Pérez de los Cobos gira el Constitucional contra Catalunya\nAUTOGOVERN LA PUGNA JURÍDICA\nEl Govern guanyava bona part dels litigis al TC fins a l’arribada de la majoria conservadora\n5 min. Barcelona 09/03/2015 00:00\n“Ningú pot ser desqualificat com a jutge per raó de les seves idees”. Aquest va ser l’argument del Tribunal Constitucional (TC) per rebutjar una de les nombroses recusacions que va intentar la Generalitat contra el seu president, Francisco Pérez de los Cobos. Fill d’un militant de Fuerza Nueva, va pagar la quota del PP entre el 2008 i el 2011, va col·laborar estretament amb la fundació dels populars, la FAES, i va deixar escrit al llibre Parva memoria que “l’única ideologia capaç de continuar produint malsons és el nacionalisme”. I, malgrat tot, l’alt tribunal considera que el seu currículum no l’inhabilita per ser-ne el president i arbitrar les discussions sobre els xocs competencials en un dels moments més conflictius en la relació entre Catalunya i Espanya. Sigui o no coincidència, però, el seu lideratge ha capgirat la tendència del TC a donar la raó a la Generalitat en els seus litigis.\nLa presidència de Pérez de los Cobos va arribar amb el gir conservador del Constitucional el 19 de maig del 2013, quan es va culminar la seva renovació amb la incorporació dels membres proposats pel Consell General del Poder Judicial. Era un moment en què el TC estava qüestionat pel seu nivell de politització, arran de la sentència de l’Estatut i després que el PP i el PSOE haguessin ajornat durant anys els canvis en la composició per falta d’acord. Pérez de los Cobos ha moderat les seves opinions en els discursos i entrevistes respecte de les del seu llibre, en què assegurava que “el diner és el bàlsam racionalitzador de Catalunya”, però les seves sentències parlen soles.\nRapidesa contra el 9-N\nLa Generalitat va qüestionar la celeritat inaudita amb què el TC va suspendre la llei de consultes i la convocatòria del primer 9-N, tot i que el tribunal va replicar que en cap cas no es pot entendre com “un indici de falta d’imparcialitat” i va assegurar que només responia a la voluntat de “ràpida resolució” de les qüestions que se li plantegen. Finalment la llei ha sigut declarada inconstitucional, un camí que han seguit també moltes altres normes que estaven als llimbs del Constitucional. I això que els serveis jurídics de la Generalitat tenien un bon currículum pel que fa a la resolució dels conflictes amb l’Estat.\nEn els 18 mesos previs a la presidència de Pérez de los Cobos, el TC havia sentenciat a favor del Govern en 34 litigis que mantenia oberts amb l’executiu espanyol, segons recullen els informes de la secretaria d’estat d’Administracions Públiques sobre conflictivitat Estat - comunitats autònomes. Si bé és cert que, en 28 d’aquestes, la resolució era només “parcialment favorable” a Catalunya, el bagatge era clarament positiu, enfront de les 17 sentències que donaven la raó al govern espanyol, 5 de les quals només parcialment. La Generalitat, en resum, s’imposava llavors en més de dos terços dels conflictes competencials.\nDes del primer pas per començar l’ajornada renovació del TC, amb un acord entre el PP i el PSOE a mitjans del 2012, l’alt tribunal havia accelerat el ritme de resolució dels litigis pendents. En contrast amb el 2008, quan només va elaborar una sentència, o dels dos anys següents, en què va aprovar-ne quatre en cadascun, el 2012 en va publicar 80. Va ser un rècord en tota la història del Constitucional, només superat per l’any següent: el 2013 va resoldre fins a 101 conflictes, molts dels quals amb Catalunya com un dels actors del litigi. De fet, un terç del total de recursos d’inconstitucionalitat presentats des del 1981 són de la Generalitat contra l’Estat o viceversa. Així, per exemple, el TC va donar la raó al Govern el maig del 2012 amb la llei de suport a les seleccions catalanes, al calaix des del 1999.\nCanvi de tendència al TC\nAquesta bona ratxa es va truncar, però, abruptament, el juny del 2013, amb la majoria conservadora i la presidència de Pérez de los Cobos. Des de llavors el TC no ha donat plenament la raó a la Generalitat en cap de les 28 sentències que ha elaborat i que l’implicaven. D’aquestes, en 12 s’ha posicionat “parcialment” a favor dels arguments de les institucions catalanes, en 12 més ha subscrit plenament els recursos del govern espanyol contra normes catalanes i en les 4 restants s’ha situat parcialment a favor de l’Estat.\nUn marcador del tot oposat al que havia deixat el TC amb majoria progressista i que està actualitzat fins al desembre, amb les últimes dades recopilades. No recull, per tant, sentències mediàtiques recents contràries a les competències del Govern en normes com la llei de consultes, el decret del 9-N i la llei del Síndic de Greuges, que va sortir del forn divendres. El mateix dia, de fet, que l’executiu central va recórrer la llei d’acció exterior. Vistos els precedents, la Generalitat pot confiar poc en les seves al·legacions.\n¿I com ha afectat el canvi al TC la resta de territoris? Amb Pérez de los Cobos ha sentenciat també més a favor dels interessos de l’Estat que anteriorment, tot i que la diferència no s’ha notat tant, atès que les resolucions ja eren molt superiors en la línia del que reclamava el govern espanyol. Si en els 18 últims mesos de TC progressista el 69,7% de sentències donaven la raó a l’Estat, aquest percentatge ha crescut lleument fins al 75,6% en els 18 primers mesos de majoria conservadora.\n'Peça clau de la recentralització', article de Jordi Muñoz\nSentències de tots colors que s’han fet esperar\nEls 58 assumptes catalans pendents de resoldre


Gal.la Calvo: "el Coso i la Romeria són els actes que més il·lusió em fan"\nAmb simpatia i espontaneïtat, la reina infantil explica que amb tots els actes que li queden per davant i esdeveniments protocol·laris perquè no se li obliden a sa mare les coses s'ho apunten tot al google calendar'\nEns explica que el dia de l’assaig general per la Galania infantil tot estava tapat i no va poder veure res. Gal.la Calvo Santolaria, la Reina infantil de les Festes de Castelló del 2020, espera ansiosa este divendres el que serà el seu homenatge.\nUn homenatge “amb sabor a mar” que amaga molts secrets guardats per a sorprendre a esta menuda grauera, que amb simpatia, però serenitat ens desvetlla, que dos de les coses que més li agradaria que hi haguera per sorprendre-la serien “alguna cosa de gimnàstica, perquè a mi m’agrada molt la gimnàstica… jo abans hi anava i també que hi haguera alguna cosa de ball”C\nRespecte a les Festes de la Magdalena entre els seus actes preferits està el coso multicolor i la pujada de la Romeria. “A la Romeria he pujat tots… tots els anys, des que era menuda i sempre puge o en la Gaiata o en amics o en gent que conec de per ahí, però en guany clar, he de pujar vestida de llauradora i amb les meues dames”. -explica il.lusionada i orgullosa-\nUn altre dels esdeveniments que també espera amb il.lusió i amb el que confia gaudir “perquè crec que és un acte on grans i menuts s’ho passen molt bé” és la batalla de confeti del coso multicolor, a més no hi ha cap dubte que en un acte tan colorístic com este sabent-se la màxima de les protagonistes i representants de la Festa s’ho passarà d’allò més bé gaudint al màxim de cada instant, com tots li han aconsellat que fage..\nPel que fa a la seua indumentària, cal recordar que en la Galania d’este divendres lluirà el vestit que es va descobrir esta mateixa setmana. Però amb tots els actes que li queden per davant i esdeveniments protocol·laris bromeja amb nosaltres contant-mos que de vegades sa mare li posa alguns vestits i li costa triar la roba.\nPel que fa a l’agenda de la Reina Infantil, si parlem de tots els actes que li queden per davant i com s’organitza ens sorpren la maduresa que demostra. Este divendres, després d’un intens matí a la perruqueria i amb els últims preparatius, hores abans del seu homenatge, Gala està tranquil.la, encara que emocionada. Esta xiqueta amant de la festa, simpàtica i amb un somriure que tots li diuen que mai ha de perdre, que cal conservar i que enamora a tot el que l’ha coneix ens conta com s’organitza.\n“Hi ha molts actes, que li ho diuen a ma mare, però perquè no se’ns obliden tenim un Google calendar i ahí ens ho apuntem tot, així anem mirant-ho, perquè són moltes coses”, explica la reina mentre sa mare al seu costat dibuixa un somriure de complicitat.\nAmb tot, este divendres 28 de febrer quedarà marcat en la memòria d’esta castellonera a la qual hui la seua ciutat i el món fester li ret homenatge en la Galania a la Reina infantil de les Festes del 2020.


Bonig ofereix a Puig un pacte de mínims per a no haver de "vendre" el PSOE als "independentistes" de Compromís - Diari La Veu\nEscriba el número 381751\nLa síndica del grup parlamentari del PP en la seua intervenció en el debat de política general.\nLa síndica del grup parlamentari del PP, Isabel Bonig, ha oferit al president de la Generalitat una dotzena de plans i mesures perquè Ximo Puig no es convertisca "en el primer president de la història que venga aquesta beneïda terra als independentistes de Compromís". La portaveu dels populars valencians ha estés la mà al socialista perquè aquest puga "deslligar-se" de la formació liderada per Mónica Oltra, a la qual ha acusat d'utilitzar sols la propaganda enfront dels partits que es regeixen per la Constitució, les lleis i l'estat de dret.\nEn aquest sentit, Bonig ha proposat al cap del Consell sis grans plans que abraçarien una millor gestió de l'aigua; un nou plantejament sobre l'actuació forestal i els recursos dels boscos; un projecte per a millorar la qualitat de l'ocupació –la líder del PP ha assegurat que la seua formació és l'única que defensa els treballadors, els autònoms i els desocupats–; un pla per a professionalitzar els serveis socials, i, finalment, un pacte per l'educació que siga un instrument d'unió. Segons ha explicat Bonig, aquesta última proposta inclou un pla de foment del valencià en les zones castellanoparlants i un pla d'immersió lingüística.\nAixí mateix, la síndica 'popular' també ha proposat a Puig blindar per llei el termini màxim per a les llistes d'espera; arribar a un acord per a promoure els sectors productius valencians; establir una inversió anual de 384 milions per a millorar totes les infraestructures, i crear una taula de seguiment de les polítiques europees. "Li propose gestió i concrecció", ha subratllat Bonig.\nLa líder dels 'populars' valencians no ha desaprofitat l'ocasió per a manifestar, una vegada més, el seu rebuig a la política educativa de l'actual Consell. Bonig ha assegurat que el PP és el partit que garanteix la llibertat d'elecció dels pares. "Vostés volen adoctrinar i per aixó van eliminiar el districte únic i són els responsables de la imposicio del decret de xantatge lingüístic", ha expressat la síndica. Bonig ha insistit que les llengües no "s'imposen", que "s'ensenyen i s'estimen". "Ara entenc perquè un dels seus utilitza un dels lemes de la CUP: 'Anem lent perquè volem anar lluny'".\nIntervenció Isabel Bonig


Síndrome de pseudoexfoliació - Uniopèdia, el mapa conceptual\n8 les relacions: Cataracta, Cristal·lí, Glaucoma d'angle obert, Islàndia, LOXL1, Síndrome de l'iris flàccid intraoperatori, Suècia, Xarxa trabecular.\nNou!!: Síndrome de pseudoexfoliació і Cataracta · Veure més »\nNou!!: Síndrome de pseudoexfoliació і Cristal·lí · Veure més »\nGlaucoma d'angle obert\nEl glaucoma d'angle obert és el tipus de glaucoma més habitual, en què el seu principal factor de risc és l'elevació de la pressió intraocular, poden influir altres factors com ara la diabetis mellitus, la pressió arterial alta, hipotensions, drogues vasoconstrictores o tabaquisme.\nNou!!: Síndrome de pseudoexfoliació і Glaucoma d'angle obert · Veure més »\nNou!!: Síndrome de pseudoexfoliació і Islàndia · Veure més »\nEl Lysyl oxidase-like 1, també conegut com a LOXL1, és un enzim que en humans està codificat pel gen LOXL1.\nNou!!: Síndrome de pseudoexfoliació і LOXL1 · Veure més »\nSíndrome de l'iris flàccid intraoperatori\nLa síndrome de l'iris flàccid intraoperatori (IFIS, de l'anglès Intraoperative floppy iris syndrome) és un seguit d'alteracions de l'iris que es presenten només durant l'extracció de la cataracta en certs pacients (que habitualment prenen o han pres tamsulosina), i que dificulten aquesta intervenció (amb possibilitat de complicacions).\nNou!!: Síndrome de pseudoexfoliació і Síndrome de l'iris flàccid intraoperatori · Veure més »\nNou!!: Síndrome de pseudoexfoliació і Suècia · Veure més »\nLa xarxa trabecular és una xarxa de teixits esponjosos situats al voltant de la base de la còrnia, prop del cos ciliar.\nNou!!: Síndrome de pseudoexfoliació і Xarxa trabecular · Veure més »


