Dormity cas d'exit Xarxa Rubí Empresa - Cas d'èxit - Rubiempresa\nDormity col·labora amb altres empreses del municipi gràcies al Projecte Xarxa Rubí Empresa\nJoan Salabert, sotsdirector de Dormity.\n‘Celebrem especialment que en les sessions compartides la qualitat de les ponències ha estat molt alta. Encoratjo totes les empreses a apuntar-se a la Xarxa Rubí Empresa per poder crear una xarxa molt gran. Tinc ganes de conèixer moltes empreses de Rubí’.\nDormity, la popular empresa dedicada a la fabricació de matalassos, és rubinenca. La marca compta amb una gran experiència i actualment és líder de vendes en el sector. Inicialment la companyia es dedicava només a la distribució de matalassos, però des de fa 2 anys també els fabrica. Ho fa en una planta a la nostra ciutat que va començar a funcionar el 2014 i està ubicada al polígon industrial de Can Jardí. La nau compta amb una superfície de 2.000 metres quadrats.\nDormity ofereix un producte de qualitat que vol garantir un bon descans als seus clients. Per aquest motiu, l'empresa dissenya els seus matalassos amb un equip de traumatòlegs, reumatòlegs, rehabilitadors i infermers. La marca compta amb establiments a diversos municipis catalans, entre ells, totes les ciutats amb més de 50.000 habitants, com ara Rubí. A la nostra ciutat el seu establiment està ubicat en ple centre, a l’illa de vianants. Recentment, Dormity ha iniciat un ambiciós procés d'expansió fora del territori català amb l'obertura de dos establiments a Bilbao.\nEls responsables de Dormity van iniciar el contacte amb la Xarxa Rubí Empresa en la primera edició del projecte, on van participar-hi com a ponents. La companyia veia amb bons ulls la creació d'un espai que fomentés el contacte entre diverses empreses de la ciutat. 'Estem instal·lats a Rubí i ens feia gràcia conèixer els nostres veïns', explica Joan Salabert, sotsdirector de Dormity.\n‘Que l'Ajuntament oferís un servei d'acompanyament individualitzat a les empreses de la ciutat ens va semblar que ens podia aportar coses positives en diverses àrees de la nostra companyia, donat que hem experimentat un creixement molt gran en poc temps’, afirma Salabert. En aquest sentit, el responsable de Dormity afegeix: ‘Algunes de les accions que estem impulsant no les tenim consolidades i l'assessorament extern ens ajuda a dur a terme les iniciatives de manera més metòdica'.\nParticipant a la Xarxa Rubí Empresa, Dormity ha aconseguit l'objectiu que s'havia marcat: conèixer altres empreses amb qui col·laborar. 'Per què hem d'anar a buscar lluny allò que podem tenir a prop?', reflexiona Salabert, que celebra haver trobat empreses amb qui col·laborar dins la mateixa ciutat.\n‘La Xarxa Rubí Empresa ens sembla una gran iniciativa per un doble motiu: combina les sessions col·lectives amb altres companyies i les sessions de treball individual’. L’objectiu de l’assessorament personalitzat és donar a les empreses les eines necessàries per poder posar en pràctica allò après en les sessions grupals, en funció de les necessitats i objectius de cada companyia. ‘Celebrem especialment que en les sessions compartides la qualitat de les ponències ha estat molt alta. Encoratjo totes les empreses a apuntar-se a la Xarxa Rubí Empresa per poder crear una xarxa molt gran. Tinc ganes de conèixer moltes empreses de Rubí’.\nPodeu consultar la pàgina web de Dormity aquí.


De cap al «Floridagate»\nBartomeu Fiol | 19 desembre 2000\nFinalment, els jutges del Suprem han parlat; cal suposar que també ha parlat la Justícia. No està gaire clar que els votants de Florida hagin acabat realment de parlar; sí han parlat les una mica imperfectes màquines encarregades de fer el recompte dels vots d'aquest Estat.\nEn qualsevol cas, per molt que el capteniment dels dos candidats, tant el perdedor com el guanyador, hagin estat prou civilitzats, combregant amb el principi que Amèrica està per damunt dels partits demòcrata i republicà, la presidència de George W. Bush s'haurà guanyat més en els tribunals de justícia que no exactament en les urnes i, en conseqüència, haurà nascut amb un cert dèficit de legitimitat. Així, el primer objectiu de Mr. Bush haurà de ser, necessàriament, el de fer tot el possible per a recuperar"la. Aquesta recuperació no podrà acomplir"se més que potenciant una política suprapartidista. Si es pretengués practicar un conservadorisme tancat podria produir"se una confrontació seriosa. L'escenari nord"americà no està preparat per a segons quines coses.\nPer contra, d'altres, semblen inevitables. En primer lloc, un cert Floridagate. Entre altres motius, perquè els mateixos mass media hi poden estar prou interessats i motivats. I perquè és massa natural que el públic s'hagi quedat amb la mosca darrere l'orella i senti una especial curiositat per a esbrinar què ha passat realment.\nPerquè també és estrany que tots els recomptes que s'han realitzat "a màquina o manualment" hagin resultat favorables a Al Gore. Perquè també és prou estrany que, en una democràcia, pugui pretendre's que resulta gens inconvenient la verificació d'un escrutini tan igualat. Sobretot perquè ja és estrany que, per part dels tribunals de justícia, pugui donar"se més importància al compliment dels terminis per a la presentació dels resultats que a la comprovació d'aquests resultats. Perquè també és estrany que els tribunals hagin pogut prendre resolucions provisionals "abans d'entrar en el fons de la qüestió" clarament perjudicials per a una de les dues parts en litigi, per a finalment concloure que no hi havia temps per a dur a terme el que havien postergat! Per quins set sous havia el Tribunal Suprem de suspendre el recompte de vots ordenat pel Tribunal Suprem de Florida? Perjudicava en res el joc net democràtic que aquest escrutini manual s'hagués dut endavant independentment que deguessin o no deguessin tenir"se en compte els seus resultats? I quina coincidència que totes les disfuncions de la mecànica de l'escrutini s'hagin donat precisament en un Estat en el qual el Governador és precisament un germà que, per un pèl, n'ha resultat afavorit!\nSerà també una mera coincidència que Florida estigui utilitzant els serveis de dues companyies privades, ChoicePoint i Database Technologies Inc, ambdues estretament relacionades amb el Republican Party, per a fer una neteja en els registres de votants de possibles duplicitats, presència de persones ja traspassades o legalment condemnades a perdre els seus drets com a electors. Segons s'ha reportat al The New York Times, una llista preparada per aquestes companyies amb 173.000 possibles "sols possibles" casos ha circulat entre les autoritats dels counties, casos que suposadament havien de ser verificats però que, al capdavall, en un nombre significatiu, han impedit a molts de ciutadans d'exercir els seus drets.\nJa hi ha qui diu que la primera víctima del Floridagate pot ser Jeb Bush, el germà del nou President. Tant de bo que la seva carrera política fos la principal víctima d'aquesta història. Tant de bo que no hi hagi principis que trontollin.


20/09/2018 - 14.25 Actualitzat 20/09/2018 - 23.26\nLa seu de la CUP, al carrer Casp de Barcelona, va ser un dels punts calents del 20 de setembre de l'any passat. La Policia Nacional hi va voler entrar, però centenars de persones assegudes al carrer van impedir l'entrada dels agents. Dies abans, la formació va detectar que hi havia vigilància policial al voltant de la seu i ara denuncia que encara estan en el punt de mira.\n"Un any després d'aquell 20 S seguim tenint cossos i forces de la policia de l'Estat al voltant de la seu de la CUP que ens espien, que agafen notes de tots els nostres moviments. Preveiem, n'estem segurs, que la repressió continuarà."\n"Són policies de paisà que prenen notes i fan fotografies. No sabem si hi ha escoltes, però tenen un control de qui entra, qui surt de la seu, fan un mapa dels horaris, de qui ve, qui va, qui surt i qui deixa de sortir."\nAquest dijous, un any després d'aquells fets, la CUP s'ha concentrat davant la seva seu a Barcelona. Mireia Boya ho ha denunciat, mentre al seu darrere se'n mostraven proves fotogràfiques.\n"Trobem que és un abús d'autoritat que no respecta les seves pròpies normes democràtiques."\n"Som una organització política que està sent perseguida, vigilada, que està sent assetjada de forma totalment impune i ens preocupa profundament si pensem que hauríem d'estar vivint en una democràcia i no hi estem vivint."\nBoya ha afegit que "no es pot normalitzar el 20S" perquè és "el més greu que ha passat i està passant" perquè va ser l'inici de "la gran causa general" contra el procés independentista. I ha recordat que hi ha més de 1.200 persones perseguides per la justícia espanyola.\nDenunciar el jutjat núm. 13\nTambé han aprofitat per anunciar que després que el jutjat número 13 admetés que investigava els preparatius de l'1-O, denunciaran que aquest jutjat mentís quan el juliol passat se'ls va denegar la possibilitat de personar-se en la causa al·legant que no investigava el referèndum.\n"No permetrem que el jutjat número 13 menteixi quan l'evidència molt abans del 20S era que havien posat tots els poders de l'Estat, havien optat per la persecució de la dissidència política."\n"Ells mateixos estan trencant la democràcia i les seves pròpies normes."\nEl col·lectiu de juristes Drets estudia presentar una querella per prevaricació, falsedat documental i vulneració de drets fonamentals contra el jutge i la secretària judicial.\nCorreus electrònics dels jutges\nMireia Boya, sobre la declaració del president Quim Torra sobre els correus electrònics dels jutges, considera que demanar la dimissió del president del CGPJ, Carlos Lesmes, no és la solució al problema.\nI ha posat en dubte els criteris dels jutges, no només sobre l'independentisme, sinó sobre causes socials.\n"El problema és que la justícia espanyola demostra un nivell d'odi a la dissidència política no només independentista. Qui jutja les causes de diferents moviments socials, amb quins criteris? Aquesta manca d'objectivitat, de professionalitat, ens preocupa."\nFinalment, l'acte ha acabat amb un vermut d'agraïment als militants, veïns i totes les persones que el passat 20 de setembre van ser al carrer donant suport durant les set hores que la Guàrdia Civil es va mantenir davant de la seu del partit per intentar entrar sense cap ordre judicial.\nLa CUP considera que el moviment organitzat i no violent sorgit l'any passat és la manera d'aconseguir tots els drets.\nDocumental i taula rodona a la tarda\nEls cupaires han continuat, a la tarda, els actes de reflexió al voltant dels fets de fa un any, amb la projecció d'un documental sobre el 20S i una taula rodona al mig del carrer. Entre els participants, l'exdiputat David Fernàndez, l'actriu Carme Sansa i el tercer tinent d'alcalde de Barcelona, Jaume Asens:\n#20S  Comença la taula rodona amb @mireiamontesino la Carme Sansa, @HiginiaRoig @marcelmauri i @Jaumeasens #SeguimPrenentPartit pic.twitter.com/fVqSRH76F5\n CUP Països Catalans (@cupnacional) 20 de setembre de 2018\nTambé hi ha hagut actuacions musicals, com la de Judit Nedderman.\nDesprés dels actes, la seu de la CUP ha estat el punt de trobada per anar cap a la concentració davant del Departament d'Economia, convocada per l'ANC i Òmnium.\nJudicial 20S Procés català Referèndum 1-O CUP\nLa CUP denuncia que la policia els segueix vigilant un any després


