Un simpòsium europeu analitzarà el futur de la reducció de residus i de la recollida selectiva de la fracció orgànica al Maresme | Consell Comarcal del Maresme\nInici Serveis als municipis i planificació Recollida selectiva Un simpòsium europeu analitzarà el futur de la reducció de residus i...\nUn simpòsium europeu analitzarà el futur de la reducció de residus i de la recollida selectiva de la fracció orgànica al Maresme\nExperts europeus celebraran el dimarts 20 d´abril a l´Escola Universitària del Maresme (EUM), a Mataró, una jornada per analitzar l´estat de les experiències realitzades al Maresme en l´àmbit de la reducció dels residus, el compostatge domèstic i la recollida selectiva de la matèria orgànica. El simpòsium Re.Re s´emmarca dins el projecte europeu del mateix nom, que està coordinat a Catalunya per l´Escola de Natura del Corredor i participat pel municipi de Sant Andreu de Llavaneres. L´acte, que se celebrarà a l´Escola Universitària del Maresme, compta amb la col·laboració del Consell Comarcal del Maresme.\nEls objectius principals del simpòsium són potenciar els sistemes de recollida selectiva de la matèria orgànica al Maresme i d´altres comarques limítrofes, fomentar la implantació del compostatge domèstic i cercar noves estratègies per a la reducció dels residus. Així mateix, la jornada tractarà d´implicar les diferents administracions i ens competents en matèria de residus per establir un compromís de millora en la gestió basat en la cultura de la sostenibilitat. Per últim, amb l´objectiu de sensibilitzar la ciutadania, el simpòsium vol transmetre la voluntat política i la necessitat social d´avançar cap a mesures més sostenibles en els sistemes de recollida i tractament dels residus. La jornada s´adreça especialment als responsables polítics i tècnics d´administracions municipals, comarcals i autonòmiques, però també està obert a la participació del sector privat i d´associacions, entitats o persones a títol individual interessades en l´àmbit del medi ambient. Per consultar el programa\nCliqueu aquí . El projecte europeu Re.Re El projecte europeu Re.Re és una iniciativa finançada per la Unió Europea amb l´objectiu principal de millorar la informació sobre la reducció i el reciclatge dels residus. Durant prop d´un any i mig s´han dut a terme diferents activitats a càrrec de les tres entitats participants: la cooperativa E.R.I.C.A. d´Alba (Itàlia) -entitat coordinadora del projecte-, el Centre Mediterranéen de l´Environnement d´Avinyó (França), i L´Escola de Natura del Corredor, amb participació de l´Ajuntament de Sant Andreu de Llavaneres (Catalunya). Pel que fa a les activitats realitzades al Maresme, l´Ajuntament de Sant Andreu de Llavaneres, va posar en marxa fa uns mesos una campanya de reducció de residus, coordinada per l´Escola de Natura del Corredor, que va comptar amb l´adhesió de 67 establiments comercials.\nArticle anteriorLa deixalleria de Vilassar de Mar disposa de l’únic punt del Maresme i del segon de Catalunya de recollida de plàstics de recobriment d’hivernacle\nArticle següentEl Secretari d’Habitatge presenta als ajuntaments de la comarca les polítiques d’habitatge de la Generalitat


Estrelles congelades a l’All-Star de Toronto (Jordi Vilà)\nLes baixes temperatures reben les estrelles de la NBA\n2 min. Toronto 13/02/2016 00:00\n651x366 Kobe Bryant disputarà a Toronto el seu últim All-Star. / LARRY W. SMITH /EFE Kobe Bryant disputarà a Toronto el seu últim All-Star. / LARRY W. SMITH /EFE\nLes primeres hores de l’All-Star Weekend a Toronto tenen un protagonista clar: el fred (-5º). Tothom n’està pendent i tothom comenta si en fa més o menys que ara fa un any a Nova York. Qui no sembla gaire preocupat pel fred, ni per res més, és Kristaps Porzingis, el rookie letó dels Knicks, probablement la sensació de la temporada a la lliga. Aliè a les festes a les quals la resta de jugadors joves frisen per anar, dijous a la nit Porzingis va demanar servei d’habitació per sopar i va anar a dormir a l’hora que la majoria de jugadors començaven la gresca. Educat, centrat i amb accent sevillà -va jugar al Cajasol dels 16 als 20 anys-, Porzingis serà una de les cares del futur de la Lliga.\nLa jornada d’atenció als mitjans és a l’Hotel Sheraton. A la porta, el periodista amb les millors exclusives de tots, Adrian Wojnarowski, escolta confidències del millor general manager de tots, R. C. Buford. La Conferència Oest entra primer i Kobe Bryant és envoltat per un núvol de càmeres i periodistes de tot el món. Un oficial de la NBA diu que no recorda res semblant des de la primera participació de Yao Ming o la última de Michael Jordan.\nKobe respon pacientment a tothom, també en un castellà correctíssim. Diu que el fa feliç veure el seu amic Pau Gasol i que es retira perquè se sent vell i el cos no li respon. Li pregunten pel Barça i contesta àgil i divertit: “Em van trucar per jugar però si volen guanyar no puc jugar amb ells”. L’Est entra després i LeBron ocupa la cadira de Kobe, una cadira que simbòlicament ja li pertany amb tota justícia. L’únic jugador amb camisa i americana és Pau Gasol. No veiem si, quan surt al carrer, porta un bon abric per protegir-se del fred.


Dia Internacional dels Museus al Museu del Ter - Museu del Ter\nInici / Noticies / Dia Internacional dels Museus al Museu del Ter\nEl Dia Internacional dels Museus (DIM) se celebra anualment el 18 de maig. És un esdeveniment organitzat pel Consell Internacional de Museus (ICOM) des del 1977, que té com a objectiu conscienciar els ciutadans sobre el paper dels museus en el desenvolupament de les societats.\nEnguany se celebra la 42a edició dedicada a “Els museus com a eixos culturals: El futur de les tradicions”. El paper dels museus en la societat està canviant. Si bé en el passat van ser considerades institucions estàtiques, els museus s’estan reinventant per ser més interactius, flexibles, adaptables i mòbils, centrant-se en l’audiència i orientant-se a les seves comunitats. S’han convertit en eixos culturals que funcionen com plataformes on la creativitat es combina amb el coneixement i on els visitants poden co-crear, compartir i interactuar.\nPer aquesta edició el Museu del Ter ha previst una jornada de portes obertes tot el cap de setmana (18 i 19 de maig). Durant els dos dies de 10 a 14h els visitants podran gaudir, de manera gratuïta, de totes les exposicions del museu. També es faran aquests dos dies demostracions del funcionament de la turbina Fontaine i els embarrats de can Sanglas. El dissabte 18 i el diumenge 19 de maig la jornada de portes obertes es complementa amb dues activitats. El dissabte 18 a les 11.30h hi haurà la visita teatralitzada “l’Esperit del Ter” una manera divertida i dinàmica de reviure el passat industrial de la població. El diumenge 19 de maig a les 11h i a les 12h hi haurà la visita amb teatre per la colònia Rusiñol de “La minyona” (amb reserva prèvia al 93 851 51 76 o bé [email protected]). La minyona rebrà els nous treballadors i els hi farà cinc cèntims de la història de la casa i de la família. Els farà un recorregut pels diferents racons de la colònia i els posarà en alerta d’alguns dels perills de la feina i xafarderies referents als Rusiñol. Aquesta visita és fruit de l’adaptació d’un text de Santiago Rusiñol “La minyona suïcida”\nUna altra de les activitats característiques del Dia Internacional dels Museus és la selecció i presentació de la “joia del museu”, és a dir, aquella peça que el museu posa en relleu i que li serveix per explicar una part del seu discurs. Enguany el Museu del Ter ha escollit com a joia el piano de la Cooperativa Mutua de Pa i Queviures de Manlleu. Fabricat pel taller “Simfònic” José González a principis del segle XX, està fet de fusta, acer, bronze, llautó i altres materials i decorat en estil modernista. L’any 1926 el va comprar la Cooperativa Mutua de Pa i Queviures de Manlleu. Aquesta entitat fou una de les institucions més importants del primer terç del segle XX a Manlleu. Com a entitat de l’obrerisme, tenia un gran interès en la cultura com a instrument de millora de les condicions de vida de les classes populars.\nDissabte 18 i diumenge 19 maig:\nDe 10 a 14h, jornada de portes obertes al museu amb demostracions del funcionament de la turbina Fontaine i els embarrats de la fàbrica.\nDissabte 18 de maig a les 11.30h, visita teatralitzada “l’Esperit del Ter”, al Museu del Ter.\nDiumenge 19 de maig, a les 11h i a les 12h, visita amb teatre a la colònia Rusiñol “La minyona” Cal reserva prèvia al 93 851 51 76 o bé a [email protected]\nJOIA DEL MUSEU el piano de la Cooperativa Mutua de Pa i Queviures de Manlleu.


ICV, EUiA i la repressió: entre les porres i la paret | Estudiants En lluita\n← La necessitat d’unitat: el reagrupament de l’esquerra anticapitalista\nL’ esclat de març i el futur del moviment estudiantil →\nICV, EUiA i la repressió: entre les porres i la paret\nLes agressions i la repressió del passat 18 de març dels Mossos d’Esquadra contra el moviment estudiantil, després del desallotjament de la tancada Rectorat de la Universitat de Barcelona, s’enquadren en una repressió més generalitzada contra els moviments socials i el moviment estudiantil en particular que ve de lluny, com va mostrar el desallotjament dies abans de la Universitat Pompeu Fabra o l’entrada dels Mossos en la UAB l’any passat.\nPerò han estat aquests últims fets els que han donat lloc a una sèrie de conseqüències polítiques que podrien i haurien de fer canviar la configuració de forces de l’esquerra catalana. El fet que el cos policial estigui dirigit pel Conseller d’Interior, Joan Saura, d’Iniciativa per Catalunya-Verds (ICV) ha fet reaccionar a una altra formació, Esquerra Unida i Alternativa (EUiA), amb la que forma coalició tant en les eleccions com en el govern de la Generalitat.\nSi bé des d’un principi sabíem que era una gran contradicció que una coalició d’esquerres gestionés la policia, després dels fets succeïts d’aquella setmana aquesta contradicció s’ha convertit en insostenible pels activistes d’EUiA i altres grups que formen part d’ella.\nLa càrrega indiscriminada i violenta dels Mossos contra els estudiants i la resta de persones que van acudir a la manifestació després del desallotjament, en els que es trobaven militants d’EUiA, ha comportat a un debat intern en aquestes formacions sobre les inconsistències de formar coalició amb un partit, ICV, que està aplicant polítiques neoliberals dins el Tripartit —junt amb el PSC i ERC— i que no sols reprimeix als moviments socials al carrer, sinó que permet a la policia autonòmica catalana entrar amb tota impunitat als recintes universitaris, com en èpoques del PP o en el franquisme.\nEUiA va publicar als dies posteriors un comunicat de denúncia sobre l’actuació dels Mossos i van exigir mesures per aclarir el que succeeix. Però EUiA es va limitar a demanar una investigació i no ha exigit en cap moment la dimissió de Saura. Cosa que qualsevol organització d’esquerres mínimament conseqüent hauria de , com a mínim, exigir.\nD’altra banda, les crisis que hagin pogut generar aquests fets no han donat lloc a una decisió ferma per part d’EUiA de separar-se definitivament d’ICV. Encara que alguns dels seus activistes han expressat en fòrums de comunicació alternatius i en assemblees internes el seu desig que això ocorri, sembla que no passarà ja que els que aposten per aquesta mesura són per ara una minoria.\nNomés una setmana després de la càrrega policial, EUiA decidia en una assemblea presentar-se a les eleccions europees amb el mateix partit que dies anteriors els estava pegant als carrers per demanar una universitat pública i de qualitat.\nLa situació política actual necesita una alternativa política realment d’esquerres que avui en dia cap d’aquestes formacions pot oferir. La seva escassa relació amb els moviments socials —exceptuant la intervenció d’alguns activistes que sí que participen— i la seva opció per una política electoral i institucional, en la que primen les quotes de poder i no la lluita combativa i de base, han donat lloc a què ni EUiA ni de bon tros ICV siguin una opció política creïble. Un exemple d’això és la nul•la simpatia que aquesta última té entre els joves d’avui dia, sobretot després de l’actuació dels Mossos.\nMés que mai, en un context de crisi econòmica, els i les activistes anticapitalistes tenim la responsabilitat d’unir-nos per oferir a les classes populars una esquerra alternativa que participi en les lluites socials. L’única sortida per a formacions com EUiA seria trencar el pacte amb ICV si de debò volen construir una esquerra combativa i conseqüent.\nEn aquest sentit, per al moviment anticapitalista seria una bona notícia que aquesta formació renunciés d’una vegada per sempre a la coalició amb ICV. D’aquesta manera els seus militants de base podrien començar a crear una alternativa d’esquerres real junt amb altres grups que, com En Lluita, desitgen construir una esquerra anticapitalista àmplia i des de la base.\nAquesta entrada s'ha publicat en Uncategorized i etiquetada amb Articles, Repressió. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


