Carpeta d'aprenentatge - Ejercicios de Comunicación - Docsity\nmyotragusinfo 14 de junio de 2018\ncarpeta d'aprenentatge, Ejercicios de Comunicación. Universitat de Lleida (UdL)\nComunicación,Letras y Comunicación\nProf. Laura Bergés\nAsignatura: Dret de la Informació, Profesor: Laura Bergés, Carrera: Comunicació i Periodisme Audivisuals, Universidad: UdL\nFONAMENTS DEL DRET DE LA INFORMACIÓ\nDret de la Informació: són les normes qualsevol entitat que regulin d'alguna manera tot\nel relacionat amb la informació, a qualsevol nivell i qualsevol tipus d'informació.\nDret a la informació: és la facultat d'una persona o col·lectiu per transmetre o rebre\nlliurement informació. Aquest dret (també anomenat llibertat d'informació, expressió o\nde premsa) es troba reconegut i protegit per diversos tractats internacionals de drets\nhumans i en les pròpies constitucions internes de cada país, com és el cas de l'art. 20.1\nde la Constitució espanyola. Aquest dret és la base del Dret de la Informació.\nArt. 20 de la Constitució de 1978.\na) A expressar i difondre lliurement els pensaments, idees i opinions mitjançant la\nparaula, l'escrit o qualsevol altre mitjà de reproducció. (...)\nb) A comunicar o rebre lliurement informació veraç per qualsevol mitjà de difusió. La\nLlei regularà el dret a la clàusula de consciència i al secret professional en l'exercici\nd'aquestes llibertats ".\nArt. 10 Conveni Europeu de Drets Humans de 1950.\n“1. Tota persona té dret a la llibertat d'expressió. Aquest dret comprèn la llibertat\nd'opinió i la llibertat de rebre o de comunicar informacions o idees sense que pugui\nhaver ingerència d’autoritats públiques i sense consideració de fronteres. El present\narticle no impedeix que els Estats sotmetin les empreses de radiodifusió, de cinema o de\ntelevisió a un règim d'autorització prèvia.\n2. L'exercici d'aquestes llibertats, que comporten deures i responsabilitats, pot ser\nsotmès a certes formalitats, condicions, restriccions o sancions, previstes per la llei, que\nconstitueixin mesures necessàries, en una societat democràtica, per a la seguretat\nnacional, la integritat territorial o la seguretat pública, la defensa de l'ordre i la\nprevenció del delicte, la protecció de la salut o de la moral, la protecció de la reputació o\ndels drets aliens, per impedir la divulgació d'informacions confidencials o per garantir\nl'autoritat i la imparcialitat del poder judicial”.\nAltres articles de la CE i del CEDH amb incidència sobre la matèria:\nHi ha drets que són limítrofs, fronterers o que influeixen de manera decisiva en la\ndelimitació de l’abast de la llibertat d'informació:\n- Art. 16 CE - La llibertat ideològica\n- Art. 18 CE - Els dret a l'honor, la intimitat i la pròpia imatge\n- Art. 38 CE - La llibertat d'empresa\n- Art. 105 CE .b) - El dret d'accés; etc.\n- Art. 8 CEDH - Dret a la vida privada.\nLes llibertats informatives com a drets fonamentals\nTipus de drets:\n- Drets naturals són mandats ètics, que hi ha més enllà del món del Dret.\n- Drets humans són els mandats recollits en declaracions internacionals que\npretenen ser la plasmació de les tradicions humanistes del món sencer.\n- Drets constitucionals són els recollits en les constitucions dels estats.\nEls drets fonamentals són els garantits per la Constitució Espanyola i pel Conveni\nEuropeu de Drets humans. A més d'aplicar-se en les relacions entre particulars\nmitjançant la tutela judicial, els drets fonamentals s'imposen també a l’Estat. D'aquí que\nes parli del doble caràcter dels drets fonamentals: un caràcter subjectiu, de reivindicació\nindividual, i un caràcter polític, d'organització de l'Estat. Un caràcter com a facultats de\nels ciutadans i un altre com configuradors de l'Estat.\nTRES TIPUS bàsics de drets fonamentals:\no Drets de la personalitat (dret a la vida, a la seguretat personal, a la integritat\nfísica, al nom, a l'honor, etc.). [Segle XVII]\no Llibertats públiques (dret de sufragi, de reunió i manifestació, d'associació),\nque coincideix amb l'establiment històric de la democràcia formal.\no Drets socials (dret a l'educació, al treball, a la sanitat, etc.) fruit de\nl'adveniment de l’Estat social.\nNo és realista distingir entre drets de llibertat i drets de prestació, ja que avui en dia\ngairebé tot dret (incloent-hi la llibertat d'informació) té una part de tots dos.\nL'art. 53 CE és el precepte que estableix les garanties que corresponen a cada grup de\ndrets fonamentals recollits en el Títol I.\n⎯ Art. 10. Fonaments i interpretació d'acord amb normes internacionals\n⎯ Capítol I. Dels espanyols i els estrangers (arts. 11 a 13).\n⎯ Capítol II. Drets i llibertats\n- Art. 14. Principi d'igualtat.\n- Secció primera. Dels drets fonamentals i de les llibertats públiques\n(arts. 15 a 29).\n- Secció segona. Dels drets i deures dels ciutadans (arts. 30 a 38).\n⎯ Capítol III. Dels principis rectors de la política social i econòmica\n(arts. 39 a 52)\n⎯ Capítol IV. De les garanties de les llibertats i drets fonamentals\n(arts. 53 i 54).\nCapítol V. De la suspensió dels drets i llibertats (art. 55)\nGaranties comunes a tot el Capítol Segon (arts. 15 a 38 CE).\n⎯ Vinculen tots els poders públics (això no és exclusiu dels fonamentals)\n⎯ Només poden regular per llei (la regulació directament reglamentària és\n⎯ Les lleis han de respectar el contingut essencial del dret. Aquest control el\nporta a terme el TC quan resol els recursos d'inconstitucionalitat.\nA més, hi ha unes garanties específiques dels drets fonamentals:\nA) Tot ciutadà pot demanar la seva tutela a través d'un procediment basat en els\nprincipis de preferència i sumarietat, que els dóna preferència i rapidesa.\nB) Recurs d'empara davant del Tribunal Constitucional (via subsidiària i última)\nC) El seu desenvolupament normatiu s'ha de fer per llei orgànica (requereix per a la\nseva aprovació la majoria absoluta del Congrés dels Diputats), com estableix l'art. 81\nD) El procediment de reforma constitucional és més difícil.\nE) Protecció davant el TEDH (aplicable a una gran part de drets fonamentals).\nEl capítol III: principis rectors de la política social i econòmica (arts. 39 a 52 CE) no\nsón al·legables directament davant dels tribunals (art. 53. 3 CE).\nEvolució històrica dels drets de la informació\n1) Punt de partida: Revolució francesa.\n2) Fonaments ideològics: Stuart Mill, Kant, Rousseau, etc.\n3) Declaració Universal de Drets de l'Home i del Ciutadà de 1789 (art. 11): "La lliure\ncomunicació dels pensaments i les opinions és un dels drets més preciosos del home.\nTot ciutadà pot parlar, escriure, imprimir lliurement, amb l'excepció de respondre del\nabús d'aquesta llibertat en els casos determinats per la llei "\n4) Constitució dels Estats Units: Primera Esmena (1791): "El Congrés no podrà aprovar\ncap llei (..) que coarti la llibertat de paraula i d'impremta"\n5) Les teories filosòfiques sobre el valor de la llibertat d'expressió\nA. El mercat de les idees: analogia entre la llibertat d'expressió i el funcionament\ndel lliure mercat.\nB. Teoria de l'autogovern democràtic o fòrum públic: la llibertat d'expressió s'ha\nde protegir com a instrument de salvaguarda de la democràcia\nC. La protecció de la dissidència: protegir més risc de marginació i lesió\nD. L'autorealització personal: valor substantiu que té per a cada persona aquest\ndret com garantia del desenvolupament lliure de la personalitat de cada individu\nEfectes la interpretació d'aquesta llibertat condiciona prèviament la construcció jurídica\ndel Dret de la Informació a través dels seus instruments habituals (la legislació i la\nEvolució històrica del Dret de la Informació a l'Estat espanyol\nL'evolució històrica de la llibertat d'expressió depèn de l'evolució del sistema polític. es\npot classificar en 4 fases, les seves característiques són les següents:\n1) Des de 1808 fins a 1931:\na. Els textos constitucionals no tenien valor jurídic i sense aplicació de jutges o\ntribunals. A més, no existia possibilitat de control de les normes que contradiguessin el\ntext constitucional. la constitució tenia un caràcter programàtic.\nb. Va existir una abundància de legislació de premsa escrita, però de caràcter\noscil·lant i amb una escassa vigència temporal.\nc. La major part dels drets relacionats amb la llibertat de premsa revestien un\ncaràcter censatari que els vinculava a la capacitat econòmica.\nd. El més definitori dels règims de premsa és la proliferació de variats tipus de\ncensura pels poders polítics. Les limitacions eren de molts tipus, fins i tot\ne. Discussió sobre els delictes de premsa: ¿Tribunal de la inquisició? ¿Tribunals\nordinaris o tribunals especials? ¿Jurat popular?\n2) La Constitució de 1931 i la segona república.\na. La Constitució de 1931 establia garanties per a la protecció de les llibertats\nfonamentals. no obstant això, va estar condicionada fortament per l'aprovació de la Llei\nde Defensa de la República, que sancionava l'apologia al règim monàrquic i el\nmenyspreu a les institucions. Per això, encara que el article 34. protegís la llibertat\nd'expressió i informació.\nb. També es va aprovar la Llei d'Ordre Públic, que desenvolupava la previsió\nconstitucional relativa a la suspensió de determinats drets fonamentals\nc. Pel que fa a la distribució de competències entre l'Estat i les Regions en\nmatèria de radiodifusió, l’art. 15.13 reservava a l'Estat la facultat legislativa, però\nl'execució podria ser competència de les regions; encara que a través de la Llei de bases\nl'Estat va pretendre atribuir l'atorgament de les concessions a l'Estat i no a les Regions.\n3) L'època franquista:\nEs va caracteritzar per la negació dels drets bàsics de les persones, entre els quals es\ntrobava la llibertat d’expressió. Les lleis fonamentals del franquisme (entre les que es\ntroba el Fur dels Espanyols) no eren una Constitució pròpiament: no atorgaven drets als\nciutadans, al marge dels que les lleis s'establissin; i les llibertats públiques reconegudes\nformalment no tenien virtualitat pràctica al marge de els estrets límits de l'dictatorial\nrègim franquista. L'art. 12 del Fur dels Espanyols, assenyalava que «tot espanyol podrà\nexpressar lliurement les seves idees mentre no atemptin als principis fonamentals de\nl'Estat ». L'article art. 33 del mateix text deia: "L'exercici dels drets que es reconeixen\nen aquest Fur no podrà atemptar a la unitat espiritual, nacional i social d’Espanya”.\nAixò resulta molt ambigu i donava peu a la censura.\na. Llei de Premsa de 1938 (Serrano Suñer): hi havia censura administrativa,\nnomenament de directors dels diaris, consignes, segrest i sancions administratives sense\ncontrol judicial, registre oficial de periodistes, etc.\nb. Llei de Premsa i Impremta de 1966 (Fraga). Es produeix una obertura\n(formalment es prohibeix la censura prèvia) però sense complir els requisits de l’Estat\nde Dret. La llibertat de premsa tenia molts límits la transgressió era delictiva.\nL'Administració podia segrestar, imposar multes i suspendre a periodistes i mitjans,\nestablir condicions restrictives per ser director de diaris, elevat nombre de matèries\nsecretes, control de l'accés al registre de mitjans, monopoli d'EFE per les notícies del\nLa ràdio i la televisió durant el franquisme van estar marcades per la censura, l'obligació\nde connectar amb el diari parlat de Ràdio Nacional i el monopoli en la planificació de\nl'espectre. La televisió no tenia de personalitat jurídica pròpia ni autonomia. No obstant\naixò, en El Decret 2509/1973, RTVE va ser dotada d’ certa autonomia administrativa i\nfinancera. Després de morir Franco, pel Decret 2750/1977 RTVE passa a ser\nprovisionalment un organisme autònom adscrit al Ministeri de Cultura.\n4) La transició:\nDecret llei 24/1977: modificava alguns aspectes de la Llei de Premsa i Impremta de\n1966. Es deroguen els\nlímits de la llibertat de premsa de l'art. 2 i es limita el segrest informatiu a quatre tipus\ninformacions: a) contràries a la unitat d'Espanya; b) que desmereixin a la Monarquia; c)\nque atemptin a\nprestigi i al respecte de les Forces Armades; i d) quan es puguin qualificar com obscenes\nCONTINGUT I TRETS DE L'ART. 20 DE LA CONSTITUCIÓ\na) A expressar i difondre lliurement els pensaments, idees i opinions mitjançant\nla paraula, l'escrit o qualsevol altre mitjà de reproducció.\nc)A la llibertat de càtedra.\nd)A comunicar o rebre lliurement informació veraç per qualsevol mitjà de\ndifusió. La llei regularà el dret a la clàusula de consciència i al secret professional en\nl'exercici d'aquestes llibertats.\n2. L’exercici d'aquests drets no pot restringir-se mitjançant cap tipus de censura prèvia.\n3. La llei regularà l'organització i el control parlamentari dels mitjans de comunicació\nsocial dependents de l'Estat o de qualsevol entitat pública i garantirà l'accés a aquests\nmitjans dels grups socials i polítics significatius, respectant el pluralisme de la societat i\nde les diverses llengües de Espanya.\n4. Aquestes llibertats tenen el límit en el respecte als drets reconeguts en aquest Títol, en\nels preceptes de les lleis que el desenvolupin i, especialment, en el dret a l'honor, a la\nintimitat, a la pròpia imatge ia la protecció de la joventut i de la infància.\n5. Només podrà acordar-se el segrest de publicacions, gravacions i altres mitjans\nd'informació en virtut de resolució judicial.\nDret a crear mitjans de comunicació\nLa qüestió es va resoldre en la STC 12/1982 (antena 3) on el Tribunal Constitucional va\ndir que el dret de difondre les idees i opinions va amb el dret a crear els mitjans. No\nobstant això, la creació d'un mitjà no ha d'impedir la creació d'altres. Per això, hi ha\nllibertat per a la creació de mitjans impresos, però no si hi ha una limitació (freqüències\ndisponibles, impossibilitat d'emetre sense interferències, ús d'un bé de domini públic ...)\nAixò s'ha matisat a la STC 31/1994, on el TC va donar la raó a TV Cable Sabiñánigo\nper al cas de mitjans sense limitacions tècniques, però no en la STC 88/1995 a TV Local\nAlcalá Guadaira, per emetre localment per ones hertzianes. Aquesta regulació\ns'estableix en la Llei General de la Comunicació Audiovisual del 2010, on especifica\nque per emetre per ones hertzianes terrestres es necessita llicència.\nTrets de l'article:\nÉs un text de consens: incorpora aspectes nous i tradicionals. Va ser redactat pensant en\nla protecció dels mitjans per superar les restriccions de la dictadura i per activar la\nreforma del propi sistema polític, encara que avui dia caldria considerar l'impacte dels\nmitjans sobre la societat.\nL'art. 20 introdueix novetats en relació a la llibertat d'informació: la clàusula de\nconsciència, el secret professional, el dret a rebre informació o l'accés de grups socials\nsignificatius als mitjans de comunicació públics.\nEs critica que l'art. 20 és curt i poc sistemàtic, una cosa inevitable en un text de consens.\nAixò ha comportat que el Tribunal Constitucional hagi de resoldre qüestions com la\nlliure creació de televisions privades i de la constitucionalitat de la declaració de la\ntelevisió com a servei públic.\nNecessita un desenvolupament legislatiu per ser aplicat? Els drets fonamentals de l'art.\n20 s'han d'aplicar directament pels poders públics sense necessitat que intervingui\nnorma interposada. No obstant això, el dret d'accés de l'art. 20.3 i els drets instrumentals\nsí que necessiten un desenvolupament legislatiu pel seu caràcter de configuració legal.\nHi ha altres temes que l'art. 20 no tracta i que també necessitarien un desenvolupament\nlegislatiu, com la transparència informativa, lleis antimonopoli, etc. Sigui com sigui,\nmai es pot vulnerar l'article.\nInterpretació (d'acord amb els tractats internacionals):\nArt. 10.2 CE: els drets s'interpretaran segons la DUDH els tractats internacionals\nratificats per Espanya. Dos són els tractats més importants:\n1. Declaració Universal dels Drets Humans 1948\nAdoptada i proclamada per l'Assemblea General de l'ONU el 1948 com a reacció als\nexcessos del nazisme. l'art. 19 DUDH, que assenyala literalment el següent: "tot\nindividu té dret a la llibertat d'opinió i d'expressió (...) no ser molestat per les seves\nopinions, investigar i rebre informacions i opinions, i el de difondre (...) ". Però la\nDUDH, no té per si mateixa de valor jurídic directe i d'un sistema efectiu de aplicació.\n2. Pacte Internacional de Drets Civils i Polítics de 1966 (art. 19)\nL'art. 19 PIDCP diu que ningú podrà ser molestat a causa de les seves opinions i que\ntota persona té dret a la llibertat d'expressió (dret a cercar, rebre i difondre informacions\ni idees per qualsevol procediment). Diu també en el punt 3 que l'exercici està subjecte a\nlleis per a: a) Assegurar el respecte als drets oa la reputació dels altres; b) La protecció\nde la seguretat nacional, l'ordre públic o la salut o la moral públiques ". L'art. 20 PIDCP\nprohibeix propaganda a la guerra i incitació a la violencia. Es crea el Comitè de Drets\nHumans de Nacions Unides per garantir la seva aplicació. Entre les funcions d'aquest\nòrgan hi ha la d'elaborar l'informe anual per a l'Assemblea General de la ONU.\n3. Conveni Europeu de Drets Humans de 1950 (art. 10)\nÉs l'estàndard de protecció de les llibertats d'expressió i informació més elevat i efectiu.\nPer a la protecció dels drets i llibertats s'institueix un Tribunal Europeu de Drets\nHumans (TEDH), amb seu a Estrasburg. Els Estats signants es comprometen a acatar les\nsentències. Poden presentar demandes davant el TEDH uns Estats contra altres i també\nqualsevol persona física, organització no governamental o grup de particulars.\nEl TEDH analitza els següents aspectes:\na) Si la mesura restrictiva imposada o la interferència estava prevista per la llei.\nb) Si aquesta interferència respon al art. 10.2 del CEDH: seguretat nacional,\nintegritat territorial, seguretat pública, defensa de l'ordre, prevenció del delicte,\nprotecció de la salut o de la moral, protecció de la reputació o dels drets aliens, la\ndivulgació d'informacions confidencials o garantir l'autoritat i la imparcialitat del poder\nc)Si la interferència o restricció resultava "necessària" (proporcional) en una\nsocietat democràtica. Excepte per la llibertat "política" d'informació, en la qual s'imposa\nun estricte estàndard europeu, amb la resta de qüestions solen tenir màniga ampla.\nSentències condemnatòries contra l'Estat espanyol:\n- STEDH de 23 d'abril de 1992. Senador Castells c. Espanya.\n- STEDH de 24 de febrer de 1994. Casat Coca c. Espanya.\n- STEDH de 29 de febrer de 2000. Fonts Bobo c. Espanya\n- STEDH d'1 de juny de 2010. Gutiérrez Suárez c. Espanya.\n- STEDH de 15 de març de 2011. Otegi Mondragón c. Espanya.\nLlibertat d’expressió i llibertat d’informació: diferents conceptes\nLa pròpia redacció del text constitucional expressa la concepció dualista. La llibertat\nd'expressió és el dret «a expressar i difondre lliurement els pensaments, idees i opinions\nmitjançant la paraula, l'escrit o qualsevol altre mitjà de reproducció». Inclou gestos,\nsímbols, actituds STC 56/1995, escissió de l'EAJ / PNB. La llibertat d'informació es\nrefereix al dret «a comunicar o rebre lliurement informació veraç per qualsevol mitjà de\n- Llibertat d'expressió: idees, opinions o judicis de valor\n- Llibertat d'informació: dades, fets contrastables\nLa concepció unitària apareix en la primeres interpretacions del TC (STC 6/1981,\nsupressió de la Veu d'Espanya i Unitat), però aquesta tesi del TC és incorrecta i ja ha\nestat abandonada. Tampoc s'accepta la concepció mixta que distingeix entre un dret per\nal comú dels ciutadans, en el seu apartat a), i un altre per als professionals de la\nCom va quedar clar en la STC 214/1991 (Friedman c. Degrelle), la llibertat d'expressió\nés més àmplia que la llibertat d'informació. L'expressió no requereix veracitat, mentre\nque la protecció constitucional s'estén únicament a la informació veraç. S'entén que la\nllibertat d'expressió un dels fonaments de l'ordre constitucional, pel que té posició\npreferent i està sotmesa a menys limitacions.\nLa Llei General de la Comunicació Audiovisual, assenyala el dret de totes les persones\n«a rebre de forma diferenciada la informació de l'opinió ».\nEl problema és diferenciar entre una manifestació de fets comprovables i idees o\npensaments (excepte reportatges neutrals). També hi ha un problema amb les hipòtesis\nperiodístiques, la investigació periodística com a novel·la i les tècniques mixtes de\nredacció. Per saber si alguna cosa entra en una categoria o una altra, es obligat a atendre\na l'element que aparegui com preponderant, però això de vegades no n'hi ha prou,\nperquè sempre hi ha haurà aspectes comuns a totes dues.\nLa veracitat informativa\nLa veracitat informativa és un requisit intern del correcte exercici de la lliure informació\n(art. 20.1.d), no de la llibertat d'expressió. És un requisit necessari per exercir\ncorrectament la llibertat d’informació (Al costat de la rellevància pública i la manca\nInterpretacions o concepcions de la veracitat:\nConcepció objectiva (o de resultat). El TC no exigeix que la veracitat d'una informació\nsigui absoluta des del punt de vista objectiu, Adaptació a la realitat. Els motius d'això és\nque s'entén que els periodistes han de redactar informacions sotmesos a terminis curts, a\nmés de que la societat requereix un flux de informacions elevat.\nConcepció subjectiva (o de mitjans) és la que aplica el TC:\n- STC 171/1990, Hereus Comandant Patiño c. el País\n- STC 172/1990, Hereus Comandant Patiño c. diari 16\nAquesta concepció admet errors i es centra en la valoració de la diligència. Els errors no\nhan de ser substancials ni essencials per al contingut de la notícia. El TC fa servir\ngeneralment el binomi error essencial/error circumstancial per resoldre aquest tipus de\nqüestions. Pel que fa a la diligència, el periodista ha d’haver fet tot el possible per\ncontrastar la veracitat de la notícia, encara que després no encerti. Per tant, no existeix\ndiligència si es transmeten rumors mancats de constatació, invencions o insinuacions\ninsidioses. Tampoc val remetre a fonts indeterminades o al·legar que no es tenia plena\nconsciència de la falsedat d’una informació (STC 51/1997, secretari de la Federació de\nComerç de la UGT).\nEs considera que sí que hi ha diligència en el cas de disposar de fonts oficials, en el cas\nd'un reportatge neutral, quan hagi retractació de la notícia o quan s'hagi donat la paraula\na l'afectat. El fet que una informació publicada s'hagi obtingut com a conseqüència de la\nfiltració d'un sumari secret no implica la falta de veracitat de la informació (STC\n54/2004, Enrique Múgica c. Clar). El TEDH ha assenyalat que determinades conductes\ndels informadors no es contradigui amb la diligència professional: com que es\ndesmenteixi la informació abans de publicar-la. En una STEDH (Mosley c. Regne\nUnit), s'afirma que el dret a la vida privada no imposa l'obligació de contactar amb les\nMolts diuen que hi ha sobreprotecció de la llibertat d'informació i que la unió entre\nveracitat i objectivitat hauria de ser més estreta. La jurisprudència està dissenyada per\nbeneficiar els informadors.\nLa rellevància pública\nLa rellevància pública de la notícia és requisit del correcte exercici de la llibertat\nd'informació. S’aplica fins i tot en els supòsits de reportatge neutral, cosa que no passa\namb la veracitat. (STC 232/1993, marquesos d'Urquijo). Es considera que una\ninformació posseeix rellevància pública quan serveix a l'interès general i es refereix a\nun assumpte públic.\nNo obstant això, és un concepte abstracte i discrecional: no hi ha una regulació legal\nexpressa, de manera que cal analitzar la jurisprudència prèvia en cada cas. La\njurisprudència del TC és molt variable referent a això. Per exemple, si bé afirma que els\nresultats dels delictes greus o freqüents posseeixen transcendència social, diu també que\nla identificació dels detinguts no és rellevant. En definitiva: aconsella no identificar\npúblicament als detinguts quan es tracta de persones sense relleu públic, per preservar el\ndret a l’honor.\nQuant als afectats per accidents i les víctimes de delictes, no es permet la difusió\nperiodística de dades rellevants sobre la seva vida privada el coneixement és indiferent\nper a l'interès públic (STC 185/2002, víctima d'agressió sexual. c. Alerta). Diu també a\nla STC 20/1992 (afectat per SIDA c. Balears) que, si les dades són indiferents per a\nl'interès públic, s'ha de considerar atemptatori contra la intimitat revelar-los en una\nD'altra banda, la rellevància pot provenir del fet noticiable en si o que la persona sigui\nen si mateixa de interès públic, ja sigui pel caràcter públic de la persona o el fet en si en\nquè s'hagi vist involucrada. Això comporta problemes d'arrossegament interpretatiu,\ncom en el cas dels problemes conjugals de i límits. De tota manera, es pot establir una\nrelació d'inversa entre l'àmbit de privacitat d’una persona i el seu caràcter públic,\n(exemple: STC 171/1990 i STC 172/1990, hereus de Patiño c. El País), tot i que el TC\nFinalment, cal concretar que rellevància no és igual a audiència. No existeix un dret a\nsatisfer la curiositat aliena (STC 134/1999, fills de Sara Montiel c. Aviat). Una cosa és\nl'"interès públic" i un altre l’"Interès del privat", que la CE no admet com a criteri de\nLa garantia institucional de la formació d’una opinió pública lliure\nDes d'un punt de vista social o col·lectiu, la lliure informació és la garantia institucional\nd'una opinió pública lliure i garant d'una societat democràtica És el fonament d'altres\ndrets constitucionals i seva garantia quedar clara a la STC 159/1986 (publicació de\ncomunicats d'ETA a Egin) en la qual es conclou que el dret a rebre informació té\npreferència davant d'altres drets fonamentals. amb la difusió d'aquests textos d'ETA\ns'està contribuint al fet que els ciutadans coneguin més opcions polítiques possibles i\nestiguin informats del desenvolupament de la societat, pel que no cal condemnar el\ndirector de l’ diari.\nSegons la interpretació pluralista de les llibertats d'expressió i informació, la Constitució\nEspanyola comprèn que hi ha un valor especialment transcendent que és la diversitat\nd'opcions. El TEDH i el TC han optat sempre per aquesta interpretació, encara que a\npartir de l'11-S trobem més defensors a pensament únic que han pretès produir un cert\nEl valor preponderant de la llibertat d'informació només s'aplica quan compleix els\nrequisits d’interès general i es tracti de persones que contribueixin a la formació de\nl'opinió pública. Això, analitzant la titularitat dels drets de l'art. 20, s'hauria d'aplicar a\ntots els ciutadans, però la STC 165/1987 (Veïns de Raval) aclareix que el valor preferent\naconsegueix el seu nivell màxim quan la llibertat és exercida pels professionals de la\ninformació a través del vehicle institucionalitzat. El TEDCH recolza aquesta aplicació.\nAquesta sentència ha estat criticada, i fins i tot el TC no ha seguit sempre la mateixa\nlínia sobre aquesta qüestió. (STC 6/1981, Veu d'Espanya i Unitat): «els qui fan professió\nde l'expressió amb més freqüència no han de tenir cap privilegi », encara que en altres\ncasos sí que ha subratllat la importància del caràcter professional.\nA més, el valor preferent dels professionals implica d'analitzar el paper de tots els\nsubjectes en qualsevol problema jurídic. Per exemple, la Llei Antiterrorista que\nordenava el tancament d'un diari per apologia al terrorisme va ser declarada\ninconstitucional en la STC 199/1987 perquè el tancament automàtic afectava també a\nels lectors i als altres redactors del diari. La mesura correcta seria el segrest\nLÍMITS DE LES LLIBERTATS DE LA INFORMACIÓ I EXPRESSIÓ (EN ESPECIAL: EXPRESSIÓ IDEOLÒGICA)\nLímits generals d’informació i expressió\nL'art. 20.4 CE estableix que els límits de les llibertats d'informació i expressió són:\n- Els drets reconeguts en el títol I de la Constitució.\n- Els preceptes de les lleis que el desenvolupin.\n- Honor, intimitat i pròpia imatge\n- Protecció de la joventut i de la infància.\nNo es tracta d'un llistat tancat: es pot limitar els drets de l'art. 20 per de protegir un altre\nvalor o bé jurídic reconegut constitucionalment com la independència judicial, la\nimparcialitat dels funcionaris o la seguretat i defensa de l'Estat. Això es deu al fet que\nels drets fonamentals de vegades xoquen, com en el cas de la seguretat col·lectiva, el\nmanteniment de l'ordre públic o la defensa del medi ambient. tots aquests casos han de\ntenir específic suport constitucional, en cas contrari serien anticonstitucionals, com la\nprohibició de la difusió general de premsa periòdica els dilluns al matí (STC 77/1982,\nFull del Dilluns).\nAquesta construcció oberta del TC es contradiu amb la del TEDH, per a qui tota\nexcepció a un dret ha de ser interpretada restrictivament. D'altra banda, l'art. 10.2\nCEDH assenyala més límits que els fixats en el art. 20.4 CE i, fins i tot, per altres béns o\nvalors constitucionals. És important aclarir que el CEDH es va dissenyar per a servir\ncom a estàndard mínim de protecció dels drets fonamentals, no per legitimar o restringir\nel dret intern dels estats.\nEn definitiva, per poder limitar l'art. 20 CE, cal establir una llei i que sigui per a la\ndefensa d'un bé protegit constitucionalment; no hi pot haver afectació\ndesproporcionada. El jutge o tribunal haurà de realitzar una ponderació entre els drets\nen col·lisió i la inexistència d'aquesta ponderació suposarà una vulneració de l'art. 20\nCE (STC 104/1986, Alcalde de Sòria c. Sòria Setmanal). Així, per a cada cas, cal\ncal analitzar l'interès social de la informació, el seu grau de veracitat, la manca\nd'expressions despectives ... A aquest conjunt de criteris se'ls crida "límits interns",\ndavant dels "límits externs", que protegeixen altres béns o valors constitucionals\nEls límits de la llibertat d’expressió ideològica\nEl TEDH que ha assenyalat reiteradament que han de protegir-se les idees que fereixen,\nxoquen o inquieten l'opinió dominant (STEDH de 7 de desembre de 1976, Handyside).\nNo obstant això, a l'hora de limitar la llibertat d'expressió d'idees, entra en joc l'art. 16.1\nCE llibertat ideològica. La llibertat ideològica té limitacions pel que fa al manteniment\nde l'ordre públic. això consumeix a dues possibles interpretacions:\n1. Que el manteniment de l'ordre públic és un límit més a afegir als de l'art. 20.4\n2. Que només es pot limitar a la llibertat d'expressió ideològica si hi ha un risc\nclar d'afecció al manteniment de l'ordre públic. Aquesta sembla ser la interpretació\ntípica del TC.\nHi ha un tercer criteri per limitar la llibertat d'expressió: l'existència o no d'un perill clar\ni de alteració de l'ordre públic o d'incitació a la violència, comunament anomenat\nllenguatge de l'odi. aquest criteri (importat dels Estats Units) té suport en l'art. 16.1 CE.\nSigui com sigui, el límit d'ordre públic té diversos com a objectius 1) impedir la\nproducció de conductes violentes o perilloses 2) prevenir la comissió de delictes i faltes\ni 3) garantir el legítim exercici dels drets fonamentals dels ciutadans.\nIdees la difusió de les quals no és admissible:\n- Idees o valoracions despectives, insultants, vexatòries o similars contra\ndeterminats subjectes. (aquest límit no exigeix el risc d'alteració de l'ordre públic).\nAmpliació jurisprudencial del dret a l'honor a col·lectius genèrics:\n- Manifestacions o expressions de caràcter racista o xenòfob (STC 214/1991,\nFriedmann c. Degrelle)\n- Apologia del nazisme (STC 176/1995, còmic Hitler = SS).\nEn relació a la protecció de l'honor de determinats col·lectius genèrics, el Codi Penal\ntipifica com a delicte: A)Injúries racistes; B)Negació i justificació del genocidi;\nC)Ofensa dels sentiments religiosos; D)Ultratge a comunitats polítiques i símbols.\nLa prohibició del discurs racista i discriminatori\nL'art. 510.2 del Codi Penal castiga com a delicte (presó 1-3 anys, multa 6-12 mesos) als\nque difonguin informacions injurioses sobre grups o associacions per la seva ideologia,\nreligió, ètnia, raça, origen nacional, sexe, orientació sexual, malaltia o minusvalidesa.\nIgualment als qui provoquen a la discriminació, a l’ odi oa la violència.\nPerò perquè es pugui aplicar aquest article, ha d'haver una incitació directa (STS 2011,\nllibreria Kalki), encara que alguns tribunals pensen que aquests delictes són de "perill\nabstracte" i només cal la mera provocació a l'odi. Per al TEDH, la incitació a l'odi no\nrequereix crida directa a l'acte delictiu (STEDH de 16 de juliol de 2009, Féret c.\nUn altre problema d'aplicació és que l'article sembla referir-se a judicis de fet que en\nopinions. A més de això, el terme "origen nacional" no queda clar.\nEl cas del "imam de Fuengirola" el Jutjat de Barcelona va aplicar l'art. 510 CP per\nprovocació a la discriminació en un llibre, condemnant a 15 mesos de presó a l'autor.\nLa Llei General de la Comunicació Audiovisual, estableix (art. 4.2) que la comunicació\naudiovisual mai podrà incitar a l'odi o a la discriminació (especialment desigualtat de\nles dones). L'emissió de aquests continguts són infraccions molt greus amb sancions de\nfins a un milió d'euros per a les televisions.\nLa prohibició de la justificació del genocidi i el discurs negacionista\nSegons l'art. 607.2 del Codi Penal és delicte la difusió d'idees o doctrines que neguin o\njustifiquin el genocidi o que pretenguin la rehabilitació de règims (presó 1-2 anys).\nProblemes d'aplicació d'aquest precepte:\n1. Les disputes historiogràfiques sobre què és genocidi i què no\n2. Contradicció entre aquest article i la protecció d'opinions perilloses, fins i tot\nles que ataquin el propi sistema democràtic.\n3. Controvèrsia sobre si el negacionisme és opinió o informació. La STC\n(Friedman c. Degrelle) havia establert que negar l'evidència de la història s'entén com\nun acte d'expressió. Per al TEDH, en canvi, la negació de l'holocaust suposa l'afirmació\nd'un fet. Això és important, perquè permet saber si la veracitat juga un paper en la\n4. Les circumstàncies del discurs també juguen un paper, de manera que cal\nplantejar l'estàndard de tolerància admissible en la societat, que pot variar temporalment\ni d'un país a un altre.\nUna STEDH de 1998, admet la importància del temps transcorregut i el dret de cada\npaís al debat obert i seriós de la seva pròpia història. En la mateixa línia una STEDH de\n2009 considera que sancionar de forma penal per apologia una obra de teatre és contrari\na l'art. 10 CEDH. Això varia en tractar d’un historiador, que no pot donar valor excessiu\na un document inèdit de dubtós origen (STEDH de 2004).\nEn el cas espanyol, els dubtes sobre l'art. 607.2 CP han estat resoltes per la STC\n235/2007 (Llibreria Europa). EL TC afirma que és anticonstitucional sancionar de\nforma penal la negació del genocidi. Pel que fa a la justificació del genocidi, no es pot\nsancionar tampoc tret que impliqui la incitació a la violència. (STS de 12 abril de 2011,\nllibreria Kalki). Aquesta decisió es va resoldre amb quatre vots discrepants (dels dotze\nLa protecció dels sentiments religiosos\nLa llibertat d'expressió i la llibertat religiosa són drets fonamentals protegits tant per la\nCE com pel CEDH que de vegades xoquen a les crítiques a les religions, pel que pugui\nafectar els sentiments, honor i dignitat dels grups.\nSegons el TEDH, els religiosos han d'acceptar el rebuig de les seves creences i la\npropagació de doctrines hostils, llevat que pugui afectar la seva pròpia llibertat\nLa jurisprudència del TEDH:\nEn una STEDH de 1994 a Àustria es va donar prioritat a la protecció dels sentiments\ncatòlics dels tiroleses, perquè l'ofensa era gratuïta i no contribuïa al debat públic.\nTampoc podia obviar-se que la religió catòlica era majoritària, després entrava en joc la\npau religiosa de la regió. En la mateixa línia, un STEDH de 2005 a Turquia protegia els\nsentiments religiosos dels musulmans i sancionava unes injúries contra el profeta\nMahoma. Per contra, en una STEDH del 2006 a França es va protegir la llibertat\nd'expressió per una crítica que acusava l'església catòlica de conduir a l'antisemitisme.\nD'altra banda, ¿deu la llibertat d'expressió emparar la difusió d'idees fonamentalistes?\nEn l’assumpte Refha Partisi I (STEDH de 2001) s'afirma que la intenció d'instaurar la\nllei islàmica com a aplicable a la comunitat musulmana i la necessitat de la guerra santa\nsón contràries a les exigències i valors del Conveni Europeu. No obstant això, en el cas\nMuslum Gunduz (STEDH de 2003) el tribunal considera que defensar la xaria, sense\napel·lar a la violència, no pot ser inclòs en el discurs de l'odi. En aquesta qüestió va ser\nimportant el context de les declaracions. També es troba protegit pel Conveni,\nl'expressió que empeny a la superstició, a la intolerància i al obscurantisme en matèria\nreligiosa, en atribuir una significació a les causes d'una (STEDH de 2007).\nL'art. 525 CP castiga (multa de 8-12 mesos) el delicte d'ofenses públiques dels\nsentiments dels membres de religió, els seus dogmes, creences, ritus, etc., o la vexació\ndels que la practiquen. També dels qui no professen cap religió o creença. El delicte és\nper a qualsevol tipus d'ofensa. Això s'aplica encara fora de territori espanyol, com va\npassar amb Maragall i Carod-Rovira.\nNo consta cap condemna penal en relació a aquest delicte. De 7 casos, 5 han estat\nabsolts, en un s’han retirat els càrrecs després de demanar perdó i el restant està pendent\nde resolució judicial.\nL’ultratge a les comunitats polítiques i als seus símbols\nÉs delicte ofendre o ultratjar públicament a Espanya o les comunitats autònomes, als\nseus símbols (bandera, escut, i himne, bàsicament). Segons l'art. 543 CP la sanció és\nmulta de 7-12 mesos. habitualment es s'aplica a la crema, el trepig o l'arrencament del\nsímbol. No són comunes les condemnes penals per discursos verbals.\nPel TS dels EUA (des de 1989) les accions com la crema de la bandera són\nmanifestacions de la llibertat d'expressió protegides per la Primera Esmena. Condemnar\nalgú per això seria anar contra el propi concepte de llibertat que aquesta mateixa\nbandera pretén representar.\nHi ha el problema de si aquest article 543 del CP és anticonstitucional. Se sap que\naquest delicte s'ha fet servir com a repressió d'idees polítiques independentistes. Es\npodria utilitzar el risc de "alteració de l'ordre públic” com a criteri d'aplicació; no\nobstant això, el TS valora que l'ultratge és una injúria. El fet de cremar una bandera\nporta implícit l'ànim d'injuriar (animus iniurandi), i no només cremar-: en una STS de\n1995, es considera ultratge a la bandera dir "em cago en la bandera" davant trenta\nRègim jurídic-constitucional A) SOBRE EL DRET A L'HONOR Per al TC l'honor està jurídicament indeterminat. La RAE diu que l'honor és la bona reputació, consistent en l'opinió d'una persona "(STC 223/1992, Punt Diari de Girona c. Salvador Boix). a) El concepte d'honor està vinculat al de dignitat de la persona (d'aquí el seu caràcter igualitari, excepte per la seva conducta anterior). b) Es considera que l'honor ha estat atacat tant si es humilia una persona davant tercers com si s'atempta a seva pròpia autoestima. c) El dret a l'honor inclou també la "reputació professional" de les persones. d) Mitjançant el honor també pot protegir-la "presumpció d'innocència", la no utilització de l’adjectiu "Presumpte" en les informacions sobre fets delictius, quan encara no hi hagi condemna, vulnera el dret al honor. e) Són subjectes titulars del dret a l'honor: les persones físiques; les persones jurídiques i els col·lectius sense personalitat jurídica. f) Per lesionar el dret a l'honor és necessària la divulgació pública d'una expressió o informació.\nB) SOBRE EL DRET A LA INTIMITAT La CE protegeix la intimitat personal com familiar, però sense definir-lo. Segons el TC, té per objecte garantir un àmbit reservat de la seva vida enfront de l'acció i al coneixement de tercers. També la protecció de la dignitat personal. El cos, la salut, la sexualitat i la seva orientació, la vida conjugal i afectiva, la procreació, les relacions familiars, el domicili personal, la correspondència, etc.\nA vegades és difícil separar aquest concepte de l'honor. Per exemple l'orientació sexual d'un subjecte en ocasions el qualifica com a lesió de l'honor i en altres intromissió il·legítima en la intimitat.\nC) SOBRE EL DRET A LA PRÒPIA IMATGE La pròpia imatge equival a la representació gràfica d'una persona. Només pot vulnerar si la imatge és reconeixible. A través d'aquest dret poden tutelar-se també la veu i el nom. Les persones jurídiques, a diferència del que succeeix amb el dret a l'honor, no tenen dret fonamental a la pròpia imatge.\nEn la relació entre el dret a la intimitat i el dret a la pròpia imatge, es pot lesionar cadascun individualment o tots dos, en els casos en què reveli la intimitat personal i familiar i permeti\npermeti identificar la persona fotografiada.\nLes vies de protecció: l’articulació entre la via penal i la civil Quan es causa un dany al dret a l'honor, a la intimitat o a la pròpia imatge d'una persona per determinades informacions, l'afectat pot sol·licitar protecció per dos motius:\n1) Al·legant una conducta delictiva (per exemple, delicte d'injúries o de calúmnies o altres previstos en el CP. 2) Sol·licitant la responsabilitat civil del periodista en concepte d'indemnització per danys i perjudicis.\nEn els anomenats delictes privats, com solen ser honor, intimitat i pròpia imatge, la responsabilitat es persegueix a instància a part (no pel ministeri fiscal o el jutge). És l'afectat qui ha de plantejar la querella (penal) o la demanda (civil) i pot decidir la via que vulgui. Això no passa en els delictes públics, perseguibles d'ofici.\nTerminis: 1 any per responsabilitat penal (injúries i calúmnies) Codi Penal 4 anys per responsabilitat civil (intromissió il·legítima) LO 1/1982.\nOpcions que té l'afectat: 1) Plantejar davant el jutge penal una querella criminal exigint la responsabilitat penal i exigint a aquest mateix jutge que determini la responsabilitat civil derivada d'aquest delicte (la indemnització. El CP seria la norma aplicable. La indemnització es fixar amb la Llei Orgànica 1/1982 de Protecció dels Drets a l'Honor, la Intimitat i la pròpia imatge. Només hi ha indemnització si hi ha condemna. 2) Plantejar la querella criminal davant el jutge penal perquè es determini la responsabilitat penal del periodista (CP), però NO DEMANAR responsabilitat civil derivada ni indemnització. 3) Pot acudir a dos jutges: davant del jutge penal sol·licitant la responsabilitat penal (CP) i davant del jutge civil sol·licitant la responsabilitat civil (LO 1/1982). Així, pot haver indemnització encara que no hagi condemna. Això passa per tres motius: 1) s'apliquen normes diferents (el CP i la LO 1/1982); 2) Perquè per condemnar de forma penal exigeixen animus iniurandi, mentre que els dijous civils no i 3) Perquè els terminis per plantejar la acció judicial són diferents (1 any per injúries i calúmnies; 4 anys en la LO 1/1982). En aquest cas, ha d'anar- se'n abans a la via judicial penal i després a la civil. El contrari no és legal segons el TS. 4) Acudir davant el jutge civil demandant responsabilitat civil, però no davant del jutge penal. Aquí només es pretén el benefici econòmic i no la responsabilitat penal del periodista (doncs l'afectat no treu diners de la multa penal).\n5) Protegir el seu dret per altres vies (dret de rectificació, defensor del lector, cartes al director, etc.).\nLlei orgànica 1/1982 A) ASPECTES GENERALS DE PROTECCIÓ CIVIL D'AQUESTS DRETS El dret fonamental a l'honor, a la intimitat personal i familiar ia la pròpia imatge és protegit en via civil davant de tot gènere d'intromissions d'acord amb el que estableix la LO 1/1982. Aquesta llei s’aplica per a la determinació de les indemnitzacions corresponents per danys a aquests drets. La LO 1/1982 assenyala tres característiques essencials d'aquests drets. 1) Irrenunciables: és admissible és renunciar a plantejar la demanda o desistir una demanda, però no al dret subjacent a la mateixa .. 2) Inalienables: no es poden cedir a terceres persones perquè plantegin les demandes oportunes. sí que pot sol·licitar que la indemnització es destini a una determinada finalitat. Sí que es pot alienar la transmissió parcial del dret en actes concrets (drets d'imatge, exclusives, etc.). 3) imprescriptibles: no s'extingeixen pel transcurs del temps. De tota manera el TC té algunes sentències -molt criticades- en què s'admeten certs efectes reductors per no haver plantejat demandes amb anterioritat per casos similars o més greus. La STC de 2004 c. El Mundo afirma que romandre passiu davant d'una difusió afecta les exigències del periodista pel que fa a la diligència.\nB) SUBJECTES LEGITIMATS L'exercici correspon a la persona que ha patit la intromissió. Es preveuen casos especials, pel que fa al subjecte titular de l'acció (art. 4). El TC admet amb naturalitat la defensa del dret a l'honor de les persones mortes pels seus hereus 1) Si ha mort, correspon a l'hereu en el seu testament. Pot ser una persona jurídica (si han passat menys de 80 de la mort). 2) Si ha mort i no hi ha hereu, estaran legitimats el cònjuge, els descendents, ascendents i germans que visquessin. 3) A falta de tots ells, el ministeri fiscal, si no han passat més de 80 anys.\nEn el cas de menors i incapcitats, els seus representants legals. Si la culpa de la intromissió l'aquests, el Ministeri fiscal acciona judicialment i sol·licitar les indemnitzacions.\nC) INTROMISSIONS IL·LEGITIMES Les lleis (especialment per l'art. 7 LO 1/1982, determinen quines conductes han de ser considerades com intromissions o atacs il·legítims a aquests drets). Juga un paper l'ús d'aquests drets que cada persona hagi fet per a si mateixa o la seva família. Si per la seva pròpia voluntat\nvoluntat han donat a conèixer uns fets, queda fora de la seva intimitat.\nTenen la consideració d'intromissions il·legítimes en el dret a l'honor, a la intimitat ia la pròpia imatge les següents actuacions: 1) L'emplaçament d'un mitjà per gravar o reproduir la vida íntima de les persones (art. 7.1). 2) La utilització d'aquests aparells per al coneixement de la vida íntima de les persones o de manifestacions o cartes privades (art. 7.2). 3) La divulgació de fets relatius a la vida privada d'una persona o família que afectin la seva reputació i bon nom, així com la revelació de cartes, memòries i altres escrits personals de caràcter íntim (art. 7.3) 4) La revelació de dades privades coneguts a través de l'activitat professional (art. 7.4). Aquest apartat no ha estat mai aplicable a un periodista per trencar l'off the record o no respectar el secret professional. 5) La captació, reproducció o publicació de la imatge d'una persona, llevat dels casos previstos en l’art. 8.2 (que després s'examinen com a usos permesos de la pròpia imatge d'altres persones) (art. 7.5). la utilització de la càmera oculta està constitucionalment prohibida. La intimitat no es redueix només a l'àmbit privat. El criteri de protecció són les expectatives raonables que la persona podria tenir de trobar-se al resguard de l'observació o de l'escrutini aliè. 6) La utilització del nom, de la veu o de la imatge d'una persona per a fins publicitaris. (Art. 7.6). la mera evocació no suposa intromissió, el que pot legitimar l'ús de dobles, imitadors, etc 7) La imputació de fets o expressions que lesionin la dignitat d'una altra persona, menyscabant la seva fama o atemptant contra la seva pròpia estimació (art. 7.7). 8) Utilitzar delicte per aconseguir notorietat o obtenir profit econòmic, quan suposi el detriment de la dignitat de les víctimes.\nD) CAUSES DE JUSTIFICACIÓ 1) Quan la intromissió està autoritzada per l'autoritat d'acord amb la llei (art. 8.1) (per exemple, una resolució judicial) 2) Quan el titular de es consentiment (art. 8.2) tàcitament o implícitament. Això té límits, no és el mateix autoritzar una fotografia d'autoritzar la seva publicació. A més, El consentiment és revocable. Pel que fa a revocar el consentiment: a) La revocació és possible, fins i tot, davant de tercers. b) La revocació només cal davant de situacions futures. c) Si hi ha hagut autorització prèvia, la revocació ha de ser concreta, indubtable, no retroactiva i amb indemnització de danys i perjudicis. 3) Quan predomini un interès històric, científic o cultural rellevant (art. 8.1). 4) Hi ha garanties parlamentàries (art. 71 CE), en relació amb la llibertat d'expressió:\ncarpeta d'aprenentatge psicosocials tema 1\nEsquema treball de gestió de la producció