Moments històrics de l'Arxiu Sonor de Catalunya Ràdio\nLa Mancomunitat: 100 anys\nEl CCCB exposa "L'inici del demà. La Mancomunitat de Catalunya: 100 anys" fins al 20 de juliol. La Mancomunitat de Catalunya es va instaurar a Catalunya el 1914, ara fa 100 anys. Era una unió de províncies amb fins exclusivament administratius. Malgrat tot, aquest seria l'embrió de la Generalitat de Catalunya, reinstaurada als anys 30 del segle XX.\n"La Consagració de la Primavera: centenari d'un escàndol" és una sèrie de quatre programes de record del centenari de l'estrena d'una de les obres cabdals del s.XX, el ballet La Consagració de la Primavera d'Igor Stravinski.\nLa mort d'Hugo Chávez\nEl 5 de març del 2013 s'anunciava a Caracas la mort d'Hugo Chávez, president de Veneçuela des de l'any 1998 i un dels polítics més rellevants en la història recent, no només d'aquest país sinó de tota l'Amèrica Llatina. Impulsor de la revolució bolivariana i de l'anomenat socialisme del segle XXI, la figura de Chávez és clau per entendre bona part de l'actual política sud-americana i també les relacions internacionals d'aquest continent.\nETA: Adéu a les armes\nEl 21 de febrer de 2014, ETA fa el primer pas cap al desarmament amb el segellament de part del seu arsenal.\nSaber la veritat! Els casos Escorza i Eroles\nEls anarquistes Manuel Escorza i Dionís Eroles van ser protagonistes de la violència revolucionària a la Barcelona de 1936-37. El "Sentits" de Catalunya Informació, amb Adolf Beltran, ha recollit testimonis de familiars i d'historiadors i també documents sobre ells. Aquí els podeu escoltar i revisar.


Barco a Girona - D-aventura.com\nLANDING / Platja d'Aro / Barco a Girona\nBarco a Girona\nSens dubte, la Barco a Girona és una de les activitats més divertides, originals i inoblidables per poder gaudir amb els amics.\nA D-Aventura et proposem l’activitat Barco a Girona, on et podràs relaxar, refrescar en una cala espectacular, practicar l’snorkel, jugar al mar amb els matalassos, trampolí flotant... A més, tindreu a la vostre disposició un DJ a bord per animar la Barco a Girona des del primer moment.\nL’activitat Barco a Girona inclou menjar a bord (amb una variada selecció d’ensalades, fruita, hamburgueses i botifarres). A més, a D-Aventura, podem organitzar-te el cap de setmana complet amb activitats, sopar, espectacle, allotjament, bars i discoteques complementàries a la Barco a Girona.\nUs convidem a seguir l’enllaç i conèixer totes les propostes que D-aventura pot oferir-vos per la Barco a Girona.\nPer més informació, també podeu contactar directament als telèfons: 935160928 / 972105911 / 628641890 / 619488495. D-aventura, l’especialista en Festa Catamarà a Barco a Girona, la Costa Brava.


La depressió postpart és més elevada en dones que pareixen per cesària\nEl 17,7% dels parts que es van fer a Catalunya l'any 2017 van ser per cesària.\nSegons les últimes dades el 62,8% dels parts al Centre MQ Reus són per cesària\nActualitzada 21/05/2019 a les 19:48\nEl percentatge de dones amb diagnòstic de depressió després d'un part augmenta segons el grau d'instrumentalització del mateix i afecta al 6,8 per cent de les que pareixen per cesària, davant el 5,8 per cent dels parts vaginals instrumentals (en els que s'usen fòrceps, espàtula o ventosa).\nEn els parts naturals que inclouen epidural i episiotomia el percentatge de depressió postpart se situa el 5,65 per cent, segons un informe del Servei Català de la Salut.\nAquest informe ha analitzat l'ús de recursos sanitaris segons el tipus de part entre els anys 2014 i 2016 a Catalunya, període en el que s'ha detectat un major ús d'antidepressius en les dones que han patit una cesària.\nL'informe s'ha basat en dades de parts d'un sol nen i gestació a terme, en dones primerenques amb embarassos no complexos, i ha constatat que s'usen més recursos durant el primer trimestre postpart en els parts vaginals instrumentals i les cesàries.\nAixí, en aquests mesos aquestes dones fan més ús de l'atenció primària, les urgències, les consultes d'especialistes i dels antibiòtics.\nTambé usen més analgèsics, amb prop del doble en cesàries que en parts no instrumentals, que als tres mesos del naixement torna als nivells anteriors a l'embaràs.\nTant en cesàries com en parts en els que s'han usat fòrceps, espàtules o ventosa s'ha detectat una taxa superior de l'ús d'antidepressius, que en el cas de les cesàries es manté durant el primer any postpart.\nL'informe del CatSalut indica que «les característiques demogràfiques, les comorbiditats maternals o els embarassos complicats no són els únics factors que influeixen en l'elecció del tipus de part; s'ha vist que la cultura obstètrica pot suposar un factor de risc afegit per a la realització de certes intervencions durant el part».\nSegons les últimes dades de parts, el 17,7% dels que es van fer a Catalunya l'any 2017 van ser per cesària, un percentatge que ha descendit lentament respecte al 2016 (18%) i al 2015 (18,1%), indiquen les dades del departament de Salut.\nLa variabilitat entre centres sanitaris que atenen parts és molt àmplia a Catalunya, i, així, es va del 10,4% de cesàries de la Fundació Sant Hospital (la Seu d'Urgell, Lleida) al 62,8% del Centre MQ Reus (Baix Camp).\nPrecisament aquest últim centre i l'Hospital d'Amposta, amb un 51,3% de parts per cesària han estat denunciats per l'Associació Catalana per un part respectat, donallum, que considera «escandaloses» aquestes taxes i «molt per sobre de les recomanacions de l'Organització Mundial de la Salut i també per damunt de les de la resta de centres» sanitaris catalans.\nAquesta entitat així ho assegura en una carta que ha remès al departament de Salut, en la que reclama que s'inspeccionin aquests centres per descobrir què succeeix ja que aquests percentatges de cesàries suposen que «més d'una de cada dues dones que van parir en aquests centres va ser intervinguda quirúrgicament per extreure-li el nadó, el que és inacceptable tant en termes de rigor mèdic i científic com a nivell ètic i moral».\nDe la seva banda, la cap d'Obstetrícia i Ginecologia Reproductiva de l'Hospital de la Vall d'Hebron, de Barcelona, Elena Carreras, ha opinat que «la situació ideal de part és la que escull la dona, ben informada sobre els possibles riscos», en una decisió compartida amb els professionals que l'atenen.\nCarreras, elegida la millor ginecòloga d'Espanya l'any 2015, segons la revista Forbes, ha indicat que el seu hospital s'ha imposat seguir els denominats criteris Robson, un sistema adoptat per l'OMS per avaluar i comparar les taxes de cesària, i que estableix que el grup de dones en el que la gestació arriba a terme i no té riscos previs no superi el 15% de cesàries.\nSegueix el Nàstic - Nucía en directe\nEl teu horòscop d'avui: 20 d'octubre\nComenta el contingut : La depressió postpart és més elevada en dones que pareixen per cesària


289 detinguts a París a causa d’una manifestació dissolta per la policia | Internacional | EL PAÍS Catalunya\n289 detinguts a París a causa d’una manifestació dissolta per la policia\nEls agents han carregat i han dispersat els manifestants amb gasos lacrimògens\nParís 30 NOV 2015 - 08:32\tCET\nFOTOGALERÍA: La policia carrega contra els manifestants a París. Laurent Cipriani (AP)\nEl que va començar aquest diumenge com una jornada de mobilització ciutadana pacífica i alegre a París, la vigília de l'inici oficial de la Cimera del Clima (COP21), va acabar amb enfrontaments entre encaputxats i les forces de seguretat a la plaça de la República i la detenció de 289 persones.\nEls enfrontaments es van originar moments després que finalitzés una gran cadena humana autoritzada, convocada com a alternativa a la gran marxa pel clima i en la qual van participar milers de persones. La manifestació inicial havia estat anul·lada a causa de l'estat d'emergència instaurat després dels atemptats terroristes del 13 de novembre.\n“Una minoria violenta ha volgut organitzar una desfilada prohibida”, va explicar aquest diumenge el ministre de l’Interior, Bernard Cazeneuve, a última hora de la tarda. Entre 2.000 i 3.000 persones es van concentrar a la plaça de la República, segons xifres de la policia, al principi de forma pacífica. Entre els presents, “diverses desenes d'individus amb el rostre cobert” es van enfrontar amb les forces de seguretat desplegades als voltants de la plaça. Aquests “activistes violents” van llançar projectils als antidisturbis, incloses espelmes que ciutadans havien dipositat a la plaça en honor de les víctimes del 13 novembre. Cazeneuve va anunciar que, de les 208 persones detingudes, 174 s’estaven interrogant.\nEl titular d’Interior va voler deixar clar que es tractava d'una minoria violenta que no havia de confondre's amb els ciutadans pacífics que una hora abans de l'inici dels incidents van formar una cadena humana que va sortir de la mateixa plaça. Va afegir que els incidents li donaven la raó respecte a les mesures preventives preses, com la prohibició de manifestar-se, el control a les fronteres i l'arrest domiciliari de 26 activistes que, segons va assegurar, havien participat en “actes violents” en altres manifestacions. “La fermesa serà total”, va concloure.\nEl president François Hollande va denunciar l'actitud “escandalosa” dels “esvalotadors”. L'alcaldessa de París, Anne Hidalgo, va considerar per la seva banda “indignant” convertir la plaça de la República, on s'han concentrat els homenatges a les víctimes dels atacs terroristes, en un “lloc d'enfrontaments”. Igualment, el primer ministre, Manuel Valls, va cridar a “respectar la memòria de les víctimes”.\nLa violència va entelar d’aquesta manera un dia que havia començat amb una instal·lació simbòlica de 22.000 parells de sabates, un acte autoritzat per les autoritats, en representació dels manifestants de la marxa anul·lada. Comptava amb el suport explícit del papa Francesc, pel qual els organitzadors van triar un parell de sabates negres. “Ens semblava la millor manera de fer presents els absents”, va explicar Óscar Soria, de l'associació Avaaz.\nA continuació, milers de persones –10.000 segons els organitzadors, 4.500 segons la policia– van fer una doble cadena humana entre la plaça de la República i la de la Nació, cobrint el recorregut inicialment previst per la marxa prohibida. “Estat d'emergència per al clima” era l'eslògan més repetit i molts presents van denunciar la prohibició de la marxa. La iniciativa es va desenvolupar en un ambient festiu i sense cap incident.\nFOTOGALERIA Canvi climàtic: 12 claus de la cimera de París