106. Pobresa i pobreses – Ámbit d'Investigació i Difusió Maria Corral\nPobresa i pobreses és el títol d’aquest monogràfic que presenta diferents formes de pobreses humanes que, de manera conscient o inconscient, es viuen. Sovint pensem que el pobre és només aquell que no té diners i li toca sobreviure al carrer sense un sostre i pidolant almoina. D’aquests n’hi ha molts i, evidentment, preocupa aquesta realitat en què, sortosament, hi ha moltes persones i entitats que vetllen per contribuir a solucionar-ho. Aquestes situacions són punyents i no permeten sentir-nos tranquils, ja que aquest tipus de pobresa porta cap a una misèria i s’arriba a l’extrem en què la vida gairebé no té sentit i es perd tota esperança. Aquest escenari commou i, ara, amb la pandèmia tot ha quedat més sacsejat, ja que ha provocat molts tipus de crisis que han desestabilitzat i, encara, han proporcionat més desigualtats.\nL’economista Arcadi Oliveres sempre proclama i lluita per la igualtat i una distribució de béns per a tothom. Amb gran realisme presenta les xifres dels desnivells econòmics i de l’incompliment dels drets humans i diu que:«La pobresa existeix perquè les relacions econòmiques i polítiques internacionals injustes han allunyat els països rics i pobres». A més, «les persones tenen consciència de la pobresa, però és necessari conèixer l’origen i generar canvis per erradicar-la.»\nAnar a fons del significat de pobresa i adonar-se que malgrat ser ric en tot, la persona segueix sent pobre és sorprenent. Però, la pobresa és molt més, ja que el sentit que volem donar-hi és el de la pobresa com una vivència que cal reconèixer i que afecta la persona. És una pobresa capaç d’entendre la feblesa humana per obrir-se a noves formes de comprendre la vida des d’una actitud humil que ens fa conscients que no podem amb tot, malgrat l’esforç personal i la pròpia intel·ligència. Aquesta nova pobresa és quan es busca el bé dels altres. És una nova forma de viure solidària i fraternal que demana una responsabilitat per exercir noves capacitats de veure el món des de l’òptica de compartir recursos humans, psicològics, espirituals, ètics…\nLa professora Begoña Román en el seu article Pobresa: una malaltia crònica complexa escriu: «La pobresa és complexa i contextual. Ja no basta en donar el peix ni la canya quan no hi ha riu, mar o peixos. On no hi ha riquesa, no s’albiren oportunitats, ni esperances. I la manca d’esperances és la pitjor de les pobreses, perquè l’esperança és motivació per participar i proposar-se qualsevol millora.»\nL’educadora Anna-Bel Carbonell escriu en el seu article que: «La pobresa té moltes dimensions i matisos. El concepte de pobresa admet complements adjectivals que fan aparèixer d’altres pobreses més enllà que l’econòmica. La pobresa espiritual, emocional, educativa, d’estimació i cura, cultural i creativa, digital… Aquestes pobreses malgrat ser intangibles i difícils de convertir en estadístiques numèriques i pel fet que, fins i tot, poden arribar a ser invisibles, ens bufetegen igualment i es fan presents en la nostra quotidianitat.»\nPer tant, aquesta gamma de pobreses que presenten els diferents articles, com la pobresa davant la malaltia, davant la soledat, la incomunicació… fan sentir l’individu a la intempèrie i fan reconèixer la pròpia indigència perquè, en definitiva, qualsevol ésser humà és indigent perquè està necessitat d’alguna cosa. Assumir aquesta pobresa humana fa sentir-nos fràgils i vulnerables, i ens porta cap a la humilitat sincera i profunda de la persona. 


ANiÉ: aprendre a jugar i crear a la Natura | Coboi lab\nANiÉ: aprendre a jugar i crear a la Natura\nNascuts de la 2a Llançadora d’Emprenedoria de CoBoi, tenen com a objectiu desenvolupar i potenciar la capacitat creativa de la gent.\nANiÉ és amor per l’Art i respecte per la Natura. O respecte per l’Art i amor per la Natura. ANiÉ Experiènciers Artístiques són en Carles Martínez i l’Alícia Cónsul, dos joves santboians que amb l’ajuda de la 2a Llançadora d’Emprendoria de CoBoi, han ajuntat les seves dues passions en un únic concepte: experiències artístiques en entorns naturals.\nLa seva filosofia es basa en promoure la relació entre les persones i el medi ambient, i ho fan amb un apropament artístic. Amb les experiències que proposa ANiÉ, Natura i Art es fonen en una sola cosa. “Aquestes activitats artístiques dintre d’una aula no tindrien el mateix efecte”, assegura en Carles Martínez.\nFins ara, han programat i dut a terme activitats en espais naturals reservats com Can Palós o Sant Ramón: pintar un bosc amb les mans, fer intervencions col·lectives en la natura emprant materials de l’entorn i tècniques de bioconstrucció, o la seva propera activitat: celebrar el solstici d’Estiu el pròxim 21 de juny construint tòtems indígenes a “les Basses de Can Dimoni“, dintre del ‘Primavera Experience‘, promogut per l’Ajuntament de Sant Boi. Si us hi voleu apuntar, podeu fer-ho enviant un correu electrònic a info@anie.es\nI per aquest estiu planegen més activitats, també en col·laboració amb el consistori. Per en Carles Martínez, es tracta d’una oportunitat per què la gent conegui aquests espais naturals aproximant-s’hi a través de l’art.\nUn altre dels seus valors és la col·laboració i l’associacionisme amb altres entitats o iniciatives com a eina per a compartir i créixer. De fet, estan projectant una iniciativa anomenada ‘Café CoBoi’, per què en les seves pròpies paraules, “trobem a faltar un espai de diàleg on totes les iniciatives de caràcter cultural puguem intercanviar vivències i inquietuds, crear lligams i ajuntar forces. És per aquest motiu que hem decidit impulsar una primera trobada […], amb l’objectiu de conèixer-nos. La intenció és que periòdicament s’organitzin dinàmiques d’aquest tipus”. Ja ho sabeu, si esteu interessats a acudir a aquesta primera trobada i/o voleu més informació, podeu contactar-los a info@anie.es, a www.anie.es o al telèfon 615 247 143.\nDes de CoBoi els hem vist néixer, créixer, i ara els desitgem un futur ple de satisfaccions, fent allò que més els agrada i encomanant la seva passió als altres.


Ricard Vilanova (bloc): Creepshow (1982)\nDirecció: George A. Romero\nGuió: Stephen King\n[ Comèdia, fantasia, terror ] 2h\n“Una antologia que explica cinc contes terrorífics basats en els còmics de terror E.C. dels anys cinquanta.”\nSi fa no fa, tal i com la recordava…\nEn la meva adolescència aquesta pel·lícula em va agradar molt, però només la vaig veure una vegada… crec que en una marató de cinema de terror (tota una nit) al cinema Diana. El que més em va marcar va ser el canvi d’il·luminació –llums blaves i vermelles– en el moment que s’acostava el clímax de terror, si es pot dir d’alguna manera, de la història.\nEl mini relat que em va agradar més va ser la del bitxo dins la caixa sota l’escala d’un institut.\nCinc històries de terror independents:\n1.- En la primera un avi multimilionari que, estant viu era un corcó, torna de la tomba per celebrar el seu aniversari.\n2.- Un granjer curt de gambals veu caure un meteorit i s’afanya en trobar-lo per vendre’l i guanyar quatre calerons, sense saber que el meteorit conté una espècie de forma de vida invasiva en forma vegetal que va parasitant tot allò que va infectant –persones incloses– i continuar avançant la seva colonització.\n3.- Un home gelós, en saber que la seva dona li fa el salt l’enterra viva a la sorra de la platja perquè la pujada de la marea l’acabi d’ofegar i el mateix amb l’amant… fins que tornen del fons del mar per venjar-se.\n4.- Un conserge troba una caixa tancada amb cadaus sota una escala i avisa el director perquè porta cent cinquanta anys tancada. Dintre hi ha una mena de monstre que engoleix qui se li acosta. Un altre professor decideix acostar la seva insuportable dona per fer-la desaparèixer i després tira la caixa al fons d’un llac.\n5.- Un home viu aïllat en un ambient esterilitzat perquè no suporta els microbis. Els escarbats entren en el seu apartament i acaben devorant-lo.\nI per tancar la introducció –un nen al que tiren el seu còmic a la brossa–, el nen compra un nino de vudú amb un val del còmic i forada amb agulles el seu pare que l’ha renyat.


Lliures sudaneses a Emalangeni de Swazilàndia - Gràfic de 30 dies - Taxes de canvi\nLliures sudaneses (SDG) a Emalangeni de Swazilàndia (SZL)\nEl gràfic de sota mostra les taxes de canvi històriques entre el Lilangeni de Swazilàndia (SZL) i la Lliura sudanesa (SDG) entre 25/3/2019 i 23/4/2019.\nVeure mitjana mensual de taxes de canvi històriques del Lilangeni de Swazilàndia en comparació amb la Lliura sudanesa.\nEn aquest moment, la taula està mostrant les taxes de canvi històriques del Lilangeni de Swazilàndia per 1 Lliura sudanesa. Inverteix la taula per veure les taxes de canvi de la Lliura sudanesa per 1 Lilangeni de Swazilàndia.\nVeure taxes de canvi històriques del Lilangeni de Swazilàndia en comparació amb la Lliura sudanesa en forma de taula.\nmínim = 0,29334 (18 d’abril) mitjana = 0,29755 màxim = 0,30730 (28 de març)\nEl gràfic anterior mostra les taxes de canvi històriques entre el Lilangeni de Swazilàndia i la Lliura sudanesa. Si vols veure les taxes de canvi històriques entre la Lliura sudanesa i una altra divisa, si us plau, selecciona una divisa de la llista a continuació:


Aigües llòbregues | Ariadna Cañameras\n3 Qui té por de Sitges?\n4 Josep Ballester: “Un escriptor ha de ser capaç d’escriure qualsevol tipus de text”\n5 Horàcic Park\n6 Judith Butler, un pensament per a l’acció\n7 I el comprador del quadre de Banksy és...\nAriadna Cañameras. Barcelona.\nAquest mes de març, Espai Literari publica un llibre de contes d’Ariadna Cañameras, Deslleialtats necessàries. Avui a Núvol teniu l’oportunitat de llegir-ne un en exclusiva: “Aigües llòbregues”.\nAriadna Cañameras | Espai Literari\nAllà la muntanya no es desfeia a poc a poc en camps de cultiu. Allà una falla brutal havia partit la terra en dos en èpoques oblidades i la planura començava de sobte, davall un barranc llis que s’estenia per quilòmetres i quilòmetres. La prioritat del rei franc era defensar la franja estreta de terra al peu dels farallons que oferia els únics terrenys fèrtils de la marca, vulnerable cinta de regadius entre les parets gegantines de granit i pissarra i les ràtzies dels sarraïns i per a fer-ho li calien voluntaris. Les famílies que gosaven bescanviar la protecció de les muntanyes per la llibertat d’un alou de quatre hectàrees morien com mosques, però, tanmateix, per cada aloer mort dos en baixaven de les valls altes, atrets pel seu pamet d’autonomia.\nUna guarnició cada deu quilòmetres, a la manera romana, protegia tant els aloers com les terres del fisc. I la vida dels destacaments, encaixats en les petites torres de guaita, era insuportable. Malgrat els ànims que els capellans magres de cos i fe pretenien fer brotar en les petites esglésies foscants; malgrat seguir vius i tenir un destí en temps d’incertesa; malgrat haver guanyat el cel. Hi havia gana, por i ferides. Polls i pesta i més gana i un avorriment infinit que només trencaven els moros quan volien botí i dones. Aleshores la ferida gangrenada i la mort lenta.\nEs deia que els sarraïns rebien amb els braços oberts qualsevol home jove que es volgués convertir a l’Islam, sobretot si podia explicar per on rebentar la línia defensiva. I es deia que a l’altre costat de la terra de ningú, la màgia mora feia córrer l’aigua pels carrers i les dones eren belles, feien bona olor i servien pastissos de mel als guerrers. Tot i així, les desercions entre els homes del rei franc, atrapats entre les muralles de pedra i els seus propis vigies, no abundaven. Per anar on? No es podia arribar als primers assentaments àrabs sense creuar un bosc perdedor farcit de salvatgines, tenint per sola guia els vells camins llatins i les pedres del dimoni –encara més antigues– que cap maltempsada semblava poder enrunar. A més, a les guarnicions circulaven històries de dones blanques que infestaven aquell bosc i arrossegaven els bons cristians cap a l’infern o, molt pitjor, als llimbs de la mort en vida.\nUna nit, dos nois van gosar. Van sortir com dues llebres, fent més soroll que una mula coixa. Eren nanos, tiges fibroses i afamades amb les orelles més amples que les galtes i les cames més llargues que l’enteniment. Estaven tips de fer llenya, treure brutícia i obeir tota mena d’ordres. I perquè la ignorància és atrevida i la sort ajuda els valents i també perquè no hi ha pitjor sord que el qui no vol sentir, ningú no els va aturar.\nDos dies van córrer i caminar sense trobar cap persona a la terra de ningú. Durava l’estiu de dies llargs i fred en retirada i ells parlaven en veu alta, desenfadats i sense por, eufòrics perquè ja es veien prínceps en palaus blancs, oblidats els polls i la merda de la torre franca. Jugaven entre els arbres i deixaven apagar el foc de matinada, criatures que caçaven ocells amb fona per llepar-se’n els dits i es creien invulnerables en un paradís recuperat.\nFins que van topar amb el riu.\nAi, el riu! Parlem del riu. No era un torrent d’aigües braves com els que ells havien vist a les muntanyes, que amb un tronc d’arbre es creuaven i llestos. Ni era un riu domesticat com el de les hortes del rei franc, que a base de guals i ponts de fusta obeïa com havien obeït ells. No, aquell riu encara era turgent de desglaç i de pluges de primavera, un braç d’aigua marronosa que lliscava en silenci entre dues ribes brutenques de lianes, troncs morts i joncs; llar de grues i ànecs salvatges que es van envolar quan els dos nois, esblaimats, es van aturar en sec a flor d’aigua.\nVan fer l’única cosa que podien; anar seguint el curs de les aigües i encomanar-se a Maria perquè els posés al davant una manera de creuar a l’altra banda. Un, que era de muntanya, va dir que havien d’anar riu amunt i buscar un lloc on el corrent s’estrenyés i es deixés saltar per damunt. L’altre, fill d’aloer, va dir que convenia tirar avall fins que la llera s’eixamplés en aigües somes i poguessin creuar a peu. No es posaven d’acord i s’escridassaven i el paradís se’ls va enfredorir de cop, el sol amagat darrera una nuvolada i un vent punxant a l’esquena. Al final el xicot de muntanya es va imposar al seu company a força de convenciment i van girar cua i van pujar contra el corrent, esbufegant, cansats. Aquella nit, per primer cop des que havien fugit de la torre franca, es van agenollar i van pregar perquè se sentien perduts i després van dormir malament, destorbats pels mil sorolls del riu i les bèsties i l’aire, que no cessava. La primera llum els va trobar desperts, amb el cos baldat i l’esperit empetitit, però, empesos per la inèrcia dels seus somnis, van continuar endavant.\nQuan va haver passat un dia més i havien perdut el compte de les vegades que havien baixat al nivell de l’aigua sense poder creuar, i tenien gana i ja dubtaven de la verge i tots els sants, el noi que havia volgut seguir riu avall es va plantar. Va separar les cames, es va posar les mans a la cintura i es va negar a continuar. Sabia que l’altre cediria perquè el veia flaquejar i també perquè era ell qui millor tirava amb la fona i aconseguia la teca.\nVan recular. Parlaven poc i no reien i caminaven d’esma, la màgia mora esvaïda i l’esperança marcint-se i tres dies més tard, amarats de la primera pluja d’agost, van seure a terra, desesperats davant encara un altre replà traïdor del riu que no es deixava traspassar, i van claudicar per dins. Fins i tot sabent com sabien que els esperava el càstig dels desertors, preferien viure sense llengua que morir negats. Al capdavall només eren nanos, nanos amb les orelles més amples que les galtes i les cames més llargues que l’enteniment.\nSense dir res, el noi de muntanya va fer la volta i va començar a caminar de tornada i l’altre el va seguir. I va ser en veure’l des del darrera, a distància, que el fill de l’aloer se’n va adonar que aquell ésser que tenia davant no era un company. Només era una presa una mica més gran que un conill i tan sols li calia esperar a estar a la vista de la torre franca per tornar a recuperar un bri d’esperança.\nQuan en va ser el moment, va fer voltar la fona tan ràpid com va poder. Un cop sec i un soroll gutural van recompensar la seva habilitat. La lloada habilitat d’un caçador de desertors.\nSunsi el 14 març 2017 a les 3:41 ha dit:\nEl relat et va enganxant in crescendo, per la descripció de les emocions i els seus canvis, fins al final, sorprenent, que et deixa estabornit.\nHe d’afegir que la gran cultura de l’autora m’ha fet buscar, després de llegir-lo, algunes paraules que desconeixia per rellegir-lo més bé.


Presentats 49 Programes de Doctorat al seguiment\nLa Universitat de València ha presentat 49 títols a la primera convocatòria del seguiment de la implantació dels títols universitaris oficials de Doctorat. Aquests 49 programes se sumen als dos que s'avaluaren en la convocatòria pilot durant l'any 2017.\nDes d'avui, 10 d'abril, i fins al 20 de maig, els i les alumnes poden contestar a través de Secretaria Virtual les enquestes per a avaluar als professors i les professores de grau i màster oficial que els han impartit almenys 15 hores en assignatures anuals i del segon quadrimestre.\nPublicats els resultats de les enquestes de satisfacció de l’estudiantat amb els programes de doctorat\nEls informes que mostren els nivells de satisfacció dels i de les estudiants que duen matriculats i matriculades en un programa de doctorat tres o més anys ja es troben disponibles a la fitxa de cada títol (pestanya “Qualitat”, subapartat “Resultats enquestes de satisfacció”).\nLa Unitat de Qualitat fa pública una breu memòria de la seua activitat durant 2017\nEl document, preparat amb motiu de l'elaboració de l'Informe de Gestió de la Universitat, mostra les actuacions més rellevants corresponents a aquesta unitat durant l'exercici 2017.\nEnviats els informes departamentals sobre l'avaluació de la docència del curs 16-17\nLa Unitat de Qualitat ha remés als diferents departaments els informes corresponents a la docència avaluada del curs 16-17, per tal que les dades siguen analitzades en profunditat i s'identifiquen possibles àmbits de millora.\nModel d'informe departamental\nDemà la Universitat de València rebrà la visita del comitè que, en el marc del programa de renovació de l’acreditació de títols universitaris, ha d’avaluar els màsters en Estudis Anglesos Avançats i en Història de la Ciència i la Comunicació Científica.\nEnviats els informes de satisfacció amb les activitats esportives\nLa Unitat de Qualitat ha elaborat i remés als responsables del Servei d’Educació Física i Esports els informes amb les opinions dels participants en activitats esportives durant el primer quadrimestre del curs 2017/2018.\nActivades les enquestes de satisfacció amb els màsters i amb els programes de doctorat\nEls i les estudiants dels màsters que finalitzen la seua docència a principi d'any i l'estudiantat dels programes de doctorat, que du matriculat tres o més anys en el programa, tenen a la seua disposició qüestionaris en línia per donar la seua opinió sobre aquestes titulacions. Les enquestes són un element clau en els respectius Sistemes de Garantia Interns de la Qualiat (SGIQ). Les enquestes romandran obertes fins al 4 de març en el cas dels màsters i fins a l'11 per als doctorats.\nRebuts els dos primers informes de seguiment de programes de doctorat\nL'AVAP ha lliurat a la Universitat de València els informes definitius del seguiment dels programes de doctorat que han participat en l'experiència pilot (Doctorat en Fisiologia i Doctorat en Comptabilitat i Finances Corporatives). Tots dos han sigut favorables.\nEnviades les resolucions definitives de la primera experiència pilot del nou model d’avaluació del professorat\nS’han remés als professors i a les professores que voluntàriament participaren en la fase experimental d’implantació del Manual per a l’Avaluació de l’activitat docent del professorat. En breu s’iniciarà la segon remesa d’avaluacions experimentals.


La Marina celebrarà l'arribada del metro amb una festa al carrer | Ràdio Barcelona | Cadena SER\nLa Marina celebrarà l'arribada del metro amb una festa al carrer\nDissabte es posen en servei les estacions de Foc i Foneria de la Línia 10 Sud, 40 anys després del primer projecte per portar el metro a aquests barris\nTúnel de metro de la L10 Sud / ACN\n03/09/2018 - 14:35 h. CEST\nEls veïns i comerciants dels barris de La Marina de Barcelona celebraran l'arribada del metro amb una festa ciutadana al Passeig de la Zona Franca. Dissabte 8 de setembre al matí, els polítis posaran en servei dues de les 5 estacions de la Línia 10 Sud, les de Foc i Foneria. Però la inauguració popular serà a la tarda.\nEl primer projecte per fer arribar el metro a La Marina és de 1971 i els veïns el reivindiquen des de molt abans dels Jocs Olímpics. Des de dissabte disposaran de dues estacions de la L10 Sud, però les seves reivindicacions continuaran. En una primera fase, diuen, "s'han d'obrir la resta d'estacions d'aquesta línia, com la de Motors o les del carrer A". I després, explica el president de la coordinadora d'entitats, Abdó Florencio, ha d'arribar, a través de Montjuïc, la línia 2 del metro.\nFlorencio explica que la posada en marxa de la L10 és molt important, però que "la bona és la L2" perquè connectaria el barri directament amb el centre de Barcelona, amb un recorregut més curt i sense haver de fer transbordament. diu que ara seguiran reivindicant la resta d'estacions i també que arribi la línia 2 arribi perquè és la que els connectaria directament amb el centre de Barcelona.\nLa festa de dissabte a la tarda inclou música, animació infantil i també la projecció d'un vídeo sobre la lluita veïnal.\nLa línia 10 Sud enllaçarà amb la L9 Sud, L1 i L5. El finançament de les dues estacions que ara es posen en servei va implicar l'Ajuntament. L'administració local va comprar a la Generalitat diversos immobles per 40 milions d'euros perquè el govern català, amb pocs recursos pressupostaris, destinés els diners a aquesta infraestructura.