AGULLENT ACOGE LA ENTREGA DELS “PREMIS SAMBORI”\nPerò, a més, esta localitat de la Vall d’Albiada ha dut a terme la celebració de la IV edició de la fira del llibre, una iniciativa promoguda per la regidoria d’educació.\nDins la fira del Llibre d’Agullent celebrada aquest dissabte 18 d’abril, la Coordinadora per la Defensa i Ús del Valencià va lliurar els premis de la fase comarcal dels Premis Sambori, un acte amb què es clouen totes les activitats relacionades amb la Trobada d’Escoles en Valencià de 2015 realitzada en aquesta localitat el passat 28 de març.\nEnguany hi han participat quaranta-un centres educatius, amb un total de 4.961 alumnes.\nEls premis Sambori, convocats des de 1998, cobreixen tots els nivells educatius, des d’Infantil fins a modalitats universitàries i de formació de persones adultes. Els Sambori tenen dues fases, la de comarca i la de país, per això entorn a les Trobades d’Escoles en Valencià, cada Coordinadora comarcal d’Escola Valenciana organitza el seu premi, on participen els alumnes d’eixa comarca. Els primers premis de cada categoria comarcal, són els que concursen en el Sambori\n40 xiquets catalans alumnes de les escoles Bressola van participar en al Trobada d’enguany, aprofitant l’intercanvi escolar amb l’IES Manuel Sanchis Guarner de Castelló de Rugat. Els infants de Catalunya van passar a la Vall d’Albaida la setmana del 24 al 29 de març.\n1 fira llibre agullent