03 | Juliol | 2011 | AMPA IPSE BLOC ... un espai per a la comunicació i per a la participació.\nEls importa un rave (Opinió de X. Sala i Martín – L’educació espanyola)\n03/07/2011 — ampaipse\nLV20110702 p17 – Els importa un rave – X. Sala i Martin (pdf)\nAvui començarem amb una conjectura: com creuen que funcionarien els supermercats si haguessin de seguir les regles de les escoles públiques i concertades d’Espanya? Per començar la gent pagaria els seus impostos per finançar el subministrament d’aliments. A partir d’aquí, cada família seria assignada a un determinat supermercat depenent de la seva residència. A canvi, en arribar al supermercat cada dia, totes les famílies rebrien una cistella “de franc” amb una sèrie de productes (“de franc”, lògicament, entre cometes perquè en realitat “de franc” vol dir que no paga l’usuari sinó el contribuent. Però de pagar, pagar, els asseguro que “de franc” no hi ha res).\nTornant al tema de la cistella: quins productes hi hauria? Doncs això dependria del que els buròcrates de torn decidissin des d’algun ministeri de Madrid, alguna conselleria de Barcelona o algun comissariat de Brussel•les. Aquests buròcrates pensarien que ells saben molt millor que els pares el que els convé als fills.\nEn no tenir la llibertat d’elegir ni les verdures, ni les carns, ni les cerveses, ni els xampús, ni tan sols el centre on voldríem comprar tot això, la competència entre supermercats desapareixeria. Això faria que els directors d’aquests establiments no tinguessin incentius per esbrinar els gustos dels seus clients ni per assegurar-se que a les prestatgeries hi ha el que la gent desitja. I és que els ingressos del director del centre no dependrien de la satisfacció dels clients sinó de la decisió del ministeri. En conseqüència, no tindria cap incentiu a fer les coses bé i per tant la qualitat del servei al seu supermercat seria deplorable.\nPerò la cosa no acabaria aquí perquè després hi hauria els empleats que, seguint les regles del model educatiu actual, haurien de ser funcionaris. És a dir, no podrien ser penalitzats o expulsats del seu lloc de treball si fessin les coses malament i tampoc no podrien ser recompensats amb augments salarials si fessin les coses bé. El seu salari seria determinat, exclusivament, per la seva antiguitat. Lògicament, en estar la seva remuneració totalment deslligada de la seva productivitat, els treballadors del supermercat no tindrien cap incentiu a atendre respectuosament els clients, ni a procurar que totes les prestatgeries estiguessin sempre proveïdes, ni a netejar o arreglar els desperfectes del local. Ni tan sols no voldrien obeir el director del seu centre! De fet, tindrien incentius perversos per fer les coses malament perquè als empleats que, per vocació, sentit de responsabilitat o esperit de sacrifici fessin la seva feina correctament, el director els tindria confiança i els demanaria que fessin feines extres com anar a reunions de pares de clients o atendre als clients més difícils.\nNo fa falta tenir un doctorat en economia per veure que aquests supermercats públics o concertats sense competència i amb treballadors funcionaris no donarien la satisfacció mínima als seus clients. És per això, perquè sabem que seria desastrós, que els supermercats són privats. I és per això que competeixen lliurement per capturar el major nombre de clients possible. I és aquesta competència la que fa que hi hagi un constant abastament dels béns que desitgen els consumidors al millor preu possible: el supermercat que ofereixi els productes que la gent no vol o que els ven a preus extravagants serà castigat amb la ruïna. És a dir, perdrà tots els ingressos ja que tots els seus clients se n’aniran al supermercat que ofereixi els productes adequats als preus més competitius.\nPer què els explico tot això? Doncs perquè l’altre dia em vaig quedar de pedra en sentir el candidat socialista a la presidència del Govern espanyol, senyor Alfredo Pérez Rubalcaba, dient que la solució als problemes educatius d’Espanya era la implementació d’un MIR per als estudiants que es graduen de les escoles de magisteri. Amb això Rubalcaba no es referia a enviar els mals estudiants a l’estació espacial soviètica, sinó a que fessin un examen semblant al que fan els metges. Encara que, per analogia, aquesta proposta pogués semblar interessant, la veritat és que respon a un mal diagnòstic de la situació.\nEl problema de l’educació espanyola no és (només) que els llicenciats de magisteri no estan prou qualificats (cosa que es veuria amb un examen com el MIR) sinó que no existeixen els incentius necessaris perquè els professors facin bé la seva feina: ni es pot premiar els bons, ni castigar els dolents, ni els directors de centre tenen incentius per millorar l’educació dels seus centres, ni existeix la competència necessària per induir tots a millorar el seu rendiment de la mateixa manera que la competència fa que els supermercats funcionin.\nÉs curiós. A Espanya no s’incentiva que l’educació sigui de qualitat però sí que s’assegura que, a través de la competència, la producció i distribució de cogombres o els raves als supermercats sigui el més eficaç i eficient possible. Per què?, es preguntaria Mourinho.\nUna possible explicació seria que als lobbies sindicals de professors ja els va bé tenir feina assegurada amb una remuneració que no estigui condicionada al fet d’exercir la seva tasca reeixidament… encara que això comporti un sistema educatiu mediocre. Una altra explicació és que, per als polítics que han dissenyat el sistema, els raves són més importants que l’educació. És clar que una tercera possibilitat és que, en realitat, a ells l’educació els importa un rave.\nLA VANGUARDIA – OPINIÓ – X. SALA I MARTIN – 2/7/2011\nInformació relacionada: Notes d’educació – 30’ – TV3 a la carta


Fraseig en estat sòlid - Diario de Mallorca\nGeorge Sanders a la pel·lícula ´Jack el Negre´, rodada a Mallorca. ALSA/JUNGLA\nENCARA NO EM PUC AVENIR DE L´ONA VERDA, ARREU ARREU. He pronunciat massa adéus aquesta setmana passada. He conegut els excessos del cos aquesta setmana passada. He trobat bons interlocutors aquesta setmana passada. He viscut amb clarors noves del pensament aquesta setmana passada. He viatjat dins el pou interior amb excavadores mans aquesta setmana passada. He estat un poc feliç amb el PP fora de les institucions de comandament i gestió aquesta setmana passada.\n"En la desigual batalla que l´argument lliura amb els personatges, aquell, de vegades, agafa una venjaça covard. Quasi totes les novel·les es debiliten cap al final. Això passa perquè l´argument demana una conclusió. I per què és necessària? Per què no existeix una convenció que permeti al novel·lista acabar quan s´avorreix? Per desgràcia ha d´arrodonir les coses i, normalment, mentres ho fa els personatges perden vida i la nostra impressió final és que agonitzen." L´amic Forster em dóna bon cosells sempre.\nQuan Pere Antoni em digué que, segons les seves darreres investigacions, George Sanders s´havia suïcidat a l´hotel Formentor, vaig pensar en aquelles festes de cap d´any, que t´agradaven tant, Bel, en una cambra que pegava just damunt el Club dels Poetes.\nEl carrer florentí, via della Scala, 16, estava just darrera el nostre hotel Excelsior estimat. Et veig amb un camiser de seda lilosa comprant en aquell Laboratorio Officina, creat pels frares dominics el 1221, totes les teves essències més secretes: la d´ambre, la de taronja, la de muguet, la de rotaboc, la de magnòlia, la de retama, la de vetiver, la de violeta, la de rosa, la de pot-pourri, la d´espígol, etc.\nTota una col·lecció d´olors per cadascuna de les teves emocions.\nLa cambra sobre el Club de Poetes i de les ones va ser l´inici d´aquell sadisme teu, dur i infantil alhora, que em permetia imaginar-me els plers de les dones gregues que havien de seduir els homes que anaven de putos, que els havien de mostrar les inacabables sensacions que un cos femení és capaç de crear.\nL´hotel Formentor demana hores de rememoració i d´escriptura. Emperò estic cansat i els darrers esdeviments m´han flagel·lat l´ànim. La mort d´una amiga de la teva mateixa edat et fa pensar en un fet essencial: tenim els dies comptats!!!\nESCOLT COM MORMOLEN LES ESTACIONS DE L´AMOR. "Cartografiaré les zones íntimes", em deies, Bel, mentre escrivies relats que tancaves amb el pany i la clau del teu silenci. Feies un capfic dins els pensaments propis i desapareixies cap a les profunditats. Et cercava per tota la casa. Pujava als porxos. Baixava al jardí. Feia voltes pel parc. No m´atrevia a dir el teu nom. Per què em deixaves dins els meus entosolaments? Tard, molt tard tornaves amb els ulls injectats de sang, com a plorosos, les butxaques plenes de papers i amb una notícia esfereïdora: havien assassinat amb bastons de ferro els dos tirats -una al·lota que sempre cantava cançons de Soziedad Alkoholika i ell que no aturava mai de picar-se-, dos còmplices llunyans que vivien davall el pont dels Penjats. Em feia por que quan estava d´aquesta manera, no caigués dins un dels seus llargs períodes de letàrgia. Bel, per què feies un ús deliberat de la paraula "sacrifici"? Mentrestant decidia començar a treballar l´endemà i postergava la meva decisió dia darrere dia, durant setmanes. I emmalaltia, Bel, lluny dels teus mugrons, lluny de les teves carícies, lluny dels teus relats que sempre acabaven malament. Lluny de les teves radiacions. Què era? Una passió? Un amor? Una obsessió sexual? O una de les meves invencions? Només veia coses a punt de desfer-se, de fondre´s, de desaparèixer. Avançava palpant.\nCAL NO ABANDONAR LA LLUITA: ELS PERILLS SÓN GLOCALS. Em deies això, Bel, i jo et mirava els ulls d´una verdor tan clara com aquelles espigues de blat primaverals que ara són tan grogues com els teus cabells. M´entusiasma aquesta capacitat teva de no perdre calada, d´estar sempre a punt, en punt. A mi de cada vegada em costa més il·lusionar-me, entusiasmar-me, intentar veure horitzons engrescadors. I tu m´empenys amb la força de la teva passió, de les ganes de transformar el món, de fer-lo més bo i més habitable. Per això t´estim. Per això pas una penada de perdre´t, per això et voldria sempre entre els meus braços estrets.\nFa calor, estic tot sol entre la gent i tu no hi ets. M´has dit que les reunions són necessàries. I inacabables. Tu tens paciència. Jo la perd tot d´una. Tu tens coratge. Jo no sé on és. Tu tens la força de cent cavalls per fer que les coses trobin un camí més humà. Jo em sent dins una deshumanització perillosa. Però sé que tornaràs prest i això m´umpl d´enyor. Visc l´enyor a fons! T´enyor! I aquest vent de mots amb tu, Bel, al fons em fa un poc de companyia.


EL PACTE VOTA CONTRA LA PROPOSTA D’EL PI PER REGULAR EL LLOGUER TURÍSTIC PLURIFAMILIAR JA EXISTENT – El Pi\nEL PACTE VOTA CONTRA LA PROPOSTA D'EL PI PER REGULAR EL LLOGUER TURÍSTIC PLURIFAMILIAR JA EXISTENT\nPàgina d'inici Actualitat EL PACTE VOTA CONTRA LA PROPOSTA D’EL PI PER REGULAR EL LLOGUER TURÍSTIC PLURIFAMILIAR JA EXISTENT\nEL PACTE VOTA CONTRA LA PROPOSTA D’EL PI PER REGULAR EL LLOGUER TURÍSTIC PLURIFAMILIAR JA EXISTENT\nDavant la inactivitat del Govern, El Pi-PROPOSTA PER LES ILLES ha presentat avui una nova iniciativa per a la regulació del lloguer turístic (i ja és la cinquena, després dels reiterats incompliments per part del Govern) a debatre en el sí de la Comissió de Turisme. Els partits han criticat la perseverança d’El Pi.\nEl diputat Josep Melià ha recordat que tots els partits que avui governen es presentaren a les eleccions amb una proposta específica per a regular “i facilitar” el lloguer turístic plurifamiliar “però ara hi posen emperons”, ha dit. “En el Parlament ja hem aprovat i han donat suport a 4 iniciatives d’El Pi que, d’una manera o altra, en demanen la regulació perquè els hem de donat sortida, perquè es una realitat incontestable”, ha dit.\nLa proposta que avui El Pi ha presentat dins la Comissió de Turisme, ha estat rebutjada per tots els grups. “Alguns dels que ara fiquen el cap davall la terra es varen passar els 4 anys de la passada legislatura criticant la postura del PP”, ha reclamat Melià.\nLa iniciativa ha defensat de nou la necessitat que la futura Llei del Turisme contempli la necessitat de fer tres bosses d'intercanvi de places: l'hotelera i la del lloguer de unifamiliars que ja estan regulades i una tercera per als habitatges plurifamiliars.\n“Totes elles han d’estar subjectes a l'intercanvi però en el tercer cas s’ha de tenir en compte que primer hi ha d'haver places per intercanviar, sinó no té sentit”, ha explicat. Per aquest motiu, El Pi proposa amb aquesta iniciativa la possibilitat d’establir un període per donar d’alta els habitatges ja existents, que, evidentment, compleixin uns criteris de qualitat, “s’ha de donar un temps transitori perquè aquella oferta existent pugui aflorar”.\nA més, el diputat d’El Pi ha explicat que ja fa uns 15 anys que la normativa turística a Balears va incloure el criteri de l'intercanvi de places. “Ha servit per evitar saturacions i ha estat una bona mesura que governs de diferents colors han compartit”, ha dit. “Però també hi ha hagut excepcions que incloïen apostes per la millora de qualitat, per tant tenien sentit”, ha afegit. La proposta d'El Pi, a més, passa també per reduir les excepcions, “no eliminar-les”.\nPrevious article\tEL PI APROVA L’OBLIGATORIETAT DE REGULAR I INSTALAR DESFIBRIL·LADORS AUTOMÀTICS A ESPAIS NO SANITARIS Next article\tEL PI, JUNTAMENT AMB ELS ALTRES PARTITS A L’OPOSICIÓ, DEMANEN UNA INVERSIÓ URGENT DE 150.000 € PER AL POLIESPORTIU DE CALA D’OR


