Grans teòrics de la traducció alemanys  | Història de la traducció (UAB) | Unybook\nGrans teòrics de la traducció alemanys (2014)\nGrans teòrics de la traducció alemanys\nGRANS TEÒRICS DE LA TRADUCCIÓ ALEMANYS Són els qui vertaderament propicien la revolució romàntica. A més d’Humboldt, cal mencionar Schleiermacher, Madame de Staël i Goethe.\n GOETHE. Escriptor clàssic alemany (El Faust, on reivindica el mite clàssic de la persona que fa el que sigui per no perdre la joventut). Va viatjar molt, especialment per Itàlia, on es va fer amant de la literatura italiana. Va traduir un grapat d’obres i va reflexionar o teoritzar sobre la traducció des d’una perspectiva abstracta.\n MADAME DE STAËL. Va viure sempre entre Alemanya i França. Va escriure la major part de la seva obra en francès i va traduir de l’alemany al francès [dossier].\nVa reivindicar els guanys de la traducció amb molta vehemència, i també va reflexionar sobre la traducció de manera general, no pas lligada a la seva experiència.\n SCHLEIERMACHER. És el més gran teòric romàntic. Ha passat a la història de la traducció com una fita. La seva contribució és la més extensa, ja que la seva aportació és molt sistemàtica. Es situa en una gran tradició, la de Luter, qui traduint va crear una llengua. Aquesta és la seva herència, la d’una cultura que s’ha format amb la traducció com a generadora d’identitat; una herència que no té cap altre país europeu. Schleiermacher, en tots els seus plantejaments, parteix d’una identificació, en el seu cas concret, entre llengua i pensament. Aquesta identificació el porta a un carreró sense sortida, el du a concebre que no hi ha possibles equivalències entre dues llengües. Cada llengua articula un pensament inarticulable en una altra llengua, per tant  la traducció és impossible. Si no hi ha possibilitat de trasllat, s’arriba a aquesta conclusió. Ell parla d’un anhel de plenitud que no té res a veure amb la pràctica quotidiana de la traducció.\nTot i això, va ser un importantíssim traductor, per tant, la seva teoria va en contra de la seva pràctica, però hem d’entendre que Schleiermacher i la seva teoria situen la traducció en el terreny de la filosofia. És tan gran aquesta aportació que tendrà una transcendència enorme. Schleiermacher havia de trobar una sortida a aquest problema, per tant proposa dues metodologies de traducció contradictòries entre elles i que, d’altra banda, no s’allunya gaire del que va dir Ciceró. El que sí es diferencia Un mètode de traducció és «aproximar el lector a l’escriptor» (traducció molt literalista), i l’altre és «aproximar l’escriptor al lector» (traducció més lliure).\nSchleiermacher defensa la traducció literalista, en contra de la seva tradició. Per ell, és l’única manera d’intentar mínimament salvar la impossibilitat de traducció; només en la traducció mot a mot es pot superar aquesta idea.\nL’aportació substancial d’Schleiermacher és la més teòrica, la més especulativa. Amb els seus raonaments, Schleiermacher situa la traducció en el camp de la filosofia pura, del pensament, cosa que és una aportació cabdal amb infinitat de seguidors. A partir del Romanticisme i de la seva aportació, la traducció es situa en el terreny del pensament filosòfic, de manera que perd les arrels més pragmàtiques d’una banda, i d’altra es centra en conceptes més amplis. La transcendència arriba fins a la segona meitat del segle XX.\nEls judicis de Nuremberg  es torna a una traductologia pragmàtica, són la primera gran interpretació moderna.\nHistòria de la traducció - La Traducció a l'Edat Mitjana (apunts teòrics) (2015) Apunte\nHistòria de la traducció - La Traducció durant la Il·lustració i el Romanticisme (apunts teòrics) (2015) Apunte