El Racó de la Lila: de juliol 2017\nA punt estem per agafar les vacances, suposo que teniu tantes ganes com nosaltres oi?? Són ben merescudes!!!! Les estanteries de la botiga ja comencem a omplir-se de llanes d'hivern, i sempre diem el mateix, però aquest any són totes precioses...ja podeu començar a escalfar motors per l'hivern, per que ve fort.\nPels tallers del nou curs, mantindrem els horaris dels tallers mensuals que tenim entre setmana, que ja sabem que us van perfectes, i com hem fet aquest darrer curs, els dissabtes els dedicarem a fer tallers especials, estigueu atentes al mail. De moment us avancem el calendari dels tallers mensuals de ganxet i mitja.\nTots els tallers començaran la primera setmana de setembre.\nAqui tens tots els horaris disponibles...\nA la web trobaràs tota la informació que necessites, i si no, truca'ns o passat a veure'ns...Anima't i vine a passar una bona estona amb nosaltres!\n2 classes 25€\nEl pagament de cada mensualitat es farà del dia 1 al 5 de cada mes.\nLes classes perdudes es poden recuperar dins del mateix mes en qualsevol horari de dilluns a divendres (els festius també es poden recuperar).\nEn el cas de que un mes no es pugui venir i es vulgui reservar la plaça hi ha la possibilitat de fer-ho pagant una quota de manteniment de 15 €.\nPublicat per El Racó de la Lila a 20:56 Cap comentari:\nGanxet amb rafia\nJa coneixeu la rafia??? heu teixit alguna peça amb ella??? Si encara no l'heu provat i us ve de gust fer-ho, aquest proper dissabte us...\nA una setmana de començar el mes de febrer, uns presentem la programació de monogràfics. Alguns ja els coneixeu i com a novetat us prese...\nHola!!! Us fem arribar la programació dels tallers per a aquest mes d'Abril, monogràfics, tallers mensuals i tallers a la carta, segur...