Davant la sentència: organitzem la resposta, desbordem places i carrers | Tercera Información\nIntensifiquem una batalla ideològica arreu. El règim reformat el 1978 vol accelerar i concloure una segona reforma del règim que li doni estabilitat per uns quants anys: una reforma a la qual no creiem que en sigui aliena l’onada de criminalitzacions massives al moviment popular independentista i sobiranista; i un reforma per la qual el règim necessita de pactes amb actors d’aquest país que, des d’un suposat independentisme retòric i apel·lant a un (fals) pragmatisme rupturista, voldran confondre’ns perquè acabem atrapades en un teranyina que faci inviable qualsevol projecte rupturista en els propers anys.\nDes de la CUP donem suport, participem i promovem les múltiples convocatòries d’assemblees populars obertes sorgides aquests dies des de l’autoorganització popular en tants barris, viles i pobles. Unes assemblees que recullen el millor d’aquells dies de setembre i octubre de fa dos anys, quan la gent ens vam adonar del poder que teníem. Si ens volen fora de les places i els carrers, trobem-nos amb les nostres veïnes a les places i als carrers. Si ens volen desmobilitzats, mobilitzem-nos. Si ens volen obedients, desobeïm. Si ens volen soles i espantades, ajuntem-nos perquè la por no ens paralitzi.\nAnimem a potenciar i participar de totes aquelles iniciatives mobilitzadores de resposta a la sentència en clau de defensa dels drets col.lectius. Si no ens deixen governar allò que afecta les nostres vides, serem ingovernables. Exercim el nostre dret a manifestació, el nostre dret a la protesta i el nostre dret a la desobediència civil.\nIntensifiquem una batalla ideològica arreu. El règim reformat el 1978 vol accelerar i concloure una segona reforma del règim que li doni estabilitat per uns quants anys: una reforma a la qual no creiem que en sigui aliena l’onada de criminalitzacions massives al moviment popular independentista i sobiranista; i un reforma per la qual el règim necessita de pactes amb actors d’aquest país que, des d’un suposat independentisme retòric i apel·lant a un (fals) pragmatisme rupturista, voldran confondre’ns perquè acabem atrapades en un teranyina que faci inviable qualsevol projecte rupturista en els propers anys. Amb aquesta voluntat, probablement, tant diàleg i indults aniran tenint un protagonisme creixent alimentats per qui promou la via pactista. Davant aquest intent de tancament del règim, és fonamental que:\nL’autodeterminació es mantingui al centre del debat polític, en tant que ariet que esmena a la totalitat l’aparell d’Estat -monarquia, constitució, IBEX35, Tribunal Suprem/Audiència Nacional- i a les institucions de l’UE.\nExisteixi una ofensiva perquè l’amnistia – col.lectiva que afecta a totes les persones represaliades (preses, exiliades, investigades) i que anul·la el delicte (no el perdona)- esdevingui un marc alternatiu al dels indults -individuals, els atorga el rei, suposen demanar perdó de facto i renunciar a l’autodeterminació-. L’amnistia ha d’anar de la mà de la reivindicació del dret a l’autodeterminació.\nRecordem que caldran un, dos, tres...molts 1 d’octubre. Cal reivindicar la legitimitat de la desobediència civil i la desobediència institucional, doncs són marcs polítics que, combinats amb l’organització popular al carrer, suposen una conquesta de drets des de la lògica de l’autotutela col.lectiva. Amb l’1 d’octubre com a esquema polític de referència, podem repetir la lògica en tots els camps en els quals el marc legal suposi una limitació per l’accés als drets polítics, civils i socials.


L’Oli de Ginebre. Part I – Un viaje, una maleta, un iman y unas cuantas fotos…\nL’Oli de Ginebre. Part I\nPublicado por Josep Blanch el 23 marzo, 2018\nAvui us proposo en una viatge en el temps, cap a les terres de l’Ebre, a inicis del segle XVII per parlar sobre l’oli de ginebre. I concretament anirem a Riba Roja d’Ebre, una població que pertany a la comarca de la Ribera d’Ebre, a l’extrem més occidental de la comarca, sent una terra frontera amb l’ Aragó, com se sol dir, es on l’Ebre es fa català. Actualment la població te al voltant de uns 1.150 habitants i viu basicament de la fruita, l’oli i alguna petita activitat industrial, si be, tant la nuclear d’Ascó com fins ara la Electroquímica de Flix també han donat feina a molta gent del poble.\nDes de l’aparició de l’homo sapiens, l’aprofitament del recursos naturals ha estat una mitja de subsistència que ha arribat fins els nostres dies. En el seu inici de forma molt rudimentària, per poc a poc amb la experiència i millora de les seves habilitats fer-ho de una manera mes artesanal, fins arribar als voltants dels segle XIX on ja els processos industrials fan un gran avenç amb la pèrdua d’aquests processos artesanals, fins al punt que molts oficis i moltes tècniques artesanals per l’aprofitament d’aquest recursos en els nostres boscos s’han perdut i caigut en l’oblit.\nTots som conscients de que les persones grans sempre han estat posseïdors de grans coneixements sobre els recursos naturals, bàsicament en l’entorn rural i dintre del mon de la pagesia. Es mes, tenien un gran domini de les plantes medicinals i les seves utilitats. Un cas singular i representatiu d’aquesta realitat era l’obtenció d’una gran varietat de resines i olis vegetals que degudament elaborats tenien diverses aplicacions tant en l’àmbit humà com pel bestiar. Aquesta saviesa popular amb el transcurs dels temps han anat evolucionant i que malgrat els avanços de la tècnica i evolució del mon científic, cal preservar.\nL’Oli de Ginebre\nUn d’aquests processos artesanals era la producció, mitjans forns, del oli de ginebre. Aquest oli es un líquid de color fosc, de consistència molt densa, semblant al quitrà i fort aroma balsàmic i molt amarg. S’obtenia per la destil·lació en sec (deshidratació) de les branques i soques de la planta i es feia servir com a remei terapèutic per les infermetats o ferides de la pell en el bestiar, encara que també podia tenir altres usos.\nDoncs be, si aquesta producció d’oli en multitud de casos la seva producció era bàsicament per l’ús domèstic, a Riba Roja d’Ebre va tenir caràcter industrial.\nDe forns d’oli de ginebre em trobem per tota la geografia espanyola. De diferents mides, de fixos o fets pel moment, però es a Riba Roja on fins ara s’ha trobat la major concentració d’aquests forns repartits per tot els seu terme i mes a mes de unes mides que la producció que sortia d’aquests no podia ser nomes per l’ús domèstic. Les exploracions fetes e investigacions dutes fins ara han demostrat de que es tractava d’una activitat empresarial i que si ens remuntem al segle XVII, ja trobem les primeres referències documentals que ens permeten constatar l’existència i funcionament d’aquests forns a Riba Roja.\nS’ha de dir que la recuperació històrica i arqueològica d’aquest patrimoni s’ha fet gracies a la voluntarietat per part de gent del propi poble i sobretot del grup “Amics de Riba Roja” amb una gran tasca d’investigació, cerca i recuperació de forns i el que te mes valor, gran recopilació d’informació oral de la gent mes gran del poble.\nEntrada anterior Sarlat, bajo la lluvia…\nEntrada siguiente Nuremberg…la ciudad de los congresos Nazis


Compres a Palma de Mallorca | Visitpalma.com\nPassió per les compres\nUna forma excel·lent de conèixer la ciutat és passejant, veient l'ambient, els aparadors de les botigues i, naturalment, anant de compres. A Palma trobareu des de vies comercials selectes i senyorials a petits carrerons de comerços tradicionals. Preneu-vos el vostre temps, aneu al vostre ritme, relaxeu-vos entre botiga i botiga descansant en una terrassa mentre contempleu el tràfec de la vida diària. Gaudiu de les millors compres del Mediterrani!\nGaudiu recorrent les vies comercials més selectes i descobrint racons amagats amb comerços tradicionals de Palma.\nUs proposem una manera diferent de conèixer la ciutat. Passejant, anant de compres, tant per les vies comercials més selectes com a través dels petits comerços tradicionals, on descobrireu oficis centenaris i productes genuïns de l'illa; descansant en una terrassa mentre contempleu el tràfec de la vida diària; perdent-vos per laberints de carrerons impregnats d'història. Només així descobrireu de veritat l'esperit d'aquesta acollidora ciutat de la Mediterrània. Descobrireu llocs reservats, establiments amb encant, zones de moda ...\nProductes típics - shopping\nTradició i modernitat en les teves compres\nPalma posa a l'abast dels seus visitants tots els productes típics que es produeixen en les diferents zones de Mallorca. Es tracta d'articles procedents d'indústries locals que tenen el seu origen en la llarga tradició artesana de la nostra illa. Aquesta tradició, però, no sempre està renyida amb la modernitat, de manera que molts productes i marques són reconegudes internacionalment per la seva qualitat i disseny.\nVegeu productes típics\nVolem que la vostra experiència a la nostra ciutat sigui d'allò més completa i satisfactòria possible. Per això, a continuació us oferim algunes dades pràctiques que creiem que us seran d'utilitat.


L'edifici del Museu, de potes enlaire - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'edifici del Museu, de potes enlaire\nFa un mes que van començar les obres a l´antic col·legi de Sant Ignasi, que han de transformar la plaça de Sant Ignasi\njordi morros | manresa 17.08.2016 | 07:34\nL´edifici del Museu de Manresa està de potes enlaire. No la part museística, endreçada com sempre, sinó les ales exteriors que donen al claustre i, per fora, al carrer Viladordis i a la plaça Sant Ignasi.\nAra fa un mes van començar les obres per habilitar el punt d´acollida dels pelegrins del camí de Sant Ignasi, ampliar els espais expositius i començar a fer uns nous accessos pel cantó de la plaça, on hi havia la Sala Ciutat.\nAmb les obres, l´ala sud, on s´hi guardava el lapidari, és ara plena de runa. A l´ala oest, s´estan picant la paret i el sostre enguixats per deixar al descobert la pedra. I el claustre és ple de fils, pols i maquinària d´obres. Per situar-se: l´ala sud és la que dóna al carrer Viladordis i l´oest, a la plaça Sant Ignasi.\nEl primer que van fer quan van començar els treballs va ser anul·lar instal·lacions de l´enllumenat i de l´aigua a les dues ales on es concentren els treballs. A la del cantó sud s´ha dut a terme l´enderroc dels forjats interiors i s´ha començat a rebaixar la quota de la planta per deixar-la al mateix nivell que la del claustre. Durant aquest mes d´agost es faran els forjats nous i els acabats per tenir-la a punt el setembre.\nA l´ala oest és on s´ha deixat al descobert la pedra de l´edifici original. És un espai estret i molt alt amb una volta al sostre. Hi ha d´anar una rampa que formarà part de la nova entrada al Museu des de la plaça de Sant Ignasi. Una part d´aquesta rampa donarà al claustre, on ja hi ha dibuixats uns cercles de color groc a les parets que indiquen per on ha de passar. L´altra anirà per l´interior de l´ala, que serà un espai només de circulació.\nA l´ala sud hi havia fins ara el lapidari, format per unes 700 peces que es van salvar dels enderrocaments de les esglésies del Carme i de Sant Pere Màrtir, a l´actual plaça de Sant Domènec. Hi ha capitells, columnes, escuts o claus de volta que s´han traslladat. La de l´oest es feia servir de magatzem.\nTot aquest moviment forma part de la primera fase de les obres a l´edifici del Museu Comarcal, l´antic col·legi de Sant Ignasi. Hi haurà una segona part, que ha de començar també aquest estiu, per recuperar el claustre i convertir-lo en una plaça pública, des d´on es podrà accedir als diferents espais de l´edifici a través de la rampa que ja es començarà a fer a l´ala oest. I encara faltarà una tercera fase, que es deixa per a l´any vinent. En aquesta es dignificarà la façana que va quedar al descobert amb l´enderroc de la Sala Ciutat.\nEn total, la inversió a l´antic col·legi de Sant Ignasi arribarà als 1,3 milions d´euros, i forma part d´un projecte per reurbanitzar tot l´entorn de la plaça i la Via de Sant Ignasi i la Baixada dels Drets. En conjunt suposarà 3,6 milions d´euros d´aquí fins al 2018, l´obra amb més dotació que hi haurà durant aquest mandat, segons l´Ajuntament de Manresa.\nEl portal barroc del carrer Viladordis es rehabilitarà per sortir de l´ostracisme\nEl portal barroc de l´edifici del Museu passarà de l´ostracisme actual a ser rehabilitat. Erosionat pel pas del temps, és a la cruïlla entre la plaça de Sant Ignasi i el tram del Viladordis que va a parar a les Piscines Municipals.\nEl regidor de Planejament i projectes Urbans de l´Ajuntament, Marc Aloy, va explicar que era l´entrada principal del col·legi de Sant Ignasi, i que d´aquí s´accedia a l´antiga església que es va enderrocar durant la guerra civil.\n«Es rehabilitarà perquè està en un estat molt deplorable. Ja estava previst anteriorment, i ara, amb les obres, es podrà tirar endavant». Aloy va destacar que serà un treball més artístic que no pas d´obra pura i dura. «Es posarà en mans d´especialistes».\nNo serà l´entrada principal al Museu, però sí una d´alternativa per quan es facin actes a l´equipament fora de l´horari habitual, de forma que tindrà més protagonisme que no pas ara.\nMuseu de Manresa