Borriana estrena equip en el campionat autonòmic de galotxa - Diari Millars, informació local en valencià.\nBorriana estrena equip en el campionat autonòmic de galotxa\nEl Club de Pilota de Borriana recupera la participació en el torneig valencià\nEl trinquet municipal Batiste Viñes de Borriana va acollir el passat cap de setmana l’estrena de l’equip de Borriana en el Campionat Autonòmic, 42 Trofeu de Galotxa – El Corte Inglés de la categoria tercera. El Club Pilota de Borriana ha estat l’encarregat de recuperar la participació en un torneig d’aquestes característiques després de molts anys sense tenir lloc.\nL’equip està format per integrants del Club de Pilota Valenciana, Juan, el president, al costat de Juanjo, Óscar, Guillem, i Cristian, encara que aquest últim no va poder jugar a la partida d’estrena. El debut al trinquet borrianenc es va saldar amb una victòria in extremis, després d’una gran remuntada contra l’equip de Montcada.\nEl regidor d’Esports, Vicent Granel, ha destacat la implicació del club en la recuperació de la pilota valenciana a Borriana, i de prendre la iniciativa de tornar a participar després de molts anys en el campionat autonòmic de galotxa. Per la seua banda, el president del club, Joan Rubert, ha mostrat la seua satisfacció per la volta del club a una competició d’aquestes característiques, i la «recerca d’animar a la gent de Borriana a què s’apropen al trinquet a animar els seus jugadors».\nEl Servei Municipal d’Esports ha col·laborat en la participació del nou equip en la lliga federada. El Club Pilota Borriana passejarà el nom de la ciutat per les diferents ciutats i trinquets en què disputarà les partides de la lliga.\nLa pràctica de la pilota ha iniciat un moviment a Borriana amb la creació de l’Escola Municipal de Pilota, i la participació en el programa «Pilota a l’escola», amb l’objectiu de formar una base de xiquets i xiquetes que practiquen l’esport de la pilota en la localitat de la Plana.\nA més a més, cal recordar que Borriana va ser una de les poques ciutats que ha acollit les jornades de la Càtedra de la Pilota, al costat de la Universitat de València i la Generalitat, per organitzar i plantejar el futur de l’esport valencià.\nPost més nousLa Diputació fusiona l’Espai Cultural Obert amb Mart per a projectar la seua oferta cultural\nPost més vellsOnda aprova una ordenança municipal per a millorar l’accessibilitat en espais públics i privats


Dones d'Empresa Col·lectiu que aglutina Dones empresàries, emprenedores, executives i directives » Dones d’Empresa\nAuthor Archives: Dones d'Empresa\nEl passat 29 de novembre, van obrir el Vè Congrés de Dones d’Empresa Silvia Domènech membre del grup impulsor de Dones d’Empresa, Neus Lloveras presidenta de la FEGP Federació empresarial del Gran Penedès, Olga Arnau alcaldessa de Vilanova i la Geltrú i Muntsa Vilalta Directora General de Comerç, per donar pas a les ponències que […]\n04/11/2019 a les 11:33\nCompromís i consciència innovadora és el títol global del 5è Congrés de Dones d’Empresa, que es farà a Neàpolis, a Vilanova i la Geltrú, divendres 29 de novembre, en sessions de matí i tarda. Ja es coneix pràcticament tota la graella de ponents que intervindran en aquesta jornada congressual. Es donaran a conèixer aquests propers dies. […]\n30/09/2019 a les 12:36\nDes del col·lectiu d’empresàries i directives de la FEGP s’està organitzant el 5è Congrés de Dones d’Empresa. Aquesta edició tindrà l’escenari a l’auditori Neàpolis a Vilanova i la Geltrú, divendres 29 de novembre, en doble sessió de matí i tarda. La comissió organitzadora treballa en els tres eixos que composaran el programa congressual: l’economia digital, els nous […]\n20/03/2019 a les 15:49\nDivendres passat, a l’hotel Le Méridien Ra, al Vendrell, va tenir lloc la trobada anual d’empresàries i executives del Gran Penedès. Un centenar llarg de comensals es van citar en el Sopar de Dones d’Empresa, en la seva 12a edició. El col·lectiu de Dones d’Empresa, vinculat sempre a la FEGP, va proposar una vetllada amb […]\n04/03/2019 a les 10:48\nEmpresàries, directives, executives i professionals lliberals. Dones d’Empresa aplegarà un centenar i mig de participants en el seu sopar anual, aquesta vegada al Vendrell, a Le Méridien Ra Beach Hotel & Spa, divendres 15 de març. El col·lectiu vinculat a la FEGP ja ha confirmat que l’acte estarà presentat per la periodista Magda Bandera (La […]\nDilluns 8 de març – Una científica en temps de pandèmia. Trobada amb Clara Plats\nDones d’Empresa celebra el Dia de les Dones #8M amb una composició multimèdia cada dia\nSegon vídeo de Dones d’Empresa per celebrar el Dia de les Dones #8M .


El Barça guanya al camp del Benidorm (0-1) en l'anada dels setzens de la Copa del Rei - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nEl Barça guanya al camp del Benidorm (0-1) en l'anada dels setzens de la Copa del Rei\nEl Barça continua amb la seva ratxa de victòries i ja en suma 10 de manera consecutiva. Els blaugranes van superar el Benidorm per 0-1 gràcies a una diana de Bojan en el partit d'anada dels setzens de final de la Copa del Rei i deixen l'eliminatòria encarrilada. Guardiola va fer un equip molt competitiu que es va mostrar molt superior en tot moment al seu rival, que juga a Segona B, però no va ser la piconadora dels partits contra el Basilea i l'Almeria. Sota un aiguat considerable, el Barça va disposar d'un grapat d'ocasions per aconseguir una renda superior, però no va estar encertat de cara a porteria.\n29/10/2008 - 13.28\nEl Barça va poder marcar en la primera ocasió del partit. Tot just havia passat un minut quan Caballero va rebutjar el xut de Hleb, primer, i el llançament posterior de Sylvinho es va estavellar a la part exterior del pal. Bojan va ser el jugador més incisiu i el que va disposar de les millors opcions. Abans del descans va disposar de dues ocasions clares: en la primera va creuar massa la pilota i en la segona, amb tot a favor per marcar, va relliscar just abans de xutar i Caballero va acabar aturant-la. La pluja torrencial va ser protagonista durant molts minuts. Un xut d'Alves va ser l'última ocasió blaugrana abans del descans.\nEl Barça i Bojan van trobar premi a la seva insistència als nou minuts de la segona part. Xut llunyà però col·locadíssim del de Linyola, que supera el porter. Tercer gol de Bojan en els tres últims partits. Més pendents d'evitar lesions per l'estat del camp a causa de la pluja que no pas d'una altra cosa, els blaugranes van jugar a mig gas, una manca de tensió que també es va viure a la banqueta. Guardiola va aprofitar l'ocasió per fer debutar Abraham amb el primer equip. Piqué va tenir el segon a dos minuts del final, però va enviar la pilota als núvols.\nJunta directiva a Berga\nJoan Laporta no va anar a Benidorm, perquè el partit coincideix amb la junta itinerant del Barça, que es fa a Berga. Entre els temes tractats, hi destaca l'aprovació de 25 noves penyes. Algunes ben llunyanes: com les del Japó, la Xina, Mèxic, l'Uruguai i Irlanda. Joan Laporta també va parlar de la disputa que va tenir als jutjats amb l'advocat del futbolista Raúl Baena i de les causes de la baixa assistència de públic al Camp Nou aquesta temporada.\nEl judici per Raúl Baena, posposat\nPuyol, novetat d'última hora\nSatisfets pel triomf


La junta directiva del CN Martorell rep el suport d’una seixantena de socis – La Bústia\nPer Esports 29 de febrer de 2020 a les 17:00 0 515 Visites\nEn un comunicat titllen de “campanya de descrèdit injusta” cap a la presidenta\nMés d’una seixantena de persones vinculades al Club Natació Martorell ha expressat públicament el suport a l’actual directiva de l’entitat en un comunicat. Els signants destaquen “la dedicació desinteressada i no remunerada dels dirigents de l’entitat”.\nDesprés de superar l’assemblea, la presidenta del CN Martorell, Eva Rodríguez i el seu equip sumen suports dins l’entitat. El comunicat el signen mares i pares d’esportistes, socis, veterans, expresidents i directius d’altres juntes directives anteriors.\nSubratllen el suport a la presidenta Rodríguez, qui asseguren que “en les darreres setmanes ha estat objecte d’una campanya de descrèdit injusta en diversos actes públics, mitjans de comunicació i xarxes socials”.\nAixí, els signants apunten que “estem convençuts que quan el dret (a la crítica) pren més sentit i es converteix en un instrument de millora, és quan s’exerceix de manera constructiva, des del respecte personal i a través dels mecanismes dels quals disposa l’entitat”.\nEl CN Martorell és a tocar de celebrar 90 anys d’història. “Tenim la confiança absoluta que la fortalesa ens permetrà superar les dificultats actuals per continuar sent un referent en la vida esportiva i associativa de Martorell”.\nFotografia: Eva Rodríguez acumula més suports després de l’assemblea [Maria Cerezuela]


De tot una mica: Urdaibai sangriento, de l'Amaia Manzisidor Txirapozu\nUrdaibai sangriento, de l'Amaia Manzisidor Txirapozu\nErein, Cosecha Roja 25\nAquesta novel·la és el segon llibre de la saga protagonitzada per la comissaria Julieta Laborda. Ella amb el seu equip han d'investigar la desaparició d'una noia que anava amb un amic cap a una casa rural. Durant el camí, a prop d'arribar, discuteixen i la noia no vol anar amb ell. Ell arriba a la casa, però ella no ho fa mai. Després de buscar i buscar troben el rastre de la noia i descobreixen que ha estat assassinada. La investigació es desenvolupa durant la Semana Grande de Bilbao, que així esdevé un altre protagonista de la novel·la. Les pors, els silencis, els desitjos, els somnis dels protagonistes seran un altre punt interessant d'aquesta novel·la, molt coral.\nLa novel·la m'ha agradat. Té una part important de procedimental, però és més interessant el treball psicològic dels personatges, tot i que, com que hi ha tants, alguns només es queden en la superfície. He vist que hi ha una altra novel·la anterior dels mateixos protagonistes, Bilbao, expediente 406. Segurament la buscaré...\nNadie es inocente. (El blog de Abasolo)


ARS publicitària exterior\nLa publicitat exterior és el nostre mitjà\nOOH: Out of home\nOn tothom la veu, on cada vegada hi ha més gent, on ets més visible, on aconsegueixes que les teves campanyes tinguin més cobertura amb major repetició: a l'exterior, al carrer, a la carretera, on està el teu públic, on estan els teus clients, on has d'estar present, on hi ha la publicitat exterior.\nCom s'ha fet en tota la història de la humanitat, amb cartells, amb tanques publicitàries, amb monopals, amb mupis, amb senyalística, amb lones, en definitiva, amb anuncis de múltiples mides i mesures, en els suports publicitaris més eficients, en els espais publicitaris que ofereix la publicitat exterior.\nQuan ho necessitis, sigui per senyalitzar els teus centres de venda, per millorar la teva imatge de marca, per promocionar els teus productes o per instal·lar-los en els recintes dels teus centres de venda. Sempre que vulguis comunicar eficaçment amb la teva audiència en campanyes de llarga o curta durada tens al teu servei a la publicitat exterior.\nSom una empresa jove, formada per un grup de persones amb més de 25 anys d'experiència en diverses empreses del sector.\nLa nostra especialitat és donar la solució més adequada als clients quan han de cobrir les seves necessitats de comunicació i màrqueting al nostre medi.\nDonem tot el servei necessari al client per solucionar el on, el com i el quan.\n© ARS publicitaria exterior, S.L. 2018-2021\nContacte Política de privacitat Avís legal Mapa del lloc\nUtilitzem cookies per donar-li la millor experiència al nostre web. Al continuar navegant per ell, vostè accepta l'utilització de cookies.