Ajornaments Impostos i Prorroga en els ERTO -Lladó Grup-\nAjornaments Impostos i Prorroga ERTO\nEts aquí: Inici / Blog / L'advocat Informa / Ajornaments Impostos i Prorroga ERTO\nAJORNAMENTS D’IMPOSTOS I PRORROGA ERTO\nCATALUNYA AJORNARÀ EL PAGAMENT DE L’IMPOST DE SUCCESSIONS I TAXA DE BEGUDES ENSUCRADES\nSegons ha anunciat aquest passat dilluns 06, el vicepresident de la Generalitat, Pere Aragonès, s’aplaçarà el pagament d’impostos sobre Successions i sobre la taxa de begudes ensucrades, com a mesura temporal.\nImpost de Successions, els contribuents tindran un termini de dos mesos per a pagar-lo, una vegada que s’aixequi l’estat d’alarma.\nTaxa de les begudes envasades amb excés de sucre, el pagament del primer i del segon trimestre de l’any es farà de manera conjunta.\nS’AMPLIA DE CINC A DEU DIES EL TERMINI DE RESOLUCIÓ DELS ERTO EXPRÈS\nEl Govern va decidir a l’inici de la crisi del coronavirus canviar la legislació per a generalitzar els expedients de regulació temporal d’ocupació (ERTO) per força major.\nLa llei, que ha mantingut el Govern, fixa un termini de cinc dies perquè l’autoritat laboral resolgui l’ ERTO per força major i, transcorregut aquest termini, si no hi ha una resolució, opera el silenci administratiu i l’expedient queda aprovat automàticament.\nPer falta de mitjans humans per a poder tramitar degut al volum d’ERTOS presentats, algunes comunitats autònomes ham aprofitat una escletxa legal per a duplicar de cinc a deu dies el termini que té l’autoritat laboral abans que operi el silenci administratiu.\nDit tot això, una de les argumentacions de les citades comunitats per a escometre aquesta ampliació del termini de resolució dels ERTO obeeix, a més de la gran quantitat d’expedients que han d’avaluar i la falta de personal, el fet que el Ministeri de Treball ha llançat la reiterada idea que les autoritats laborals autonòmiques han de tractar de revisar en la mesura que sigui possible tots els ERTO que els arribin per a evitar que arribin al Servei Públic d’Ocupació (SEPE) casos que no compleixin els requisits però que hagin estat aprovats per silenci administratiu.\nAJORNAMENTS I MORATÒRIES EN LES QUOTES DE LA SEGURETAT SOCIAL\nQuotes de març a ingressar a l’abril, termini sol·licitud fins al 10 d’abril. ( Cal recordar que l’ajornament no inclou l’aportació dels treballadors, ni les quotes d’accidents de treball i malaltia professional que caldrà ingressar en el termini establert del Reglament Recaptació després de la resolució TGSS i en cas de ser necessari presentar garantia o aval ).\nQuotes d’abril a ingressar a l’abril, termini sol·licitud fins al 10 d’abril.\nQuotes d’abril a ingressar al maig, termini sol·licitud fins al 10 de maig ( es pot sol·licitar tot el període d’abril a juny).\nQuotes de maig a ingressar al maig, termini sol·licitud fins al 10 de maig.( es pot sol·licitar tot el període de maig a juliol)\nEn data d’avui les declaracions d’impostos del primer trimestre de 2020 a realitzar entre l’1 i el 20 d’abril, s’han de realitzar perquè no s’ha aprovat cap pròrroga i les de cada mes també. En cas que es produeixi, l’informem oportunament.\nVolem recordar-li que totes les empreses amb ingressos inferiors a 6.010.121,04 euros en 2019 (sent aquest l’únic límit per a sol·licitar) poden ajornar el pagament d’impostos en 30.000 euros de manera automàtica i sense garanties, sent també aplicable a les retencions i ingressos a compte, als pagaments fraccionats de l’Impost de societats i a l’IVA.\nAquest ajornament se sol·licita per sis mesos, sense que hagin de satisfer-se interessos de demora pels tres primers mesos, sent necessari realitzar els següents aclariments importants:\nAquest import de 30.000 euros és independent i compatible amb qualsevol altre ajornament per procediment normal. És extraordinari i cal especificar l’RDL 7/2020.\nEl pagament és als sis mesos i no es pot fraccionar cada mes, però es pot anticipar diners sol·licitant carta de pagament a Hisenda.\nSi hi ha denegacions d’ajornaments pel procediment normal i inadmissions, cal fer l’ingrés i si no es fa van a constrenyiment amb els recàrrecs corresponents.\nA Lladó Grup Consultor li oferim l’assessorament d’un equip de professionals que estem seguint al minut les mesures aprovades pel Govern en les diferents àrees d’actuació del despatx davant la situació del Covid-19.\nComunicat a Clients Lladó Grup Consultor Cobertures davant Coronavirus