Els orígens del 'Black Friday' - Empordà\nEls orígens del 'Black Friday'\nAquesta jornada de descomptes i compres massives s'ha posat de moda a casa nostra en els últims anys\nRedacció 22.11.2018 | 12:07\nPublicitat del 'Black Friday' en un comerç Reuters\nPublicitat del 'Black Friday' en un comerç\nEl compte enrere per al 'Black Friday 2018' ja s'ha activat. Però, t'has plantejat alguna vegada d'on ve aquest terme?. Es coneix com 'Black Friday' o divendres Negre el dia que inaugura la temporada de compres nadalenques amb cridaners descomptes en grans magatzems i petits comerços. A Estats Units és un dia festiu no oficial i se celebra el divendres següent al Dia d'Acció de Gràcies, és a dir, divendres que segueix al quart dijous del mes de novembre.\nLes ofertes del Black Friday 'mouen un gran volum de vendes i serveixen d'aperitiu més que substanciós de les compres nadalenques.\nL'origen etimològic del terme 'Black Friday' sempre ha estat envoltat de mites i rumors que han circulat al llarg dels anys. Als Estats Units, per exemple, s'ha arribat a pensar que el seu origen té a veure amb les morts reportades d'aquest dia per l'allau i el furor causat pel consumisme. Segons Mashable, es calcula que l'any 2006, almenys 10 persones van perdre la vida en aquest dia i que altres 111 van resultar ferides.\nUn altre dels mites que envolten l'etimologia d'aquest terme és el que afirma que el seu origen té a veure amb el moment en què les finances de les empreses passen de números vermells a números negres a causa del gran flux de vendes que es donen en aquest dia .\nPerò l'origen de 'Black Friday' no té res a veure amb la mort, ni amb "passar de vermell a negre".\nEl seu origen es remunta al divendres 24 de setembre de 1869. Aquell dia dos inversors de Wall Street, Jay Gould i Jim Fisk, van pujar el derelicte de l'or per obtenir grans beneficis i van causar la caiguda del mercat d'aquell dia. El mercat de valors va caure un 20% i el comerç exterior es va aturar. Els agricultors van patir una caiguda del 50% en el valor de la seva collita de blat i blat de moro. A aquell divendres el van anomenar 'Divendres Negre'.\nEn la dècada de 1950, la policia de Filadèlfia va usar el terme de 'Divendres Negre' per referir-se al dia entre el Dia d'Acció de Gràcies i el dissabte de compres nadalenques. Aquest divendres una gran multitud de compradors i turistes envaeixen la ciutat i els policies han de treballar llargues hores per controlar tant a les persones com al trànsit. En aquell moment, el nom no agradava molt als comerciants de la zona, que van tractar de canviar-lo pel de 'Big Friday', però el nom alternatiu mai va tenir èxit.\nA la dècada dels 80, el nom de 'Black Friday' va començar a associar-se a l'estat de l'economia de les empreses de passar de números vermells a números negres.\nEn 2013, va córrer el rumor a Internet que va relacionar la seva etimologia a temps anteriors a la Guerra Civil dels Estats Units on la pràctica de vendre esclaus el dia després d'Acció de Gràcies era tota una tradició. No obstant això, aquesta informació va ser desmentida per Snopes.com, reconegut portal que s'encarrega de desmitificar falses notícies i mites, l'any 2015.


El primer Fòrum pel Creixement celebrat el passat dijous a Mislata, ACCOmarca’t, va comptar amb una gran implicació de l’emprenedoria de la comarca de l’Horta Sud. Així, després de la celebració de les quatre taules de debat, ja fora del centre sociocultural ‘La Fàbrica’, es va reunir una vintena d’empreses, negocis, emprenedores o autònoms de les decenes que van sol.licitar la seua participació.\nAixí, en paraules del president de la Mancomunitat i alcalde de Mislata, Carlos Fernández Bielsa, “la nostra és una comarca amb un immens potencial, i bona mostra són els emprenedors i emprendores que hui ens acompanyen. Reflex del caràcter creatiu que ens definix com a poble”.\nFinalment, van ser una vintena de marques que presentaren les seues idees de negoci de tots els sector representats a l’amfiteatre de Mislata.\nCarlos Fernández Bielsa va anunciar noves mesures per seguir donant suport als emprenedors, “tenim la matèria prima, tenim les ganes, i ara a més, los llaços renovats i reforçats”, amb la Mancomunitat de l’Horta Sud.