Síria és el país del món amb més nens i nenes refugiats. Font: Ahmad Akacha\nEls drets dels nens, nenes i joves que migren a Espanya des del Marroc i altres zones del continent africà també es veuen afectats.\nMalgrat que la majoria de països del món estan adherits a la Convenció sobre els Drets de l'Infant , encara hi ha polítiques que vulneren drets essencials de nens, nenes i joves com la protecció, l'educació, el refugi o la salut.\nLa Convenció sobre els Drets de l'Infant estableix que tot estat ha de respectar i assegurar els drets enunciats a l'acord a tot nen i nena, sense cap distinció. Malgrat que la majoria dels països d'arreu del món hi estan adherits, encara hi ha polítiques que posen de manifest la vulneració de drets essencials de nens, nenes i joves arreu del món, sent els que es troben en situacions de trànsit, siguin infants refugiats, desplaçats o migrats, els que es veuen més afectats.\nL'any 2019 va suposar tot un record a escala mundial en termes de població refugiada i desplaçada. Segons xifres de l'ACNUR, hi ha en moviment aproximadament 79,5 milions de persones, de les quals, un 40% d'aquestes són nens i nenes, el que es tradueix en més de 31,5 milions de nens i nenes en situació de refugi. Segons entitats com Save the Children, aquestes situacions van vinculades als conflictes armats, i cal destacar que un de cada cinc nens i nenes arreu del món viu a una zona de conflicte, el que suposa uns 420 milions d'infants.\nL'educació, el dret al refugi, la protecció o la salut, són alguns dels drets vulnerats que nens, nenes, i joves, refugiats, desplaçats i migrats, encara pateixen avui dia per la manca de respecte de països d'arreu del món als més de 50 articles de la Convenció. Així ho assenyala el director de Save the Children Catalunya, Antoni Pérez, que denuncia les vulneracions de drets que aquests infants pateixen en aquest context de pandèmia i d'augment de moviments de persones a conseqüència dels conflictes bèl·lics.\n"Els infants són les persones més vulnerables en tots aquests processos, i els seus drets es veuen molt vulnerats, ho hem vist molt clarament amb Mòria", explica Pérez, que manifesta que el dret de l'educació ja es vulnera des d'un inici. Explica Pérez que perden la continuïtat que tenien dins d'un sistema educatiu concret, quelcom determinant en edats de preadolescència, ja que no els permet continuar amb el seu procés educatiu i els aboca a involucrar-se en activitats de caràcter econòmic per ajudar a la família.\nAquest aspecte és un dels que també destaca Áliva Díez, coordinadora estatal d'Acollida de la Comisión Española de Ayuda al Refugiado (CEAR). "La gran bretxa que identifiquem en la situació de nens, nenes i joves sol·licitants d'asil a l'Estat espanyol és l'educació", explica.\nLes famílies que sol·liciten asil, entren en un programa de primera acollida pensat per uns trenta dies, però que d'un temps ençà es pot allargar fins a més d'un any. Pel seu caràcter temporal, no s'inicien processos bàsics com l'escolarització dels menors. "No són els entorns més afavoridors per iniciar un itinerari d'inclusió per a cap nen ni nena", manifesta Díez.\nA l'educació se li suma al risc de protecció. "La infància en moviment està sotmesa a un risc de tràfic de persones enorme", explica el director de Save the Children Catalunya. "Acabem de publicar una xifra que diu que a Europa han entrat un total de 200.000 nens i nenes en els últims cinc anys, però la traçabilitat per seguir on estan és molt baixa", manifesta.\nQuant a salut, la pandèmia, tot i que s'assegura que no afecta els infants en gran manera, sí que està impedint l'accés a una sèrie drets universals. "S'estan deixant de portar a terme programes de vacunació, per exemple", lamenta Antoni Pérez, que afegeix que la pandèmia ha paralitzat moltes de les accions humanitàries de les organitzacions i estan deixant a fora molts nens i nenes en vacunació de malalties com el xarampió, la pòlio, la febre groga, el còlera, la pneumònia o la diftèria.\nEl director de Save the Children Catalunya posa d'exemple Síria o Ucraïna, dos països d'un desenvolupament raonable en els quals els conflictes armats i el conseqüent desplaçament de persones ha provocat la immunització de la infància, que abans estava per sobre del 80%, baixés en aquests dos països en un 20% a Ucraïna i gairebé un 50% a Síria.\nMés enllà de vulneracions de drets com l'educació o la salut, la coordinadora estatal d'Acollida de CEAR destaca quelcom molt vinculat amb el dret a ser nens i nenes, "que és tenir el seu espai lúdic, d'oci, de tranquil·litat, de joc". Díez posa d'exemple la situació que es viu a les illes Canàries. "Des de l'arribada fins que la família és derivada a un recurs de mitjana estança on es comenci a treballar tot, hi ha un lapse temporal de molta incertesa quan l'accés a aquest espai protector és una utopia", manifesta.\nPolítiques de protecció de la infància\nEls drets humans es vulneren sistemàticament amb polítiques que afecten les persones refugiades, desplaçades i migrades. "S'està degradant la dignitat d'aquestes persones i s'estan posant com a subhumans: són persones que Europa considera que poden viure en unes condicions infames, passen a una segona categoria a les persones migrades, refugiades i desplaçades", manifesta el director de Save the Chidlren que afegeix que, dins d'aquest grup, els nens, nenes i joves són els més vulnerables.\nAixí, des de Save the Children demanen que es reforcin les polítiques específiques de protecció a la infància. "Tenen aquest caràcter més vulnerable, les nenes encara més si cap. Igual que existeix un biaix de gènere cap a les dones, també hi ha un biaix específic respecte a les nenes", explica Pérez.\nNens, nenes, i adolecents migrats a Ceuta i Melilla\nPer identificar vulnerabilitats dels drets dels infants no cal anar gaire lluny. Novact i Iridia van realitzar fa unes setmanes un informe sota el títol 'Vulneracions de drets humans en les deportacions' i en el qual un apartat se centrava en la situació de nens, nenes i adolescents a les zones de frontera a Ceuta i Melilla. La Daniela Lo Coco, investigadora d'Irídia del projecte de deportacions, va ser l'encarregada de desenvolupar-lo.\n"Evidentment no es protegeixen als nens, nenes i adolescents. Hi ha moltíssimes problemàtiques associades que tenen a veure, per exemple, amb la seva no identificació, i la seva entrada a Centres d'Internament d'Estrangers, que s'han donat casos", explica Lo Coco. "Hi ha menors que mostren la seva documentació que els acredita com a menors d'edat, i no els creuen", lamenta, i afegeix que no se segueixen d'una manera rigorosa les recomanacions que existeixen per fer la determinació d'edat.\nLo Coco també posa de manifest les situacions d'expulsió que es donen a les zones de frontera de Ceuta i Melilla. Tot i que assegura que no se'ls està expulsant de manera formal, explica que els menors que es queden bloquejats dins de les dues ciutats autònomes són persgeuits per la policia, que els retorna al Marroc de manera informal, és a dir, "els acompanya, els empeny o els persegueix fins a la frontera on els nois passen i es queden a la zona de Nador", manifesta.\n"El sistema no acull ni protegeix aquests nois, i el que fa és acompanyar-los, perquè tampoc poden sortir cap a la península, amb la qual cosa es queden atrapats entre la desproteccions i la persecució policial que els va empenyent una altra vegada cap al Marroc", assegura.\nUn altre dels punts que denuncia Lo Coco són les situacions que s'estan donant actualment a les illes Canàries. "És extremadament racista el fet de separar als nens i nenes de les persones amb les quals venen, que suposadament són els seus pares, mares o familiars, durant més d'un mes per comprovar, efectivament, que són familiars", denuncia des d'Irídia. Pots veure l'informe íntegre en aquest enllaç.\nA pocs dies de celebrar l'aniversari de la Convenció sobre els Drets de l'Infant, el 20 de novembre, i tot i la gran tasca que fan entitats d'arreu del món, encara queda molta feina per lluitar pel respecte i no vulneració els drets de tots els infants, i més d'aquells més vulnerables, com els refugiats, desplaçats i migrats.\ninfància i joventut i família, drets dels infants, infants, migracions, persones refugiades, Save the Children, NOVACT, Centre Irídia


L’AP EXPRESS ARRIBA AL NÚMERO 100. | CEC Digital\nL’AP EXPRESS ARRIBA AL NÚMERO 100.\n10. oct, 2008 0 Comentaris\nDins la nostra petita història, avui també assolim una fita en arribar al número 100 d’aquesta publicació electrònica que quinzenalment arriba a centenars d’ordinadors, a Catalunya i a fora.\nEn aquestes 100 visites, hem volgut apropar, encara que de manera breu, la realitat del CEC, compartint amb activitats, projectes i necessitats de cadascun dels Departaments i Àrees que el conformen.\nDes del Departament de Comunicació del CEC, responsable d’aquesta publicació, hem volgut, en primer lloc, traçar ponts de comunicació entre tots els qui formen la Comunitat Protestant. Com a segon objectiu, ens hem proposat donar a conèixer la realitat de la Comunitat Protestant a Catalunya. En tots dos casos, hem complementat la nostra proposta amb l’edició de la revista electrònica Aportació Protestant.\nPer tot això, arribat aquest moment, a tots moltes gràcies! per llegir, per participar, per compartir…\nConvençuts de la importància de la comunicació, el CEC treballa en la línia de potenciar tots i ...\nRETRANSMISSIÓ EN DIRECTE D’UN CULTE\nCONFERÈNCIA A L’ESGLÉSIA EVANGÈLICA DE SANTS


Impacte lingüístic – La veu d'Àfrica\n3 agost 2017 Comentaris tancats a Impacte lingüístic Geografia\nJosep Juanbaró, info@sdrca.barcelona – SDRCA – Les Corts – 3 d’agost de 2017\nLa situació del català / valencià / balear entre els africans és diversa. Molts equiparen el castellà a la l’unica llengua oficial del seu país: àrab, castellà, francès, anglès, portuguès\nL’expressió tòpica és que el castellà és l’única llengua oficial per a tot Espanya\nEns referim ara a l’amazic que és la segona llengua de les corresponents llengües nacionals al nord d’Àfrica. L’única llengua de cobertures nacionals és l’àrab. També hi és present el francès, però cada dia perd empenta\nEns pregunten: “Si tothom s’expressa en àrab al meu país, ¿per què hem de parlar català, que és una llengua de segona categoria?” Mentiríem si diguéssom que el català no el fan servir els magribins, però podríem dir que la llengua catalana és una mena de cultisme innecessari\nLa força de l’àrab a l’Àfrica és immensa i s’endinsa cap el sud com a llengua principal de països negroafricans com el Txad. A això hi ajuda que les escriptures musulmanes s’expressen en àrab, la llengua de Mahoma\nEl que s’ha dit de l’àrab és útil per a les llengües europees, que actuen generalment com a única llengua nacional\nQuan són en família parlen llengües africanes de tota mena. Inclús aprenen més llengües africanes per raons de comerç internacional\nQuin serà el futur de la llengua catalana / valenciana / balear entre les colònies africanes en el nostre país ? La resposta és incerta, però l’escola obliga a aprendre català. És això cap garantia ? No perquè hi ha un bon col·lectiu de noies i nois d’arrels castellanes que, poc després de deixar l’escola, deixen de parlar-lo segons l’ambient que els envolta\nNo podem obligar cap persona resident a la catalanofonia a parlar en català perquè el català és amb tot a segona divisió, en tot, oi ? Per gran que sigui el seu domini (una desena de milions de persones)\nLa sort sel català / valencià / balear és incerta perquè hi ha catalans de soca-rel que menystenen l’idioma. Cal trobar un desllorigador de l’expressió utilitzada per tota la catalanofonia. El català hauria de desfer-se de la política oimés quan s’utilitza a més com a arma política\nEl català / valencià / balear és un actiu del poble catalanòfon que delega la seva permanència a una sèrie d’entitats territorials. El català pot competir amb qualsevol altra llengua de cultura en tots els nivells, però està és fora de qualsevol afer internacional\nA nivell internacional només hi ha 8 llengües totals: castellà, francès, anglès, alemany, àrab, mandarí, japonès, i rus\nSi voleu saber el poder del castellà, us puc explicar una anècdota. Vaig escriure en castellà un article científic en una revista espanyola, que vaig trobar resumit en anglès en una revisió acadèmica.\nEl domini lingüístic del català és d’uns deu milions, estrangers inclosos\nPrevious Post:#7 Premis “BARCELONA, DRASSANES PER ÀFRICA” 2017\nNext Post:Sanitat als països africans