Expedient disciplinari a les dues treballadores de la residència, que han estat acomiadades - Diari de Terrassa\nLa direcció de la residència de Terrassa ha acomiadat les treballadores.\nExpedient disciplinari a les dues treballadores de la residència, que han estat acomiadades\nEl Departament de Treball, Afers Socials i Famílies i el Departament de Salut obriran una expedient disciplinari a dues treballadores de la residència de gent gran Mossèn Homs de Terrassa per un cas de tracte vexatori. Ara per ara, les dues treballadores ja han estat apartades de les seves funcions.\nEl cas ha transcendit a través d'un vídeo publicat a les xarxes socials en el qual es veu una cuidadora que ofereix un tracte vexatori a una dona gran prostrada en un llit mentre l'altra treballadora ho enregistra i comenta rient.\nLa direcció de la residència Mossèn Homs de Terrassa lamenta els fets i ha acomiadat les treballadores.\nEl Departament de Treball, Afers Socials i Famílies també ha activitat el Servei d'Inspecció perquè s'obri un expedient informatiu al respecte.\nAixí mateix, s'ha presentat denúncia davant dels Mossos d'Esquadra i la Generalitat es personarà a les actuacions judicials que es puguin endegar al respecte.\nTots dos departaments i l'Ajuntament de Terrassa actuaran de forma coordinada en aquest cas.\nDes del centre ja s'ha contactat amb la família de la persona resident per informar sobre la situació i explicar les accions empreses. També s'ha informat a la resta de familiars dels residents.\nAquests departaments de la Generalitat lamenten els fets, es posen a disposició de la família i refermen el compromís d'actuar davant qualsevol tipus de maltractament a una persona resident a un centre de gent gran.


Vuit articles de la llei que garanteix els drets del col·lectiu LGTBI encara no s'han executat\nEl el 17 de maig és el Dia Internacional contra la LGTBIfòbia. Ismael Velázquez\nPalmaVuit articles de la Llei 8/2016, que garanteix els drets de les persones lesbianes, gais, trans, bisexuals i intersexuals i pretén erradicar la LGTBI fòbia, encara no s'han executat després de cinc anys d'haver-se aprovat. Així ho ha posat de manifest Ben Amics que, juntament amb Associació LGTBI de les Illes Balears, ha volgut fer un repàs de què s'ha fet aquests anys per garantir els drets d'aquest col·lectiu a través de l'Anàlisi Semàfor.\nEn un document expliquen que els articles que no s'han executat han estat l'11, ja que "no s'ha elaborat el protocol d'actuació específic ni els mecanismes necessaris per professionals que tenen una sospita fonamentada de discriminació o violència per raons d'orientació sexual, identitat de gènere o expressió de gènere"; el 17, que fa referència a l'acció social que s'ha de fer amb els joves i adolescents del col·lectiu que es troben en una situació de vulnerabilitat; el 19, que contempla la "integració del dret a la igualtat de tracte i oportunitats de les persones LGTBI" i el 20, que ha de garantir "mesures i actuacions per a l'ocupació", que no s'ha complit perquè que el 60% de les persones trans de les Illes no tenen feina.\nA més dels articles que encara no s'han executat, l'anàlisi posa de manifest que també n'hi ha cinc que, encara que s'han posat en marxa, no s'han desplegat del tot. Entre d'altres, destaca l'article 12, que fa referència a l'Educació. En concret, demanen que es reforcin el punt 4 i el punt 5, que especifiquen que els materials escolars, educatius i formatius "han de ser inclusius amb la diversitat sexual i de gènere". Des de Ben Amics asseguren que encara hi ha "moltes deficiències en aquest sentit" i remarquen que és important que "les institucions inverteixin recursos per a promocionar i ajudar en la creació d'aquests materials".\nInauguració de l'exposició "40 anys de lluita LGTBI (1976-2016)"\nCoincidint amb el Dia Internacional contra la LGTBIfòbia, la consellera de Presidència, Teresa Suárez, juntament amb la directora insular d'Igualtat i Diversitat, Rosa Cursach, la regidora d'Igualtat de l'Ajuntament de Manacor, Carme Gomila i representants de l'associació LGTBI Ben Amics, participen en la inauguració de l'exposició "40 anys de lluita LGTBI (1976-2016)".\nEs tracta d'una exposició organitzada pel departament de Presidència del Consell en col·laboració amb Ben Amics que, a través d'imatges i titulars de premsa, fa un recorregut per quatre dècades de lluita pel reconeixement dels drets de les persones LGTBI a Mallorca. Una mostra que a més de fer visible els anys de discriminació i invisibilitat vol servir com a instrument de sensibilització.\nBen Amics LGTBI