Els caçadors de Lleida reelegeixen Teixidó als dos mesos de dimitir | Lleida.com\nEls caçadors de Lleida van reelegir ahir Jaume Teixidó per presidir la Federació de Caça de les comarques lleidatanes, després de dimitir el mes d’abril passat, un any després dels comicis del 2016, per forçar el cessament de dos membres de l’antiga junta, als quals van atribuir despeses excessives. Teixidó es va imposar a l’altra candidatura encapçalada per Manel Vidal. En els comicis d’ahir van votar 143 societats de les 208 possibles, la qual cosa equival al 69% del cens. La llista del reelegit president va aconseguir el vot a favor de 101 societats, davant les 41 que es van decantar per Vidal.\nEl secretari de l’entitat, Ramon Mayench, va destacar l’alta participació de les societats de caçadors durant tota la jornada. Per la seua part, el president electe va assegurar que el resultat avala la “bona gestió”, després del “desprestigi que hem rebut durant els últims mesos”. “D’alguna manera, les societats han sigut coherents i han valorat la bona gestió”, va dir. Va citar entre els seus eixos de treball la defensa social de la caça i de la promoció del seu vessant esportiu. En aquesta línia, va assenyalar que preveu incorporar a la direcció “delegats comarcals” per guanyar fluïdesa en les relacions amb els caçadors de tot el territori i afavorir que més gent jove s’incorpori a la pràctica de la caça.\nLa llista menys votada insisteix en el joc poc net\nPer la seua part, Manel Vidal, que encapçalava l’altra candidatura, va valorar positivament la jornada d’ahir per l’èxit de participació, encara que va destacar que “el procés electoral” no va ser net, perquè s’han succeït una sèrie de denúncies i acusacions, l’última la setmana passada, davant de la junta electoral.\nDos candidats pugnen per dirigir la Federació de Caça


Blog de Patronat Joan XXIII: de gener 2016\nEls Reis a Ses Garrigues d´Amunt\nPublicat per patronat a 3:12 Cap comentari:\nEl centre de Son Agulló ha acollit durant els darrers mesos l’Escola d’Estiu que cada any s’organitza des de l’Agrupació Pro Minusvàlids Psíquics de la Comarca d’Inca i que presta servei als usuaris de les diferents residències de la institució. El darrer dia de l’activitat hi han acudit el batle, Virgilio Moreno; el regidor d’Entitats Socials, Antelm Ferretjans; i la regidora d’Educació, Alice Weber; junt amb el vicepresident de l’associació, Juan Prieto, per veure el darrer taller i compartir un berenar plegats. “Ens ha fet molta il·lusió atendre la convidada, ja que aquesta associació té una llarga trajectòria en l’ajuda als discapacitats psíquics i a les seves famílies”, ha dit Moreno.\nAquest estiu el centre ha acollit grups de 25 persones dels centres de Ses Garrigues, Sa Creu i Es Casal. D’aquesta manera els usuaris han participat d’activitats d’oci normalitzades. A banda d’això, l’Escola d’Estiu dóna la possibilitat a les famílies de tenir un temps i saber que el seu familiar té un lloc per a ell i estar amb un grup d’iguals. Durant les darreres setmanes han pogut fer diversos tallers i activitats per fomentar l’autonomia. “Tant els participants com els treballadors del servei estam molt satisfets de la tasca duita a terme, tant per la participació dels usuaris com per la confiança que els seus familiars han dipositat en nosaltres”, ha assegurat Prieto.\nPublicat per patronat a 0:16 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Nova Residència\nVisita a Gelats Valls de Pollença setembre 2015\nAhir vàrem rebre una visita molt especial a l'obrador de Pollença, de la residència nova del Patronat Joan XXIII de l'Agrupació Pro Minusvàlids Psíquics d'Inca. Ens va emocionar la seva alegria, espontanietat i carinyo que volem compartir amb tots els nostres seguidors!\nPublicat per patronat a 8:25 Cap comentari:\nPersones amb discapacitat d' Alemània visiten Son Agulló\nAhir dia 19 de gener, el Taller ocupacional Son Agulló va rebre la visita d'un grup de persones amb discapacitat intel·lectual d'Alemània, en concret de l'entitat: lebenshilfe-handinhand (Ajuda Vital). http://lebenshilfe-handinhand.de/\nEls visitants van poder veure les tasques principals que desenvolupen els usuaris dels tallers; Ceràmica, Paper Reciclat i Agricultura Ecològica amb les explicacions dels diferents monitors i directora.\nÉs la primera vegada que Son Agulló rep una visita internacional. Cal dir que l'experiència ha estat molt interessant i enriquidora. Han surgit noves ilusions!! Moltes gràcies Inés , Cati (responsable de lebenshile) Eric (director de lebenshile) i a tots els acompanyants.\nPublicat per patronat a 2:39 Cap comentari:\nL’Escola d’Estiu de l’Agrupació Pro Minusvàlids Ps...\nPersones amb discapacitat d' Alemània visiten Son ...