INNOCENTADA: Alexia Putellas cedirà tots els seus guardons esportius a Mollet per ubicar-los en un museu que portarà el seu nom | Mollet Viu\nInici Actualitat INNOCENTADA: Alexia Putellas cedirà tots els seus guardons esportius a Mollet per...\nINNOCENTADA: Alexia Putellas cedirà tots els seus guardons esportius a Mollet per ubicar-los en un museu que portarà el seu nom\nLa jugadora amb el seu darrer premi a la “Millor jugadora femenina de l’any”\nLa futbolista molletana Alexia Putellas va rebre ahir a Dubai el premi a la ‘Millor jugadora femenina de l’any’ dels Globe Soccer Awards, que s’han lliurat aquest dilluns al conegut edifici Burj Khalifa de la ciutat dels Emirats Àrabs.\nAquest nou guardó s’afegeix als molts que ha rebut la futbolista del FC Barcelona en les darreres setmanes. Alexia Putellas va rebre fa unes setmanes el guardó de la Pilota d’Or que l’acredita com la millor jugadora del món. Fa uns dies també va rebre la Creu de Sant Jordi, la màxima distinció que atorga la Generalitat a persones que han destacat en la defensa de la llengua i la cultura catalanes. La passada setmana, la Federació Catalana de Futbol va nomenar-la com a millor futbolista catalana de l’any i el mateix dia el ple de Mollet del Vallès va decidir otorgar-li per unanimitat la distinció “per Mollet”.\nLa quantitat de guardons rebuts ja constitueix un maldecap per la futbolista catalana segons va desvelar ahir en una entrevista exclusiva al diari Arabian News Report. “A casa ja no hi cabem amb tants premis i distincions que m’han donat en els últims temps”, va explicar l’esportista.\nI és que Alexia no només guarda els premis dels darrers temps sinó també tots els que ha acumulat al llarg de la seva ja llarga carrera esportiva. La jugadora va declarar a Arabian News Report que recentment ha parlat amb l’Ajuntament de Mollet de cara a trobar una solució a aquest problema domèstic i que ja han arribat a un acord segons el qual cedirà a la ciutat tots els premis que ha guanyat i els que guanyarà en el futur i l’Ajuntament, com a contrapartida, els ubicarà en un equipament municipal on podran ser exhibits i visitats per la gent.\n“Estic molt contenta amb aquest acord, ja que no només solucionaré els meus problemes d’espai a casa sinó que també em trec de sobre el mal de cap de netejar tant de metall daurat”, va declarar la futbolista.\nSegons han apuntat fonts municipals a MolletViu.com, aquest mateix 28 de desembre, l’Ajuntament està pensant a cedir, per donar compliment a aquest tracte, la planta de dalt de La Marineta per exhibir els premis de la jugadora i confien que en el futur el Casal Cultural passi a denominar-se Casal Cultural i Museu Alexia Putellas.\nAlexia Putellas és futbolista del FC Barcelona des del 2012 i actualment és la capitana del primer equip. La temporada passada va ser una de les jugadores determinants en aconseguir el triplet amb el Barça: La Lliga, la Copa de la Reina i la Women’s Champions League. En total, Putellas ha guanyat 1 Lliga de Campions (2021), 5 Lligues espanyoles (2013; 2014; 2015; 2020 i 2021), 5 Copes de la Reina (2013; 2014; 2017; 2020 i 2021) i 1 Supercopa d’Espanya (2020) amb el Barça i 2 campionats Europeu sub-17 (2010 i 2011) amb la selecció espanyola, a més de rebre nombroses distincions individuals.\nNascuda a Mollet de Vallès l’any 1994, Alexia Putellas va formar-se a les categories inferiors del CE Sabadell i del RCD Espanyol.\nUn passatger d’un tren aturat a Mollet agredeix a dos vigilants...


Voluntariat en temps de COVID | Parròquia Sant Ignasi de Lleida\nVoluntariat en temps de COVID\nEnviat per xavi el ds., 05/16/2020 - 22:53\nSi no ha quedat dubte d’una cosa, és que l’excepcionalitat del moment ha arribat a tots els racons de les nostres vides. També a Arrels, que ha vist com el seu dia a dia es veia alterat en un dels seus àmbits més importants: la participació activa de les persones voluntàries. Moltes d’elles, al ser població de risc, se’ls ha demanat que es quedin a casa i, a canvi, s’ha fet una crida de persones que no siguin d’aquests col·lectius per donar un cop de mà.\nNosaltres som el Miquel i l’Anna i, durant aquestes setmanes hem posat el nostre granet de sorra a la Botigueta i al Centre Obert.\nLa distribució d’aliments des de la Botigueta d’Arrels és un dels serveis essencials que ha continuat funcionant tot i les restriccions i mesures preses per la COVID-19. La situació de vulnerabilitat de tantes persones i famílies fa que no puguin subsistir sense aquests ajuts.\nLa realitat de les persones que atenem a la Botigueta és molt divers: des de persones que viuen soles, famílies o persones sense llar. Hi ha diferències entre elles: algunes poden cuinar o emmagatzemar aliments frescos amb més o menys facilitat. Contràriament, d'altres no ho poden fer. A més, es preveu que amb la situació actual les necessitats d’aliments siguin cada cop més grans, i que persones que hagin perdut la seva feina o visquin de manera molt precària, necessitin un cop de mà.\nEl Centre Obert també ha seguit obert per a les persones que ja en fan ús habitualment. Servei de dutxes, de bugaderia i de rober són alguns dels serveis que han seguit oberts per a aquells qui ho han necessitat, complementant l’atenció que es fan en altres punts d’atenció de la ciutat.\nEn aquestes darreres setmanes, s’ha hagut d'adaptar el seu funcionament, ateses les proteccions higièniques i sanitàries. Malauradament, ara, l’atenció a les persones es fa des d’una proximitat que no és l’habitual, respectant les distàncies de seguretat, tant en un espai com en l’altre. La tasca del voluntariat, doncs, és la de donar suport a les accions d’ARRELS i restar a disposició de tot allò que estigui a les nostres mans.\nI, per suposat, esperem que arribi aquesta nova normalitat de què tant es parla. I que, amb ella, totes i tots canviem la mirada per construir aquesta societat més comunitària que ens acosti a les persones més vulnerables dels nostres barris i pobles.\nAnna i Miquel


Íbex-155 (Empar Moliner)\n2 min. 04/08/2018 19:39\nHem vist manifestacions davant la seu d’Esquerra d’independentistes que els deien: “Desobeïu o dimitiu”. A propòsit d’això hi havia qui els recordava que si volien protestar contra els líders del partit havien d’anar a la porta de la presó. I hi havia qui contestava que amb els presos es fa victimisme. Tots tenen raó.\nAmb els presos es fa victimisme perquè són víctimes. No és bo que se’ls victimitzi. De la mateixa manera que el català és una llengua minoritzada i hem de dir-ho, però a la vegada procurar que no sigui minoritària. Els tres partits independentistes han guanyat les eleccions (autonòmiques) del 155. Això vol dir que els polítics i els votants les hem acatat. No va sortir cap veu que demanés vots en blanc, abstenció o vots nuls, i hauria estat possible. Però llavors hauríem regalat la Generalitat als de l’Íbex-155, que es van creure, per cert, dues mentides: que sí que existia la majoria silenciosa i que “l’adoctrinament” (és a dir, la propaganda fastuosa) convencia votants.\nDemanar desobediència o dimissió vol dir demanar presó o dimissió per a en Roger Torrent. Jo no vull presó per a ningú més (però és una opció personal: jo estic feta pols per la presó). Una altra cosa és que els que demanen desobediència la demanin també per a ells i nosaltres: és a dir, que convoquin vaga indefinida. Que, com sabem, a l’Espanya de Llarena també té conseqüències. Si ets taxista no (només si ets taxista independentista).\nSi els actuals polítics dimiteixen perquè no desobeeixen, però, ¿han de convocar autonòmiques? És en principi incoherent, però pot ser l’única mitja solució. El projecte de Jordi Graupera, per exemple, diria que proposa desobediència, però es presenta a l’Ajuntament de Barcelona i des d’allà no es proclama cap república. Jo, en abstracte, sé què vull: la independència. Per vies democràtiques i sense sang (com la Marta Rovira, vaja). En concret, ara, no sé com fer-ho. Ajudeu-me. Diu el CEO que la gent com jo som majoria. A Escòcia ja seríem independents.


Un diputat de Vox li diu "bruixa" a una diputada socialista al Congrés\nActualitzada 21/09/2021 a les 20:05\nUn incident protagonitzat per un diputat de Vox, que ha anomenat "bruixa" una parlamentària socialista durant el debat d’una iniciativa per penalitzar l’assetjament de les dones a les clíniques abortives, ha obligat aquest dimarts el vicepresident primer del Congrés a suspendre uns minuts el ple.\nEl vicepresident primer del Congrés, Alfonso Rodríguez, ha suspès la sessió després que el diputat de Vox José María Sánchez García insultés la parlamentària socialista Laura Berja, que ha anomenat "bruixa", mentre aquesta defensava la iniciativa del seu grup sobre l’assetjament que pateixen les dones quan van a interrompre el seu embaràs.\nRodríguez ha cridat l’atenció del diputat de Vox fins en tres ocasions "partint del Reglament de la Cambra" i li ha demanat que retirés l’insult, al que aquest s’ha negat i s'ha quedat al seu escó acompanyat pels parlamentaris de la seua formació, entre ells el seu portaveu, Iván Espinosa de los Monteros.\nDavant de la negativa de Sánchez a abandonar l’hemicicle, el vicepresident ha suspès la sessió durant deu minuts, després dels quals s’ha reprès la sessió, i el diputat de Vox ha retirat l’insult. "Retiro que li he dit bruixa", ha afirmat.\nTanmateix, diversos diputats del seu grup han insistit que no havia de marxar, perquè es tractava d’una "expulsió clarament il·legal" en no haver-se aplicat "degudament" el reglament de la Cambra, segons ha argumentat la diputada Macarena Olona.\nSegons el seu parer, el vicepresident primer no ha advertit al diputat de Vox de manera expressa de les conseqüències d’aquesta suposada alteració de l’ordre, que per a Vox no ha estat tal i ha denunciat a més que Rodríguez ha actuat de forma "abusiva i manifestament contrària al Reglament".\nL’article 194 del Reglament, del capítol corresponent a la disciplina parlamentària, estableix que si un diputat "que hagués estat cridat a l’ordre tres vegades en una mateixa sessió, advertit la segona vegada de les conseqüències d’una tercera crida," li serà retirada la paraula, i el president el podrà expulsar.\nSegons Olona, el vicepresident s’ha saltat el pas d’avisar el diputat del seu grup de les conseqüències en cridar-lo l’ordre per segona vegada.\nLa portaveu adjunta de Vox s’ha queixat també que "les crides a tornar a l’ordre" no s’apliquen quan són ells els insultats, un fet "constant" en cada sessió plenària, ha assegurat Olona, que, després, s’ha encarat amb una periodista quan li ha tornat a preguntar per aquesta qüestió als passadissos del Congrés.\nEn concret, la informadora li ha preguntat si li semblava apropiat que es digués "bruixa" a una diputada, i Olona, molt enfadada, li ha respost: "Has formulat aquesta pregunta quan a mi m’han cridat feixista i m’han agredit en aquest ple" t’estic fent una pregunta molt directa, vull una contestació: sí o no".\nDiputats d’altres formacions han criticat el comportament del representant de Vox a través de les xarxes socials, entre ells el portaveu d’Unidas Podemos, Pablo Echenique, qui ha assenyalat com s’ha vist "la ultradreta defensar els comandos fonamentalistes que assetgen les dones que van a les clíniques per avortar i un neandertal de Vox anomenar 'bruixa' la diputada Laura Berja".\nEl portaveu de Cs, Edmundo Bal, ha afirmat sentir "vergonya" per la seua actitud: "Els espanyols no mereixen tant desprestigi institucional", ha afirmat.\nI des d’ERC, Gabriel Rufián ha assenyalat que els van ensenyar a témer a les bruixes "quan la por el feien els qui les cremaven vives", mentre que Íñigo Errejón, de Más País, ha advertit que "si s’atreveixen a insultar així una diputada al Congrés, què no diran a les dones a les portes de les clíniques".