Activitat 2 sobre El Diari de la Neus de l'autora Glòria Llobet, pels Els secrets de la Neus - Viquilletra\nActivitat 2 sobre El Diari de la Neus de l'autora Glòria Llobet, pels Els secrets de la Neus\nActivitat de tipus vida oculta de sobre Mare de la Neus a l'obra El Diari de la Neus de l'autora Glòria Llobet, realitzada per Els secrets de la Neus del centre Molins Manyanet durant el curs 2013-14.\nAquesta invenció sobre la vida oculta de Mare de la Neus es situa abans dels fets narrats en el llibre.\nA continuació es presenta una de les peripècies que va viure la mare de la Neus abans de la història narrada en el llibre, esperem que gaudiu de l'activitat.\nLa vida oculta de la mare de la Neus\nLa mare de la Neus no havia pogut dormir tranquil•la d’ençà d’aquell fet succeït dos mesos enrere, no podia treure’s del cap aquella persecució, la fisonomia d’aquell home, cara-xuclat i amb el nas xato, amb el front i les galtes plens de pigues, i un somriure forçat amb el que intentava donar la impressió de bon jan, però que amagava un aspecte diabòlic. La mare de la Neus, al donar-se conta de la presència d’aquell home tan enigmàtic va accelerar el seu pas i, al adonar-se que al mateix temps l’home també ho feia, arrencà a córrer –era molt poruga, ella- sense pensar-s’ho dues vegades. La pobre dona, espantada, es va ficar dins del primer edifici pel costat del qual passà, l’església del poble, una construcció antiga, amb algunes parts aixecades des de l’Edat Mitjana, de pedra amb les portes de fusta. Avançà lentament, procurant fer el mínim soroll possible –dins de l’església ressonava tot- baixà unes escaletes mig amagades rere l’altar, només començar a descendir-les sentí com algú obria la porta darrere seu, sentí també com grinyolava la porta de fusta de la petita entrada al tancar-se, acabà de baixar les escales que duien a una petita sala on hi havia diverses vestimentes. De cop i volta va sentir com algú baixava les escales de cargol darrere seu, així que s’afanyà a amagar-se darrere una columna de la petita sala. Els passos s’aturaren molt a prop seu; es girà per comprovar que tenia l’esquena ben coberta, però quina va ser la seva sorpresa al adonar-se que tenia a l’home del que havia fugit escassos minuts abans, li treia dos caps i ella es sentia molt inferior a ell, introduí una mà a la butxaca interior de la gavardina llarga que duia, i en va treure una navalla que, oberta, ocupava més que el palmell de la seva enorme mà; la mare de la Neus va començar a suar, i va enretirar-se, fins que no pogué més i topà amb la paret, l’home li apropà la navalla al coll, fins que la mare de la Neus sentí la freda punta topar amb la seva jugular, tancà els ulls esperant que l’home acabés ràpid amb tot, però en aquell mateix moment irromperen a la sala tres agents de l’Interpol internacional i, abans que l’home enorme pogués reaccionar, aquests l’arrestaren, i l’homenàs es girà cap a la mare de la Neus, l’increpà i li digué que l’aniria a buscar fins a trobar-la i assassinar-la.\nA partir d’aquell moment la mare de la Neus i la pròpia Neus començaren a formar part d’un programa de protecció de testimonis, però l’adolescent no en sabia res; observava que la seva mare es movia sempre inquieta pel pis franc on s’allotjaven, però tot seguia el seu curs normal, si no fos perquè la mare de la Neus assistia a classes de defensa personal i col•laborava amb l’Interpol per trobar l’home de l’intent d’homicidi.\nTítol: Activitat 2 sobre El Diari de la Neus de l'autora Glòria Llobet, pels Els secrets de la Neus\nObtingut de «https://viquilletra.cat/index.php?title=Activitat_2_sobre_El_Diari_de_la_Neus_de_l%27autora_Glòria_Llobet,_pels_Els_secrets_de_la_Neus&oldid=19707»\nDarrera modificació de la pàgina: 30 març 2016 a les 19:05.


Tecnologia Jordi Bladé: de novembre 2014\nEls 'drons', un negoci que s'enlaira\nEmpreses, professionals i universitats dels EUA veuen els avions no tripulats com un sector emergent i lucratiu.\nAls Estats Units, multinacionals, emprenedors i universitats no volen esperar. Volen arribar preparats a l’any 2015, per quan s’espera que sigui legal l’ús comercial de vehicles aeris no tripulats. L’ús civil dels drons s’albira com un bon negoci de futur, que crearà milers de llocs de treball i generarà milions de dòlars cada any.\nTothom vol ser a la línia de sortida. Els professionals saben que, fins a 2015, el sector ja haurà creat 70.000 llocs de treball, les grans empreses treballen en crear prototips per estar preparats, els emprenedors munten negocis especialitzats en un sector ple de nínxols i, és clar, les universitats volen formar diplomats en aquesta matèria.\nPublicat per Jordi Bladé Recha a 10:30 Cap comentari:\nEls quioscos de Barcelona i província oferiran wi-fi gratis\nMés de 200 quioscos de Barcelona oferiran wi-fi gratis als ciutadans i turistes gràcies a un acord al qual han arribat l'Associació Professional de Venedors de Premsa de Barcelona i Província (APVPBP) i la companyia Gowex. El servei s'estrenarà coincidint amb la celebració del Mobile World Congress, el dilluns 24 de febrer.\nEls ciutadans només hauran d'acostar-se als quioscos participants (la iniciativa comença amb 14, però ben aviat seran 70 i s'espera arribar a 200 punts en venda en pocs mesos) i connectar-se a la xarxa FREEWifiGOWEX. També podran connectar-se a la wi-fi des de l'aplicació d'aquesta companyia experta en aquesta connexió.\nEls usuaris podran connectar-se les 24 hores del dia, sense límits de temps, a una velocitat de descàrrega de 512 kb per segon. Existeix una opció premium per a aquells clients que vulguin navegar més ràpid.\nBarcelona se suma així a un projecte que funciona des de fa temps en altres ciutats espanyoles com Madrid, Granada, Sevilla o Bilbao.\n"Es tracta d'oferir un servei a la ciutat i als ciutadans i col·laborar en el desenvolupament de Barcelona com a Smart City puntera a nivell internacional", ha apuntat la presidenta de l'APVPBP, Cristina Anés.\nGowex ofereix connexió wi-fi gratuïta en més de 80 ciutats, entre elles París, San Francisco o Nova York.\nPublicat per Jordi Bladé Recha a 10:50 Cap comentari:\nEls quioscos de Barcelona i província oferiran wi-...


El cessament de Jordi Alcobé es fa efectiu sense cap substitut | BonDia Diari digital d'Andorra.\nAhir es va fer efectiu el cessament de Jordi Alcobé com a ministre d’Administració Pública, Transports i Telecomunicacions sense que ara per ara el cap de Govern hagi optat per cap substitut. El ministre portaveu, Jordi Cinca, va explicar que la decisió encara no està presa i que “en els propers dies” Antoni Martí resoldrà si incorpora un nou ministre o si reparteix entre els membres de l’actual gabinet.\nCinca va assegurar que aquesta dimissió no alentirà la modificació de la Llei de la funció pública i que els calendaris es mantindran en aquest i la resta de dossiers. En aquest sentit va explicar que ahir Alcobé va fer arribar un document amb la relació de tots els temes en curs, el punt en què es troben i quins són els seus responsables.\nPer altra banda, Cinca va informar que, dins del marc de la reforma de la Llei de la funció pública, el Govern ha posat en marxa una enquesta interna dirigida a tots els empleats de l’administració general, que estarà activa fins al proper 21 de novembre, inclòs. L’enquesta, que es realitza en format digital, està focalitzada a conèixer l’opinió sobre diferents aspectes de la Llei de la funció pública. Hi ha dos qüestionaris: un d’adreçat a funcionaris i personal fix i un altre per al personal eventual, i és l’única diferència l’adequació d’alguna pregunta referent a cada tipus d’ocupació. De la mateixa manera, Funció Pública recorda que a través del seu enllaç digital els treballadors de l’administració disposen d’un espai per expressar les opinions o suggeriments, de manera confidencial, relacionats amb el text.\nministre d’Administració Pública\nTransports i Telecomunicacions


Diumenge, 8 Agost 2021\nJa n’hi ha prou, Senyor. No puc més\n1. De vegades ens sentim com Elies: «Ja n’hi ha prou, Senyor. No puc més!” ¡Quina pregària tan bonica quan surt de l’ànima!... La podem fer nostra. Escoltem també la resposta del Senyor: Molt bé! I ara què? Au, aixeca’t i menja que encara et queda un llarg camí...\n2. Jesús, aquest diumenge ens brinda un bon àpat: Ell mateix se’ns ofereix com a aliment per al camí, com a viàtic, nom que és a la rel del nostre mot viatge. Un nodriment de vida eterna, molt superior al mannà. Ens garanteix una vida per sempre: sempre vol dir ahir, avui i el futur. L’Eucaristia és una llavor de resurrecció, de vida plena i sense límits, perquè és participar, ja ara!, de la mateixa vida de Déu.\n3. Els oients no s’acabaven de creure la paraula de Jesús: “Aquest el coneixem, en sabem el pare i la mare... Res de baixar del cel. És com nosaltres, un qualsevol”. Ells no coneixien, com el coneixem nosaltres, el camí que ha fet fins esdevenir el nostre aliment: el camí llarg i fosc del gra de blat que, per esdevenir Pa, es deixa colgar al cor de la terra, grifolla i espiga. Un camí de generositat i d’entrega total. Jesús ens diu que el pa que ens dóna és la seva carn, és a dir: ell mateix que comparteix la fragilitat i les limitacions de la vida humana. No ens dóna coses. Se’ns dóna ell mateix.\n4. Avui n’hi ha molts que tampoc no acaben de creure en Jesús... I Jesús no dóna cap raó convincent: això sí, ens invita a fer-nos deixebles de Déu, a sintonitzar amb Ell, deixar-nos atreure per Ell. I aquesta sintonia amb el Pare ens farà sintonitzar amb Jesús, Pa de Vida.\n5. Sant Pau ens ve a instruir sobre les conseqüències de la comunió amb Jesús: Primer, un aspecte negatiu: no entristiu l’Esperit sant. L’entristim quan ens deixem dur del mal humor, mal geni, crits, injúries i qualsevol mena de dolenteria.\n6. Segon, fem-lo content. L’Esperit Sant es posa content quan som bondadosos i compassius els uns amb els altres, quan ens perdonem com Déu ens ha perdonat en Crist.\n7. En una paraula: som fills estimats de Déu. Imitem el Pare. Com? El Pare és Amor. Mostreu que sou fills del qui és AMOR, estimant com Ell. Tenim un model en Jesús: estimar no és donar o fer coses. És sobretot donar-se un mateix en cada cosa que fem, diem o mirem... Jesús en l’Eucaristia se’ns dóna Ell mateix. Se’ns dóna com a nodriment de Vida eterna.\n8. I ens ensenya a demanar al Pare el pa de cada dia i a perdonar sempre que calgui. El Pare nostre que resem ens recorda que som fills i som germans.\nDesprés del que hem sentit a l’evangeli, paladegem i assaborim les paraules del salm:\nTasteu i veureu\nque n’és de bo el Senyor.


Opinió Ahir deia blanc i avui diu negre\nA principis de l’any 2016 i després del pas al costat (forçat) de l’expresident Artur Mas, Carles Puigdemont prometia el càrrec de President i perjurava que no havia vingut per quedar-se. Deia que no aspirava a presentar-se a les pròximes eleccions, que havia vingut a fer un encàrrec, la independència, i prou. Després de l’1-O, el maleït 155 feia fora de manera prematura i enèrgica l’exalcalde de Girona; això passava a finals d’octubre de 2017. Però, poc després i ‘exiliat’ a Bèlgica, davant l’avançament electoral convocat pel president espanyol Mariano Rajoy, Puigdemont es presentava a les eleccions sota el paraigua de Junts per Catalunya –un vestit a mida. Contra tot pronòstic –les enquestes indicaven una victòria clara d’Esquerra–, tot i quedar per sota dels taronges, Puigdemont va aconseguir imposar-se en un majoritari bloc independentista i, així, optava a la reelecció. Diuen que va guanyar perquè, entre altres coses i habilitats, va prometre fins a la sacietat que si guanyava les eleccions tornaria a Palau per prendre possessió d’un càrrec que, finalment i en la distància –va decidir no tornar...–, no va ser possible.\nEn castellà, d’això se’n pot dir: “Donde dije digo, digo Diego”, que en català ve a ser: “Ahir deia banc i avui dic negre”, i en 2.0. “Fake news”. Si bé és cert que el procés és imprevisible i els vaticinis temeraris, fóra bo que els polítics comptessin fins a cinquanta, com indica la saviesa popular, abans de dir segons què. Queda clara que Puigdemont va venir a la política per quedar-se, o almenys està lluitant per fer-ho i que, en les actuals circumstàncies, difícilment tornarà a Palau, almenys no en un període curt de temps. Recentment li hem vist les ungles i hem pogut comprovar la seva força, intacte malgrat la tempesta –reforçada per la justícia alemanya–, fins i tot se li ha pogut reconèixer un elevat grau de mala llet, i si no que li ho preguntin a la Marta Pascal i/o a la postconvergència.\nQuan la CUP va forçar el pas al costat de l’expresident Mas, no érem pocs els que vam pensar que l’elegit, Puigdemont, seria un titella manejat per Mas, que un pas al costat no és mai un pas enrere. Però, i malgrat les seves falses proclames de provisionalitat, aviat va quedar clar que Puigdemont no estava de pas. En poc temps, el gironí ha esborrat del mapa a Mas i, el que encara semblava més difícil, a Pujol. Amb el temor de tornar-la a espifiar, no sembla Quim Torra el president cridat a esborrar del mapa polític a Puigdemont. Sigui com vulgui, donem-li temps al temps. Ja se sap que en política les presidències bicèfales no acostumen a triomfar. Llei en mà, és Torra qui duu ara les regnes de Catalunya, qui dialoga amb el president Pedro Sánchez, qui algun dia haurà de prendre decisions sobre la delicada qüestió i haurà d’arribar a acords. Li esmenarà la plana Puigdemont com va fer amb Pascal per la moció de censura a l’expresident Rajoy? Farà Torra com Puigdemont amb Mas i matarà el pare? A la velocitat que va la política catalana, aviat tindrem respostes.\nArtur Mas Quim Torra Carles Pugidemont


Apartment Hyacinthe 11 Villars-sur-ollon Suïssa - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartment Hyacinthe 11-, Villars-sur-ollon, Villars-sur-ollon, Suïssa, 1884 - Veure al mapaExcel·lent8,1Basada en2comentarisApartment Hyacinthe 11Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Villars-sur-ollon, Apartment Hyacinthe I Villars-sur-Ollon és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Apartment Hyacinthe I Villars-sur-Ollon ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix habitació familiar. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Villars-sur-ollon, el Apartment Hyacinthe I Villars-sur-Ollon és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nCal que informeu el Apartment Hyacinthe 11 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus.