Guardiola: "Els jugadors s'han superat a ells mateixos"\nEl tècnic blaugrana ha elogiat els jugadors, i sobre l'ús d'un 3-4-3 ha reconegut que: "Si els hagués tingut a tots disponibles, probablement no hagués canviat el sistema"\nMARCEL SANROMÀ Barcelona Actualitzada el 29/08/2011 23:53\n260x366 Guardiola, durant la golejada del Barça al Vila-real / REUTERS / GUSTAU NACARINO Guardiola, durant la golejada del Barça al Vila-real / REUTERS / GUSTAU NACARINO\nL'entrenador del Barça, Pep Guardiola, ha comentat a la roda de premsa que la victòria té molt de valor després d'una pretemporada molt dura. "S'han superat a ells mateixos, guanyant dos títols i guanyant aquest dilluns un gran rival", i ha assegurat que la lliga serà dura, perquè: "Si no jugues així de bé no guanyes el Vila-real, hem de continuar treballant".\nGuardiola també s'ha referit a la seva elecció defensiva comentant que: "Teníem només un defensa pur, a més de'n Fontàs, però [si l'alinava] eren dos esquerrans", tot i que ha explicat que: "Si hagués decidit jugar amb quatre, hauria posat en Fontàs", de qui ha dit que "el seu moment li arribarà, i més d'hora que tard".\nA més, del sistema escollit, el 3-4-3, ha reconegut que: "Si els hagués tingut a tots, probablement no hagués canviat el sistema", i ha fet broma comentant que s'ha decidit pels tres defenses "en honor a en Zubi, que va ser el primer que va patir la defensa de tres".\nElogis als jugadors\nEl tècnic blaugrana, però, també ha recordat que l'equip juga diferent que aquell Dream Team, i que Víctor Valdés participa molt més del joc: "En Víctor manté la circulació de la pilota". "Si ens pressionen, passada a en Víctor, i tornem a començar", ha afegit.\nGuardiola ha elogiat tots els seus jugadors, dient que: "Estem molt satisfets dels que han jugat, i dels que han entrat", i ha comentat que "si haguessin jugat en Bartra i en Fontàs ho haguessin fet molt bé".\nPreguntat per la premsa, el de Santpedor ha lloat especialment Alexis Sánchez i Cesc, de qui ha dit que "té dos avantatges: que ha estat a la casa i coneix els companys i que amb 23 anys ja era capità d'un equip molt gran a Anglaterra". "Té una personalitat molt forta", ha comentat, també.\nD'Alexis ha dit que el gol "l'ha animat", i que confia que "agafarà el to aviat". Sobre quin seria el paper d'Alves en una defensa de tres, Guardiola ha comentat que "si li demanem que es controli, ho fa. En Dani és gairebé insubstituïble per nosaltres. No tinc pensat fer-ho, però ell compleix amb el que li demanem i és un jugador molt polivalent".\nI també ha tornat a elogiar Mascherano i Keita: "No me'ls toqueu, perquè son les meves nenes, els meus dos solets", ha exclamat. "Deien que en Seydou no podia jugar de migcentre, i el que ens dóna i ens ha donat és molt important. Tenir jugadors com aquests dóna sentit a la feina d'entrenador", ha sentenciat Guardiola.\nPerspectives i treball\nEl de Santpedor ha recordat que el Barça ha de "seguir treballant", perquè, ha dit: "Només així lluitarem per la Lliga, la Copa, la Lliga de Campions i el Mundial de Clubs", i ha advertit: "Si [els jugadors] no entenen que han de treballar i pensar en el company, serà difícil que lluitem per tots els títols".\nSobre la posició del "quatre" barcelonista, el de Santpedor ha assegurat que "mai havia estat tan ben coberta com ara", i ha recordat que: "Tenim molta gent al mig del camp per associar-te i passar-se la pilota, no importa el sistema".\nGuardiola ha parlat de la plantilla que té aquest any, i ha elogiat tots els jugadors del passat, i ha acabat assegurant que "les sensacions són bones"