Arcadi España advoca per la creació de reserves estratègiques de material sanitari per a garantir el subministrament de manera permanent | Valencia Extra\nEl conseller de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat, Arcadi España, ha destacat la necessitat de crear reserves estratègiques de material sanitari per a adaptar-nos a la nova realitat després de la pandèmia patida per la COVID-19, que permetria disposar d’existències de material sanitari de manera permanent i que s’utilitzaria en cas de crisi, com ja succeeix en altres països.\nAixí ho ha manifestat el conseller en el seminari web gratuït ‘Transport i logística en temps de COVID-19’, organitzat per la Càtedra Transport i Societat, en el qual també han participat el president de Ports de l’Estat, Francisco Toledo; el comissionat del Corredor Mediterrani, Josep Vicent Boira; la representant de CEO Walter’s Dones Pepa Torres; la directora comercial de TIBA, Belén Carratalá, i l’eurodiputada del grup Socialistes i Demòcrates Inmaculada Rodríguez Piñeiro. El seminari ha estat moderat pel director de la Càtedra Transport i Societat, Tomás Ruiz.\nCadena de subministraments més pròxima\nRespecte a la cadena de subministraments més pròxima, Arcadi España ha dit que l’etapa més restrictiva de la mobilitat durant la quarantena, en la qual s’ha hagut de fer front a escenaris de desproveïment en les cadenes logístiques mundials, obliga a “repensar” en com ha de ser eixa nova connectivitat del nostre món. “El futur -ha reflexionat- continuarà passant per la globalització, per la connectivitat. Però el que s’ha evidenciat és que no té sentit que els nostres principals proveïdors estiguen a milers de quilòmetres de distància”.\nEn aquest sentit, ha apuntat que, en aquesta nova visió, cal apostar per una “globalització més pròxima, més regionalitzada. Es tracta de concentrar als diferents components de la cadena de valor, la qual cosa suposarà també una segona oportunitat per a la indústria europea, ja que permetrà una diversificació de les ubicacions de la fabricació de components”.\nCorredors de transport territorialitzats\nEl conseller ha citat la necessitat de potenciar una xarxa d’infraestructures d’àmbit regional com els corredors de transport territorialitzats que “unisquen els diferents punts d’eixa xarxa regionalitzada de proveïdors i clients”. En aquest sentit, ha posat l’accent a “acabar el Corredor Mediterrani, modernitzar el Corredor Cantàbric-Mediterrani i les seues connexions amb l’Atlàntic i estar enllaçats en una xarxa transeuropea eficaç”.\nD’igual manera, Arcadi España ha subratllat la necessitat de “garantir que els nostres corredors ferroviaris estiguen associats als nostres ports i aeroports per a garantir la interoperabilitat; és a dir, que els trens arriben a la mar perquè la connexió port- ferrocarril obri grans possibilitats en l’escenari logístic que hem de dibuixar”, ha descrit.\nFinalment, Arcadi España ha conclòs la seua exposició al·legant que la crisi ha demostrat la fragilitat d’aquest sistema i “ens ha evidenciat la necessitat de buscar una alternativa per a evitar el ‘xoc’ de les nostres indústries”.\nLa solució pot passar per augmentar la capacitat d”estoc’ estratègic i d’emmagatzematge en alguns sectors en ser concebut com un “element de supervivència empresarial en tindre diverses alternatives per a proveir-se, i sobretot, tindre-les a prop”, ha conclòs el conseller.


Festes de Santa Eulàlia: Noves famílies per la colla gegantera • AFA Escola la Llacuna del Poblenou\n06 febr. Festes de Santa Eulàlia: Noves famílies per la colla gegantera\nPosted at 21:12h in Colla de Geganters i Tabalers, Notícies\tby\tEli Capdevila\nGràcies a totes les famílies que heu contestat a la crida que hem fet des de Son Llacuna. Amb la vostra implicació les nostres bèsties, els capgrossos i el n gegantó de l’escola podran sortir a ballar amb la resta del bestiari de les escoles de la ciutat. Aquest dissabte hem fet un assaig, però potser encara hi ha famílies que s’hi volen apuntar, així que deixarem oberta la inscripció uns dies més.\nLlacunaires! Feu clic aquí si us apunteu a portar els gegantons de La Llacuna a les festes de Santa Eulàlia\nCom des del confinament no hem pogut fer sortides, encara hi ha moltes famílies que no coneixen el bestiari, així que aquí us el presentem.


Jornades BioEconomic® "Eficiència Energètica, Energies Renovables, Construcció Sostenible i Eco Mobilitat"\nConferències BioEconomic® Certificació LEED® "Eficiència Energètica, Rehabilitació, Construcció Sostenible i el Vehicle Elèctric"\nCicle Conferències BioEconomic® Smart City & Smart Village "TIC, Eficiència Energètica, Eco Construcció, Aigua, Residus, Mobilitat Sostenible"\nEXPO BioEconomic® VE "Exposició i prova de Vehicles Elèctrics, GLP, Híbrids i alternatius"\nEco-Llançadora ® "Organització transport i rutes per a Esdeveniments. Vips, Convidats i Premsa en Vehicles Elèctrics "\nD'àmbit comarcal, provincial i autonòmic.\nJornades per donar a conèixer els mitjans que tenim a l'abast per aconseguir l'estalvi energètic i econòmic, per poder integrar-les i implementar-les en les rehabilitacions i construccions d'hotels, cases rurals, edificis i habitatges:\nAutoconsum Energètic, Generació Distribuïda, Eficiència Energètica, Energies Renovables, Aigua, Construcció i Rehabilitació Sostenible, Bio Construcció.\nSensibilització, Prevenció, Valorització, Transport i Reciclatge.\nNutrició i Agricultura Ecològica\nEco Mobilitat Sostenible:\nVehicles Elèctrics, Híbrids, GLP i Alternatius.\nD'àmbit internacional sobre: Construcció i Turisme Sostenible, Eco Mobilitat i Certificació LEED®\nRespectar els límits dels sistemes naturals i els recursos no renovables en la recerca de solucions que produeixen una abundància en el capital natural i social.\nEl respecte de totes les comunitats i cultures, i aspirar a una igualtat d'oportunitats socioeconòmiques per a tothom.\nPracticar i promoure l'obertura, la participació àmplia i plena consideració de la importància de tots els aspectes en els processos de presa de decisions.\nLluitar pels indicadors immediats i mesurables de la prosperitat mediambiental, social i econòmica.\nReconèixer el vincle fonamental que existeix entre la humanitat i la natura, així com la importància en la presa de decisions basades en l'emplaçament per aconseguir una administració eficaç.\nEl Vehicle Elèctric element fonamental juntament amb les Energies Renovables per al Turisme Sostenible\nEls vehicles elèctrics tenen un cost d'adquisició un 2,5 superior als cotxes convencionals, però alhora tenen un gran nombre d'avantatges, com són les seves nul · les emissions en CO2, un manteniment molt baix i un cost aproximat de tan sols 2 € per cada 100km.\nCicle Conferències BioEconomic® Smart City & Smart Village\n1r Cicle de Conferències BioEconomic® 2014-2015 Smart City Tarragona 2017 #TarragonaBioSmart\n"TIC, Eficiència Energètica, Eco Construcció, Aigua, Residus, Mobilitat Sostenible"\nAccelerar el creixement econòmic, proporcionant connectivitat i la informació / coneixements cap a l'augment de productivitat.\nMillorar significativament la qualitat de vida, en un ambient sa i segur per viure, treballar, aprendre i jugar.\nDonar suport a un Medi Ambient més verd per a la sostenibilitat social i econòmica a través d'una millor planificació dels recursos.\nTemàtiques de les Conferències:\nEstanquitat i Infiltracions en edificis - Assaig Blower Test\nEficiència i Gestió Energètica\nEstalvi i Eficiència en l'ús de l'Aigua\nMobilitat Sostenible i el Vehicle Elèctric\nRecollida i Optimització dels Residus\nEl desenvolupament del Vehicle Elèctric, que alimentat per energia procedent de fonts renovables i amb càrrega nocturna (hores vall) serà una de les apostes per augmentar l'Eficiència Energètica i l'Estalvi Econòmic.\nEs donen a conèixer els diferents vehicles, rendibilitat, aplicacions i les possibilitats de recàrrega.\nEco-Llançadora ® "Organització transport i rutes per a Esdeveniments. Vips, Convidats i Premsa en Vehicles Elèctrics"\nOrganització del transport per a Esdeveniments: Vips, Convidats i Premsa en Vehicles Elèctrics.\nVolta Ciclista a Espanya ECO-LLANÇADORA Castelldefels 13a Etapa 2013.09.06\nRecollida dels Periodistes cobrint La Volta 2013, portar-los al Punt de Premsa ubicat a la part alta del Castell de Castelldefels, on estava ubicada la Sala de Premsa, facilitant i optimitzant en temps seu treball informatiu. Tot això amb els Vehicles Elèctrics de TAZZARI i BIRÒ.\nJORNADES - EXPOSICIONS I CONFERÈNCIES REALITZADES\n1er Cicle Conferèncias Bioeconomic® 2014-2015 Tarragona Smart City 2017\nMedia Partner Oficial de les Jornades i Conferències\nCol·laborador Oficial de las Jornades y Conferències\nEvents amb la col·laboració de Bioeconomic®\nCopyright (c) 2012 BioEconomic. tots els drets reservats. Design by JR Produccions


Lupiáñez presenta una llista diversa i amb valor afegit | Blanes | Partit dels Socialistes de Catalunya\nLupiáñez presenta una llista diversa i amb valor afegit\nActualitzat: 15/4/2015 a les 9:11\nCreat: Dimecres, 15 de Abril\nEl candidat a l’alcaldia de Blanes destaca l’experiència en la gestió pública i la motivació dels membres del seu equip.\nMiquel Lupiáñez ha fet pública la llista dels membres que concorreran a les eleccions del proper 24 de maig sota la candidatura socialista.\nLa llista està integrada per 15 militants i 9 simpatitzants, que figuraran com a independents. Miquel Lupiáñez compta amb un equip de persones participatives i implicades en el món associatiu i també amb experiència i reconegut prestigi en la gestió de recursos públics, econòmics i humans.\nLa número 2 de la llista és Pepa Celaya, senadora per Girona entre el 2008 i 2011 i Tinent d’Alcalde de l’Àrea de Govern Municipal a l’Ajuntament de Blanes (2003-2007). També els membres que ocupen la tercera i la quarta posició compten amb àmplia experiència en la gestió pública: Nicolàs Laguna, actual Tinent d’Alcalde d’Hisenda i Patrimoni de l’Ajuntament de Blanes; i Susana Ramajo, actual regidora d’Educació, Acció Social i Arxiu, forma part del PSC des del 2010.\nUna de les característiques de la llista que ha presentat avui Miquel Lupiáñez és l’elevat numero d’independents i professionals. El número 5 és Mario Ros Vidal, músic blanenc i i compositor de prestigi; la número 6 és l’actual directora de l’escola Quatre Vents, Ascensió Campayo; i el número 7 és Jordi Blai Vinaixa, educador social i mediador; i la número 8 és Antònia Coll, veïna del barri La Plantera i molt activa en el món associatiu.\nEls dos membres que tanquen els primers 10 de la llista són David Juan Carles Frisuelos, especialista elèctric; i Juan Manuel Sánchez Campano, ex-regidor a l’Ajuntament de Blanes durant els anys 90 i soci fundador de la casa d’Ardales.\nNdP Presentació llista.pdf (48 KB)