El vicepresident de la Generalitat, Pere Aragonès, ha apel·lat al consens després de la possible inhabilitació de el president de la Generalitat, Quim Torra, pel Tribunal Suprem, i ha reclamat que "si ha d'haver una interinitat, que sigui breu".\n"La qüestió és fer la feina. La denúncia de la inhabilitació la farem, però s'ha de fer la feina", ha assegurat el vicepresident a l'ésser preguntat per la proposta de la CUP d'una presidència simbòlica després de la resolució de TS, en una entrevista aquest dijous a Els Matins de TV3.\nAragonès s'ha mostrat convençut que es posaran d'acord amb Torra, ha apostat per una convocatòria d'eleccions i ha insistit: "No ens podem permetre una situació d'interinitat excessiva", per la situació de crisi provocada pel coronavirus.\nEl vicepresident feia referència al fet que, després d'una eventual inhabilitació de Torra, ell es convertiria en una mena de president interí sense la potestat de convocar eleccions i als comandaments d'un Govern sense la capacitat d'aprovar uns pressupostos.\nHa assegurat que la decisió de Torra serà la millor per a Catalunya i ha demanat consensuar una resposta "independentment de partits", perquè considera que aquesta situació no pot convertir-se en una picabaralla entre independentistes, en les seves paraules.\nSobre la negociació dels Pressupostos Generals de l'Estat (PGE), Aragonès ha afirmat que si es compleix l'acord de amb el Govern de seguir amb la taula de diàleg sobre Catalunya, estan "disposats a defensar els interessos dels catalans a tot arreu, també en els PGE ".\n"ERC negociarà, nosaltres no donem suport a canvi de res", ha sostingut el vicepresident, que ha criticat que no es parli de el contingut dels PGE sinó dels suports, i ha defensat que uns comptes amb Cs serien molt diferents que unes acordades amb ERC.\nHa apostat perquè la taula de diàleg es celebri "com més aviat, a la Moncloa o on sigui", ha apuntat que el Govern està còmode sense abordar el conflicte català i ha dit que aniran a parlar d'autodeterminació i d'amnistia.\nPreguntat sobre el nomenament de nous consellers i, en concret sobre el d'Empresa i Coneixement, Ramon Tremosa, Aragonès ha afirmat que el seu departament no xocarà amb el de Tremosa i que hi ha disposició a col·laborar entre ells.\n"Els nomenaments es fan per treballar, no per fer ombra entre consellers", ha afegit el vicepresident, que ha recordat que coneix Tremosa des de fa més de 15 anys i ja han estat intercanviant informació, ja que la Conselleria d'Empresa té molts reptes com l'inici de el curs universitari i en l'àmbit industrial, de comerç i turisme.\nEl vicepresident de la Generalitat ha assegurat que hi ha risc que el Govern porti a el Tribunal Constitucional la llei de lloguers aprovada aquest dimecres al Parlament, després del que ha assegurat que la Geralitat té les competències: "Esperem que no posin pals a les rodes" .\nSobre la fusió entre CaixaBank i Bankia, el vicepresident ha sostingut que estan preocupats pels treballadors als quals afectarà, així com la vinculació amb Catalunya, i ha recordat que el Govern haurà part de les accions i s'ha preguntat: "¿No hi haurà interferències polítiques? ".\nA l'ésser preguntat per una possible fusió de Banc Sabadell, el vicepresident ha descartat parlar sobre rumors i ha afegit que si es produeixen fusions "el desitjable seria que fossin transfrontereres".\nAragonès ha explicat que després de l'anunci de tancament de Nissan, el Govern està treballant amb inversors i multinacionals, però no ha volgut concretar: "La meva obligació és ser discret, el que m'interessa és que vinguin inversions. Quan ho digui serà perquè està ferm ".


Aquest dissabte arriba la 4a edició del SismÒFFgraf, una de les rèpiques del festival Sismògraf - Garrotxa Digital\nAquest dissabte arriba la 4a edició del SismÒFFgraf, una de les rèpiques del festival Sismògraf\nComentaris tancats a Aquest dissabte arriba la 4a edició del SismÒFFgraf, una de les rèpiques del festival Sismògraf\nUn cop passat el fesitival de dansa Sismògraf, comencen aparèixer les primeres rèpliques. Una de les més conegudes i esperades és el SismÒFFgraf. Aquest dissabte se’n celebra la quarta edició durant tot el dia. Hi ha programades diferents actuacions que es podran veure a la Plaça Pia Almoina d’Olot.\nDesprés del festival que detecta el moviment, el Sismògraf, arriba una de les primeres rèpliques del festival, el SismÒFFgraf. És la quarta edició i cada any va creixent més. A diferència d’altres anys, les companyies no són només locals sinó que han apostat per un cartell on la majoria de les companyies son catalanes. Enguany han rebut més de 60 propostes. Amb aquest cartell han volgut donar una visió heterogènia del que es la dansa, en quant a diversitat de continguts, de forma i d’estils.\nEl SismÒFFgraf té altres objectius principals, el festival busca que el públic es pugui apropar a la dansa oblidant-se una mica dels estereotips marcats. L’altre objectiu del SismÒFFgraf és donar a conèixer el que és la dansa, que li interès a la gent. És per això que al matí de dissabte, de 10:30 a 13:30, vindrà Lipi Hernández, una coreògrafa molt coneguda ofererirà un taller obert i gratuït per tothom perquè puguin viure i gaudir la dansa des d’un lloc on no cal tenir experiència prèvia. Dins la programació també han seleccionat una companyia que es diu Adoctrinats que faran un espectacle sobre dansa crítica on es fa una crida a la participació de figurants locals sense experiència amb dansa perquè visquin l’experiència.\nHi podrem veure des de solos, duts a terme per uns joves creadors de Banyoles que presenten un tipus de dansa orgànica, fins a treballs de companyies grans. Entre elles hi seran la Companyia Artenea que presenten una proposta de dansa integrada, la Companyia Golden Acid amb Clàudia Miranbell que presenten una proposta de dansa poètica i fotogràfica, la Compania Gemma Peramiquel que son tres noies que ens porten una proposta de dansa més aviat psicològica. També hi seràn la companyia Jove de Sant Boi, Dunacatá i Albert Funk. Cadascuna d’aquestes companyies portarà una proposta completament diferent, de tots els estils i per tots els gustos.\nUn camp de treball arranjarà el tram del camí ral entre els Hostalets d’en Bas i el Molí Vell\nLa bona resposta de la societat garrotxina en les campanyes de donació com la Marató de Sang d'Olot, ha fet que el Banc de Sang i Teixits promogui unes jornades extraordinàries de donació de sang i plasma els dies 7, 8 i 9 de maig. Amb l'objectiu d'evitar…\nL’equip de govern de Besalú tirarà endavant tres projectes amb el PUOSC i sense estalviar crítiques a la resolució provisional\nFina Surina, primera tinent d’alcaldia de Besalú: No estem satisfets de la resolució de la convocatòria. Esperàvem poder tenir uns imports més elevats per portar a terme alguns projectes molt necessaris, i atès que feia molts anys que no hi havia convocatòria…\nLluís Guinó és el nou president de la Comissió de Justícia del Parlament\nEl diputat i alcalde de Besalú Lluís Guinó és l'aposta de JuntspelSí per presidir la Comissió de Justícia del Parlament de Catalunya. Substitueix Germà Gordó, que ha decidit deixar el grup parlamentari després que se li hagi obert una investigació pel…\nCal Marxant va tornar a organitzar la seva popular desfilada, un esdeveniment molt seguit pels amics de la botiga. Aquesta desfilada però, era especial ja que els diners recaptats anirien a la Marató de TV3. La Marató, és un dels esdeveniments de caràcter…\nAquest divendres es celebra el Sorteig del Nen, que clou el cicle de loteries destacades d'aquestes festes. A la Garrotxa es manté la tendència a l'alça de les vendes de participacions. Com a curiositat, un dels números més demanats a Olot ha estat el segon…


Els patges reials van anunciar el dijous 4 de gener l'arribada dels Reis Mags pels carrers d'Alaquàs. Centenars de xiquets i xiquetes van entregar les seues cartes als emissaris reials en un pregó i cercavila molt participatiu organitzat per l'Ajuntament d'Alaquàs.\nLa comitiva va eixir des del Castell d'Alaquàs acompanyada d'una burreta on els xiquets i xiquetes dipositaven les cartes. En una cercavila van arribar a la porta de la parròquia de la Santa Creu on es trobava el betlem vivent organitzat per l'associació l'Oroneta i la falla avinguda Miguel Hernández i on es van repartir també castanyes a tots els xiquetes i xiquetes. A continuació, els patges reials es van desplaçar fins el Castell d'Alaquàs on van obsequiar els assistents amb llepolies.\nL'esdeveniment començarà a les 18 hores al col•legi González Gallarza i recorrerà els carrers fins arribar a l'Ajuntament d'Alaquàs on es realitzarà una recepció oficial a càrrec dels col•lectius participants:


RESMAR també recollirà els voluminosos a partir de l'1 de gener | Ràdio Arenys 91.2FM\nSocietat Medi Ambient Dilluns 31 de desembre del 2018\nJoan Rabasseda visita Oriol Junqueras i …\nLa Policia Local ja té a punt el dispositiu per a la nit de…\nCom a novetat respecte a l’any passat, s’amplia amb un dia més la recollida d’andròmines a la via pública. Amb el canvi d’empresa, també varia el número al qual s’haurà de trucar que, a partir d’ara, és el 93 799 62 80.\nA partir d’ara, la recollida d’andròmines es farà els dilluns, dimecres i divendres. Aquest servei personalitzat, recordem, pretén eliminar els abocaments incontrolats de mobles al carrer. Amb l’ampliació d’aquest dia, es vol donar una resposta més ràpida aquells voluminosos que s’abandonin així com el fet de reduir el temps d’espera per aquells que demanin que se’ls hi reculli.\nLa regidora de Medi Ambient, Laia Martín, recorda que, tot i que es trobin voluminosos a la via pública, hi ha molta gent que ho fa bé, ja que s’ha duplicat el número d’usuaris que truquen perquè els hi recullin els trastos vells. A més, afegeix que les campanyes informatives han servit i, tot i que no s’ha eliminat el problema, s’ha reduït l’abandó a la via pública.\nRecordem que es tracta d’un servei gratuït i , a partir del gener, hi ha el canvi de telèfon: 93 799 62 80.