Albert Ribas, Barcelona\t| Actualitzat el 03 Octubre 2018 a les 09:54\nL’accés a l’habitatge és un dels principals reptes de Barcelona i l’àrea metropolitana. Foto: Arxiu\n“Dia històric”. Així va definir la tinent d’alcalde d’Urbanisme de Barcelona, Janet Sanz, el passat 28 de setembre. Aquell dia, el Ple de l’Ajuntament va aprovar la mesura que obligarà tots els promotors a reservar el 30% dels nous pisos o grans rehabilitacions –les que superin els 600 metres quadrats– a habitatge assequible.\nLa mesura, que suposa una modificació del Pla General Metropolità (PGM), va rebre més suports respecte de la seva aprovació inicial del passat mes de juny. El PDeCAT va anunciar el dia abans que s’afegia a l’acord que havien tancat Barcelona En Comú, ERC, PSC i els dos regidors no adscrits. Els demòcrates van votar favorablement a la proposta després d’aconseguir una sèrie de modificacions. Finalment, la norma serà més flexible, ja que la reserva del 30% no haurà de ser en el mateix edifici, sinó al barri. També hi va votar a favor la CUP, mentre que Cs es va abstenir i el PP hi va votar en contra.\nUn cop aprovada la mesura, que ve acompanyada de la declaració de tota la ciutat com a àrea de tanteig i retracte –l’Ajuntament té el dret d’adquisició d’un habitatge abans que el propietari l’ofereixi a un tercer–, una emocionada alcaldessa Colau va agrair el paper de les entitats que havien promogut la iniciativa, de qui va dir que havien anat “molt per davant de les institucions”. Colau va afegir que és per qüestions com aquesta que va decidir entrar en política i va demanar que la mesura es faci extensible a l’àrea metropolitana. De fet, Badalona i Santa Coloma de Gramenet van aprovar al setembre propostes que van en la mateixa línia.\nDe totes maneres, l’aprovació definitiva de la proposta queda ara en mans de la Generalitat, que hi ha de donar el vistiplau jurídic final. Caldrà veure quin és el posicionament de la Generalitat, que havia expressat alguns dubtes. Segons el conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet, caldrà veure “si s’han resolt les al·legacions presentades”, que els consta “que n’hi ha de potents”.\n“PAS DE GEGANT”\nUna de les entitats promotores de la mesura ha estat la PAH. La seva portaveu, Lucía Delgado, es mostra molt satisfeta per l’aprovació de la proposta en declaracions a aquesta publicació. “És una mesura que suposa un punt d’inflexió i un canvi de paradigma”, assegura. Delgado destaca que es pot parlar de “mesura de consens perquè hi va acabar donant suport el 80% del Ple de Barcelona” i remarca que permetrà que “es guanyin entre 300 i 400 pisos de protecció a l’any a Barcelona i uns 2.000 a l’àrea metropolitana”.\nDe totes maneres, la portaveu de la PAH també deixa clar que aquesta mesura “no solucionarà tot el problema que tenim amb l’habitatge perquè la situació és nefasta després de molts anys amb poques polítiques d’habitatge públiques”.\n“EFECTE MOLT LIMITAT”\nPer la seva banda, el gerent de la Cambra de la Propietat Urbana, Òscar Gorgues, afirma en declaracions a aquesta publicació que la mesura “tindrà un efecte molt limitat”. Gorgues afegeix que “la majoria d’edificis de Barcelona són propietat de veïns i en el cas dels solars nous no es notarà massa”. “En els últims anys s’han fet 1.000 habitatges nous, cosa que vol dir que amb la nova norma n’hi hauria 300 de protegits: és una xifra molt baixa”, detalla. Sobre la possibilitat de portar la normativa a la justícia, el gerent de la Cambra de la Propietat Urbana deixa clar que és una opció perquè, diu, dubten “de la seva legalitat”. “Afecta la llei del Sòl, que és una norma de rang superior a la modificació del Pla General Metropolità. S’hauria d’haver fet per una altra via”, conclou Gorgues.\nPETICIONS DE LLICÈNCIES\nDe moment, el primer efecte de la decisió de l’Ajuntament ha estat la d’un creixement sobtat de les peticions de llicències d’obres a Barcelona per part dels constructors i promotors per tal d’avançar-se a la nova regulació.\n512 euros de\nlloguer al mes\nL’Ajuntament calcula que el preu assequible dels pisos, que el limita la Generalitat, seria actualment, per un pis de 80 metres quadrats, de 512 euros al mes en cas de lloguer i 136.400 euros en cas de compra. El consistori diu que un 75% dels barcelonins hi podran accedir.


Propostes d'Esmena a la Reforma de la legislación civil y procesal, para el ejercicio de la capacidad jurídica de las personas con discapacidad | ActivaMent Catalunya Associació\nEl passat 7 de juliol el Consejo de Ministros d’Espanya va acordar enviar a les Corts Generals Proyecto de Ley por la que se reforma la legislación civil y procesal para el apoyo a las personas con discapacidad en el ejercicio de su capacidad jurídica. Es tracta d’una llei elaborada amb l’objectiu d’adaptar el marc jurídic espanyol a la Convenció sobre els drets de les persones amb discapacitat (CDPD), de Nacions Unides.\nAquesta nova llei és necessària perquè la legislació espanyola vigent vulnera els drets humans de les persones amb discapacitat, en general, i especialment de les persones amb discapacitat intel·lectual i discapacitat psicosocial (persones psiquiatritzades, diagnosticades d’un trastorn mental).\nL’article 12 de la Convenció, anomenat “Igual reconeixement com a persona davant la Llei” estableix que la Capacitat Jurídica és Universal. És a dir, que totes les persones tenim dret a prendre decisions en igualtat de condicions, i tenim dret a que es respecti la nostra voluntat i preferències. Aquest dret no ens pot ser arrabassat mitjançant avaluacions pretesament objectives “d’incapacitat mental”, “incompetència per prendre decisions” o “risc de perillositat” perquè això és discriminatori. Tampoc per motius relacionats amb un diagnòstic de trastorn mental o de discapacitat intel·lectual. Això vol dir que ningú té dret a treure’ns la nostra potestat per decidir sobre tots els aspectes de la nostra vida ni té dret a parlar en el nostre nom. Passar per una crisi psicosocial o de “salut mental” o ser diverses intel·lectualment NO és un motiu perquè altres persones decideixin per nosaltres. En aquests casos, tenim dret a que ens donin diversos tipus de suports, voluntaris (no obligatoris ni forçats), escollits per nosaltres mateixes, per prendre les nostres pròpies decisions i/o travessar les crisis. Els suports han de respectar sempre la nostra voluntat i preferències, en cas contrari no són suports. Per exemple, facilitant-nos persones que ens facin accessible la informació o proporcionant-nos serveis d’atenció a les situacions d’addicció o crisi, lliures de coerció.\nEl projecte de reforma vulnera els nostres drets humans perquè permet seguir mantenint el fet que altres persones, psiquiatres, familiars, jutges i jutgesses, etc. decideixin per nosaltres i en contra de la nostra voluntat qüestions que tenen a veure amb la nostra pròpia vida (internaments en unitats de psiquiatria, tractaments mèdics, adaptacions, suports, etc.).\nActualment, i fins el 18 de novembre, la ciutadania pot enviar propostes d’esmenes a aquesta llei perquè siguin discutides i incorporades. Des de la Coalició ActivaMent – Hierbabuena hem elaborat 14 propostes d’esmena, per garantir que el text de la llei respecta l’esperit i continguts de la Convenció, d’acord amb la interpretació autoritzada pel Comitè de les Persones amb Discapacitat, de Nacions Unides. És a dir, per garantir que puguem decidir sobre la nostra pròpia vida com nosaltres vulguem, sense suports o amb els suports que nosaltres decidim.\nLa redacció d’aquestes propostes va ser realitzada per una comissió de membres de ActivaMent i Hierbabuena, conformada per Beatriz Pérez Pérez, Beatriz Tarancón Sánchez, Tomás Corominas, Cristina Aguiar Muñoz i Hernán María Sampietro, amb el suport i assessorament jurídic de Tina Minkowitz.\nEl text amb les 14 propostes pot descarregar-se aquí: Enmiendas de la Coalición ActivaMent-Hierbabuena “Proyecto de Ley por la que se reforma la legislación civil y procesal para el apoyo a las personas con discapacidad en el ejercicio de su capacidad jurídica.\nCom a entitat o col·lectiu us podeu adherir a les propostes que hem presentat.\nEntitats i col·lectius adherits:\nAsociación Mejorana Elkartea\nObservatorio Independiente de Derechos Humanos y Salud Mental\nPlataforma en defensa de la salud mental de Aragón\nAFESA – Salud Mental Asturias\nSección de Derechos Humanos de la Asociación Española de Neuropsiquiatría – AEN\nSpora Sinèrgies. Cooperativa d’Iniciativa Social


patrimoni senienc: La recerca\nL'àmbit territorial en el qual centrem la recerca és bàsicament el terme de la Sénia. Quan és necessari o convenient, però, ampliem aquest àmbit per no perdre la referència al marc general del territori proper. La realitat senienca no es pot entendre sense considerar, al menys, l'evolució de les comarques que històricament han format la diòcesi de Tortosa. Les Terres de l'Ebre, les comarques del nord del País Valencià i les properes de Terol.\nles fonts de què ens servim per a portar a terme la recerca són variades. L'escassetat de fonts documentals és compensada per l'ús de fonts orals: la memòria viva de la gent més gran del poble. En aquest moment la recerca oral centra una part important de la nostra activitat. El seu registre i classificació és considerat prioritari, ja que per llei de vida van faltant aquelles persones que van viure en primera persona episodis tant emblemàtics de la nostra història recent com la II República, la Guerra Civil, el primer Franquisme o la consolidació del procés industrial a la població.\nFragment visita pastoral a la Sénia\nany 1572 (AHDTo) Publicada per\nHilari Muñoz a la revista de l'entitatl'any 2008.\nAlberto Querol, informant, fent demostració de l'ofici de fuster.\n(Novembre 2004. Recerca IPEC).\nBalança per a pesar el pèl dels pinzells.\nPropietat de la família de José Vives.\n(Recerca IPEC 2004).\nLes fonts gràfiques, audiovisuals i els testimonis materials són recollides mitjançant la crida a la població i la recerca boca-orella de fotografies i de qualsevol altre tipus de document. Actualment estem catalogant el fons gràfic de l'entitat. No deixem de banda, però, la catalogació de béns mobles i immobles. Aquesta darrera té també un caràcter urgent, ja que el creixement urbanístic i els canvis en els hàbits de vida porten implícits l'abandonament i la destrucció de testimonis de temps passats.\nAlemanys tocant a la Plaça Major durant la Guerra Civil (Arxiu Jose Ramón Bellaubí. Procedent de l'estracte del\nTreball de recerca de 2on de Batxillerat d'Ingrid\nBellaubí, publicat a la revista de l'entitat l'any 2006)