A finals dels anys seixanta obrien les primeres discoteques a la costa i turistes i locals es descobrien i gaudien dels aires de llibertat d’aquests santuaris de l’oci. Els setanta i els vuitanta van ser l’època daurada de les discos de l’Empordà. Avui, moltes són una ruïna que fa que en revisem la història.\nA la pàgina anterior, la cabina del discjòquei de Maddox, quan la feina de punxar discos era encara literal. S’hi observa com aquell estiu es duien els estampats de flors. Sota aquestes línies, una festa aquàtica a Tiffany’s l’estiu del 1981. Tot i que no sembla que gaire gent s’atrevís a banyar-se, una valenta, sobre una petita llanxa, feia topless. A la dreta, una festa de la cervesa a Paladium eljuliol del 1969. L’speaker animava el públic. A la imatge superior, la inauguració de Maddox, el juny del 1967. S’hi observa la particular arquitectura de la sala. Al centre, una col·lecció de cartells de discoteques platjarenques. A sota, una festa romana, també a Maddox, i el públic (majoritàriament masculí) assistent a l’elecció de Miss Tiffany’s 1977, amb les cames pengim-penjam. A la pàgina següent, aspecte actual de Paladium, a Platja d’Aro, i Palm Beach, a Sant Feliu de Guíxols, els dos llocs abandonats i en estat ruïnós.\nT al dia com avui de, posem, fa 40 anys, la Costa Brava bullia d’eufòria juvenil. Començava la temporada de discoteques. Un nombrós gremi de sales de festa, pubs i bars oferien evasió al jovent de la zona, l’autòcton i el turista. Tota una generació exercitava les cames a les pistes de ball de l’Empordà i els fetges a les barres de les discoteques, i els més afortunats es dedicaven a algun altre tipus d’exercici en la intimitat. Tot i que avui encara queden alguns nuclis amb festa, com Platja d’Aro, n’hi ha d’altres que han viscut un cert declivi des dels anys 70 i 80, com la zona de Roses i Empuriabrava. Només cal una cerca ràpida a Google o a Facebook per trobar grups on els nostàlgics de les festes d’aquella època bolquen els seus records en forma de fotos en blanc i negre. En totes s’hi veuen grups de persones moreníssimes, amb les dents refulgents i embotides en pantalons de campana. Aquest és, doncs, un relat -qualsevol- de les nits eternes de la Costa Brava de la Transició.\nEls primers pioners van obrir discoteques a la Costa Brava a finals dels 60. És el cas d’Oriol Regàs, responsable del Bocaccio (símbol i lloc de trobada de la Gauche Divine), que va assumir la gestió del Maddox, a Platja d’Aro, el 1967. Dels dos, el que més ha quedat en l’imaginari col·lectiu és el situat al carrer Muntaner de Barcelona, tot i que es van obrir en paral·lel: només van transcórrer uns mesos entre la posada en marxa de tots dos. El Maddox estava concebut com la branca estiuenca del negoci de Regàs. Tiffany’s i Paladium són altres noms de la festa baix-empordanesa en les estretors del franquisme, igual que Scopas, ja més cap al nord. Aquest projecte, fundat el 1969, era més un recinte que una discoteca. Estava concebut com un complex recreatiu. Margarita Cotcho, que el va dirigir durant dècades, en parla amb autèntica passió. “Encara em trobo antics clients pel carrer i ens posem a plorar tot recordant”, revela.\nEl Maddox del 1967 a Platja d’Aro era la versió estiuenca del Bocaccio\nA Scopas hi havia un cine, sales de màquines recreatives, de jocs, instal·lacions infantils, uns autos de xoc... fins i tot un detall que ara sembla nimi, però que a finals del 60 va significar una revolució: una pizzeria. “Fèiem 300 o 400 pizzes en una tarda”, explica Cotcho, orgullosa d’importar aquesta icona del menjar ràpid quan fins llavors només hi havia frankfurts, bikinis i hamburgueses com a opcions per omplir el pap i recuperar forces. Per Scopas hi podien passar 2.000 persones en una tarda de diumenge, atretes per les diferents opcions d’oci. La sala de festes (la boîte, com se’n deia), n’era la cirereta. S’hi van posar molt de moda festes temàtiques: de l’antiga Roma, flamenques, catalanes, festes dels enamorats, Caps d’Any... Cotcho rememora com feien portar els discos dels Estats Units. Fins i tot van reaccionar a l’auge dels videoclips, i quan s’hi punxava Thriller, de Michael Jackson, es projectava l’icònic vídeo. El nom el van treure d’un arquitecte grec, però Cotcho no nega que la semblança fonètica amb copes estava buscada.\nUna festa aquàtica a Tiffany’s l’estiu del 1981. Tot i que no sembla que gaire gent s’atrevís a banyar-se, una valenta, sobre una petita llanxa, feia topless. Fons Pablo García Cortés / Diputació de Girona\nAmb el pas dels anys la festa es va anar tornant més canalla i més nocturna. El següent local de referència en obrir a la zona va ser el Chic, a Roses, el 1980. El seu responsable era un empordanès d’origen alemany, Thomas Spieker, que, segons explica, aspirava a competir amb les millors sales de festes del món. També comptava amb un restaurant, en un model de diversificació de negoci que actualment s’ha perdut. El concepte de la discoteca també estava molt més treballat que les sales d’avui en dia. Spieker buscava un “efecte teatral”. Obria la sala a les 10 de la nit, i fins a la una de la matinada hi havia llum i música d’ambient, no per ballar. Tothom seia i feia les primeres copes. La seva intenció era que els clients es poguessin veure i conèixer. Però a la una començava la festa. S’apagaven tots els llums, s’hi posava la Cavalcada de les valquíries a tot drap i s’hi feia un espectacle amb un làser que durava uns 10 minuts. Una de les assídues al Chic era la Pepi Payret, que ara té 62 anys. Encara recorda com el làser, de tan potent que era, s’escolava fora de l’edifici per alguna finestra i es projectava al puig Rom. “Ara potser es veu ridícul, però llavors al·lucinàvem -rememora-. Ni a Barcelona tenien aquestes discoteques”, assegura.\nElla passava els estius anant gairebé cada dia al Chic. Irònicament, s’hi sortia més entre setmana. Fins i tot tenia el carnet vip, atreta per l’ambient desenfadat. Spieker havia instruït els cambrers perquè si volien ballar deixessin de servir una estona i s’hi posessin. “Vivíem de l’ambient; en aquells anys s’estilava l’extravagància i el personal havia de ser gent especial”, apunta. Com a Scopas, també s’hi feien festes temàtiques, però a un nivell encara més exagerat. En ple hivern, Spieker muntava una festa estiuenca. Omplia la discoteca amb carretades de sorra, que calia portar en camió, aturava l’aire condicionat perquè la temperatura fos la d’un dia de juliol, i el públic es quedava en banyador. A una hora determinada, com passa sovint a l’estiu, queia una tempesta. Amb llum, so i molts litres d’aigua, se simulava un bon patac dins de la discoteca. Un altre exemple que demostra la visió de Spieker són les festes de l’escuma. Ell assegura que va ser qui les va posar de moda l’any 83. Es va inspirar en una demostració dels Bombers de Barcelona d’un mètode per fer aterratges d’emergència; es va gastar “una milionada”, diu, per llogar dues màquines, i va omplir el local amb un metre i mig d’escuma. Recorda entre riures que va ser una nit molt boja, aprofitant l’opacitat de l’escuma: “Mitja discoteca estava fent l’amor”. Com tot experiment, no va sortir del tot com s’esperava: “Molts homes” van tenir una “reacció al·lèrgica a l’escrot” per un component químic de l’escuma. Les anècdotes segueixen: en una festa del terror (per a la qual va contractar un correfoc i un grup d’actors) es va incendiar un decorat de paper d’embalar que simulava l’entrada d’una cova. Es va haver d’interrompre la festa i desallotjar el local. L’endemà, recorda cofoi, va venir molta gent a pagar les copes que devia. La Pepi també recorda una festa del fang, que es va fer al camp del costat del Chic, llogat també per a l’ocasió. La consigna era anar vestit de blanc immaculat. Tothom va arribar a casa ben marró.\nA Scopas es va fer la festa de l’escuma. “Mitja disco estava fent l’amor”\nÉs evident que els temps, i els costums, han canviat; pel tipus de festa, però també perquè se sortia sistemàticament en cotxe. Ho recorden la Pepi (que fins i tot té localitzat un revolt entre Roses i Empuriabrava on hi havia molts accidents) i en Lluís, un altre nostàlgic de les nits de festa, en aquest cas de Platja d’Aro. Amb ell recorrem -en cotxe- les antigues discoteques de la zona, però el passeig es converteix ràpidament en una visita a un seguit de ruïnes. És el cas de Paladium, que ocupa una antiga masia amb una esplanada fantasma davant, o Pacha. Altres han estat, directament, enderrocades. L’edifici més degradat, però, és a la població veïna, Sant Feliu de Guíxols, a primera línia de mar. El Palm Beach està totalment arrasat pels anys de sal marina i ventades; l’última, el temporal Gloria, que ha fet entrar la sorra fins a l’interior de l’edifici i ha destrossat una passera de ciment. Actualment l’espai està sota litigi judicial. L’ajuntament ganxó, si pot dur-ne a terme la gestió, el destinarà a usos cívics, que podrien incloure, segons fonts del consistori, algun recinte per a exposicions i un espai de bar. Ja hi ha inversors interessats a participar en un eventual concurs públic.\nEn canvi, altres discoteques segueixen obertes, però amb un altre nom. És el cas de l’antic Tiffany’s, segurament la discoteca amb més nom de Platja d’Aro. Va ser fundada per dos suïssos, en un exemple d’entrada de capital estranger, una altra constant per entendre la irrupció de la cultura de la nit a la Costa Brava. Actualment se’n diu Aura.\nUna festa de la cervesa a Paladium eljuliol del 1969. L’speaker animava el públic Fons Pablo García Cortés / Diputació de Girona\nLa inauguració de Maddox, el juny del 1967 Fons Narcís Sans / Ajuntament de Girona\nL’esplendor de la nit platjarenca, ben documentat al llibre Nit d’Aro, de Xavier Castillón, exemplifica l’evolució social d’aquests negocis. Maddox, estrenat l’any 67, compartia espai amb l’Aro-Club, inaugurat quatre anys abans: un recinte molt elitista, a primera línia de platja, amb piscina, trampolí i bar. El que havia començat sent un club per als estiuejants de classe alta va acabar allotjant una discoteca, per a autòctons (de cert nivell econòmic) i turistes. “Aquí es respirava més llibertat”, evoca en Lluís. “Se’ls permetia més liberalitats als estrangers que no pas a la resta. Nosaltres només coneixíem els balls de festa major, i vam veure la llum amb les discoteques”, narra. El que podia ser normal per a un grup d’amics holandesos o alemanys (un bany en biquini, un sopar de peix fregit i unes copes en una discoteca) era tot un símbol d’obertura per als joves nascuts en dictadura. Com no podia ser d’una altra manera, s’hi reproduïen els estereotips de l’Espanya que maldava per obrir-se al turisme. A Fiesta, per exemple, hi abundaven els espectacles de flamenc. Allà, Manolo Escobar hi va conèixer qui seria la seva dona, Anita Marx, d’origen alemany.\nPlatja d’Aro encara conserva una nodrida xarxa de discoteques\nQui ho va viure molt intensament és en Pere Esteva. Ara té 73 anys, i li brillen els ulls en recordar les nits de festa en què, com una espècie de cicerone, s’aliava amb els estrangers per esprémer el suc a la Costa Brava. Els companys que més recorda són un grup de militars americans de permís. “Ens passàvem el dia en pilotes”, explica. En deu minuts de conversa és fàcil perdre el compte de les xicotes franceses, holandeses i angleses que van caure rendides als seus encants autòctons. No sempre de manera monògama: un dia, baixant cap a Cala Gogó, on la discoteca estava sobre la sorra de la platja, va tenir una petita discussió amb uns alemanys. El motiu de la batussa era la companyia de dues noies. Ho va resoldre denunciant -falsament- a una parella de guàrdies civils que els alemanys estaven dient pestes del Caudillo.\nUna col·lecció de cartells de discoteques platjarenques Xavier Castillón\nCap on va la nit de l’Empordà? Actualment Platja d’Aro -amb permís de Lloret de Mar- és l’única població que conserva una nodrida xarxa de discoteques, però enfocades als turistes i al públic local més adolescent. Maurici Jiménez, que n’és l’alcalde des de les últimes eleccions municipals, ha reflexionat sobre la qüestió. Fins i tot vaticina que, en qüestió d’anys, l’oci nocturn passarà pels videojocs: locals on, mentre es fa un beure, es juga o es miren partides d’altres. Fins a saber si això es materialitza o no, Jiménez aposta per no renegar de la idiosincràsia del seu municipi i treballar conjuntament amb el sector de l’oci nocturn per mirar de reinventar-se. Una possibilitat, apunta, seria apostar per la música en viu. Platja d’Aro, un dels últims reductes d’una Costa Brava marxosa i desinhibida, no es vol quedar sense festa.\nAspecte actual de Paladium, a Platja d’Aro\nPalm Beach, a Sant Feliu de Guíxols