Lladonosa – Pàgina 2 – Booonissim\nSi no em falla la memòria al receptari del 1080 ja hi ha una recepta de “conill escabetxat” (hi és) però en llegir com la presentava en Lladonosa vaig pensar que era prou diferent com per fer-la. A més a més aquí hi inclouen les excel.lents cebes del platillo i jo, en repetir del plat, em vaig desossar els trossos que quedaven, vaig reduïr la salsa i vaig ressaltejar les cebetes sobrants…i era quelcom sumament exquisit!\nRead more about Conill escabetxat …\nGrandiós plat de peix amb l´escòrpora com a únic protagonista animal, una delícia de peix que en aquest cas aprofitem al màxim en utilitzar un brou fet amb els caps i espines de les escòrpores per fer coure les patates amb un sofregit de ceba i tomàquet, afegint cap al final els filets d´un dels millors peixos que tenim a la nostra costa.\nRead more about Olla d´escòrpora …\nRead more about Cargols a la gormanta …\nTambé es podria anomenar “conill al vi negre”, ja que bàsicament es això, un conill que es cou amb vi negre i al qual s´hi afegeix al final una bona picada. Senzill i molt bo!\nRead more about Conill al jaç …\nCassola de cargols amb conill i butifarra\nPlat típicament representatiu de la cuina d´en Lladonosa, també podria incorporar a la seva denominació la costella de porc, ja que hi és present en semblant quantitat a la butifarra. Un plat de tardor o d´hivern boníssim!!!\nRead more about Cassola de cargols amb conill i butifarra …\nRead more about Farcellets de col …\nUn clàssic de la cuina catalana en general, de les sopes concretament i de les sopes de peix específicament. Crec que aquesta és la recepta més comuna i us asseguro que és 100% fiable!\nRead more about Sopa de rap …\nEl plat com a tal no té cap secret, és un de tants suquets esplèndids que es poden menjar avui en dia, però com que el peix escollit en aquesta cas era lluerna i no n´acostumo a menjar quasibé mai doncs crec que valia la pena privar de fer-ne un. I, és clar, estava boníssim, la lluerna és un peix ideal per a suquets i el seu cap ajuda a fer un brou molt bo.\nRead more about Suquet de lluerna …\nHe de reconèixer públicament que quan era petit aquesta escudella no em feia cap mena de gràcia, però com que amb el temps (afortunadament) he anat millorant ara la trobo deliciosa. Per això vaig pensar que era una gran oportunitat de fer-la, ja que mai ho havia intentat…\nRead more about Escudella barrejada …\nUna nova recepta per fer un bon estofat havent marinat prèviament la carn, en aquest cas jarret de bou. Una mica laboriós en alguns passos i, es clar, un plat que has de planificar amb temps.\nRead more about Bou adobat …\nCategories Selecciona la categoria 1080 Receptes de cuina (74) Citrus (20) Cuina exòtica oriental (13) Cuina India Vegana (39) Cuina Mediterrània (88) Cuina moderna (30) Curs Hofmann (38) Cursos de Cuina (1) El Arte de la cocina francesa (10) El Comidista (45) El Comidista 3 (77) El Comidista Pop (36) El Gourmet Vegetariano (59) El gran llibre de la Cuina Asiàtica (52) El Gran Llibre de la Cuina Catalana (Josep Lladonosa) (84) Exuberancia (17) Fer pasta fresca a casa (11) Japón (7) Jerusalén (3) La comida de la familia (29) La cuchara de plata (86) Llibres de Cuina (351) Perú (2) Propies (53) Receptes (367) Receptes amb verdures (1460 recetas para disfrutar las verduras todo el año) (46) Restaurants (33) Revista cuina (56) Simple (1) Sopes (fredes i calentes) (27) Veganes (“V de Vegano”) (8) Vegetarianes (inclós ous i llet) (8) Vins (31)\nArxius Selecciona el mes juliol 2020 (4) juny 2020 (18) maig 2020 (24) abril 2020 (24) març 2020 (23) febrer 2020 (15) gener 2020 (11) desembre 2019 (6) novembre 2019 (13) octubre 2019 (10) setembre 2019 (9) juliol 2019 (3) juny 2019 (8) maig 2019 (6) abril 2019 (8) març 2019 (6) febrer 2019 (9) gener 2019 (5) desembre 2018 (7) novembre 2018 (7) octubre 2018 (10) setembre 2018 (5) juliol 2018 (8) juny 2018 (5) maig 2018 (12) abril 2018 (3) març 2018 (4) febrer 2018 (12) gener 2018 (5) desembre 2017 (10) novembre 2017 (9) octubre 2017 (9) setembre 2017 (7) juliol 2017 (7) juny 2017 (4) maig 2017 (5) abril 2017 (7) març 2017 (9) febrer 2017 (7) gener 2017 (7) desembre 2016 (9) novembre 2016 (10) octubre 2016 (9) setembre 2016 (10) agost 2016 (7) juliol 2016 (12) juny 2016 (11) maig 2016 (2) abril 2016 (11) març 2016 (11) febrer 2016 (14) gener 2016 (11) desembre 2015 (13) novembre 2015 (15) octubre 2015 (15) setembre 2015 (10) agost 2015 (5) juliol 2015 (7) juny 2015 (8) maig 2015 (11) abril 2015 (6) març 2015 (4) febrer 2015 (10) gener 2015 (5) desembre 2014 (4) novembre 2014 (3) octubre 2014 (2) setembre 2014 (6) agost 2014 (4) juliol 2014 (12) juny 2014 (10) maig 2014 (12) abril 2014 (14) març 2014 (14) febrer 2014 (19) gener 2014 (15) desembre 2013 (17) novembre 2013 (13) octubre 2013 (11) setembre 2013 (9) agost 2013 (17) juliol 2013 (20) juny 2013 (8) maig 2013 (17) abril 2013 (14) març 2013 (15) febrer 2013 (18) gener 2013 (13) desembre 2012 (17) novembre 2012 (20) octubre 2012 (16) setembre 2012 (5) agost 2012 (15) juliol 2012 (6) juny 2012 (6) maig 2012 (7) abril 2012 (11) març 2012 (12) febrer 2012 (10) gener 2012 (2) octubre 2011 (4) setembre 2011 (9) agost 2011 (6) juliol 2011 (10) juny 2011 (9) maig 2011 (14) abril 2011 (9) març 2011 (10)


Neteja ètnica al Caucas - Indymedia Barcelona\nNeteja ètnica al Caucas\nCorreu-e: turania@hotmail.com (no verificat!)\t 16 jul 2004\nEl poble musulmà Ahiska reclama el retorn a la seva terra\nEl 13 i 14 de juliol es dugué a terme a Bakú (capital d´Azerbaijan) una Conferència de suport al retorn del poble Ahiska.\nEls Ahiskes són una ètnia musulmana de llengua turca procedent del sud-oest de l´actual República de Geòrgia.\nDesprés de lluitar tot el segle XIX contra la dominació russa (igual que llurs veïns i germans txetxens) quedaren inclosos en el territori georgià de l´URSS el 1918.\nEl 1944, el dictador Joseph Stalin volgué efectuar una neteja ètnica de pobles islàmics i turcs de la zona del Caucas i així foren deportats Txetxens, Inguixos, Balkaris, Ahiskes i també els tàrtars de Crimea cap a zones inhòspites de la Sibèria i l´Àsia Central.\nMilers i milers moriren a causa de la fam, les malalties i la repressió que hagueren de suportar\nals camps de concentració.\nEl 1956, Krushev permeté a tots aquests pobles el retorn a llurs territoris, amb excepció dels Ahiskes. El motiu fou la repoblació que georgians i sobretot armenis havien realitzat del seu país.\nDins l´estructura soviètica, el lobbi armeni continuà amb el seu projecte de construir una "Gran Armènia" mitjançant l´expulsió de tots els musulmans de la zona.\nEl 1989 i atiats pel KGB, s´iniciaren episodis criminals de "neteja" d´Ahiskes al seu lloc de confinament, la vall de Ferganà a l´Uzbekistan, just quan s´iniciaven novament llurs demandes de retorn a la terra originària.\nProp de 200.000 Ahiskes viuen a hores d´ara escampats en la diàspora, concentrats sobretot a Turquia i a l´Azerbaijan.\nLa construcció de conduccions de petroli a Meskhètia (el nom de la seva contrada originària) ha dut el president proamericà de Geòrgia, Mikhaïl Saakàtxvili a manifestar que no permetrà cap reivindicació dels Ahiskes.\nJa el mes de maig, Saakàtxvili, amb el vistiplau de Moscou i Washington i el suport armeni, ocupà la regió autònoma d´Adjària, habitada per musulmans, i n´expulsà el president.\nLa negror de la neteja ètnica continua doncs al Caucas, atiada per l´anomenada "Israel del Nord", Armènia. Com en el cas de Txetxènia, el silenci occidental esdevé còmplice.\nRe: Neteja ètnica al Caucas\nper antirasPutin\t 16 jul 2004\nja era hora que parlessim una mica de txexènia.\nSi txexènia enlloc d'estar sotmesa per Russia estigués sotmesa per els EEUU i Israel seria el conflicte number one del ranking mundial periodístic internacional\nper seseserov\t 16 jul 2004\nPotser m'equivoqui i vull sobretot entablar debat entorn al fet històric de les deportacions:\nJo tinc entès que a 1944 totes aquestes ètnies musulmanes del sud del Caucas, pel motiu de que alguns membres influents d'elles van aliarse amb els nazis (com als balcans o a palestina), quan la Segona Guerra Mundial estava a punt d'acabar començaven a veure's amenaçades (aquestes ètnies musulmanes) per altres ètnies més eslaves (amb qui mai, òbviament, van buscar aliances els nazis) de que cometessin venjança sanguinària, o fins i tot que es produissin guerres ètniques com les que al cap i a la fi sí que van ocórrer as anys finals de l'existència de l'URSS, i que després de l'URSS malauradament s'han intensificat.\nTambé tinc entès que els morts durant i com a conseqüència de les deportacions van ser unes desenes de mils (sobre milions).\nper Manel\t 17 jul 2004\nStalin els va fer pagar la seva col.laboracio amb els nazis, i ara s'estan aliant amb els reaccionaris wahabitas subvecinats per arabia saudi. Txetxenia te dret a la independencia de Rusia, pero sense feixistes.\nper seseserov\t 17 jul 2004\nManel, repeteixo, Stalin no va fer pagar a uns pobles, com a tals, el que van fer uns quants d'ells, pels que si hi va haver la pena maxima. El motiu politic de les deportacions va ser el que dic a dalt.\nels eslaus nomes van intentar colonitzar les terres planes, des de temps del tzar, pero les montanyes del caucas no, a Grozni la majoria son descendets dels cosacs. A partir dels anys 60 la majoria dels deportats txetxens van tornar a cas seva.