L'església de Sant Salvador de Rocafort de Queralt es va construir a finals del segle XVIII, amb un estil neoclàssic però amb influències del barroc tardà. El temple es va aixecar substituint un d'anterior, documentat ja en el segle XI.\nEstil: Neoclàssic. Barroc tardà.\nDatació: Segle XVIII (1793-1798)\nLocalització: Dins del nucli històric de Rocafort de Queralt\nEdifici d'estil neoclàssic amb influències barroques; de 814 metres quadrats. A la façana es pot veure la data de 1793. De planta rectangular (37x22 m) i esquema basilical de tres naus definides per dues files de pilars hexagonals. Els pilars presenten un ordre corinti peculiar, amb cornisa que circumda la nau. La fàbrica es cobreix amb volta de canó amb llunetes, formant petxina en el presbitreri. S'insinua creuer per la major amplitud del tram del lloc corresponent. En el primer tram dels peus hi ha un cor elevat sostingut per una volta molt rebaixada.A l'angle esquerre, mirant a l'altar, s'aixeca un campanar de tipologia clàssica. L'element més interessant és el frontispici de pedra carreuada dibuixant silueta curvilínia en el coronament i pilastres d'ordres clàssics que flanquegen la portalada. Aquesta ressalta plàsticament amb columnes corínties exemptes emmarcant amb frontó circular la porta de punt rodó.\nSubstitueix un temple anterior, documentat des del segle XI\nPrimitivament formava part del bisbat de Vic. Entre el 1146 iel 1154 el bisbe de Vic la traspassà a l'arquebisbat de Tarragona. Construïda a finals del segle XVIII com a conseqüència del boum demogràfic i l'eufòria econòmica. La contracta de construcció data del 1793. Fou encarregada per la vila al mestre de cases Francesc Albareda de Lleida. La sufragaren els veïns amb la imposició d'un impost "el quinzè". El projecte inicial tenia una cúpula amb cimbori com el de l'església de Sarral, que fou enderrocat en data incerta.\nVa ser restaurada per Cèsar Martinell el 1949, el qual també hi va projectar l'altar major.\nFuguet Sans, J. 1984: "Arquitectura religiosa del segle XVIII a la Conca de Barberà", Espitllera (Montblanc), 25-26, gener-febrer 1984.\nGual Vilà, V. 1992: Guia de Rocafort de Queralt (Conca de Barberà). Institut d'Estudis Tarraconenses Ramon Berenguer IV, Tarragona, p. 27-33.\nÚs i funció actual: Religiós. Església\nEncastada a la paret lateral exterior del cantó occidental hi trobem una làpida sepulcral en honor al rector Fco. Cugat, que va morir a la vila el 19 de novembre de 1772.\nTelèfon: 977 898 034 Ajuntament\nFax: 977 898 034 Ajuntament\nLloc web: http://patrimoni.serviconca.org/monuments/detall.php?id=1028\nCoordenades Geogràfiques G.G. (x,y): [41.477673],\t[1.281484]


La participació, eix dels Tallers d’Estiu de Mollerussa que incorporen una activitat aquàtica dirigida – Comarques de Ponent\nLa participació, eix dels Tallers d’Estiu de Mollerussa que incorporen una activitat aquàtica dirigida\nEl foment del valor de la participació és enguany el centre d’interès que segueixen els participants ens els Tallers d’Estiu, que organitza cada any l’Ajuntament de Mollerussa sota la coordinació de la Fundació Escola Josep Carol, que aquest dimarts 14 de juliol han rebut la visita institucional de l’alcalde de Mollerussa, Marc Solsona, i la regidora de Joventut, Imma Casanella. Solsona que s’ha interessat per les diferents activitats que duen a terme la quarantena de nens i nenes d’entre 4 i 12 anys que hi participen aquesta setmana, ha explicat que enguany s’ha incorporat com a novetat el fet que els assistents distribuïts per grups d’edat participen diàriament en una activitat aquàtica dirigida per un monitor de les piscines municipals.\nEn aquest sentit, ha indicat que davant l’extensa i variada oferta lúdica que es fa a Mollerussa durant l’estiu per als infants i joves a través de diferents entitats esportives i també empreses privades del sector, l’Ajuntament ha volgut complementar la seva proposta, que està centrada en educar a través del lleure, amb algun altre element nou per dinamitzar la participació. Solsona també ha explicat que enguany el Tallers d’Estiu també serviran perquè una desena dels 25 joves que han cursat durant aquest mes de juliol el curs de Monitors de Lleure ofert a través de l’Oficina Jove puguin realitzar les pràctiques corresponents per validar el títol. D’aquesta manera, els tallers incrementen el personals dedicat al monitoratge ja compten, a banda dels monitors titulats habituals, compten amb el reforç dels que estan fent les pràctiques.