Els Voltors S16 opten al lideratge de Segona Catalana | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nEls Voltors S16 opten al lideratge de Segona Catalana\nJugadors Rugby TGN en un partit. Foto: cedida\nAquest dissabte 9 d’abril a les instal·lacions del RC Badalona i a les 10,30h del matí pot ser decisiu per als Voltors S16, perquè si guanyen, podrien estar més a prop de ser campions de Segona Catalana. Avui per avui ocupen el tercer lloc de la graella, empatats a 35 punts amb els Gòtics RC i el Sant Cugat B. Els resultats dels tres equips d’aquesta setmana poden definir millor quins seran els clubs semifinalistes que concorrin en aquesta lliga.\nEls Voltors S16 han estat entrenant de valent amb les sessions regulars i un partit amistós que va tenir lloc el dilluns a la tarda amb jugadors de la Guilsborough Academy de Northamptonshire. Recordem que la temporada passada els Voltors d’aquesta mateixa categoria es van proclamar campions després de vèncer al GEiEG en el darrer partit a casa dels gironins.\n25/03/2015 Els cadets del Rugby Tarargona afronten la 9a jornada contra Sant Cugat\n10/11/2014 Victòria i bonus ofensiu pel primer equip del Rugby Tarragona\n19/04/2016 Els Voltors S16 a la final de Segona Catalana\n17/10/2018 Els Voltors del sènior masculí s’enfronten als Spartans de Granollers a casa


No són només les vacunes (Ferran Sáez Mateu)\nNo són només les vacunes\nFERRAN SÁEZ MATEU 16/06/2015 19:57\nEl cas de la diftèria ha fet saltar algunes alarmes, però el problema de fons -per desgràcia, això només és el símptoma anecdòtic d’una disfunció profunda- continuarà on era. Només cal pensar en el tractament mediàtic simètric que s’ha fet d’aquest cas: “Els antivacunes opinen això, i els pro vacunes allò altre”. És una manera com una altra de plantejar-ho, efectivament, però porta per força a altres contraposicions similars: “Uns creuen que Elvis Presley està mort, mentre que altres opinen que viu en una base secreta a Mart”. Abans que algú es queixi del paral·lelisme, demano respecte per les persones que creuen en aquesta segona vida del Rei del Rock en un altre planeta. O és que no mereixen un respecte? No paguen impostos, potser? ¿Ens creiem superiors a ells i considerem que tenim dret a insultar-los?\n¿Veuen que n’és de fàcil l’art de la demagògia? Demanar respecte per les pròpies creences ho pot fer tothom, naturalment; però argumentar les coses que s’afirmen (o es neguen) és més complicadet. Quan es tracta de salut pública no podem llençar l’agulla hipodèrmica i amagar la mà. Molt abans d’aquest cas, un servidor de vostès ja s’havia fet ressò en diverses ocasions del cas Wakefield. L’any 1998 Andrew Wakefield va publicar un estudi en què s’establia una correlació entre l’administració de la vacuna anomenada triple vírica i l’autisme. L’estudi no es va publicar a qualsevol lloc, sinó tot just a The Lancet, la bíblia de la medicina. Com a conseqüència d’això, molts pares van decidir no vacunar els seus fills. Recordem que no estem parlant d’una erupció cutània ni de qualsevol altre efecte secundari: estem parlant d’autisme. El problema és que l’estudi de Wakefield constituïa un frau científic premeditat i motivat per diners. L’estafa era tan escandalosa que el Regne Unit va retirar-li la llicència per exercir la medicina, i la revista The Lancet va suprimir l’article i va demanar disculpes per aquell “ elaborate fraud”. Dos anys abans, el metge havia entrat en contacte amb un advocat del moviment antivacunes anomenat Richard Burr, que volia demandar les farmacèutiques per aquesta raó però que, òbviament, no disposava de cap prova. L’encarregat de proporcionar-la, inventant-se-la de cap a peus, va ser Wakefield.\nMalgrat ser la clau de tot plegat, aquests dies no he llegit el nom de Wakefield enlloc. Quina pot ser la raó d’aquest inexplicable oblit? Segurament que no permetia jugar a la ridícula contraposició entre “partidaris” i “detractors”: la cosa s’assemblava moltíssim més a l’exemple que hem posat d’Elvis Presley. Ja veuen, doncs, que el paral·lelisme no és forçat: comparar estudis científics amb aixecades de camisa com la que acabem de ressenyar resulta poc convincent. Val més no parlar-ne, doncs.\nTot això forma part d’un pack bigarrat, d’un conjunt perfectament identificable però que no té nom: citacions inventades d’Einstein, barretes de sàndal, tractats ufològics, aromateràpia, folgada roba new age, creus egípcies, musiqueta chill out, boles de vidre, cartes astrals, cromoteràpia, flors de Bach, molts quilos de tofu, pèndols i penjolls, regressions hipnòtiques, llibres d’autoajuda, polseres magnètiques, reencarnacions, mística quàntica, menjar macrobiòtic, enregistraments de cants de balenes, reiki, conspiracions prêt-à-porter, novel·les sobre el Sant Grial, filosofia holística, mística zen, samarretes amb símbols càtars, boletes homeopàtiques, meditació transcendental, amulets sioux, reflexologia podal, ayurveda, espelmes de colors, tai-txi, xamans de barriada, antipsiquiatria, numerologia, meridians energètics, piràmides de metacrilat, mantres budistes, arcans cabalístics, ortorèxia, culte a l’emoció, egocentrisme i irresponsabilitat. Aquest conjunt estrany no té nom, certament, però -ara no dissimulin!- tots sabem de què i de qui estem parlant. Doncs bé: el cas de la diftèria només és la minúscula punta d’aquest monstruós iceberg postmodern de creences irracionals. L’origen del despropòsit és paradoxal: la desconfiança extrema cap a tot el que soni oficial o propi del sistema ha acabat portant a la més preocupant de les credulitats. Tot el que diguin les autoritats sanitàries és mentida, mentre que el que hem llegit en un blog on es diu que la sida no existeix i que només és un invent de les farmacèutiques és veritat. El problema, doncs, no rau a vacunar o deixar de vacunar, sinó a haver normalitzat la sospita sobre les lleis de Newton i la taula periòdica d’elements, que segons alguns només són el fruit del capitalisme patriarcal opressor i no sostenible.


Bon dia! Acaba d'acabar el primer butlletí de notícies de les 7.00h a À punt FM (l'últim de la història, imaginem, ja que demà a les 7h començarà l'informatiu matinal) i la notícia de l'obertura de la televisió no ha pres gran importància: 18 SEGONS.\nSituada just darrere de la informació d'obertura sobre el 25 d'abril, en apenes uns segons han repetit el titular de la nota de premsa enviada ahir, que recull sense novetats les paraules de la directora general Empar Marco a la Comissió de RTVV i de l'audiovisual de principis de mes:\nCuriós, per cert, que hàgen concretat que un premiat no recollirà el guardó per la posició del Consell (que s'ha posat de perfil) davant el procès independentista català. Voreu com de bé s'ho passen els westmèdia.\nEn acabar l'informatiu, una cunya ens convidava a resintonitzar la nostra televisió:\nI poc més, cap referència a l'informatiu matinal de demà a la mateixa hora, que substituirà aquest butlletí i els posteriors. Ja és desgana, eh.\nFalten pocs minuts per a les 8.00h, aleshores podrem comprovar què ens tenen preparat i comprovarem si ens deceben o no.\nMentrestant, fem boca amb les últimes emissions en proves als mitjans públics valencians:


AVÍS LEGAL | SERVEIS INFORMATICS JOSEP\nDenominació Social: Josep Jou Escalera\nDomicili Social: Av.castell de Montbui, 13-15 pis 1º 2, 08182 Sant feliu de Codines (Barcelona)\nLloc Web: https://serveisjosep.com\nJosep Jou Escalera (en endavant també el prestador) com a responsable del lloc web, posa a disposició dels usuaris el present document que regula l’ús del lloc web https://seframasl.com/,amb el que pretenem donar compliment a les obligacions que disposa la Llei 34/2002, de Serveis de la Societat de la Informació i del Comerç Electrònic (LSSICE o LSSI), així com informar a tots els usuaris del lloc web respecte de quines són les condicions d’ús del lloc web.\nA través de la Web, Josep Jou Escalera facilita als usuaris l’accés i la utilització de diferents serveis i continguts posats a disposició a través de la web.\nCONDICIONE D?ACCÉS I ÚS DE LA WEB.\nCaràcter gratuït de l’accés i ús de la web.\nLa prestació dels serveis per part de Josep Jou Escalera té caràcter gratuït per a tots els usuaris. No obstant, alguns dels serveis subministrats pel prestador a través de la web estan subjectes al pagament d’un preu determinat a les condicions generals de contractació.\nAmb caràcter general la prestació dels serveis no exigeix la prèvia subscripció o registre dels usuaris. Tot i això, Josep Jou Escalera condiciona l’ús d’alguns dels serveis a la prèvia complementació del corresponent registre d’usuari. Aquest registre s’efectuarà en la forma expressament indicada en la pròpia secció del servei.\nTota la informació que facilita l’usuari ha de ser certa. A aquestes efectes, l’usuari garanteix l’autenticitat de les dades comunicades a través dels formularis per a la subscripció dels serveis. Serà responsabilitat de l’usuari mantenir tota la informació facilitada a Josep Jou Escalera permanentment actualitzada de forma que respongui, en cada moment, a la seva situació real. En tot cas, l’usuari serà l’únic responsable de les manifestacions falses o inexactes que realitzi i dels perjudicis que causi al prestador o a tercers.\nJose Jou Escalera no atorga cap garantia ni es fa responsable, en cap cas, dels danys i perjudicis de qualsevol naturalesa que poguessin sortir a col·lació de la falta de disponibilitat, manteniment i efectiu funcionament de la web o dels seus serveis i continguts; de l’existència de virus, programes maliciosos o lesius dels continguts; de l’ús il·lícit, negligent, fraudulent o contrari a aquest Avís Legal i condicions d’ús; o de la falta de licitud, qualitat, fiabilitat, utilitat i disponibilitat dels serveis prestats per tercers a disposició dels usuaris del nostre lloc web.\nDes de el lloc web és possible que es redirigeixi a continguts de terceres webs. Donat que des del web no podem controlar sempre els continguts introduïts pels tercers, Josep Jou Escalera no assumeix cap tipus de responsabilitat respecte a aquests continguts. En tot cas, el prestador manifesta que procedirà a la retirada immediata de qualsevol contingut que pogués contravenir la legislació nacional o internacional, la moral o l’ordre públic, procedint a la retirada immediatat de la re-direcció en aquestes webs, posant en coneixement de les autoritats competents el contingut en qüestió.\nHola! Com podem ajudar-te?


Josep Enric Millo i Rocher: Millo: “Mas ha dedicat 100 dies a la seva obsessió per aparèixer com a víctima”\nMillo: “Mas ha dedicat 100 dies a la seva obsessió per aparèixer com a víctima”\nEl portaveu del grup parlamentari del PPC, Enric Millo, ha afirmat avui que “Artur Mas ha dedicat 100 dies a la seva obsessió per aparèixer com a víctima”. Així ha valorat el diputat la compareixença d’aquest migdia del president de la Generalitat. “El que ha fet avui Artur Mas no és un balanç, és la cantarella de sempre”, ha manifestat.\n“S’ha confirmat la pitjor notícia, que no canvia de rumb, que el rumb de col•lisió no ha variat”, ha assenyalat el portaveu tot criticant que “no ha explicat cap acció concreta, podria haver estat un discurs d’investidura”. En aquesta línia ha recordat que “CiU governa des del 2010 i que dediqui 20 minuts a culpar als demés de la pèssima situació de la Generalitat és un engany”. “No és creïble que tot sigui culpa de Madrid” ha afegit i ha destacat que “és curiós que també culpi el tripartit de la situació actual quan ERC, actual soci de Govern, és l’autor intel•lectual d’aquest”.\nPel que fa a la regeneració democràtica citada per Mas, Enric Millo ha apuntat que “avui era un mal dia per parlar-ne després que s’hagi desestimat el recurs de CDC per la fiança de la seva seu”. En aquest sentit ha recordat que “CiU és el partit que més casos de corrupció acumula a Catalunya, que més diputats imputats té i la única que té la seva seu dipositada com a fiança”.\nD’altra banda, el portaveu popular ha destacat que “la única part a la que ha dedicat temps és a l’anomenada transició nacional”. “El president ha remarcat que s’impulsen resolucions contra la legalitat establerta”, ha explicat. Per aquest motiu Enric Millo ha sentenciat que ”l’autèntic ofec és el que genera Mas portant els catalans a un carreró sense sortida que només porta més problemes”.\n“Artur Mas cada dia s’inventa nous motius per no exercir de president de la Generalitat, s’està convertint en un obstacle per a la recuperació econòmica i la creació d’ocupació”, ha assenyalat. Tanmateix ha manifestat que “Mas està fent deixadesa de funcions deixant l’acció de govern en mans dels capricis d’ERC”. “No sabem en què es gasten els diners però se’ls van gastant, el que sabem és que no hi ha pressupost perquè són incapaços de presentar-lo”.\nD’altra banda s’ha referit també a la possibilitat de govern de concentració apuntada pel president criticant la possibilitat d’incorporar al Govern “els autors intel•lectuals del desastre del tripartit, autors de la gran desfeta econòmica i financera de la Generalitat”. Pel que fa a unes eleccions anticipades, Millo ha recomanat Mas que reflexioni ja que “qui està amenaçant constantment amb eleccions anticipades és precisament el seu soci, ERC”.\nPer acabar, el portaveu del PPC ha demanat al president de la Generalitat que faci un exercici de reflexió sobre “si és la persona idònia per treure Catalunya del pou quan és evident la incapacitat per governar”. “Cal que el Govern governi i prioritzi la sortida de la crisi per davant del trencament amb el conjunt d’Espanya”, ha conclòs.