L’àlbum del mes: Camino de mi casa – Biblioteca Santa Oliva\nAquesta és la història que, malauradament, molts nens i nenes han viscut en el darrer mes i mig a Ucraïna. L’àlbum il·lustrat que us destaquem aquests dies és el relat de l’exili d’una nena. Hi veiem la destrucció a través de les il·lustracions de traços suaus d’Esperanza León, i la constatem a través dels versos d’Ana Tortosa. Camino de mi casa és un llibre que parla de l’error i el terror de la guerra, que ha acabat amb tot incomprensiblement: els bancs, les bústies, els arbres, les escoles…\nLes autores de l’àlbum són conegudes en els seus àmbits. Ana Tortosa és autora de literatura infantil i juvenil. D’entre les seves obres més recents en destaquen D’una altra manera, sobre com les pors i els malsons es poden veure diferent amb una altra llum; i Dentro de mí, que narra la relació metafòrica d’una nena amb una papallona que viu dins seu.\nPel que fa a Esperanza León, és pintora i il·lustradora, no només de llibres, les seves aquarel·les estan presents en molts sectors. A més, compagina la creació de la seva obra amb l’ensenyament de dibuix i pintura per a adults.\nRecordeu que aquesta i altres meravelles les trobareu al Racó de l’Àlbum que hi ha a la biblioteca (ara col·locat tot just entrant a la dreta).\nPrevious Torna Teixint Creacions\nNext Horari Setmana Santa


Cedar Hotel Aqaba Jordània - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nEshbelia Street building no 20, Aqaba, Aqaba, Jordània, 77110 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Cedar Hotel?\nMés informació sobre Cedar Hotel\nDissenyat tant per oci com per negoci, Cedar Hotel està situat idealment a Aqaba; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a Hospital Princesa Haya, International Traders, Wadi Rum Desert Services.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Aqaba. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, servei d'habitacions 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb televisió de pantalla plana, accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat a cada habitació. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen platja privada, piscina exterior, esports d'aigua (no motoritzats) estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Cedar Hotel és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Aqaba.\nPreu del desplaçament a l'aeroport: 12 JOD\nTots els tipus de viatgers (27)Viatger de Negocis (2)Parelles (16)Viatgers en solitari (6)Famílies amb infants petits (1)Famílies amb infants grans (2)


Michael Douglas parla de la bretxa d’edat amb la seva dona Catherine Zeta-Jones - Històries\nMichael Douglas parla de la bretxa d’edat amb la seva dona Catherine Zeta-Jones — 2022\nMichael Douglas recentment va complir els 75 anys i la seva dona Catherine Zeta-Jones Acabo de convertir el gran 5-0! Tots dos comparteixen aniversaris la mateixa data, tot i que ella és 25 anys sencers més jove que ell. Douglas no li preocupa això, ja que s’obre a Ellen Degeneres al seu programa i parla de la bretxa d’edat entre ell i la seva dona.\n'Tenir una núvia més jove em fa sentir bé per un costat, i tinc el vell [el seu pare de 102 anys, Kirk Douglas], per l'altre costat, encara amb el cap ple', bromeja Douglas. 'Així que està tot bé, ja se sap, no es pot ser un idiota'.\nLa bretxa d’edat entre Michael Douglas i Catherine Zeta-Jones\nMichael Douglas al programa / Instagram d’Ellen\nDouglas també acredita els seus fills per haver-lo fet sentir jove, probablement molt més jove. Té un fill de 40 anys que comparteix amb Diandra Luker. Però, també ho ha fet 2 fills molt més joves amb la seva actual dona , Dylan, de 19 anys, i Carys, de 16 anys. Douglas diu que veure créixer els seus fills l’ha fet sentir més jove. Diu que també ajuda a la seva salut general, ja que ara està completament sa.\n'Vaig bé', Douglas estats . “Vaig tenir càncer fa uns vuit o nou anys, on vaig pensar en aquelles coses. Però un cop vaig tenir un bon estat de salut després d’això, va ser una mica senzill, sentint-me bé ”.\nelvis presley i ann margret\nAnimar la seva dona a la vida\nLa família Douglas / Chris Pizzello / Invision / AP\nDouglas diu que també li encanten les noves perspectives de la seva dona. Diu que en els darrers anys la va canviar realment perspectiva de la vida i formar part de Hollywood . 'Una cosa que no sóc ja és humil', diu. «Estic fart de ser humil. Realment ho estic. ‘Ho sento molt, sóc ric. Ho sento molt, estic casat amb una estrella de cinema. Ho sento, no tinc tanta mala aparença. Suficient. Ara tot el que és important per a mi és la meva feina ”.\nDouglas respon a les perspectives de la seva dona, dient: 'Ve d’arrels humils. És una senyoreta humil. Si el teniu, feu-lo ostentació. Probablement diu: He treballat prou . ’Se la va guanyar”.\nseient posterior darrere del carro de l'estació\nDouglas continua afegint, versant sobre la versatilitat de la seva dona: 'Té tota una línia de marca Casa Zeta-Jones , és a QVC, és empresària i la suport totalment. Els papers interpretatius, especialment per a dones a una certa edat , es tornen molt més difícils. Això és una cosa on realment pots controlar la teva vida perquè gaudeixi de debò ”.\nMichael Douglas i Catherine Zeta-Jones / Instagram\nAquests dos formen una parella tan bonica!\nCatherine Zeta-Jones i Michael Douglas volen protagonitzar el remake de ‘War of the Roses’.\nla marxa dels soldats de fusta\nClint i Scott Eastwood fotos\nmaureen mccormick quants anys\nper què l'arbre de Nadal al revés\npatsy cline walkin després de mitjanit\npel·lícula de Sally Field Burt Reynolds


Acasamia Cagliari Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Giuseppe Garibaldi 62, Castello, Cagliari, Itàlia, 09124 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Acasamia\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Cagliari, Acasamia és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Acasamia asseguren una estada plaentera als seus clients. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, caixa forta.\nL'ambient de Acasamia es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera, caixa forta a l'habitació són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Cagliari, faci de Acasamia la vostra llar.\nCal que informeu el Acasamia de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Concentració 'Pel dret a l’habitatge i contra la brutalitat policial' aquest dilluns a les 9.30 als jutjats de Via Alemanya de Palma\nAquest dilluns se celebra a Palma el judici contra els agents de la policia espanyola que varen desnonar persones majors el passat mes de març del 2020 al barri de Verge de Lluc.\nLa vista oral s'havia de celebrar el passat 3 de març, però es va ajornar per la incompareixença dels agents.\nDavant la represa del judici als agents policials, les organitzacions CUP – Mallorca, Arran, Alerta Solidària i la plataforma Stop Desnonaments han convocat una concentració 'Pel dret a l’habitatge i contra la brutalitat policial', aquest dilluns, 15 de març, a les 9.30 hores, davant els jutjats de Via Alemanya de Palma\nEls fets que es jutgen es remunten a un desnonament executat el mes de març de 2020, durant el qual, desenes de persones es concentraren per a intentar evitar que la parella de persones majors quedassin al carrer, sense sostre, vivint en condicions indignes. Els cossos policials aconseguiren fer-los fora i carregaren contra les persones que es concentraren per donar-los suport.\nLa concentració va transcórrer amb normalitat fins que la policia procedí a agredir i violentar els manifestants, per acabar traient a la força les persones desnonades, un matrimoni de gent gran amb varies malalties cròniques que fins i tot va necessitar atenció sanitària el dia del desnonament.\nDurant les càrregues hi va haver diversos ciutadans lesionats i la policia també identificà desenes de persones, les quals, posteriorment reberen multes administratives amb sancions de més de 600 i 1.000 euros.


Sterling Inn and Suites at Reliant and Medical Center Houston Houston (TX) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n2500 South Loop West Freeway, Houston Centre, Houston (TX), Estats Units - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Houston (TX), no busqui més enllà de Sterling Inn and Suites at Reliant and Medical Cen. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per aquells de vosaltres que vulguin aventurar-se Reliant Astrodome, Six Flags Astroworld, Parc Reliant són només algunes de les atraccions disponibles per als visitants.\nSterling Inn and Suites at Reliant and Medical Cen també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Houston (TX). Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, servei d'habitacions, habitació familiar.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, servei de despertador, escriptori, despertador a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Houston (TX), faci de Sterling Inn and Suites at Reliant and Medical Cen la vostra llar.\nTots els tipus de viatgers (300) Parelles (96) Viatgers en solitari (94) Famílies amb infants petits (40) Famílies amb infants grans (24) Grups (46)\nHD TV, Clean, Fast Check in and Out\nClean, Friendly staff, nice tv”\nClean, Friendly staff, HDTV


RONDA DE CERVESES AL PATIO VIRTUAL: Una colònia mental\nPublicat per Guillem Calaforra a 7/22/2015\nMeneges tanta raó en el que hi dius que resulta difícil afegir cap comentari. En qualsevol cas, es nota que els americans han construït un país viable, dotat a més a més d'una indústria cultural poderosíssima, d'abast universal (i capaç, doncs, d'encunyar autèntics mites), mentre que en el cas d'Europa (però també d'altres parts del món), tot plegat no ha passat d'una sèrie de temptatives parcials i descoordinades, que no han arribat, en general, al gran públic.\nAixò és cert. I crec que precisament el més interessant seria esbrinar per què és així: per què la indústria cultural nord-americana és tan potent (només els diners? només la Sisena Flota?), i des de quan els seus mites comencen a arraconar no sols els nostres, sinó també la nostra capacitat de decidir quins mites ens interessen. I, sobretot, des de quan i per què tot el que ells empren per bombardejar-nos té un atractiu i un glamur que ens porta a no arribar ni intentar fer importants els nostres propis mites. L'atracció cap a l'imaginari nord-americà és només una mostra d'erotisme del poder? Hi ha també un element autodestructiu, de cansament i de decadència per part dels europeus, en tot plegat? I com es configura el gust, quan es tracta de situar cada mite en una jerarquia d'importància i de rellevància? Només tinc preguntes, preguntes i un malestar.\nAl meu modest entendre, la gran diferència comença a finals de la Belle Époque, que és quan als Estats Units comença a quallar una autèntica cultura de masses en el sentit modern del terme, fruit de l'aliança entre un sistema econòmic (el capitalisme) i un sistema polític (la democràcia), els efectes de la qual ja van ser en gran mesura previstos per gent com Tocqueville i Sombart. A la resta del món, els equivalents d'aquesta cultura de masses van tardar molt més a aparèixer i es van crear sobre referents nacionals, però també adaptant els models ja posats en circulació pels americans, cosa que ha dificultat l'exportació posterior d'aquests productes. D'altra banda, cap país europeu disposava d'un mercat interior de la potència de l'americà, que permetia i permet l'aparició d'una indústria cultural sense parangons, que s'ha beneficiat de la universalització anterior, ni que sigui sui generis, dels estàndards de vida europeus per obra i gràcia del colonalisme "clàssic" europeu. Uns estàndards, val a dir, que a partir de mitjan segle XX s'han identificat tout court amb l'adopció directa dels estàndards de vida americans. El fenomen resulta molt evident, per exemple, al Japó o en certes parts d'Àfrica i, a hores d'ara, finalment, s'està consumant també a nivell europeu. En qualsevol cas, del que no hi ha dubte és que els americans, a banda de l'èxit del seu sistema polític i econòmic, disposaven d'un parell d'avantatges innegables: 1) una diversitat de cultures populars procedents de la immigració, amb tendència a la fusió i necessitades d'un imaginari unificador, de caràcter simple i atractiu alhora, que va ser en bona part el mite de la llibertat i la inciativa individuals, de la frontera i els pioners; i 2) l'explotació industrial primerenca d'aquest imaginari, destinada, en principi, a la integració de l'heterogeïtat de la població de la puixant República Imperial. Això no obstant, hi ha un aspecte, anecdòtic si es vol, en què la cultura de masses americana no ha reeixit a nivell global: m'estic referint a la difusió dels esports més emblemàtics de l'american way of life, que a nivell mundial no tenen ni mitja hòstia comparats amb l'impacte futbol, que és sens dubte, mal que ens pesi, la gran aportació europea a la cultura global de masses. Això també ho podríem explicar, però ara ens duria massa lluny.\nAquesta explicació històrica em sembla impecable, tot i que certes coses (per exemple, la popularitat del western) es van fer "globals" molt més tard. Per no dir res de fenòmens com JFK, és clar, o Vietnam. Tot això és posterior, molt posterior a la Belle Époque i a tot el que tu assenyales. Per tant, alguna cosa més hi ha, i jo encara no l'he identificada. A més d'això, continuo sense ser capaç d'explicar-me en què consisteix aquesta "potència" més enllà de la inversió multimilionària. Igual que l'atractiu. Per què collons resulta més "atractiu" com a mite Vietnam que Iugoslàvia, o My Lai més que Srebrenica? Potser el fenomen d'emmirallament en el guanyador (admiració de l'èxit i del poder) hi té alguna cosa a veure, també. O de com el fet de convertir-se en gendarme del món excita la submissió admirativa dels "gendarmejats". Això també deu ser rellevant.\nMagnífica la reflexió i molt il·luminador el debat. Certament, la idea de "colònia mental" és molt pertinent. Però al darrere, com bé dieu, hi ha diversos factors molt complexos, que s'entrecreuen. La plaga sobre la qual poses el dit és, tal vegada, la manca d'una idea clara d'Europa com a cosa amb una certa unitat. Que això de la "Europa unida" era un "mite", en el sentit de discurs enganyós, ho veiem clar en aquests dies, per si algú no ho havia vist encara abans. Potser perquè manca un gran mite, ara en sentit antropològic, unificador. Per altra banda, crec que la teua anàlisi apunta clarament cap a dos àmbits geogràfics i culturals en la colònia, una mostra més d'eixa fragmentació europea: grosso modo, sense filar gens prim, l'est i l'oest; o el món eslau i la resta. Quasi tots els exemples que poses van per aquest camí. I ací potser hi ha una altra línia explicativa, posterior a la "Belle Époque": la guerra freda. El teló d'acer seria la línia de demarcació mental entre Grass i Milosz, entre Schumann i Smetana. A l'altra banda del teló sempre hi ha hagut "una altra cosa". La guerra freda va colonitzar suficientment les ments com per a què vint-i-cinc anys després de finalitzada (no és tant de temps!) encara perdure el mite.\nJo diria que l'efecte de retroalimentació resulta fonamental per explicar la capacitat generadora de mites de la indústria cultural americana. M'explico: ja fa temps que arreu del món tothom ha crescut en un règim d'immersió en els codis expressius i els valors divulgats per aquesta, de manera que els continguts nous que en cada moment arriba a incloure són acceptats com fets naturals. La qüestió, tal com ho veig, no és que Vietnam o My Lai siguin potencialment més interessants (que no ho són, en principi) per als "consumidors" que Iugoslàvia o My Lai, sinó que els media americans, per tota una sèrie de causes (en bona part locals) els han situal en el seu punt de mira, i automàticament el relat que en fan esdevé universalitzat gràcies als canals de distribució de la indústria cultural americana, però també (i sobretot) a la familiarització de la gent amb els seus codis expressius. Un exemple: per a moltíssima gent, qualsevol cinema que no s'ajusti a les convencions narratives de les grans productores de Hollywood resulta, senzillament, inconcebible, per avorrit i incongenial. D'altra banda, pel que fa a la remarca apuntada per Magister sobre la persistència dels hàbits mentals procedents de la Guerra Freda és absolutament crucial per poder entendre certs posicionaments mentals respecte d'una part importantíssima d'Europa. Potser per això, entenc que resultaria aconsellable no remetre's només a exemples del món eslau, sinó ampliar el camp d'observació a d'altres zones del món. El problema (ai las!) és que el nostres coneixements (els meus, si més no) no són omnímodes, sinó molt modestets.\nEp! No em retragueu el tema eslau, perquè he parlat del que coneixia, i fins i tot hi he afegit un lituà... D'altra banda, entre els romànics França és indubtablement centre, Itàlia en par (en part, almenys) també, de l'imperi parroquial ja he dit que no en parlaria de moment, i el cas de Portugal és bastant ambivalent, gràcies als seus vincles directes amb el Regne Unit. Ara bé, quasi tots els exemples eslaus es podrien contrapesar amb d'altres de grecs, hongaresos i escandinaus. La perifericitat és un teló d'acer invisible, que a més a més invisibilitza els seus damnificats.\nNo hi ha cap dubte que la Guerra Freda és fonamentalíssima en tot aquest afer. I tornem a la part no gens simbòlica de l'assumpte: els diners del Pla Marshall i les tropes nord-americanes. La meva hipòtesi, que no és incompatible amb les explicacions de Conill, és que Europa es va arrasar a si mateixa també en termes d'imaginari, i que a partir de 1945 va abraçar amb entusiasme tot allò que, per ser nord-americà, representava les qualitats necessàries: novetat, llibertat, individualisme del consum, modernitat, transformació de les relacions intergeneracionals (la joventut i la infància s'havien començat a entendre com a públic consumidor als EUA des dels anys vint, i ací eren la gran revolució postbèl·lica), etc. etc. Les possibilitats tècniques de difusió de mites ianquis eren quasi les mateixes en 1945 que en 1935, però en 1945 els europeus ja n'estaven tips, d'ells mateixos, i va començar una època nova. Aquesta hipòtesi la vaig imaginar a partir de la lectura de Postwar de Judt, un dels llibres que més m'han impressionat en els darrers anys. I em convenç més que la remissió a la Belle Époque (en la qual és obvi que van començar moltes coses que després es desenvoluparien). Però els trets de la mitologia nord-americana coincidien admirablement amb el que necessitaven les generacions europees que el 1945 representaven el futur. I de aquellos polvos, estas corridas...\nEn aquest sentit, els europeus que trobem a faltar que es faci justícia amb la nostra pròpia mitologia som uns fòssils, gent periclitada, somiatruites solitaris com els vaixells de la Mar d'Aral. En vies d'extinció.\nNo sé jo fins a quin punt, després de la Il·lustració, no ha estat precisament una de les característiques definitòries d'Europa la desmitificació, que ens fa veure tot sovint aquests grans fabricants de mites contemporanis que són els americans com una mena de gent massa ingènua i infantil.\nEm referia a mites en el sentit antropològic, de ficcions que serveixen com a marcs de referència culturals. En aquest sentit es pot dir que la raó il·lustrada és un mite més. I els europeus, ben lluny de desmitificar la seva cultura el que han fet ha estat adoptar mites nord-americans per substituir els propis. Quant a la idea d'aquests com a gent massa ingènua i infantil hi hauria molt a parlar. Per a començar, aquesta idea és patrimoni d'una minoria dins la minoria intel·lectual. Per a continuar, aquest estereotip és bastant coincident amb el que tenen molts nord-americans sobre els europeus ("gent immadura i no gens pragmàtica a la qual cal traure-li les castanyes del foc en més d'una ocasió", etc.). I, per a (no) acabar, en aquest sentit cultural difícilment els podem donar lliçons de desmitificació els qui més i millor hem assumit el seu imaginari no sols com a nostre, sinó com a patró, model, exemple i paradigma, començant pel Far West i acabant per Steve Jobs, i entre mig amb Ford, Walt Disney, el rock-and-roll, Vietnam o tot el que vulguem. Dicho lo cual confessaré que, en efecte, jo també m'inclino a compartir aquest estereotip sobre els nord-americans. Pel que fa a la Il·lustració... uf... Foucault deia que no es va consumar mai, i Latour anava més enllà afirmant que "nous n'avons jamais été modernes"... És un tema pelut, molt pelut, fins i tot sense entrar en la "teoria crítica".