PREPARACIÓ A L'OPOSICIÓ DE SERGENT\nPrepara't per a l'oposició de caporal amb l'ajuda d'una formació especialitzada. - Teoria impartida per professionals del CME amb experiència en concursos oposició. Resolució de dubtes. - Teòrica online. Tests autocorregibles i preguntes obertes per a practicar la prova de coneixements. - Temari actualitzat. - Psicòloga titulada, professora de la UB, et prepara per a la prova psicotècnica i l’entrevista. - Tests psicotècnics específics per processos de provisió. - Jornades presencials de preparació de l’entrevista amb psicòloga especialitzada. - Preparació de l'exposició oral d'un cas pràctic.\nAquest curs s’organitza en tres mòduls, en el primer atendrà la part teòrica de l’oposició i l' implicació per part de l’alumne serà absolutament on-line es requerirà la realització del exercicis i la participació activa en el fòrum. El segon mòdul consistirà en la realització de test psicotècnics de personalitat, a més, consta d’un annex de pràctica d’autoavaluació de psicotècnics de capacitat per a treballar de forma individual. La realització dels psicotècnics de personalitat s’ha de realitzar durant la primera setmana de mòdul, per tal de tenir temps per a la correcció i devolució dels resultats. En qualsevol cas, la realització d’aquestes proves és voluntària. l'últim mòdul es divideix en dues parts, les quals es treballaran en les sessions presencials proposades. És important que us apunteu en l’horari que més us convingui per poder organitzar els grups. L’alumne podrà/hauria d'assistir 6 hores (veure programació) a l’aula del SPC al carrer Bailèn 82, 1-2, aquestes classes es plantegen com un marc on els alumnes afrontaran les dificultats que implica l’entrevista de l’oposició i on la professora atendrà els diversos dubtes que van sorgint. Per treure el màxim profit a aquestes classes, és molt recomanable que l’alumne es prepari prèviament com si hagués de fer l’autèntica entrevista. L’objectiu del procés d’avaluació es verificar que els alumnes han assolit els coneixements i han adquirit les habilitats definides en els objectius del curs, així com les competències. Aquest és el punt essencial de procés d’aprenentatge.\nDos membres del CME per la prova teòrica. Psicòloga especialitzada per la prova psicotècnica i entrevista.\nCos de Mossos d'Esquadra: Aquest curs no puntua en concursos oposició.\nGuardia Urbana de Barcelona: Aquest curs no puntua en concursos oposició.\nNo es troba dins de cap família.\nNo Afiliat: 230,00


Comunicat de l’Ajuntament de Bétera sobre la licitació de les obres de la Variant Nord – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nComunicat de l’Ajuntament de Bétera…\nAra sí que sí. El contracte de les obres de la primera fase de la construcció de la Variant Nord de Bétera ja ha exit a licitació pública per valor de 15.337.753 euros i un termini d’execució de 24 mesos. Es tracta del pas definitiu perquè el començament de les obres siga una realitat a partir del mes d’abril, moment en què es coneixerà l’empresa adjudicatària que realitzarà el projecte.\n“Voldria indicar que mai el projecte de la Variant Nord ha estat tant prop com ara. En legislatures anteriors, com a molt, s’havia aplegat a expropiar els terrenys, així, la gran diferència és que esta vegada, estan les partides pressupostàries (sense diners no hi ha execució de la Variant) i, també, que s’ha iniciat el procés de licitació i, per tant, l’adjudicació de l’obra. Estem molt contents i\nsatisfets perquè tot açò suposa que, esta vegada sí, Bétera tindrà Variant Nord, amb tots els beneficis que això suposa”, ha explicat l’Alcaldessa de Bétera, Cristina Alemany (Compromís).\nLa regidora d’Urbanisme, Neus Sánchez (Compromís), també s’ha mostrat satisfeta amb este nou pas, “estem molt contents que això siga ara ja una realitat absoluta, la licitació està en marxa i esperem que abans de l’estiu les màquines estiguen treballant a Bétera”.\n“Durant estos quatre anys de legislatura des de l’ajuntament de Bétera liderat per Compromís ens hem esforçat perquè esta obra tan reivindicada pels veïns no siguera només una promesa sinó una realitat. Hem insistit molt i al final hem aconseguit que la Variant Nord siga l’obra més important que la Diputació de València en estos moments”, ha explicat la regidora.\nRecordem que este ambiciós projecte permetrà traure del nucli urbà als més de 12.000 vehicles que diàriament transiten per la CV-310 que travessa el municipi, la Diputació de València, a través de l’àrea de Carreteres, donarà d’esta manera solució a una de les principals reivindicacions del municipi de les últimes dècades.


Inici - Nadico\nElaborem tot tipus de projectes d’urbanisme i edificació.\nDesenvolupem tot tipus de planejament urbanístic derivat.\nIndustria Agroalimentària y Farmacéutica\nDissenyem i desenvolupem solucions innovadores i tecnològiques.\nEficiència y Energia\nConfeccionem projectes per qualsevol tipologia d’instal·lacions.\nDissenyem i gestionem el desenvolupament constructiu d’infraestructures i plataformes Logístiques.\nAssessorem als nostres clients per obtenir la certificació BREEAM®\nMonitoring de l’envolupant dels Edificis Industrials\nRealitzem un servei de control de l’envolupant dels edificis industrials.\nSom experts en la normativa d’emmagatzematge de Productes Químics (APQ).\nOferim serveis d’inspecció i supervisió aèria d’obres amb drons.\nPrestem serveis d’assessoria, acompanyament i orientació proporcionant en els nostres clients solucions.\nAdministrem els recursos immobiliaris de les empreses.\nEl nostre equip de professionals porta des de 1995 assessorant, dissenyant i construint projectes de forma professional i eficient.\nEstem a la teva disposició en tot moment per ajudar-te.\nContacte amb nosaltre\nc/ Cólquide, 6 bloc 2 3a planta\nEdifici Archipélago Avda. Alcalde Saavedra Navarro nº31, Planta 2\nT. 828 69 99 83


Antropologia aplicada: l'avaluació dels impactes de les polítiques públiques de renda adreçades a la infància i adolescència | Institut català d'antropologia\nAntropologia aplicada: l'avaluació dels impactes de les polítiques públiques de renda adreçades a la infància i adolescència\nData: 20/03/2019 18:00 - 20:00\nSeminari obert amb inscripció gratuïta (oberta fins el 19 de març):\nA càrrec de Miryam Navarro, Institut d’Infància i Adolescència de Barcelona, Dra. en Antropologia Social i Cultural, membre del Grup Antropologia i Educació de l’Institut Català d’Antropologia (ICA).\nLloc: Museu Etnològic i de Cultures del Món-Montcada, carrer Montcada 12 de Barcelona.\nEls estudis d'impactes que podem oferir a diferents institucions són una oportunitat per l'aplicació professional de l'antropologia. Parlarem del treball d'avaluació qualitativa sobre els "Impactes subjectius del Fons 0 – 16 a la vida quotidiana de la infància i l'adolescència" fet des de l'Institut Infància i Adolescència de Barcelona. La recerca neix a demanda de l'Àrea de Benestar Social de l’Ajuntament de Barcelona, i se situa entre el coneixement acadèmic i la seva aplicació a l'àmbit de les polítiques públiques. L'etnografia recull estratègies familiars i els discursos institucionals a l'hora de gestionar l'ajut connectat, dins i fora l'escola, amb aspectes materials, relacionals i subjectius en contextos de pobresa severa.\nLa sessió es tancarà compartint impressions sobre el paper i les potencialitats de l'aplicació de l'antropologia en les polítiques públiques.


Taula de participació – Un contenidor i …\nAcaba el curs 2015-2016 i posem punt i final al projecte “reiniciem-nos”. Durant el curs hem dut a terme una sessió setmanal que tenia unes finalitats molt concretes: crear un espai que els alumnes sentissin seu, cedir-los el protagonisme per a estimular la seva iniciativa i conscienciar-los respecte al seu paper en la nostra societat. Totes les sessions han estat enregistrades per a tenir una eina potent de difusió de la seva experiència a la resta de companys de l’institut i de la comunitat educativa en general. Creiem que el projecte ha sigut positiu, que pot ser un punt de partida per a organitzar experiències com aquesta on els principals beneficiaris siguin els alumnes. És així com veiem el món de l’educació.\nHi ha hagut crisis, emocions, ganes de menjar-se el món, també decepcions i conflictes. Tot s’ha debatut en equip, i les decisions s’han pres en conjunt. A vegades amb molt d’encert, a vegades equivocant-se. Però en tots els moments l’aprenentatge ha sigut positiu. Segurament no hem sigut capaços de generar prou interès davant la resta d’alumnes i professorat; els vídeos que hem anat penjant han sigut interessants i en ells es pot visualitzar molt bé el procés seguit pels alumnes, però no han enganxat com voldríem. Un factor que ens ha anat a la contra és que una sessió setmanal se’ns ha fet curta i insuficient, ja que el nostre debat requeria continuïtat i es trencava setmanalment, i més tenint en compte que la sessió ha sigut els dilluns i hem tingut massa dies de festa, que ha acabat de trencar el ritme del nostre projecte. Segurament aquest horari no ens ha permès assolir un grau adequat en la responsabilitat i implicació dels alumnes en el projecte. L’han sentit seu, però també hagués sigut molt positiu que la seva actitud els portés a organitzar-se millor, a poder preveure les diferents tasques que s’anaven generant i preparar-se millor les sessions de treball.\nNo podem fer res més que una valoració positiva. Aquest ha sigut un projecte obert i ambiciós; un projecte que ha implicat el estar sempre pendents del curs dels debats, d’anar aportant informació i acompanyar els alumnes en les seves inquietuds. Un projecte ple d’il·lusions i entrebancs, però que ens quedem amb un bon gust de boca. I amb una conclusió que ens va donar un dels participants: “Al principi no sabíem què fer; ara ens adonem que tenim moltes coses a fer“.\nHem acabat amb un element que és representatiu dels nostres debats. Els alumnes han dissenyat un contenidor de recollida selectiva per a fer més còmode i pràctica la recollida i reciclatge de brossa. És un contenidor peculiar, que es basa en la seva experiència amb els contenidors del pati. Tan sols és un prototip, a partir del qual poder experimentar successives millores de cares a crear els contenidors definitius que caldria distribuir pel pati. Un contenidor, doncs, que és un element que pot donar continuïtat a un projecte que no té final.\nPer quimparedes|juliol 7th, 2016|Els nostres temes|0 comentaris


Etiòpia condemna diversos periodistes i activistes per delictes de terrorisme\nEls periodistes han sigut condemnats per uns “articles que inciten al terrorisme”. Les penes van dels 8 anys de presó a la cadena perpètua\nAgències Adis Abeba 13/07/2012 23:05\nEl tribunal suprem d'Etiòpia ha condemnat aquest divendres a periodistes i activistes polítics a dures penes de presó per delictes de terrorisme, segons ha informat el Comitè de Protecció dels Periodistes. Un dels condemnats és el reputat periodista Eskinder Nega, que passarà 18 anys a la presó. L'autor ja està detingut per la publicació d'un article sobre la primavera àrab i la seva possible influència a Etiòpia que també criticava la polèmica llei antiterrorista del país. Dos periodistes més, Abiy Teklehymanot i Mesfin Negash, han sigut condemnats a penes de 8 anys, tot i que no les compliran, ja que estan ambd exiliats. El tribunal suprem ha conside\nEl govern etíop utilitza la lluita antiterrorista com a excusa per silenciar les pacífiques veus dissidents” ha assegurat Mohammed Keita, del Comitè de Protecció dels Periodistes.\nLa Unió Europea ja ha mostrat la seva preocupació per les condemnes als periodistes i activistes. La cap de la diplomàcia comunitària, Catherine Ashton, ha indicat que la “falta de transparència” de la definició del delicte de terrorisme pot “afectar a la llibertat d'expressió i d'associació” i ha expressat la seva preocupació per la duresa de les sentències.\nLa constitució d'Etiòpia assegura la llibertat de premsa, però la seva aplicació està limitada a la pràctica, especialment per la Llei de Premsa i Accés a la Informació del 2008, segons un informe de la Freedom House. “Els periodistes tenen poques garanties de gaudir d'un judici just, i els càrrecs estan motivats, en molts dels casos, per disputes personals, afirma l'informe.