Homes intenten empènyer un vehicle a la ciutat de Xiraz, que ha quedat inundada. REUTERS\nBarcelonaEl ministre d'Afers Estrangers iranià, Mohammad Javad Zarif, ha denunciat que les sancions que el govern de Donald Trump va imposar contra el país persa l'any passat estan dificultant les tasques de rescat a les zones de l'Iran afectades des de fa dues setmanes per aiguats i inundacions sense precedents. De moment hi han mort almenys 45 persones.\n— Javad Zarif (@JZarif) 1 de abril de 2019\nImatge aèria de la província de Golestan, a l'Iran. Reuters\nIran sancions inundacions


El Club Nàutic Vilanova us desitja Bon Nadal i millor 2021 - Club Nàutic Vilanova\nLa Junta Directiva i el personal professional del Club Nàutic Vilanova us desitja que passeu un Bon Nadal i tingueu una bona entrada de l'any 2021. Deixem enrere un 2020 marcat per la pandèmia de nefastes conseqüències per la dinàmica social i esportiva del Club. Un any 2020 que deixa sensacions agredolces, perquè s'ha pogut inaugurar el nou edifici social, però els socis/es i els usuaris/es no l'han pogut gaudir com cal. La suspensió de l'activitat esportiva i d'esbarjo en bona part de l'any, combinat amb les restriccions de les reunions socials han impedit recuperar de moment l'ambient de Club que tant s'enyora.\nCal esperar que el temporal amaini i ben aviat puguem brindar tots i totes plegades. Perquè un club no és res sense la gent, sense els socis/es i usuaris/es que el fan possible dia a dia, amb el seu suport econòmic i amb la seva interactivitat social. Aquest any ens hem hagut de conformar amb el bon veïnatge, amb la salutació amable dels que s'han pogut trobar al Club i amb la complicitat que la mala mar ens ha colpit a tots i totes.\nDe ben segur que tenim un avenir ple de llum. A l'horitzó ja es veu una llum càlida que afavorirà la retrobada. Bon Nadal i millor 2021.


febrer 2018 | Emporion\nPerilla de nou la llibertat d’expressió?\nConsell de Redacció\t febr. 24, 2018\nEls nostres lectors saben que Emporion és una revista digital torroellenca d’àmbit i mitjans limitats, però d’esperit ampli, obert a tothom i a totes les formes de pensar. Va néixer l’any 1915, en format paper, investida d’un…\nMalgrat tot, no és plana!\nAlbert Llausàs i Pascual\t febr. 24, 2018\nFa més de 2.000 anys, a la Grècia clàssica, filòsofs, matemàtics i astrònoms com Aristòtil, Heròdot, Ptolomeu o Eratòstenes van determinar que el planeta Terra havia de ser esfèric. Per arribar a aquesta conclusió es van basar en l’aparent…\nSamuel Johnson i la seva ‘història de Rasselas’\nAdrià Arboix\t febr. 24, 2018\n“Poques coses són impossibles a la diligència i l’habilitat.” Samuel Johnson Per primera vegada es presenta en català la novel·la filosòfica La història de Rasselas, príncep d’Abissínia, gràcies a l’editorial Adesiara i a la…\nJaume Bassa Pasqual\t febr. 24, 2018\nEl nom de Josep Pericot no és nou per als lectors habituals d’EMPORION, avesats com deuen estar a gaudir dels seus articles sobre temes d’art, doctes i planers alhora. Tan aviat ens comenta amb visió crítica la darrera exposició presentada…\nJordi Bellapart\t febr. 23, 2018\nL’any 2017 s’ha tancat amb unes xifres d’assistència a les sessions de cinema del Cinema Montgrí força per sota de les dels darrers anys L’assistència total ha disminuït en 3.010 espectadors, una baixada de l’11,6 % respecte de l’any…\nJosep Fuster\t febr. 23, 2018\nEl passat dia 17 de febrer d’enguany moria a Torroella de Montgrí, als 98 anys, el Sr. Josep Pujol Hospital, fundador de l’Acadèmia Santa Catalina i conegut familiarment pels seus exalumnes com “el Sr. Pujol”. Com podreu comprovar en…\nRoser Benet i Pugès\t febr. 23, 2018\nDe Tor a les Universitats de Sant Petersburg i Moscou L’Anna Brasas (1980) va néixer a Tor de la Tallada, va anar a l’escola de Verges i a l’Institut Montgrí de Torroella. Va pactar amb els seus pares que faria una carrera…\nSanti Sató\t febr. 23, 2018\n(Calonge, 1918 – Barcelona 2005) Voldria començar aquest article amb un relat anecdòtic, però real: “Un nen torroellenc de 9 o 10 anys, per encàrrec de la seva mare, va anar a comprar a la botiga de queviures Can Quim de les Serres,…\nJosep Pericot\t febr. 23, 2018\n(El decenni radical) En record de Manuel de Solà-Morales i del seu pensament creador, clarivident i amical. André Derain (Chatou, 1880 – Garches, 1954) és un dels màxims representants de la pintura del segle XX majorment inscrita al…\nNuria Ponz\t febr. 23, 2018\nHeus aquí una mostra de receptes centenàries (fa 109 anys), extretes del lllibre d’apunts de Pere Vidal i Ros de Torroella de Montgrí , confiter de professió, amb receptes de confiteria, pastisseria, rebosteria i cuina, un total de 248. Les…\nJaume Sató i Geli\t febr. 23, 2018\nAl llarg de la història, poblacions humanes amb diferents cultures, llengües, fisonomies, costums i religions s’han trobat, han conviscut i s’han barrejat, o bé perquè uns varen emigrar al territori d’altres, o bé perquè tots plegats varen…\nMartina Roura Font\t febr. 23, 2018\nl’àudio, primer es llegeix el text, i tot seguit comença el dictat. Un cop acabat, us el podeu corregir mirant el text escrit. Escoltar el dictat: Cançó de fer camí, MM Marçal …\nMartí Elias Pericay\t febr. 22, 2018\nTàrtar de salmó marinat, Filet de porc al Porto i Flocs de «xacolata» a la menta\nFuster\t febr. 22, 2018\nConsell de Redacció\t febr. 22, 2018\nPER A AQUEST MES DE MARÇ XII Jornada de Política Internacional ....................... dia 17 NOTÍCIES DE FEBRER TORROELLA I L’ESTARTIT “Liquidació total”. Molts comerços de la vila han manifestat amb cartells a l’aparador la seva…


El primer any de Més Feina de ”la Caixa” ha donat com a resultat 90 contractacions laborals a Barcelona on s’ha desenvolupat 4 projectes de les següents entitats: Associació Casal dels Infants per a l'Acció Social als Barris; Fundació Intermedia, INSERCOOP i INSERCOOP Hospitalet.\nAixí mateix, en el marc de la convocatòria de la Fundació Bancària ”la Caixa” s’ha impulsat la formació de 85 persones a Barcelona. A tot Catalunya, s'han aconseguit 131 contractacions i s'ha format un total de 188 persones. En la majoria dels casos es tracta de formació qualificada per mitjà de l’obtenció de carnets professionals oficials que faciliten l’accés a una feina de qualitat.\nAquesta nova convocatòria té com a objectiu seleccionar projectes que afavoreixin la inserció sociolaboral de persones en situació de vulnerabilitat en el mercat de treball. Tot això, a través d’entitats socials, centres especials de treball i empreses d’inserció, que faciliten l’accés a la feina a col·lectius en situació o risc d’exclusió social a través d’itineraris integrats personalitzats.\nLa convocatòria Més Feina de ”la Caixa” està cofinançada pel Fons Social Europeu amb 30.576.923 € i per la Fundació Bancària ”la Caixa” amb 10.769.309,75 €. Els projectes seleccionats han obtingut un finançament anual d’entre 80.000 i 100.000 € fins a l’any 2023, i inclouen itineraris individualitzats, formació per millorar l’ocupabilitat, prospecció i intermediació laboral, orientació laboral en la recerca activa de feina, i suport i seguiment, tant a la persona com a l’empresa, en el cas d’assolir la inserció.\nLa Fundació Bancària ”la Caixa” va ser designada Organisme Intermedi del Fons Social Europeu, en el marc del qual han desenvolupat aquesta iniciativa que forma part del programa POISES del Fons Social Europeu per a Espanya 2014-2020. POISES és una resposta comunitària dissenyada per promoure la inclusió social i lluitar contra la pobresa i qualsevol forma de discriminació.


