratge –...


SANTUARI DE LA MARE DE DÉU DE MISERICÒRDIA. REUS: Homilia del diumenge 1r d’Advent\nHomilia del diumenge 1r d’Advent\nQue el Senyor vindrà és més segur que treure la rifa.\nNomés l’esperança té futur.\nLectura del llibre de Jeremies (Jr 33,14-16)\n«Vindran dies, diu l’oracle del Senyor, que compliré aquella promesa que tinc feta a la casa d’Israel i a la de Judà. Aquells dies, aquells temps, faré néixer a David un plançó bo, que es comportarà en el país amb justícia i bondat. Aquells dies serà salvat el país de Judà i viurà confiada la ciutat de Jerusalem. I a ell l’anomenaran: El-Senyor-és-el-nostre-bé.»\nLectura de la primera carta de sant Pau als cristians de Tessalònica (1Te 3,12.4,2)\nGermans, que el Senyor faci créixer fins a vessar l’amor que us teniu els uns als altres i a tothom, tal com nosaltres també us estimem. Que ell refermi els vostres cors perquè siguin sants i nets de culpa davant Déu, el nostre Pare, el dia que Jesús, el nostre Senyor, vindrà amb els seus sants. Amén.\nI ara, germans, volem fer-vos una exhortació i un prec en Jesús, el Senyor. Vosaltres vau rebre el nostre ensenyament sobre la manera de comportar-vos i d’agradar a Déu; ja ho feu, però us demano que avanceu encara més. Ja sabeu els preceptes que us vam donar de part de Jesús, el Senyor.\nLectura de l’evangeli segons sant Lluc (Lc 21,25-28.34-36)\nEn aquell temps, deia Jesús als deixebles: «Hi haurà prodigis al sol, a la lluna i a les estrelles. A la terra, les nacions viuran amb l’ai al cor, esverades pels bramuls de la mar embravida. La gent perdrà l’alè de por, pensant en els desastres que sobrevindran arreu del món, perquè fins l’estelada del cel trontollarà. Llavors veuran venir el Fill de l’home sobre un núvol, amb poder i amb una gran majestat. Quan tot això comenci a succeir, alceu el cap ben alt, perquè molt aviat sereu alliberats.\n»Estigueu atents sobre vosaltres: Que l’excés de menjar i beure o la preocupació dels negocis no afeixugués el vostre cor i us trobéssiu a sobre aquell dia de cop i volta, perquè vindrà, segur com un llaç, per a tothom, sigui on sigui de la terra. Estigueu alerta pregant en tota ocasió i demanant que pugueu sortir-vos-en, de tot això que ha de succeir, i us pugueu mantenir drets davant el Fill de l’home.»\nTornem a començar un nou any litúrgic amb el temps d’Advent, a través del qual, de tot l’any litúrgic, l’Església ens convida a celebrar tot el misteri de Crist, des del seu naixement fins a la plenitud, que és la Pasqua.\nNo és estrany que al començar l’any l’Església ens vulgui predisposar fent memòria d’aquella primera vinguda del Fill de l’home a Betlem i, a l’hora, ens anunciï la segona vinguda com hem sentit a l’Evangeli. Nosaltres estem entre les dues vingudes.\nPopularment l’Advent és la preparació del Nadal. Però aquest matís no és ni l’únic, ni el més antic, ni el més important. El que l’Advent sobretot vol subratllar, no ho oblidem mai, és la vinguda del Senyor que encara s’ha de realitzar. I es realitzarà perquè tenim la garantia de la primera vinguda.\nSant Agustí diu en una de les seves cartes: “Nadal és un record, un aniversari, però Jesús no torna a néixer”. L’única vinguda que encara s’ha de fer i per la qual hem d’estar sempre a punt serà al final de la nostra vida.\nL’Advent bàsicament és un temps, doncs, d’esperança. I així ho anem repetint cada dia, “Vingui a nosaltres el vostre regne”, o també en cada eucaristia, “Esperem el vostre retorn, senyor Jesús”. No tenim por de la vinguda del Fill de Déu, ni a Betlem, ni a la fi del temps.\nTot això fa que l’Advent esdevingui un temps que convida, doncs, a l’esperança. L’esperança és una virtut teologal, i de petits, al catecisme, ens deien que té com a objecte a Déu mateix, que és el seu motiu. Ara ja sabem què esperem.