\nEls tallers, que tenen la seu a l’escola Mestre Ignasi Peraire i es fan des del 29 de juny al 4 de setembre, treballen com a eix temàtic la participació, segons ha explicat la seva coordinadora, Ceci Domingo, la qual ha indicat que els infants han de reconstruir el món dels Lims, uns extraterrestres que ho han perdut tot i necessiten ajuda per començar de nou. A través d’aquest eix i de forma lúdica es treballen diferents valor per tal que els infants exercitin la capacitat de decidir i incidir en la transformació de la societat.\nEls preus per setmana i infant s’han fixat, al igual que l’any passat, en 35 euros per setmana, tot i que s’han previst bonificacions de 5 euros per al segon germà inscrit i també per a famílies nombroses i monoparentals. L’horari de les activitats és de les 9 del matí fins a dos quarts de dues del migdia, tot i que s’ha prevista que l’acollida es pugui fer a partir de dos quarts de 9 del matí per donar facilitats a la conciliació. Les inscripcions es poden fer a la primera planta de l’Ajuntament i cal inscriure’s com a màxim dimecres de la setmana anterior a la que es vulgui començar l’activitat.


Joan Fuster que estàs en els inferns | Francesc Viadel Bloc\n← La CIA pot cantar missa\nDe Pascal a Borràs passant per Osàcar →\nPublicat el 22 Juny 2020 per francescviadel\n*Article de Francesc Viadel publicat en La República.cat el 21 de juny de 2020.\nJoan Fuster, dimoni. Obra Equip Realitat.\nAvui fa 28 anys que ens va deixar sobtadament Joan Fuster després d’un llarg parèntesis de silenci a penes trencat per alguna escadussera declaració feta de mala gana. Fet i fotut, ja no tenia ganes de dir res… per a què?. Encara bo que l’amic Toni Mollà va tenir temps de parlar amb ell abans del seu decés i publicar Joan Fuster. Converses inacabades. (Tàndem). Unes converses en què l’assagista s’hi va despatxar a gust.\nTot plegat, no em costa gens d’imaginar la irritació i la immensa solitud d’algú que s’havia escarransit en l’articulació d’un país que feia figa per tot en un context civil, cultural i democràtic, a més, tan merdós com era -i és- l’espanyol. El valencianisme polític i cultural engegat als anys seixanta, sense treure-li cap mèrit, l’any 92 no havia donat per a massa alegries. D’altra banda, la tan somiada refeta de l’àmbit nacional català s’esllanguia dins de les gàbies autonòmiques mentre l’Estat, com sempre, s’entestava a reprimir qualsevol indici de recuperació. L’any 92, no ho oblidem mai, és el de les detencions massives d’independentistes. També el de les Olimpíades, l’Expo de Sevilla i el V Centenari del Descobriment d’Amèrica. Espanya en marxa triomfal, a colp de talonaris negres i de propaganda.\nA la mitja nit d’aquell 21 de juny de 1992 vaig anar amb l’amic Juli Camarasa fins al domicili de Fuster en el carrer de Sant Josep, a Sueca. Va ser com un arravatament, què sé jo. Ben mirat, què hi pintàvem allà?. Juli, un antic professor meu d’institut, havia estat un munt de vegades en aquella casa com tants valencians de la seua generació. Jo aleshores només era un jove estudiant de periodisme a Barcelona, lector afamegat del suecà i proselitista inhàbil de les seues idees polítiques. Vaig començar llegint Sagitari, un llibre que em va tocar en un concurs del programa de ràdio ‘De dalt a baix’ que conduïa el plorat Toni Mestre. Vaig continuar amb Nosaltres els valencians, i ja no vaig parar.