Les quatre batalles al país dels catalauni que van canviar la història d'Europa\nEls camps catalàunics han estat escenari d'algunes de les més importants batalles de l'antigor.\n1. La batalla Catalaunica dels Panegyrici Latini (s. III dC)\nAquesta primera batalla hauria estat important, si no fos perquè és inexistent. Es tracta d'una suposada batalla que va acabar en matança a la ciutat d'Augustodunum Haeduorum, actual Autun. En un article dedicat al tema, demostrem que la suposada batalla a Châlons denunciada pel poble dels heduns als Panegírics Llatins (Panegyrici Latini), uns discursos dedicats a l'emperador August datats del segle III dC, mai es va produir i és fruit de la confusió generada per una mala traducció o interpretació de la font. Malgrat tot, la batalla consta encara en totes les fonts d'anàlisi acadèmiques.\nEl fragment on es fa referència als catalauni diu el següent:\nQuos si uotis et conatibus Aedorum fortuna fauisset atque ille rei publicae restitutor implorantibus nobis subuenire potuisset, sine ullo detrimento Romanarum uirium, sine clade Catalaunica compendium pacis reconciliatis prouinciis attulisset fraternitas Aedorum.\n"L'estament noble dels hedus podria haver reforçat els esforços del poble hedu, si el restaurador de l'Imperi hagués estat capaç de venir al nostre rescat quan el preteníem ajudar, i la germandat dels hedus hauria proporcionat un camí per a la pau, amb la reconciliació de les províncies, sense cap pèrdua per a les forces romanes i estalviant-nos la calamitat Catalaunica."\nLa traducció que aquí us presentem és la correcta. Però en la totalitat de traduccions acadèmiques, el terme Catalaunica és considerat un topònim, que els traductors relacionen, indefectiblement, amb l'actual vila de Châlons-en-Champagne. El resultat és que els historiadors, a dia d'avui, creuen que el fragment del text acaba de la següent manera: "amb la reconciliació de les províncies, sense cap pèrdua per a les forces romanes i sense la matança a Chalons". Ho podeu comprovar aquí.\nPer pensar que el terme Catalaunica és un topònim i per relacionar sempre aquest topònim amb la població de l'actual Chalons-en-Champagne, els historiadors moderns creuen veure una "matança" a la vila de Chalons, fruit d'una batalla que, en realitat, mai va existir. Aquesta batalla, per tant, ja queda explicada com una confusió d'interpretació, fet molt habitual, d'altra banda, a causa de les pèssimes traduccions dels textos clàssics i el pocs coneixements de molts traductors.\nLa calamitat catalàunica del text es refereix, en realitat, a l'arranament de la ciutat d'Augustodunum Haeduorum, per part de l'emperador Victorí, amb les tropes de l'exèrcit dels catalauni, per sufocar la seva revolta. Precísament, com deiem, la ciutat autora del panegíric analitzat és Augustodunum. La ciutat fou assetjada durant set mesos i, finalment, assaltada i saquejada per les tropes catalauni. Així que, correctament interpretat, el text encaixa, les dates concorden, el lloc coincideix, el poble atacant encaixa i el poble saquejat també. L'únic que no concorda aquí és la interpretació errònia dels historiadors, en la seva dèria per associar, obsesivament, el terme Catalaunica amb el topònim antic de Châlons-en-Champagne.\n2. La batalla de l'emperador gal Tètric I contra el romà Aurelià (s. III dC)\nL'historiador romà Flavi Eutropi (Flavius Eutropius), del segle IV dC, al seu llibre Breviarium historiae romanae (Epítom o compendi d'història romana), utilitza el terme Catalaunos per a referirse al lloc on l'emperador gal Tetris I perd la seva batalla contra l'emperador romà Luci Domici Aurelià.\nEl fragment en qüestió diu:\nSuperavit in Gallia Tetricum apud Catalaunos ipso Tetrico prodente exercitum suum, cuius adsiduas seditione ferre non poterat\nA Catalaunia, a la Gàl·lia Tètrica, el mateix Tètric, de fet, va trair el seu propi exèrcit que, a causa dels constants amotinaments, es veia incapaç de controlar.\nTètric I (Gaius Pius Esuvius Tetricus), va ser el darrer emperador de l'Imperi gal (Imperium Galliarum) i va governar, amb el seu fill Tètric II com a Cèsar, aquesta part independitzada del poder central de l'Imperi Romà, com a successor de Victorino, des de l'assassinat d'aquest entre el 270 i el 274 dC.\nEn una batalla a la zona dels Catalaunos, és a dir, a la Catalàunia o país dels catalauni, l'exèrcit gal de Tètric va ser aixafat per les legions romanes d'Aurelià, al març de 274, o sigui que la batalla podria haver estat el 273 o el mateix 274 dC. Tant Tètric com el seu fill s'haurien rendit a Aurelià. Tanmateix, les fonts són confuses perquè hi ha diverses versions i algunes podrien formar part de la propaganda romana. Una d'aquestes fonts declara que Tètric va acceptar rendir-se a Aurelià a canvi de conservar la vida, tot i que havia de trair el seu exèrcit abans de la batalla. Segons aquesta versió, Tètric hauria intentat escapar de les constants amenaces d'aixecaments a les seves pròpies files, tal i com ens diu el fragmentde text de Flavi Eutripi. L'exèrcit gal, en canvi, hauria continuat lluitant malgrat la deserció de Tètric als Camps Catalàunics.\n3. La batalla del got Ataülf contra l'emperador gal·lo-romà Joví (s. V dC)\nEn un fragment de l'obra Res Getae, de l'historiador i militar romà Ammià Marcel·lí o Amià Marcel·lí (Ammianus Marcellinus), que els acadèmics situen al segle IV dC, se'ns de la guerra entre el rei got Ataülf i l'emperador romà Joví (Jovinus), que va tenir lloc a Catelaunia.\nEl text original diu:\nHoc prospero rerum effectu, quem virtus peregerat et fortuna, aucta fiducia Iovinus militem dicens, diligenti speculatione praemissa, in tertium cuneum, qui restabat, propere castra commovit, et maturato itinere ommen prope Catelaunos invenit ad congrediendum promptissimum.\nDesprés d’aquest èxit, guanyat per valor i bona fortuna, Jovinus va aixecar el seu campament sense demora i va dirigir els seus soldats més confiats (havent enviat un cos d'acurats cercadors amb antelació) contra la tercera divisió. Arribant a Catelaunia a marxes forçades, allà va formar tot el cos, preparat per a la batalla.\nJoví va ser un senador gal·lo-romà que es va proclamar emperador l'any 411 dC i que es va mantenir en el poder fins al 413 dC, és a dir, només dos anys. Quan els gots, comandats pel rei got Ataülf, van sortir d'Itàlia portant amb ells a la germana d'Honori, Gal·la Placídia, van iniciar la conquesta de la Gàl·lia.\nAtaülf va vèncer primer al general Sar, un general bàrbar que s'havia separat de l'obediència imperial i actuava pel seu compte, aliat amb Joví. Sar va morir en aquest enfrontament i Joví, aleshores, va nomenar cèsar al seu germà, Sebastià (algunes fonts diuen que era el seu fill).\nAquest nomenament va ser mal vist per Ataülf que va decidir atacar Joví i el va derrotar. Aquesta batalla, ens diu Ammià Marcel·lí, va tenir lloc a Catelaunos, és a dir, al País dels antics catalans o Catalauni.\nVa guanyar-la el rei got Ataülf, que acabarà regnant el seu imperi des del seu Palau Barcelona, com hem vist en un altre article. En tot cas, Sebastià va ser fet presoner i executat, i Joví va aconseguir fugir, però el van assetjar i finalment el van capturar a Valentia (Valença) i fou portat a Narbona, on el prefecte de les Gàl·lies, Pòstum Dardà, que havia restat lleial a Honori, el va fer executar l'any 413. Els caps de Joví i Sebastià els van enviar a Honori i van ser penjats de les muralles de Ravenna i, més tard, de les de Cartago, on van ser dipositades juntament amb les d'uns altres quatre 'usurpadors'.\n4. La batalla del got Teodoric I i el romà Aeci contra els huns d'Atila (s. VI dC)\nL'historiador romà Jordanes (Iornandes o Iordanis) va descriure, a la seva obra De origine actibusque Getarum (L'orígen i les gestes dels Gots), del 451 dC, la batalla on les hostes dels huns d'Atila perderen la guerra contra els exèrcits del rei got Teodoric I. I detalla que fou als Camps Catalàunics, l'any 451 dC. Aquesta és considerada una de les quinze batalles més importants de la història.\nEn paraules del mateix Jordanes:\nConvenitur itaque in campos Catalaunicos, qui et Mauriaci nominantur, centum leuvas, ut Galli vocant, in longum tenentes et septuaginta in latum. Leuva autem Gallica una mille et quingentorum passuum quantitate metitur. Fit ergo area innumerabilium populorum pars illa terrarum. Conseruntur acies utraeque fortissimae; nihil subreptionibus agitur, sed aperto Marte certatur.\nEs van concentrar, doncs, les tropes als Camps Catalàunics, que s'anomenen també Mauriacs i que\ntenen cent llegües, com diuen els gals, de llarg, i setanta de ample. Aquella part de la terra ha estat en punt de trobada d'innombrables pobles. S'hi enfronten dos exèrcits molt valerosos; no hi ha ja lloc per estratagemes, sinó que ara es lluita a camp obert.\nConvenere partes, ut diximus, in campos Catalaunicos. Erat autem positio loci declivi tumore in editum collis excrescens. Quem uterque cupiens exercitus obtinere, quia loci oportunitas non parvum benificium confert, dextram partem Hunni cum suis, sinistram Romani et Vesegothae cum auxiliariis occuparunt, relictoque de cacumine eius iugo certamen ineunt.\nEls dos bàndols es van trobar, com havíem dit, als Camps Catalàunics. El terreny del camp de batalla tenia un lleuger pendent que creixia fins a formar un petit coll. Els dos exèrcits desitjaven apoderar-se d'ell perquè la bona situació del lloc conferia un avantatge gens menyspreable.\nI finalment, remarca:\nThorismud ergo, patre mortuo in campis statim Catalaunicis, ubi et pugnaverat, regia maiestate subvectus Tolosam ingreditur.\nPer la seva banda, Turismund, després la mort del seu pare i la seva proclamació reial en els Camps Catalàunics, on també ell havia lluitat, entra a Tolosa.\nEs creu que aquesta batalla fou un enfrontament cruel i massiu per a l'època, on el rei Teodoric hi va deixar la vida, i que en mig de la batalla el va haver de succeir Turismund. Gràcies a aquest enfrontament, l'exercit d'Atila va quedar molt debilitat i no va poder fer realitat el seu somni d'apoderar-se de l'imperi romà. Es creu que l'exèrcit dels huns va perdre fins a un terç dels seus efectius.\nLa intenció d'Atila era envair la Gàl·lia, però el que va aconseguir, als Camps Catalàunics, va ser iniciar la seva pròpia i lenta decadència. En canvi, a partir d'aquesta victòria, els gots varen agafar una forta embranzida que els va empènyer a jugar un paper molt important en el govern de l'imperi romà. Una batalla, per tant, decisiva, que va marcar la història d'Europa i que va guanyar el bàndol dels antics catalans.\nEl país dels catalaunis, terra de batalles i poble de guerrers?\nAnalitzant aquest fenomen d'una tan curiosa acumulació de grans batalles a la zona del país dels Catalauni, i en un lapse de temps tan breu, el primer que ens hauríem de preguntar és perquè es produeixen en aquesta zona o si hi ha alguna confusió per part dels historiadors a l'hora d'interpretar les fonts.\nSobre la primera qüestió, és cert que la Xampanya Catalauni (o Camps Catalàunics) és una zona de pas i la porta d'entrada a la Gàl·lia. Però també ho són la Borgonya o la Provença i no registren grans batalles en aquell període històric. A no ser que, quan ens parlen del país dels catalauni, en realitat s'incloguin també aquestes regions. Perquè sabem que les mides del país catalauni que ens donen alguns autors clàssics, com ara Jordanes, superen les de l'actual Xampanya i podrien abastar la zona que va de Tolosa de Llenguadoc a la Belgica secunda. I altres fonts ens asseguren que, ja en temps de Tètric, ocupàven l'Aquitània. Potser la zona catalauni de la Belgica secunda constituïa un centre de poder que tots anhelaven controlar. Recordem que una de les principals ciutats dels catalauni és situada a Châlons-en-Champagne, antiga Cathaló o Cathalonensis, just al nord de l'actual regió.\nD'altra banda, també podria ser que les batalles en aquesta àrea relacionen amb la coneguda valentia dels gals catalauni. Una de les seves branques, la dels Catuvellauni o Catuvel·launs, que estableixen colònia a la Gran Bretanya, és citada per alguns historiadors com la més temible de les tribus de les Illes Britàniques i la que va plantar cara als romans de Juli Cèsar. Ens diuen que el seu etnònim deriva d'un compost de les antigues arrels cèltiques katu- ("batalla") i wer-lo ("millor"), per tant, el terme Catuvellauni diuen els experts que significa "els millors a la batalla". De fet, en Casivellaune, un dels seus líders, va conduir la resistència contra la primera expedició del César a Britania, l'any 54 aC. Seria, per tant, aquesta del valor i la bel·ligerància dels catalauni la causa de tantes batalles a la seva zona?\nL'altre opció és que els historiadors hagin traduit o interpretat malament les fonts contemporànies. Això es detecta clarament en el cas de la batalla atribuida a l'emperador gal Victorí (Marcus Piavvonius Victorinus) arran del testimoni dels Panegírics Llatins (Panegyrici Latini), del segle III dC. En un altre article ho analitzem amb profunditat i evidenciem com confondre el terme Catalaunica com un topònim, en comptes d'un adjectiu, porta els historiadors a pensar, erròniament, que es va produir una quarta batalla a Châlons-en-Champagne. La realitat és que l'expressió clades Catalaunica que trobem al text original no és un topònim sinó que cal traduir-la com 'catastrofe Catalàunica', en referència a la invasió dels exèrcits catalauni de Victorí de la ciutat d'Augustodunum Haeduorum, del poble gal dels hedus, que s'havia revoltat. En aquest cas, per tant, el nostre equip d'investigadors ha desactivat el malentès que situava una quarta batalla, en aquest cas falsa, en aquesta vila de Châlons.\nLa darrera possibilitat, finalment, que seria probablement l'escollida pels amants dels estudis del matemàtic i historiador rus Anatoly Fomenko i la seva teoria de la Nova Cronologia, tan ben representada a casa nostra pels treballs de l'investigador Andreu Marfull, aniria en la direcció de trobar duplicitats en aquestes tres batalles, tan similars. Si fos el cas, caldria resituar-les en el context cronològic adient i eliminar les falses duplicitats. Es sabut que per a l'investigador rus, la història antiga ha estat creada o retocada pels censors i és farcida de repeticions de batalles i nissagues calcades les unes de les altres. De les tres batalles, per tant, potser només en quedaria una, segons l'analisi d'en Fomenko. En tot cas, és una possibilitat. Altres autors també s'han plantejat la hipòtesi que alguna d'aquestes batalles fos falsa.\nTanmateix, sigui com sigui, el que cal dir és que les fonts clàssiques que testimonien les batalles al país dels catalauni són les utilitzades habitualment pels acadèmics quan aborden aquesta temàtica i quan fan referències a aquest context històric. I aquestes cròniques ens diuen, una i altra vegada, que quan hi ha un intent d'invasió de la Gàl·lia per part dels exèrcits estrangers, ja siguin romans, gots o huns, la batalla decisiva es produïa als Campis Catalaunis, que sembla ser un punt estratègic i militar de primer ordre. Tot plegat massa reiteratiu i poc coherent si ho conjuguem amb el fet que ens diuen que els catalauni eren només un petit poble gal i que, segons la historiografia oficial, no tenia massa pes polític. Ja anirem veient si aquestes contradiccions que afecten als avantpassats dels catalans queden resoltes a mida que avancen les investigacions.\n. #cat #romans #celtes #gots\nAndreu Marfull 30.4.20\nEfectivament, aquesta batalla forma part d'una altra història, la de la conquesta d'Europa posterior a les colònies. I de les batalles posteriors. És a dir, difícilment fou una única lluita. D'acord amb la Nova Cronologia, tinguéren lloc als segles catorze i quinze. I fou una etapa caòtica, en què van aparèixer els primers castells, que ara són runes. Aleshores comença l'Edat Mitjana, que acaba al segle disset.