\nEnguany les circumstàncies de la crisi econòmica, tan dramàtica, que molts estan vivint convida, potser més que mai, a insistir en l’esperança que ve de la fe que tenim. L’esperança ens ha de fer descobrir com Déu actua través del món i no ens deixa encallats en situacions d’un impossible humà. Però tots els esdeveniments tenen sempre una projecció de fe.\nAquells que ja ho tenen tot hi ha una cosa que no tenen: esperança. I qui no té esperança, per moltes coses que tingui, ja no té futur. Hi ha petites esperances que sempre ens ajuden a viure i creen il·lusió: qui espera treure la grossa, qui espera les vacances escolars, qui espera un tió fluix de ventre o be uns reis molt generosos... Hi ha petites esperances però no oblidem la gran esperança: “Veniu Senyor Jesús”. I que el Senyor vindrà és més segur que treure la rifa. I qui més qui menys compra un dècim pel que pugui ser. Fora un absurd esperar treure la grossa sense comprar un dècim. Com fora un absurd esperar Nadal sense que arribi a la nostra vida la realitat de Déu.\nMireu les noies prudents de l’Evangeli que esperen que arribi l’espòs. I què esperen?. Després d’escoltar la lectura d’avui ja sabem què esperem! Aquell que esperem és el jutge de la història. El que donarà a cada cosa el preu que realment té, no el que li donem per interessos personals. Tot el que és d’aquest món, i ho sabem, té data de caducitat, per molt sòlides que semblin les seves estructures, per molt poderosos que semblin els seus imperis. Tot té un final.\nDoncs què esperem? Ens ho ha dit l’Evangeli: “Estigueu alerta”. En el desert d’aquest món no hem d’esperar altra cosa, no hem de perdre el temps en cap altra veritat. Ens exposem a viure en una solitud; com el pa que mengem cada dia i no és sempre, ja ho sabeu, un pa tendre, un pa tou, sinó un pa molt dur de rossegar. I llavors busquem coses que ens omplin la vida, perquè quan la vida és buida mai una buidor ha pesat més.\nHi ha una cosa certa: aquells que han posat l’esperança en el Senyor no han quedat decebuts. Només l’esperança té futur.na cosa que no tenen: esperança a a una cosa que no tenen: esperan a tratr i no\nPublicat per Santuari de la Mare de Déu de Misericòrdia a 14:08\nEtiquetes de comentaris: Advent, Homilia, Mn. A.Roquer, St. Lluc\n▼ 02 de des. (1)


Presó provisional per al pare de la Nadia per l’estafa de les donacions | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEl jutge deixa en llibertat la mare però suspèn la pàtria potestat sobre la menor\nLa Seu d'Urgell 10 DES 2016 - 14:34\tCET\nMarga Garau a la seva arribada als jutjats. Albert Garcia\nEl jutge que investiga l'estafa del cas Nadia ha dictat presó provisional sense fiança per Fernando Blanco, el pare de la menor. La mare, Marga Narau, ha quedat en llibertat amb càrrecs però el magistrat ha suspès la pàtria potestat sobre la nena i comunicarà la situació a la Generalitat, segons ha informat el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC). Mentrestant una familiar es farà càrrec de la nena.\nDESCARREGABLE Auto de presó per al pare\nDESCARREGABLE Auto sobre la pàtria potestat\nEls pares de Nadia Nerea, la nena afectada per una malaltia genètica rara havien aconseguit 918.000 euros a través de donatius. Aquests diners els havien de destinar suposadament a intervencions mèdiques d'envergadura que mai es van dur a terme. Segons els Mossos d'Esquadra, els progenitors havien gastat uns 600.000 euros en assumptes personals. En el registre del domicili familiar la policia catalana va trobar productes d'alta gamma, com 32 rellotges valorats en 50.000 euros i aparells electrònics.\nEn el moment de la detenció Blanco, dimecres passat, el pare de Nadia portava 1.450 euros a sobre en efectiu, dos rellotges i una pistola de fogueig, a més de cartutxos de rifle. Hores més tard, cap a la mitjanit, els Mossos van escorcollar el domicili de la família, a Fígols d'Organyà (Lleida). A dins van trobar-hi 1.845 euros en efectiu, una estilogràfica, un ordinador, tres tablets i tres telèfons mòbils, a més de marihuana.