El cuc ‘peix penis’ envaeix les platges de Califòrnia\nA causa d’un intens temporal a la costa nord de Califòrnia, milers d’aquestes estranyes criatures que recorden el membre viril han pujat de les profunditats marines a la sorra d’algunes platges\ndissabte, 14 de desembre 2019 - 12:29h\nMilers de cucs 'peix penis' han aparegut a una platja al nord de Califòrnia | Creative Commons\nLa costa del nord de Califòrnia ofereix aquests dies una imatge molt estranya, després de les últimes tempestes que han dessolat la zona. Una de les seves platges presentava un aspecte impressionant. Drake’s Beach, a 80 kms de San Francisco, estava coberta de milers d’estranyes criatures marines amb forma de penis.\nMolts curiosos van acostar-se a la zona cridats per la sorpresa de les fotos que altra gent penjava a les xarxes socials. El cuc marí Urechis unicinctus, d’uns 25 cm de longitud, ha fet famosa aquesta platja. No és la primera vegada que arriben aquests exemplars a la costa d’un país occidental, popularment se’l coneix com a ‘peix penis’.\nLa revista científica ‘Bay Nature Magazine’ ha publicat l'espectacular imatge que oferia Drake's Beach a Instagram. Aquests cucs solen estar enterrats sota la sorra, però el fort onatge d'aquests dies han erosionat la platja i els han fet aflorar.\nLes gavines i altres animals del lloc segurament van fer un bon àpat amb la gran quantitat d’aquests cucs sobre la sorra. De fet, en algunes cultures orientals el cuc penis té molta popularitat en l'àmbit gastronòmic. A Corea, per exemple, el consideren una exquisidesa. El mateix passa a la Xina i al Japó.\nFins i tot, al sud-est asiàtic té finalitats en medicina tradicional. S'utilitza com a remei en malalties relacionades amb la columna vertebral i les afeccions dels ronyons, i com a afrodisíac per als homes.\nTambé et pot interesar: L’extinció global amenaça Catalunya: més de 200 espècies de planes estan en perill\n"La plaga de l'eruga del boix continua imparable estenent-se per Catalunya" "🏅Important premi a Alcover per un projecte de supervivència de les abelles"


Noticies de Economia i Negoci en Mislata\nL'Ajuntament de Mislata ha abonat ja els prop de 400.000 euros corresponents a la segona convocatòria del Pla Resistir l'objectiu del qual és concedir ajudes als comerços i empreses més perjudicats pel Covid. Aquesta segona fase del Pla ampliava els sectors d'activitat...\nEls comerços són part molt important de la història recent de les nostres ciutats, no sols són l'ànima econòmica, sinó que també social. Per allí passen milers de ciutadans que confien en les persones que estan a l'altre costat, no so...\nEl primer Fòrum pel Creixement celebrat el passat dijous a Mislata, ACCOmarca’t, va comptar amb una gran implicació de l’emprenedoria de la comarca de l’Horta Sud. Així, després de la celebració de les quatre taules de debat, ja fora del centre sociocultural ‘La Fàbrica’, es va reunir una vintena d’empreses, negocis, emprenedores o autònoms de les decenes que van sol.licitar la seua participació. Així, en paraules del president de la Mancomunitat i alcalde de Mislata, Carlos Fernández Bielsa, “la nostra és una comarca amb un immens potencial, i bona mostra s...\nPicassent, Alfafar i Alcàsser han acollit aquestes setmanes sessions informatives en les quals s'ofereixen recursos per a l'emprenedorisme i la creació d'empreses de manera totalment gratuïta dins del Projecte d'Inserció Laboral que està duent a terme el Consorci de l'Acord Comarcal per l'Oc...\nEl Govern de Rajoy torna a oblidar-se de la passarel·la per a vianants de l'avinguda de la Pau en els PGE de 2018\nEl Govern d'Espanya ha presentat aquesta setmana el projecte de Pressupostos Generals de l'Estat per a 2018, uns comptes que, un any més, tornen a discriminar a la Comunitat Valenciana, situant-la a la cua en inversió per habitant. A nivell local, els pressupostos de l'executiu del PP també ma...\nEl govern de Mislata ha presentat hui la liquidació del pressupost de 2017, que s'ha tancat amb un romanent positiu de tresoreria de 3.079.215,78€. Per setè any consecutiu, els comptes de l'Ajuntament tanquen amb superàvit, una circumstància que, en paraules de la portaveu i regidora d'Hise...\nDes que va ser anunciada per l'Ajuntament, la "Ruta de la tapa dolça" havia generat una gran expectació a Mislata. I ahir, en el seu primer dia, coincidint a més amb la celebració de Sant Valentí, es va confirmar la gran acceptació que ha tingut aquesta iniciativa entre la ciutadania. Els d...\nAmb la campanya de Nadal ja en marxa i a escassos tres dies del lliurament dels Premis al Comerç Local 2017, l'Ajuntament de Mislata i l'Associació de Comerciants i Empresaris de Mislata (ACEM) han escenificat este matí la bona sintonia que existix entre les dos entitats i el seu compromís pe...\nL'Associació de Comerciants i Empresaris de Mislata (ACEM) va celebrar el dissabte a la vesprada en la plaça de Músic Ibars una de les noves activitats impulsades per la seua nova junta directiva. Es tracta d'una passarel·la que portava per títol "Mislata està de moda" i que va reunir a cen...\nEls comerciants de Mislata celebraren el diumenge una nova edició de la Fira d'Oportunitats, una iniciativa municipal destinada a promocionar el comerç local i tractar de fidelitzar nous clients oferint-los importants descomptes. Esta activitat es realitza dos vegades a l'any, coincidint amb el...\nL'Agència de Desenvolupament Local de Mislata ha sigut la seu de la primera reunió entre l'Ajuntament i ACEM per a planificar el nou curs. La regidora de Comerç, Mayka Tarín, i els tècnics de l'àrea s'han reunit amb la nova junta directiva de l'Associació de Comerciants i Empresaris de Mis...\nMislata ha celebrat este cap de setmana una multitudinària Fira del Comerç. Des del divendres a la vesprada i durant tot el cap de setmana, milers de veïns i visitants han passat per la plaça Major per a gaudir de la gran festa del comerç local. Tot i que les altes temperatures del cap de se...\nMislata promociona este cap de setmana el seu teixit comercial\nMislata compta amb un potent teixit comercial que este cap de setmana eixirà al carrer per a mostrar les seues fortaleses, la seua riquesa i diversitat, i tractar de fidelitzar així al major nombre de clients. Ho faran amb l'habitual Fira del Comerç, que este any compleix onze edicions i arrib...\nEl veïnat de Mislata ja gaudix de les tapes elaborades pels bars de la ciutat\nMislata ja gaudix de les millors tapes. "Polp rostit amb pisto i caramel de formatge", "Broqueta de sardina amb pebrot rostit i puré verd de creïlla", "Gofre-sanya de pollastre en all i pebre" o "Bocatín de favetes tendres amb foie". Estes són algunes de les originals i suggeridores creacions...\nEl govern de Mislata va donar a conèixer ahir a la Corporació Municipal la liquidació del pressupost de 2016, que s'ha tancat amb un romanent positiu de tresoreria de 3.742.153,80€. Per sisè any consecutiu, els comptes de l'Ajuntament tanquen amb superàvit, una circumstància que, en parau...