El poblat talaiòtic de Bóquer, a Pollença, sota la petjada del vandalisme\nAlternativa en denuncia la degradació i l'abandó per part de l'Ajuntament i el Consell de Mallorca\n2 min. Pollença 02/09/2019 16:16\n651x366 Restes tirades per la zona arqueològica delimitada / AxP Restes tirades per la zona arqueològica delimitada / AxP\nAl Pedret de Bóquer, a Pollença, es troben les restes d'un important poblat talaiòtic, que amb el pas del temps es convertí en la famosa ciutat dels bocchoritans, que fou un dels assentament més rellevants de l'època romana.\nA pesar que el Consell de Mallorca va aprovar el mes de març la delimitació del jaciment (Bé d’Interès Cultural amb categoria de monument), aquesta mesura no ha frenat el progressiu deteriorament de la zona arqueològica, on es poden veure escombraries, restes d'un foc i també un abocament a la bota en la qual els bocchoritans preparaven el tint porprat, amb el qual comercialitzaven devers el segle III dC i que servia per acolorir les túniques dels romans.\nTambé s'hi localitza un abocament on es veuen exactament les mateixes deixalles que ja es varen fotografiar els anys 2017 i 2018. Davant aquesta situació, el grup Alternativa per Pollença ha denunciat l'abandó del jaciment per part de les institucions.\n"És vergonyós i una autèntica pena tenir en aquest estat d'abandonament el nostre patrimoni arqueològic, únicament protegit del vandalisme per l'espessa vegetació que el va tapant", denuncia Alternativa.\n"Ens hauríem de plantejar com pretenem evitar actes vandàlics si, a part de no posar-hi cap obstacle, els òrgans responsables, amb la seva indiferència, no ensenyen a valorar i conservar el nostre patrimoni. A quina societat aspiram si, amb tanta facilitat, ens desfeim i oblidam del nostre registre material, el nostre patrimoni?", es demana aquest grup polític.\nAlternativa insta l'Ajuntament i el Consell a prendre's més seriosament la protecció i investigació del jaciment de Bóquer. "La continuïtat del patrimoni arqueològic requereix polítiques actives d’excavació, conservació i difusió", assegura.


Tipus D'acabats De Cobertes De Fusta | Fustes Graus\nTipus d’acabatsFustes Graus2019-07-04T12:42:37+00:00\nTipus d’acabats interiors\nEls tipus d’acabats de cobertes de fusta són uns elements arquitectònics altament eficients i funcionals que, a més, tenen un elevat component decoratiu.\nAquestes virtuts es poden potenciar escollint els acabats interiors més adequats:\nEs l’acabat típic de les cobertes de fusta en cases rústiques de muntanya, fusta envernissada i vista. Es pot tintar en diferents colors resultant un acabat molt decoratiu que aporta calidesa i caràcter a qualsevol estança.\nAquest acabat també és habitual en d’altres edificacions com son equipaments esportius o naus destinades a l’emmagatzematge. En aquests casos l’acabat en fusta és una alternativa econòmica i funcional.\nLes plaques de guix es fixen a la bigueria de la coberta proporcionant un acabat totalment llis que es finalitza amb l’aplicació d’un acabat de pintura. D’aquesta manera, l’aspecte final de l’interior de la coberta és exactament el mateix que en una construcció tradicional de formigó.\nAquest acabat s’utilitza sovint en la construcció de cases de fusta d’estil contemporani.\nUn avantatge afegit d’aquest acabat és que simplifica la instal·lació de lluminaries i el pas d’instal·lacions per la coberta.\nEls acabats amb contraxapat originen sostres llisos que, segons el material emprat, es poden pintar envernissar.\nA més, i segons el tipus de material emprat en el contraxapat, aquest pot afegir qualitats tècniques a la coberta.


Cuines blanques i lluminoses | La Clau - Revista gratuïta del Maresme\nCuines blanques i lluminoses\nHi ha racons de la casa que necessiten un extra de llum, i aquest és el cas de la cuina. El lloc on cuinem, preparem aliments, rentem les restes de la vaixella o fins i tot mengem moltes vegades t’ha de permetre veure bé cada detall. No obstant això, moltes vegades no disposem d’instal·lacions amb grans finestrals ni orientades al sud perquè ens entri tota la claredat del matí. En aquests casos és preferible optar per mobles i taulells blancs que aportin el màxim de claror a la nostra cuina. També és aconsellable col·locar llums directes i indirectes per il·luminar racons determinats de la cuina.\nEl color blanc és la suma de tots els colors de la llum, per tant és el més pur i el que més rebot la llum natural o artificial. Això, traduït a la cuina o a la resta de la llar, significa que el blanc potenciarà la llum natural que hi hagi en una estança, fent-la més lluminosa i àmplia.\nNo tothom té la sort de tenir una cuina gran i àmplia; en molts habitatges la cuina és petita, estreta o fins i tot minúscula. Hi ha de tot…, i el color blanc juga un gran paper en aquests casos. És evident que la teva cuina no guanyarà metres encara que la tenyeixis de blanc, però sí que semblarà més àmplia del que realment és. Un altre dels grans avantatges del color blanc és que combina amb tot; amb tots els altres colors i amb tots els estils decoratius. Podem veure cuines blanques d’estil rústic, nòrdic, minimalista i fins i tot de disseny ultrasofisticat. És a dir, que t’agradi l’estil que t’agradi, el trobaràs disponible en blanc.


Davant de la davallada de l'IPC el mes de març, CCOO de Catalunya reclama un màxim esforç per donar estabilitat a les rendes de les llars i més control per evitar abusos de distribuïdors i intermediaris\nValoració de les dades de l'IPC de març del 2020\nDes de juliol de l’any 2016, Catalunya no s’havia vist confrontada amb una inflació tan baixa. La dada del març (0,0 %) es deu, en primer lloc, a la important baixada del preu del petroli. Així queda reflectit en el comportament de la inflació subjacent, que és aquella no té en compte el comportament dels preus energètics i dels aliments sense elaborar, que s’ha mantingut estable. Tanmateix, en una situació propera a la deflació, calen mesures urgents per garantir la capacitat adquisitiva de les llars catalanes i el manteniment de la seva demanda. Per la part de l’oferta, és necessari activar mecanismes de control per tal d’evitar abusos i moviments especulatius per part de distribuïdors i intermediaris.\nFeu clic per veure el comunicat de valoració de l'IPC de març del 2020.


La pandèmia va fer visible l’encreuament entre gènere, racisme i capitalisme\naccess_timeoctubre 2, 2020 chat_bubble_outline No Comments\tfolder_open Capitalismo y patriarcado Català Crónicas\n“Hi ha un encreuament molt clar entre el racisme i la qüestió de gènere, perquè les dones migrants són de les més explotades de la classe treballadora”, va assegurar Josefina Martínez en l’entrevista, que va abordar diversos temes: el feminisme liberal i la falsa idea de la sororitat entre totes les dones més enllà de la seva pertinença de classe; el discurs “anti gènere” de l’extrema dreta i els paranys del “mal menor”; les conseqüències de la pandèmia, que agreuja la precarietat de les dones treballadores; o la lluita per acabar amb el capitalisme i per una societat sense opressions ni explotació.\n“No hi ha sororitat possible entre totes les dones quan existeixen trinxeres de classe enfrontades”, va explicar, fent referència a la figura d’Ana Botín, la presidenta del Banc Santander, qui ocupa el rànquing entre les dones més riques del món. Les dones que lluiten per tenir un habitatge, per no ser expulsades de les seves cases, o les dones que ocupen terres a l’Argentina, no comparteixen res amb dones com Ana Botín, que han continuat acumulant milions durant la crisi. “El feminisme liberal oculta les profundes diferències de classe que hi ha entre les dones”. També és fals, va assenyalar, que l’arribada d’una dona al govern canviï la situació de les dones: “Mirem l’Alemanya de Merkel”.\nCarlos Capasso, d’Editorial Akal, va preguntar sobre la crisi que s’ha obert amb la pandèmia i el debat entre alguns intel·lectuals sobre les possibilitats d’un col·lapse del capitalisme. “Les pandèmies i la desocupació crònica són mostres de la barbàrie a la qual porta el capitalisme”, va respondre Josefina Martínez. “Però el capitalisme sol no caurà, cal derrotar-lo amb una poderosa força social, que nosaltres pensem que està en la classe obrera a escala mundial, les dones i la joventut”.\n“En això reprenem el pensament de Rosa Luxemburg, en el sentit que no és possible humanitzar el capitalisme. Ella diu que pensar que és possible humanitzar-ho, és com pensar que la mar de l’amargor capitalista es pot transformar amb petites cullerades de polítiques democràtiques. I això és bastant utòpic”, va assenyalar Martínez.\nEn l’entrevista s’aborda també la situació generada per la pandèmia en l’Estat espanyol i la criminalització que es fa des dels governs cap als sectors populars i juvenils. “Abans van dir que la culpa del contagi era la manifestació del 8M, ara diuen que són els barris pobres, o els joves, o les persones migrants. Sempre tracten de culpabilitzar a sectors que es mobilitzen o sectors populars. El que no diuen és que durant vint anys es van retallar els pressupostos de sanitat, es va acomiadar a desenes de milers d’infermeres i metges, les residències d’ancians, que van ser un dels focus amb major quantitat de morts, van ser lliurades a empreses privades que feien negocis i no els importava la vida de les persones majors.”\nPer part seva, Cynthia Burgueño va abordar com la pandèmia afecta en particular a les dones treballadores: “Si abans sectors de treballadores, aquí i en el món, han estat en primera línia lluitant i autoorganitzant-se contra la precarietat laboral, l’explotació i les múltiples violències de gènere, avui enfront de la crisi del coronavirus estan una altra vegada en la primera línia de les tasques de la producció i la reproducció. Tasques que avui es consideren essencials, però que el sistema capitalista i patriarcal històricament les ha situat en les últimes de les categories, infravalorant-les, per a imposar major explotació, tota mena de bretxes i desigualtats”.\n“En el nostre llibre ’Patriarcat i Capitalisme’ dediquem un capítol especial a aquesta última qüestió, perquè la crisi va deixar veure que, sota aquest sistema capitalista patriarcal, totes aquestes tasques de cures són necessàries per a la reproducció de la força de treball i que són una sustentació fonamental de la producció del capital”, explica. L’autora també va qüestionar les teories que busquen analitzar les esferes reproducció-producció com a sistemes separats, passant per alt els vincles cada vegada més directes entre el treball de la llar i l’explotació laboral.\n“Les tasques de cures no pertanyen exclusivament a l’esfera privada; qüestió exposada en plena pandèmia quan les condicions laborals en els treballs assalariats vinculades a les cures també s’estan fent insuportables per a les treballadores”, va afirmar.\n“El dret a l’avortament és una qüestió de vida o mort, encara més en temps de pandèmia en els quals avortar de manera clandestina és encara pitjor. Per això és doblement criminal que en el govern a l’Argentina segueixi endarrerint burocràticament el projecte de llei i no sigui una prioritat després del moviment de la marea verda, un moviment que continua viu per un dret que és elemental com és el de l’avortament legal, lliure i gratuït”.\nFinalment, va sintetitzar l’objectiu que van tenir com a autores en escriure el llibre “Patriarcat i capitalisme”:\n“Com a part del moviment de dones i feminista, en el qual nosaltres participem crom parteix de l’agrupació internacional Pan y Rosas, el llibre busca aportar el punt de vista d’un feminisme marxista, un feminisme que necessàriament és anticapitalista, antiracista i antiimperialista. I per això un llibre militant, en debat col·lectiu amb les nostres companyes de Pan y Rosas, el pròleg dels quals va escriure Andrea D’Atri, fundadora de Pan y Rosas a l’Argentina. I és militant perquè tracta d’analitzar, però alhora posicionar-se, sobre diferents temes d’actualitat com el feminisme liberal, la feminització de la força laboral, la croada anti gènere de l’extrema dreta, la islamofòbia, el racisme i les migracions, el debat sobre la prostitució, la lluita per l’alliberament sexual i contra la violència masclista, i algunes aportacions als nous debats del feminisme anticapitalista. Ens posicionem en tots aquests debats des del punt de vista d’un feminisme revolucionari, deixant plantejada la perspectiva de lluitar per una societat de nou tipus, perquè el capitalisme condemna a gran part de la població a haver de lluitar per a sobreviure”.