\nLa investigació policial ha conclòs que els progenitors de la menor poden haver incorregut en un delicte d'estafa, com es desprèn dels estudis de moviments bancaris i diversos testimonis del cas. En aquests moments la policia encara no pot precisar el nombre total d'afectats, si bé es tracta de molta gent.\nUn dels moments en què els pares van obtenir la suma més gran de diners va ser en un programa televisiu. Entre el 28 de novembre i el 5 de desembre van recaptar 300.000 euros. Els saldos bloquejats de la parella ascendeixen a 319.676 euros en dipòsits de dues entitats bancàries. De l'anàlisi de les transaccions es desprèn que una gran quantitat de reintegraments i despeses no tenien res a veure amb els tractaments de la menor. La casa de lloguer on vivia la família tenia un cost anual de 9.800 euros que assumia l'associació creada per recaptar fons. Un altre moviment és un pagament a una empresa d'automoció per valor de 24.500 euros.\nAl migdia, 42 hores després de detenir-lo, els Mossos d'Esquadra han traslladat Fernando Blanco als jutjats de la Seu d'Urgell perquè aclareixi quin ús va donar als fons recaptats per tractar la dolència de Nadia, d'11 anys. Una hora després ha arribat, pel seu propi peu i acompanyada del seu advocat, la mare de la menor, Marga Garau. La dona també va ser detinguda el dimecres, però va ser posada en llibertat, entre altres coses, per no deixar a Nadia en situació de desemparament.\nQuatre agents de paisà s'han presentat a primera hora als jutjats de la Seu. Una placa commemora la seva inauguració, el 17 d'octubre del 2003, pel llavors alcalde Jordi Ausàs, que més tard passaria per aquests mateixos jutjats per la seva implicació en una trama de contraban de tabac. Els agents duien quatre borses amb el material intervingut a casa de la família de la Nadia, al petit municipi de Fígols. El jutge va ordenar el registre del pis per trobar el rastre de les donacions obtingudes per la família i de l'historial mèdic de la nena.\nLes investigacions periodístiques han posat en dubte la realitat dels tractaments mèdics anunciats a so de bombo i plateret pel pare. I van portar el jutge a obrir una investigació per esbrinar si els pares han destinat aquests fons destinats per guarir a la nena. El magistrat haurà de decidir si els deixa en llibertat o pren alguna mesura cautelar contra ells després de sentir-los declarar; per exemple, l'ingrés a la presó provisional o la retirada del passaport.\nAlberto Martín, l'advocat i portaveu de la família de la Nadia, ha defensat els progenitors de la menor, Fernando Blanco i Marga Grau. Martín ha admès possibles exageracions en la versió dels pares encara que ha recordat que la nena està malalta i ha defensat la veracitat de la situació social i econòmica de la família. "Qualsevol exageració o matís no pot portar a dir que això és un absolut muntatge per treure diners, ni per enganyar perquè ells són aquí per donar explicacions i donar la cara", ha explicat Martín en declaracions recollides per Europa Press.


Presentació: Quines beques motivarien els joves a estudiar i reduirien l’abandonament escolar prematur? | Fundacio Bofill\nPublicacions i vídeos > Presentació: Quines beques motivarien els joves a estudiar i reduirien l’abandonament escolar prematur?\nPresentació que acompanya a l'acte: Quines beques motivarien els joves a estudiar i reduirien l’abandonament escolar prematur?\nFrancesc Colomé ha exercit, entre altres responsabilitats, les d’inspector d’educació, director general de Formació Professional del Ministerio de Educación i secretari de Polítiques Educatives del Departament d’Ensenyament, i actualment és membre de l’executiva de la Fundació Catalunya Euro…\nJoan Carles Navarro, cap del Departament d'Educació de l'Ajuntament del Prat de Llobregat. Psicòleg, Màster en drogodependència, treballador social, tècnic departament de Salut Pública, tècnic del departament de Serveis Socials i Tècnic i Cap de departament d'Educació.