Fotografia ampliada de la realitat - Solidàries\nPER FLORA RIDAURA I ISERN. L'autora parla de com la COVID ha fet evident que vivim en una societat molt desigual i de l'eixamplament, encara més, de la bretxa digital i les seves repercussions en l'educació.\nLa Covid19 i el confinament viscut entre març i maig van posar de manifest que som una societat profundament desigual i que la normalitat que vivíem, per a una majoria, era força precària. Societat desigual perquè mentre unes persones gaudien del confinament a casa seva, aprofitant el temps de sobte ampliat per a llegir i fer activitats sovint ajornades, unes altres patien el confinament en habitatges compartits, en espais reduïts, sense ventilació, sense llum natural... i fins i tot sense aigua (i això que una de les mesures de prevenció sanitària sempre recomanada ha estat el rentat de mans... Però resoldre aquest tema va ser llarg.). Normalitat precària perquè les feines temporals i els sous baixos fan impossible tenir uns estalvis per a afrontar moments com aquests, d’aturada econòmica, d’ERTOs, d’incertesa...\nQuan els infants i joves van reprendre les classes en forma telemàtica, es va evidenciar una desigualtat potser fins ara més amagada: la bretxa digital. A moltes de les famílies dels diferents projectes de Càritas no hi havia ordinador o portàtil per a connectar-se amb l’escola i fer classes virtuals. Sovint l’únic dispositiu era el mòbil de la mare. Sovint també faltava connectivitat, no hi havia wifi (o s’estirava d’algun veí, quan es podia). Les dades del mòbil s’havien de fer servir per a tot, i duraven el que duraven. Algunes vegades a casa hi havia un portàtil, però era per a sis germans i calia fer torns. Els portàtils i la connectivitat del Departament d’Educació en molts casos van arribar tard, o no van arribar. Em venia al cap la imatge d’una cursa en què es dóna el tret de sortida i, mentre uns surten corrents ben equipats, d’altres comproven que no tenen sabatilles: clara avantatge dels primers... clara inequitat!!! Des de Càritas vam fer campanya per aconseguir donacions de dispositius de segona mà, que van ser revisats i lliurats a les famílies.\nEl que també es va fer evident, però, va ser la manca d’habilitats telemàtiques de moltes persones, en especial mares, cosa que dificultava el seguiment escolar dels més petits. Això ens va fer adonar que cal actuar front aquesta nova pobresa. Tenir accés a un dispositiu connectat a internet és bàsic per a viure en aquesta societat, més quan hi ha la possibilitat real d’un nou confinament on la forma de contactar amb els altres, amb la comunitat, amb el món exterior, sigui novament virtual. A banda de l’educació, també l’accés a la salut, a ajudes i prestacions, i a moltes altres coses que formen part dels drets socials, passa ara mateix per saber fer ús d’internet: demanar cita mèdica i explicar què ens passa al metge de capçalera; tramitar una ajuda d’urgència per a pal·liar els efectes de la Covid19; renovar documents; aconseguir una beca... Des d’aquest punt de vista, la connexió a internet passa a ser una necessitat bàsica més, al costat de l’alimentació i l’assistència sanitària, i podem dir que cal abordar la connectivitat com un dret, jaque és la porta d’accés a d’altres drets.\nPer això, a Càritas estem realitzant diversos tallers d’habilitats telemàtiques, adreçats especialment a dones, mares, amb una orientació eminentment pràctica per tal de saber resoldre aquestes situacions de vida quotidiana, tant a través de l’ús del mòbil com d’algun altre dispositiu. Simultàniament, a diferents localitats s’ha iniciat el Servei de Suport en Tràmits Telemàtics, en el qual persones que tenen habilitats telemàtiques donen un cop de mà a les que encara no les han assolides, a fi que puguin fer els tràmits que necessiten i no quedin excloses d’allò a què tenen dret. Més que de nous serveis, es tracta d’iniciatives que pretenen dinamitzar la comunitat, posant en relació les diferents persones que la componen, que tenen diversitat d’habilitats, de possibilitats, de situacions... i que en entrar en contacte i amb la lògica del compartir, del donar i rebre, troben sortida a dificultats, enriquiment mutu i renovada esperança.\nFlora Ridaura Isern és dinamitzadora comunitària de Càritas Diocesana de Girona


"A dia d’avui hem de competir amb parcs d’atraccions, creuers i moltes altres propostes" - Diari de la neu\n"A dia d’avui hem de competir amb parcs d’atraccions, creuers i moltes altres propostes"\nXabier Ajona Director general de Vallnord Ordino Arcalís\nIvan sanz 27.01.201611.00 h\nEntrevistem el director general d'Arcalís en el temps que duren els trajectes dels telecadires Abarsetar, Les Portelles i La Coma. Era dissabte, amb l'estació plena de clients i d'equips de competició d'alpí a nivell internacional, i amb el village del Freeride World Tour amb molt d'ambient. És aquí on el localitzem i ens marquem amb ell el temps que ha de durar una entrevista que, a estones, també es va convertir en una xerrada i esquiada en l'entorn directe del seu treball a diari: l'estació d'esquí. Ajona va entrar amb uns objectius gens fàcils ni agradables i sembla que, de moment, no li va gens malament: en xifres, la passada temporada va reduir el dèficit a pràcticament la meitat i aquest any sembla que ho tornarà a aconseguir.\nXabier, quan temps porta al capdavant d’Arcalís com a director general?\nVaig arribar l’1 de setembre de 2014.\nAmb quins objectius va entrar a Arcalís? Creu que s’estan complint?\nBàsicament reactivar l’economia d’una estació que venia empitjorant any rere any i, a partir d’aquí, intentar remuntar poc a poc. La temporada passada vam aconseguir reduir la davallada que patia l’estació i aquest any estem aconseguint que els resultats ens acompanyin molt.\nUn dels objectius per millorar els resultats econòmics passava per recuperar la gestió dels restaurants?\nSí, hem recuperat la gestió directa de 3 dels 4 principals restaurants de l’estació, amb personal contractat fix i veiem que tant la facturació com la qualitat estan pujant. Ens queden altres fronts per millorar però estem satisfets de la decisió. Si fa un any ens haguessin dit que seríem on som avui ja m’hauria donat per satisfet.\nI l’experiència del restaurant nocturn de la Coma i la proposta de transport amb el trineu arrossegat per trepitjaneus, com està funcionant?\nEstà funcionant molt bé, amb moltes nits sense places lliures des del moment de l’obertura. La idea era que si no arribàvem a un mínim de reserves era no obrir, però només un cap de setmana per mal temps vam haver de tancar.\nAquest cap de setmana hem vist la celebració d’un gran esdeveniment -gran per per cost però també per impacte en els mitjans- com és el Freeride World Tour. Quina valoració en fa?\nAl final hem de ser sincers i ara explicaré el què vull dir amb això. La finalitat no és amortitzar aquest esdeveniment amb el públic que puguem atraure aquest cap de setmana, sinó que ho és per la difusió del nom de l’estació i del producte que aquí tenim a mitjà i llarg termini. A nivell internacional molta gent encara no coneix Arcalís però és gràcies a aquestes imatges que es difonen a tot el món que comencem a tenir ressò.\nPer exemple, la setmana passada ja vam tenir aquí un grup de finesos atrets per aquest motiu, i cada vegada veiem més francesos, que és precisament aquest mercat el més important en el món del freeride. El francès és un mercat dels que jo anomeno “palanca”, perquè el tenim a prop i en realitat no l’havíem sabut aprofitar. O sigui que molt satisfets, perquè crec en qüestió d’imatges com les que hem vist en aquesta mateixa edició ja no tenim res a envejar als Alps\nTambé estem veient molts equips internacionals, molt joves això sí, entrenant per Arcalís. A què es deu?\nSí, aquesta setmana comencem el Borrufa, un torneig internacional júnior tipus Topolino que arriba a la 24 a edició, amb més de 300 esquiadors de 30 països diferents. Japó, Austràlia, Nova Zelanda, Portugal, Holanda, Anglaterra, França, entre altres. Fins a la categoria U12 aquesta competició està entres les 5 més importants que es fan a Europa.\nUn tema que sorprèn a Arcalís és l’altíssima presència d’esquiador de muntanya remuntant per les pistes d'alpí. Precisament a aquest col·lectiu d'esquiadors, des de l’estació, els han preparat rutes marcades. Però, com es monetitza aquesta inversió si no fan ús de remuntadors i no compren un forfet? A part dels conflictes que cada vegada amb més freqüència es generen amb els esquiadors d'alpí...\nBé, al final és un mercat més i és així com ho hem de veure. Se l’ha de treballar amb les seves particularitats, perquè té unes necessitats diferents i requereix d’uns serveis no tant diferents, però hem de saber trobar la manera que s’interessin per la nostra estació i treure'n un benefici mutu. És bo que facin ús d’aquests itineraris marcats perquè així també els convidem a que no usin les pistes per a la seva activitat, i en certa manera ja haurem aconseguit fer les dues modalitats encara més compatibles. Però al final el què s’imposa és el sentit comú dels usuaris de l’estació pel bon ús de les pistes i crec que això ja està passant.\nPerò quin sentit comú, el dels esquiadors d’alpí que van pendent avall per la pista com és lògic, o el dels de muntanya que sovint van en grup i remuntant contra direcció i no sempre ben cenyits al lateral de la pista?\nHa, ha, ha... En general tots tenen, amb alguna excepció, un bon sentit comú en fer ús de les pistes i, de fet, molts dels esquiadors de muntanya d’Arcalís són esquiadors locals que també tenen forfet de temporada d’aquesta estació. Un cop acaben la sessió d’esquí de muntanya acaben esmorzant o dinant en algun dels nostres restaurants i després continuen esquiant per les pistes perquè són igualment clients. Que a vegades hi ha conflictes? Doncs sí, no ho negaré, són aquells esquiadors de muntanya que no fan cas de les recomanacions bàsiques i elementals de com moure’s.\nPotser és que tenim poca muntanya per a tant esquiador. Per a la dispersió dels esquiadors aniria molt bé recuperar aquell projecte per unir Arcalís i Arinsal...\nSi hem de mirar a curt i mitjà termini et diria que no ho veurem, perquè la prioritat i objectius de l’estació a dia d’avui és, com et deia a l’inici de l’entrevista, la sostenibilitat en el futur. Hem de poder oferir un bon servei i producte amb el que ja tenim i està per veure que el fet d’augmentar un domini en quilòmetres i més quilòmetres et faci viable ara mateix. Mira, podríem parlar d’algunes inversions que s’han fet a Andorra en nous remuntadors que jo crec que no són tant necessaris com semblava i que en canvi fan perillar la viabilitat de tota una estació. No vull dir que no sigui una millora importantíssima, o que ens anés molt bé, disposar d’un telecabina des del Serrat fins a Arcalís, però això és una inversió que, de moment, no podem assumir. L’objectiu és revertir la situació econòmica i després ja veurem què podem fer i què no, i com i quan, i amb quines prioritats.\nDoncs ja que torna a esmentar el tema de la viabilitat i sostenibilitat en el futur, en el fons no serà que el problema d’Arcalís, i l’esquí en general, és que ja portem massa anys amb el nombre de practicants estancat i a la baixa?\nSí, cert, precisament la passada primavera vam tenir una reunió de professionals del sector d’estacions d’esquí i això és exactament el que un dels experts va posar sobre la taula: les estacions lluitem entre nosaltres per aconseguir els clients que ja van a altres estacions d’esquí, però en canvi no hem fet el plantejament que el que realment ens cal és aconseguir atraure més públic a la neu, sobretot nou practicant. Fa només 20 anys enrere l’esquí era amb tota probabilitat l’activitat de lleure més coneguda a l’hivern, a dia d’avui hem de competir amb parcs d’atraccions, creuers i moltes altres propostes. Aquest ha de ser el nostre objectiu col·lectiu per a tot el sector de la neu, pensar i treballar en atraure nous esquiadors.\nTenia 14 anys, any 1990, a la Pierre Saint Martin.\nSemblarà que ho faig per quedar bé però no, és que realment és així: Arcalís. Creu-me que aquesta estació és molt dura per treballar però que enganxa moltíssim.\nI una pista o racó especial d'Arcalís?\nM’agraden molt qualsevol de les pistes del sector Abarsetar, l’Hortell, són pistes amb corbes, canvis de rasant, no són les típiques pistes rectes i avorrides. Són pistes divertides i exigents. I si t’he d’anomenar un racó especial doncs et diria que Tristaina.\nQuè el molesta més: el vent o la boira?\nEl vent, però a més deixa'm que t'expliqui el perquè: amb la boira pots sentir la neu als teus peus i no sentir res més. Per contra el vent t’afecta l’equilibri.\nQue no sembli massa "marquetinià", ha ha!\nA veure, pels que no coneguin Arcalís els convido a conèixer l’estació del Pirineu que millor combinació de neu i muntanya ofereix!\nEntrevistem Xabier Ajona mentre pugem pels telecadires Abarsetar, Les Portelles i La Coma