LxWay Apartment Teixeira Lisboa Portugal - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nLxWay Apartment TeixeiraApartamentRua do Teixeira 33, Barrio Alto, Lisboa, Portugal, 1200-459 - Veure al mapaExcepcional9,2Basada en96comentarisLxWay Apartment TeixeiraVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nConvenientment situat a Lisboa, LxWay Apartment Teixeira és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. LxWay Apartment Teixeira també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Lisboa. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de LxWay Apartment Teixeira la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Lisboa.\nEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el LxWay Apartment Teixeira de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.


Les obres de la nova cotxera de ZF segueixen a bon ritme | GenTMB\nLes obres de la nova cotxera de ZF segueixen a bon ritme\nLa nova cotxera de la Zona Franca permetrà operar i mantenir la nova flota d’hidrogen, part de la nova flota elèctrica i la flota d’autobusos de gas existent.\nRedacció - Natalia Bigas Torrent, responsable unitat instal·lacions i coordinació obres ATEC / 29.09.21 - 08:26h\nRecentment ha finalitzat la construcció del TMMB, el primer taller de Material Mòbil, dels dos de què disposarà el nou complex, que estarà format per 28 línies de treball en un espai diàfan i modern per facilitar les tasques de manteniment.\nEl nou taller no es posarà en funcionament encara perquè està pendent de les instal·lacions de serveis auxiliars que s’ubiquen dins de l’edifici d’oficines, que encara no està construït. Es preveu iniciar les obres de les noves oficines el mes d’octubre.\nEn paral·lel, l’estructura de formigó del Taller Central i Aparcament (TCA) ja es veu des de l’exterior de l’edificació del nou taller, on ja comencen a agafar forma els tallers de planxisteria i l’espai per al nou túnel de rentat, així com el futur punt verd. Destaca també el formigó de les plantes segona, tercera i quarta, que seran adaptades per albergar els turismes privats dels treballadors i visites.\nLa resta del projecte de construcció de la nova cotxera de Zona Franca va avançant segons la planificació, alhora que té el repte d’anar adaptant-se a les noves necessitats que van sorgint respecte al projecte original.


Serveis tecnics | Lacol\nPodeu confiar en nosaltres qualsevol servei tècnic per a la vostra llar o negoci.\nITE: INSPECCIÓ TÈCNICA DELS EDIFICIS\nVius o tens una finca antiga? Els edificis d’abans de 1971 han de passar obligatòriament la Inspecció Tècnica dels Edificis.\nDes del juny de 2013 si voleu vendre o llogar el vostre habitatge o local, necessiteu tenir un certificat d’eficiència energètica.\nLa cèdula d’habitabilitat és un document administratiu que acredita que un habitatge compleix les condicions mínimes d’habitabilitat, segons el Decret 141/2012 i tenint en compte la data en que va ser construït, és a dir, certifica que és apte per a ser destinat a residència de persones. Aquest document és necessari per llogar o vendre un habitatge i contractar el serveis d’aigua, gas i electricitat a les companyies subministradores.\nDescripció gràfica i analítica d’un solar, edifici, habitatge o part d’aquest.\nNecessaris per a la correcte interpretació de les superfícies i distàncies acotades.\nAssessorament i/o valoració tècnica i econòmica en temes associats a l’ús de locals, canvis en habitatges. Segons normativa.\nÉs un recurs molt útil per l’inici d’una nova obra o d’un projecte. D’aquesta manera, es minimitza el marge d’error ja que totes les circumstàncies vinculades al projecte són estudiades.\nRedacció i direcció de projectes associats a les intervencions en locals, habitages i/o zones comunes dels edifi cis, mitjantçant informe d’idoneïtat tècnica. Rehabilitació de façanes i elements comuns. Reforços estructurals. Obres de manteniment i conservació.\nINFORMES, CERTIFICATS I PERITATGES LEGALITZACIONS en locals, habitages i edificis.\nExposar l’opinió d’un tècnic. Validació d’una obra o intervenció.\nNo dubteu en posar-vos en contacte amb nosaltres per demanar més informació sense compromís, al 93 172 06 77, al correu info@lacol.coop o passant al nostre local (C. Ciceró 5) de dilluns a divendres de 9 a 19h.\nRehabilitació de façana i estructura a Gràcia\nRehabilitació integral de façana i balcons a Sants\nJornada: el potencial de les cooperatives a l’exercici professional\nLa Borda exposada al Museu Vitra\nEntrevista al webdocumental “La plaza ordinaria”\nConstrucció de la Tavolo Rettangolare d’Enzo Mari per a Coòpolis


Deu impactes de la sèrie de Rocío Carrasco que mai oblidarem, segons Pilar Eyre Deu impactes de la sèrie de Rocío Carrasco que mai oblidarem, segons Pilar Eyre – El Món\nDeu impactes de la sèrie de Rocío Carrasco que mai oblidarem, segons Pilar Eyre\nLes llàgrimes, les frases, o els maltractaments, són alguns dels aspectes que destaca la periodista\nRocío Carrasco plora en el seu documental - Telecinco\nRedacció 27/05/2021 5:51 pm\nAquest dimecres es va emetre el darrer episodi de la sèrie documental ‘Rocío, contar la verdad para seguir viva’. I Pilar Eyre ha recollit en el seu blog de la revista ‘Lecturas’ els deu impactes de la sèrie que mai s’oblidaran. Són els següents:\nLes llàgrimes: “Els primers plans de la cara de Rocío amb les llàgrimes caient-li lliurement per la seva cara –que encara porta la marca lleu de la mascareta–, amb els ulls oberts, sense trucs, sense retrocs, sense dissimulació, sense una mà piadosa que les esbandeixi, ens van deixar enganxats a la pantalla i formen ja part de la història de la televisió. Ens van sorprendre perquè contemplàvem, des del saló de les nostres cases i potser per primera vegada, una ànima nua”.\nLes frases: “Quan Rocío, amb la seva dicció perfecta, comença a deixar anar una frase després d’una altra (“He tingut als meus fills morts en vida”, “Si m’hagués suïcidat, l’ésser impiu hagués culminat la seva obra”), vam sentir claus que se’ns clavaven en el cor perquè eren sincers, sense impostura. “És el mateix llenguatge que utilitza Rocío sense càmeres, és la seva manera de parlar… Abans del primer enregistrament vam anar a dinar ella i jo, vam estar moltes hores i va dir exactament el mateix”, em confessa Ana Isabel Peces, la directora de la docusèrie”.\nLa polarització: “Les xarxes socials han propiciat que es formin dos bàndols antagònics, agrupats en diferents ‘etiquetes’: “rocíoyosítecreo” i “rocíoyonotecreo”. Insults, amenaces, accions coordinades per a aconseguir ser ‘trending topic’ el dia en què s’emet la sèrie… Un tsunami que ha aconseguit tombar la resta dels temes socials, des de Pantoja fins al rei emèrit passant per ‘Supervivientes, el major interès dels quals és saber què dirà la dona d’Antonio David Flores”.\nLa trascendència: “Cap programa, en cap cadena, ha aconseguit que s’impliquin tantes figures notables, encara que és cert que molts manifesten el seu suport en privat per a no rebre crítiques negatives. Campos va relatar que Pedro Sánchez havia trucat a Rocío, la reina Letizia és assídua a la sèrie i polítiques valentes –com Irene Montero, Lastra o Victoria Rosell– s’han posat al costat de Carrasco, així com artistes i escriptores. Ha sortit en portada de periòdics, revistes; ha estat esmentat fins i tot en espais de la competència, com La Sexta o Televisió Espanyola; i és ja matèria d’estudi en les facultats de Periodisme. La mateixa Rocío està en contacte amb una important editorial per a escriure un llibre sobre la seva experiència”.\nEl vestit: “El color negre, que va ser el preferit de Rocío durant molts anys, quedava descartat perquè ja era una altra dona la que s’asseia davant de les càmeres. El vermell, massa optimista per a la història que s’anava a explicar. El blau, sí, potser… Però a última hora es va optar pel fúcsia. No se’l va emprovar, Rocío no està interessada per la moda. L’única cosa que necessitava era un vestit amb el qual se sentís còmoda, amb el qual pogués gesticular… Els pantalons, amples i amb una petita barreja d’elastà, que li permetessin asseure’s ‘al moro’, una postura molt seva”.\nLa música: “‘Tout l’univers’. La persona que ha triat com a ‘leitmotiv’ de la sèrie la cançó de Gjon’s Tears és Sergio Calderón, un directiu de Mediaset amb molta sensibilitat musical i eurofán màxim. I amb aquesta genialitat ha aconseguit que en el Festival d’Eurovisió tothom recordés a Rocío i que tingués una audiència de quatre milions”.\nEl pentinat: “Rocío es va afaitar l’any 2013 una part del cap. Acabava de passar l’episodi de maltractaments de la seva filla, que tenia una ordre d’allunyament i ja mai tornaria a viure amb ella. Sabent el que sabem ara ho podem interpretar com un crit de dolor, una manera d’explicar que era una dona amputada, perquè amputació és que et treguin als teus fills. Encara que ella ni tan sols ho sàpiga, que continuï ara amb el mateix pentinat significa que la ferida continua oberta”.\nLa família: “La docusèrie, per a bé o per a mal, ha destrossat la imatge idíl·lica de família, aquesta entelèquia ideal, tan mitificada sobretot als països llatins i que tan poc té a veure amb la realitat quotidiana. Parelles que es mouen per interès, parents acovardits pel què diran, herències que divideixen i enfronten, fills cruels, manipulació, egoisme, rancor enquistat per velles ofenses, rivalitat, enveja… Els llaços de sang a vegades són llaços de fel”.\nCarlota Corredera: “Gràcies a la seva sensibilitat, elegància i empatia cap a les dones, forma ja part del ‘dream team’ de la cadena al costat de Jorge Javier Vázquez, un altre referent dels drets dels més vulnerables. Amb el punt just de dramatisme, la seva presència imposa també pel seu aplom i la seva rotunditat gestual. ‘Pilar, aquestes setmanes he fet dos màsters: un en violència de gènere i un altre sobre la falta d’autocrítica del meu gremi’, s’esplaiava en finalitzar la docusèrie”.\nEls maltractaments: “Però no oblidem l’impacte més gran sobre les nostres consciències i sobre l’opinió pública: haver posat en primer pla, en el ‘prime time’ de la cadena més vista, la qüestió dels maltractaments i la violència de gènere, abans un tema relegat a la crònica de successos que produïa vergonya a qui ho patia. De moment, sabem que les denúncies per maltractament han augmentat, veurem si es tradueix en lleis més justes per a aquesta xacra que ens concerneix a tots. Encara que únicament fos per això, la sèrie no només ha valgut la pena, sinó que a més justifica l’existència sencera d’una cadena de televisió, privada, no ho oblidem, el que encara té més mèrit”.\nPilar Eyre Rocío Carrasco\nM'importa una merda 27/05/2021 11:00 pm\nM'importa una merda tot el que fan els famosets de merda de l'ermot central, ja en tinc prou d'haver-los de mantenir\nRamon 27/05/2021 10:06 pm\nJo no he oblidat, ni oblido ni crec que oblidi mai absolutament res de les telescombraries espanyoles. Bàsicament perquè no en veig ni un segon. Vergonya us hauria de fer, de fer-vos-en ressò.