Festes Puçol 2013, actes per a tots els gustos\nInici Festes Festes Puçol 2013, actes per a tots els gustos\nLes festes populars i patronals de Puçol estan a punt d'arribar, i ho fan amb algunes novetats, com l'actuació de l'Orquestra Montecarlo, una exposició de vehicles antics i el concert de la Banda Municipal de València. Tampoc faltaran a la cita els tradicionals actes religiosos, esportius, musicals, taurins i la ja consolidada Ruta de la Tapa.\nLes festes populars i patronals de Puçol comencen el dissabte 24 d'agost amb el campionat local de dards i de parxís. Per a acabar el dia hi haurà una discomòbil organitzada pels Festers.\nEl diumenge 25 d'agost al matí tindrà lloc la tradicional Romeria al Cabeçol seguida de la Santa Missa. A mitjan matí podrem disfrutar d'una de les novetats d'enguany, la inauguració de l'exposició de vehicles antics, el menjar i el passeig dels mateixos per tot el poble, organitzat per la falla Antiga Muralla.\nEl dilluns 26 d'agost es celebrarà el trofeu de jocs de taula amb les modalitats “xinxàs” i dòmino.\nEl dimarts 27 d'agost a la vesprada continuem amb més trofeus, en este cas el trofeu de festes de truc organitzat pels festers. També tindrà lloc la presentació del cartell de bous de les festes taurines organitzat per la Comissió 7 de Septembre 2012 en l'Espai Social La Barraca.\nEl dijous 29 d'agost arriba el dia més esperat pels festers, el dia de la seua presentació.\nEl divendres 30 d'agost a la vesprada, Volta a Peu infantil i d'adults organitzada pel Club d'Atletisme Puçol. Més tard, Gran Cavalcada que donarà pas a la nit de disfresses amb discomòbil en la Plaça del País Valencià. També serà el dia en què es pose en marxa la Ruta de la Tapa.\nEl dissabte 31 d'agost ve carregadet de més activitats. Començarà el dia amb trofeus, de petanca i de futbol 8 aleví. Al matí, la inauguració de l'exposició de Bonsais. A la vesprada s'entregaren els trofeus de festes de Futbol 8 i per a despedir el mes d'agost, la tradicional Nit de Paelles amenitzada amb orquestra que finalitzarà amb discomòbil.\nPer a no perdre el ritme en el cos, i començar bé el mes de setembre, el diumenge 1 de setembre és el dia dels més xicotets, amb un parc infantil. A la vesprada es realitzarà la partida de Galotxa i per a tancar el dia veurem a les actuacions dels més atrevits en la nit de playbacks.\nEl dilluns 2 de setembre a la vesprada tindrà lloc el trasllat de la Imatge de la Mare de Déu al Peu de la Creu i per a finalitzar el dia, nit de rock amb la col·laboració d'AMPLI.\nEl dimarts 3 de setembre els festers passejaran a cavall pels carrers i a la vesprada es concentraran per a presidir una Santa Missa que finalitzarà amb el trasllat de la imatge. També hi haurà trofeu de Futbol Sala i la música serà l'encarregada de tancar la nit amb una discomòbil.\nEl dimecres 4 de setembre xiquets i majors compartiran protagonisme: Santa Missa per als nostres majors continuada per un berenar. La vesprada de xiquets consistix en un concert a càrrec dels alumnes del CMI Santa Cecília. Per a acabar la vesprada es celebrarà el trofeu de festes de bàsquet i per a finalitzar este dia, el musical “Aquellos maravillosos años”.\nEl dijous 5 de setembre és el dia dels més menuts, començant el matí amb l'arreplegada dels festers infantils per a acudir a la Santa Missa i a la vesprada es celebrarà el gran festival infantil. Es jugarà el trofeu de festes de futbol i es disputarà la final del trofeu de pàdel, tenis i frontenis. La nit finalitzarà amb el tradicional Sopar Solidari i la nit d'Albaes.\nEl divendres 6 de setembre es celebrarà la final del trofeu de festes de billar i a la vesprada tindrà lloc la “entra” de la murta. Els coets i la discomòbil seran les encarregades de tancar la nit prèvia al dia de bous.\nEl dissabte 7 de setembre, és el tradicional dia de bous a Puçol: tancament al matí, baixada de calaixos a la vesprada, desencaixonada de diversos bous i a mitjanit embolada.\nEl diumenge 8 de setembre començarà amb una despertà i la descoberta de la imatge de la Mare de Déu al Peu de la Cruz. Més tard, solemne missa concelebrada i ofrena de flors. A continuació, solemne processó. I a la nit, l'actuació de l'orquestra Montecarlo que finalitzarà amb castells de focs artificials. Posteriorment, discomòbil.\nEl dilluns 9 de setembre, per a donar com finalitzades les festes, es farà un volteig de campanes. Al migdia s'oficiarà una Solemne Missa Concelebrada i a la vesprada una Solemne Processó que finalitzarà amb focs artificials. Paral·lelament, parc infantil. I finalment, el concert de la Banda de Música de València.\nEl dimarts 10 de setembre se celebrarà la missa en honor als difunts.\n07 Agost 2013