Homenet - Uniopèdia, el mapa conceptual\nEls Homenets o Dimoniets són uns personatges mitològics catalàns, que també existeixen a la cultura popular valenciana, fruit de la religió natural que creu en l’existència dels genis (esperits de la natura que habitaven indrets concrets com rius, mars, arbres …), i que s’encarnaven en éssers vius, tant plantes, animals com a persones, o s’associaven a fenòmens naturals tals com la pluja, el llamp o la boira.\n8 les relacions: Donyet, Edicions del Bullent, Follet, Francesc Martínez i Martínez, Gambosins, Mitologia catalana, Nyítol, Picanya.\nEn la mitologia catalana, el donyet és un tipus de follet, no tan petit com la majoria, que es dedica a anar a sobre de les crineres dels cavalls i conduir-los sols a les nits.\nNou!!: Homenet і Donyet · Veure més »\nEdicions del Bullent és una editorial del País Valencià.\nNou!!: Homenet і Edicions del Bullent · Veure més »\nNou!!: Homenet і Follet · Veure més »\nNou!!: Homenet і Francesc Martínez i Martínez · Veure més »\nGambosins, a la cultura popular valenciana, són una mena d’homenets, encara que altre els consideren animalots, que viuen amagats als boscos que hi ha a prop dels pobles.\nNou!!: Homenet і Gambosins · Veure més »\nNou!!: Homenet і Mitologia catalana · Veure més »\nEls Nyitos o nyítols a la Terra Alta, Maestrat, Millars i Castellania, són uns éssers menudíssims que, segons conta la tradició popular, entren pels forats de les orelles de les persones, arriben fins al cervell i roseguen la memòria, i les deixen encantades, amb la consciència en estat alterat.\nNou!!: Homenet і Nyítol · Veure més »\nNou!!: Homenet і Picanya · Veure més »


L'esfereïdor relat d'un figuerenc que ha sobreviscut al terratrèmol d'Indonèsia - Diari de Girona\nDani Ramírez, professor de Matemàtiques de 27 anys: «Vam patir per les nostres vides»\nmairena rivas | emporda.info 08.08.2018 | 21:44\nDani Ramírez és un professor de Matemàtiques, de 27 anys, que fins al curs passat impartia classes a l'Institut Narcís Monturiol i que a partir de setembre estarà a l'Institut Alexandre Deulofeu de Figueres. Bona part de l'estiu l'ha passat viatjant per Àsia. La veu li tremola, quan ens relata, aquest dimarts, 7 d'agost, des de la ciutat indonèsia de Kuta, com ha viscut en la pròpia pell el terratrèmol, que ha deixat desenes de morts, ferits, edificis derruïts i molta tristesa al país asiàtic.\nLa seva experiència, de perdre els amics, de retrobar-se, de pujar muntanyes i de passar hores a la intempèrie en una platja, de navegar enmig d'un mar enfurismat i de replantejar-se si continuar allà o tornar a casa, l'explica en primera persona, il·lustrant la seva història amb fotografies i vídeos dels moments viscuts.\nDani Ramírez es trobava en una illa paradisíaca amb tres amics, tots ells professors de cuina, un d'ells el també figuerenc Gerard Holgueras; i un ripollès i un osonenc, en Sergi i l'Edgar, quan els va agafar per sorpresa la tragèdia. Mentre va durar l'odissea posterior al terratrèmol, van coincidir amb tres parelles de catalans i, casualitats de la vida, una d'elles també eren empordanesos, l'exjugador de futbol de l'Escala Josep Molinas i Laia Puigdesvall, els dos, mestres també.\nDani Ramírez: «Érem un grup de quatre catalans que estàvem a l'illa de Gili, concretament a la Gili Trawangan, en el moment del terratrèmol. Estàvem fent una cervesa en un bar. Ens acabàvem de seure i estàvem agafant wifi. Acabàvem de connectar-nos a Internet quan, de cop i volta, va començar a tremolar tot molt, fins al punt que va marxar la llum. Ens vam perdre entre nosaltres.\nVa ser un caos. Teníem moltíssima por en aquell moment i vam patir fins i tot per les nostres vides, perquè el terratrèmol va ser bastant fort. Per sort, vam aconseguir trobar-nos. Ens van acompanyar fins a unes persones locals, les quals ens deien que anéssim cap a la platja. Nosaltres estàvem molt desubicats, no sabíem què fer, teníem por que es produís un tsunami. No hi havia ni llum ni res. Era tot fosc. Vèiem que tothom anava cap a la platja, i els vam seguir. Vam estar a la platja uns deu minuts esperant.\nTeníem por que hi hagués alguna rèplica i, de cop i volta, els locals d'allà van començar a cridar. Quan parlo de locals em refereixo a la gent d'allà, als autòctons de Gili. Van començar a cridar: Si us plau, go to the mountain. Volien que pugéssim a la muntanya perquè van rebre l'alerta de tsunami. Així ho vam fer. Vam començar a pujar fins a arribar dalt de la muntanya. Era tot molt caòtic, perquè no es veia res, tot estava ple d'aigua, les coses per terra.\nUn cop a dalt de la muntanya, ens vam adonar que estàvem en una zona que en teoria era bastant segura per si hi havia un tsunami. Va ser estant allà quan vam conèixer tres parelles de catalans que estaven juntes, que s'havien trobat i ens vam reunir amb elles. Vam estar tota la nit a la muntanya. L'alerta de tsunami sí que es va cancel·lar. Ens van dir que no hi havia perill, però vam decidir quedar-nos a la muntanya, perquè en teoria era la zona més segura per si hi havien més rèpliques.\nDe fet, els moviments del terra eren constants. Algun va ser també fort. Vam passar la nit allà, com vam poder. Teníem totes les coses a baix, a l'hotel. No portàvem res a sobre. Ens va agafar de sobte tot. Durant la nit vam decidir baixar un company i jo fins a l'hotel. Vam agafar les nostres coses i vam pujar de nou per la muntanya. Vam intentar agafar el menjar que vam trobar per allà. Vam passar la nit com vam poder. Va ser bastant èpic perquè hi havia gent resant, tothom amb molta por. Hi havia gent que anava despullada perquè el terratrèmol els havia agafat a la dutxa o a la piscina.\nL'endemà, quan es va fer de dia, vam decidir baixar, perquè es veia tot molt més clar i vam anar a l'hotel a buscar les coses. D'allà, vam anar cap a la platja, on vam retrobar-nos amb les parelles de catalans. Nosaltres érem quatre nois, quatre companys. I, bé, el dia a la platja no va ser tan dur com el dia anterior. Sens dubte, el moment del terratrèmol havia estat molt i molt difícil de pair.\nPerò seguia el caos. No hi havia organització, no hi havia policia, no hi havia res de res, no hi havia electricitat, no hi havia aigua. La gent saquejava els supermercats per menjar. Alguns t'oferien coses. El descontrol era molt gran.\nVam veure barcos que venien i als quals hi pujaven persones locals. Pràcticament en aquests petits vaixells no pujaven els turistes. Des de l'ambaixada espanyola ens van dir que estaven en contacte amb nosaltres, que estiguéssim tranquils, que ens quedéssim sobretot en zones segures i que tinguéssim paciència. Que ens vindrien a buscar a tots.\nVam gravar vídeos en què es veu com la gent intenta pujar als barcos pels costats. Un espectacle. L'organització va ser nefasta. Tothom s'havia de buscar la vida com podia, espavilar-se pel seu compte.\nVam veure que era impossible anar a segons quines zones de la platja perquè estaven a rebentar de gent, i vam anar cap a un altre lloc, on hi havia una cua més organitzada. Ens vam quedar allà fins al final de la tarda, que van arribar dos vaixells grans. Eren dos ferris de creuer que ens va semblar que els portava l'exèrcit. Ens venien a recollir i ho feien molt de mica en mica. Van trigar una vida a fer-nos pujar. Això va passar el diumenge a les vuit del vespre, hora local d'aquí, de Gili, i fins l'endemà a les 8 del vespre no ens van recollir.\nLa cua era immensa i anaven molt i molt lents perquè els vaixells no podien arribar fins a la costa. Estaven al mig del mar. Ens havíem de desplaçar fins als ferris en barcos petits i només n'hi havia dos, amb una capacitat per a 20 o 25 persones.\nEn aquests vaixells grans vam arribar a Bali com vam poder. La tornada va ser molt dura perquè el mar estava molt mogut i el vaixell no parava de moure's. La gent vomitava. Anava moltíssima gent. Finalment, vam arribar al destí. Ens van donar aigües i menjar. També ens van donar l'opció d'accedir a un bus gratuït, per arribar a qualsevol hotel. I ja era de matinada, de dilluns a dimarts, a les 3 o les 4, que arribàvem a l'hotel.\nHa sigut tot bastant fort. Gili és una illa molt petita, no hi ha policia, no hi ha llei. El fet que deu catalans estiguéssim junts i que féssim tot el viatge junts ha estat important per a nosaltres, per ajudar-nos, per donar-nos suport. Dins de tota la dificultat, estar junts ha fet que no sigui tan complicat. De fet, vam arribar a l'hotel junts i hem dormit junts tots aquest mateix dimarts.\nJo havia de continuar amb el meu viatge. Ara mateix estic a Kuta. Tenia programat un vol per anar a Cambodja i també al Vietnam. He estat fora des del 9 de juliol i acabava les vacances el 23 d'agost. He perdut el vol a Cambodja i, per això, ja he decidit tornar a Figueres, avançar la meva tornada, perquè tampoc tinc ganes de continuar aquí. Dijous. 9 d'agost, a la tarda, suposo que estaré a Figueres.»\nUn avió de Lion Air s'estavella amb 188 ocupants al mar de Java\nCinc mil persones romanen desaparegudes després dels sismes i el tsunami a Indonèsia


Tòquio demana als nens que no beguin aigua de l'aixeta\nS'han trobat nivells més alts del normal en una depuradora del nord de la capital. Ja hi ha 24.000 morts o desapareguts. La catàstrofe costarà 217.400 milions d'euros\nAGÈNCIES Tòquio 23/03/2011 09:57\n260x366 Enterrament col·lectiu a Higashi Matsushima / EFE Enterrament col·lectiu a Higashi Matsushima / EFE\nEl govern metropolità de Tòquio ha aconsellat els nens que no beguin aigua de l'aixeta després que s'hagin trobat nivells de iode radioactiu més alts que els límits aconsellables per al consum en els menors.\nLa radiació s'ha trobat en una depuradora d'aigua al nord de la capital.\nL'anunci arriba en un moment en què diversos països d'arreu del món estan establint restriccions a la importació de menjar japonès. De fet, el mateix govern del Japó ha endurit els controls per determinar que la verdura que prové de la regió on hi ha instal·lada la central nuclear Fukushima no està contaminada. Els Estats Units han estat el primer país que ha decidit bloquejar els productes de la zona afectada per la radiació. Aquest dimecres ha anunciat que no permetrà l'entrada al país de llet, vegetals i fruites de les regions pròximes a la planta Fukushima.\nEl menjar suposa l'u per cent de les exportacions japoneses globals, segons dades del Banc Mundial.\nA la Xina també es controla la importació japonesa per examinar que no hi hagi radiació, per bé que no s'ha bloquejat la importació. Passa el mateix a Hong Kong, on s'ha estat controlant tot el menjar fresc que arribava del Japó des del 12 de març.\nCorea del Sud, en canvi, està considerant "activament" prohibir la importació de productes d'alimentació provinents de Fukushima i de tres prefectures pròximes per la preocupació que els causa la possible contaminació radioactiva. Així ho recull l'agència Yonhap aquest dimecres, una informació corroborada per l'Agència dels Aliments del país, que ha dit que la decisió sobre si es prohibeixen o no aquest tipus d'importacions es prendrà "tan aviat com sigui possible".\nA Taiwan, les autoritats han advertit els seus pesquers que no treballin a aigües japoneses, després que s'hagi detectat radiació a la costa pròxima a la planta nuclear Fukushima. A més es controlarà la pesca de tots els vaixells que tornin d'aquelles aigües i es destruirà qualsevol captura amb més radioactivitat de la permesa.\nD'altra banda, el govern japonès ha fet una primera estimació del cost econòmic de la catàstrofe. 217.400 d'euros, segons el ministre d'Economia. És la xifra que costarà arranjar carreteres, cases, fàbriques i altres infraestructures, però no preveu les pèrdues d'activitat econòmica pels talls d'energia o els costos creixents que està causant la planta nuclear.\n24.000 morts o desapareguts\nL'últim balanç de víctimes del terratrèmol i del tsunami posterior ja és de 24.000 morts o desapareguts al Japó.