Empresaris i autònoms demanen allargar els ERTO fins al desembre i més flexibilitat Empresaris i autònoms demanen allargar els ERTO fins al desembre i més flexibilitat – El Món\nEmpresaris i autònoms demanen allargar els ERTO fins al desembre i més flexibilitat\n?La patronal creu que és "difícil" tancar el pacte per ampliar els expedients amb els sindicats en cinc dies, i l'ATA reclama augmentar les línies d'avals\nACN 11/06/2020 7:37 pm\nLa Confederació Espanyola d’Organitzacions Empresarials (CEOE) i la Federació Nacional d’Associacions de Treballadors Autònoms han defensat aquest dijous la necessitat d’allargar les condicions excepcionals dels Expedients de Regulació Temporal d’Ocupació (ERTO) fins al desembre del 2020. Durant les seva compareixences a la Comissió per a la Reconstrucció Social i Econòmica al Congrés espanyol, el president de la patronal, Antonio Garamendi, també ha reclamat fer-los més “adaptables” i “flexibles” per permetre incorporacions de treballadors. El president de l’ATA, Lorenzo Amor, ha demanat també aplicar mesures fiscals i allargar la prestació per cessament de l’activitat extraordinari per als autònoms. Aquesta mesura permetria “salvar” 250.000 autònoms.\n“En un hotel on hi ha 20 recepcionistes no té cap sentit incorporar-ne tres i que els 17 que queden no tinguin dret a rotar”, ha dit Garamendi a tall d’exemple. La patronal, però, ha dit que és “difícil” tancar el pacte en cinc dies, com ha instat ministra de Treball a la mateixa comissió. Amor també ha reclamat augmentar les línies d’avals en 50.000 milions d’euros i prolongar-les més enllà de finals de desembre. A més, ha proposat destinar una línia de 20.000 milions a microfinançament exclusiu per als autònoms, amb un aval d’entre el 90% i el 95%.\nTot i que el mateix Garamendi havia demanat prèviament que l’acord per ampliar els ERTO més enllà del 30 de juny es tanqués abans del proper Consell de Ministres, ha assegurat que haurien d’haver rebut la documentació del govern espanyol “fa temps”. “No té molt de sentit que a la CEOE se l’acusi de fer treballar massa als altres i que als treballadors de la CEOE es vulgui que treballin diumenges a la tarda o dissabte al vespre”, ha contestat. Tot i aquesta queixa, ha assegurat que “intentaran” arribat a un acord que blindi els expedients temporals fins al desembre amb la flexibilitat necessària per a les empreses per encarar la recuperació econòmica. “És indispensable dotar a les empreses de mecanismes flexibles per adaptar les condicions de feina, la seguretat de les persones els torns, les jornades i els horaris”, ha dit.\nPel que fa a la derogació de part de la reforma laboral que pretén tirar endavant el govern espanyol, Garamendi ha demanat anar amb compte. “Si no es fa bé, potser ens trobem amb encara més atur”, ha advertit. El president de la CEOE ha reivindicat la importància de la modificació de la norma laboral del 2012 per part del govern del PP tot afirmant que va ser “l’element de més valor” perquè les empreses superessin “amb èxit” el sotrac econòmic.


El Balís, a la 1a fase de la Lliga Espanyola de Vela Trofeu Loteries i Apostes de l'Estat | CN El Balís\nEl Balís, a la 1a fase de la Lliga Espanyola de Vela Trofeu Loteries i Apostes de l’Estat\nL’equip format per Nacho Dávila, Magda Resano, Javi Mestre, Monica Veenhoven i Marc Arrufat, ha viscut una nova aventura a Monte Real Club de iots a Baiona, on s’ha disputat la primera fase de la Lliga Espanyola de Vela Trofeu Loteries i Apostes de l’Estat.\nDel 13 al 15 de desembre han conviscut amb altres 10 clubs, però l’escàs vent només va permetre disputar dues proves en l’última jornada.\nLa flota va sortir a l’aigua disposada a gestionar els últims enfrontaments programats, però les condicions de vent, que no va arribar a superar els 7 nusos amb força inestabilitat en la seva direcció, van venir a posar les coses difícils al comitè. Molta insistència i perseverança van ser necessàries en aquesta última jornada, però, finalment, es van poder disputar dues mànegues de recorregut escurçat, arribant a comptabilitzar fins a 20 proves en la classificació final.\nLa primera fase de la Lliga Espanyola va tancar el diumenge deixant a el CN El Balís en vuitena posició. La Lliga tindrà continuïtat en aigües mallorquines sota l’organització de Club Nàutic Arenal, els propers dies 14, 15 i 16 de febrer.\nUn cop finalitzades les dues fases, els primers classificats de la Lliga Espanyola de Vela Trofeu Loteries i Apostes de l’Estat seran els encarregats de representar als clubs nacionals a la Lliga Europea, en funció de les places disponibles per països.\n1.900€: rècord absolut de la xifra final per donar a La Marató de TV3\n1ª conferència del 2020: “Inicia’t en el món de la pesca”