\nEns vam quedar una bona estona allà palplantats enfront de la casa, escodrinyant la desfilada de personalitats del país que s’hi anaven atansant tots fent cares circumspectes. Recorde veure arribar el socialista Ciprià Ciscar, l’etern activista Enric Tàrrega… El cas és que a punt d’anar-no-se’n vaig cometre l’estupidesa de guaitar i preguntar (crec que va a ser a Toni Domingo) a quina hora era la missa de l’endemà. Joan Fuster, missa?, em va etzibar entre mig emprenyat i sorprès. Vaig sentir una vergonya immensa. Juli es va riure una mica per dessota el nas. M’havien fallat els reflexes. El costum, ja es sap… És clar, naturalment, ni missa, ni processons, ni bous ni vaques, ni traques, ni costums… combois els justos, només per a passar l’estona però mai per a convertir-los en política com des de sempre ha fet el populisme local de Lizondo ‘simbombo’ passant per Barberà i acabant amb el cardenal Cañizares.\nÒbviament, Joan Fuster, volterià, europeista, partidari d’una país modern, no estava per a fer-li festes a la tradició sinó ben pel contrari per desfer-se’n, per espolsar-se-la, per lluitar i vèncer les rèmores d’una concepció del món i del país que ens havia arrossegat als valencians a la més absoluta paràlisi, a la subsidiarietat política i civil. La situació ens havia menat al conjunt sencer dels catalans a un estat de melangia política del tot estèril. El País Valencià feia massa que s’havia convertit en un dels tòpics exòtics de l’Espanya més casposa, dessucat per un garró per les pròpies elits castellanitzades instal·lades a Madrid. Catalunya històricament beatificada, reclosa en els marges de les seues quatre províncies. Les Balears atrapades entre el no-res, la dependència crònica de l’Estat i la tutela d’una dreta tant o més casposa que la valenciana.\nDesprés de la mort de Fuster, la dreta més salvatge i corrupta del continent va ocupar el poder al País Valencià. Això, després d’una dècada i escaig d’un socialisme melindrós, sucursalista fins al moll dels ossos. Caldria esperar encara tota una vida per a que arribés l’ascens i l’entrada en el limitat poder autonòmic d’un valencianisme vagament nacionalitari que prometia una regeneració profunda.\nEl país, però, estava arruïnat, infrafinançat, sense musculatura política. El valencianisme tampoc ja no tenia res a veure amb allò que havíem somiat llegint, pensant Fuster. Com siga, es va imposar el relat del triomf d’una generació -que, per cert, havia crescut amb el PP- sobre una mena de somni intel·lectual que no havia servit per a res. El repte del valencianisme -llegiu del catalanisme progressista- va quedar subsumit a la celebració del comboi neoregionalista i d’un pragmatisme inútil per a tothom menys per a qui, és clar, en viu d’ell. Tot això, mentre l’Espanya de l’espassot reprimia amb duresa Catalunya i la monarquia s’ensorrava.\nTot ha estat molt decebedor i cap insult a les xarxes, ni defensa abrandada de l’status quo local, ni eslògan partidista podrà amagar aquesta realitat, aquesta sensació de temps perdut, de desorientació.\nDiguem-ho clar: els valencians que encara li resem en els inferns a Joan Fuster hem viscut malament els silencis de la majoria dels líders de Compromís davant de l’empresonament dels líders catalans, davant de la repressió desfermada contra Catalunya; hem viscut malament la seua indefinició en relació a la putrefacta Corona; els malabarismes polítics en la defensa del català al país; un oltrisme dirigista que fa l’efecte que ha anul·lat qualsevol dissidència o discrepància tan necessària en la vitalitat d’una política al servei de la societat; hem patit per la reivindicació sense complexes d’un neoregionalisme que en alguns punts ens apropa a la part més fosca de la nostra societat… Esperàvem tota una altra cosa i no eren guillotines a les places, ni una gran revolta civil -que tampoc estaria mal- contra aquesta merda de situació a què ens ha abocat l’Espanya de sempre. Esperàvem coherència. Potser menys ofrenes de flors, menys piulades amb gràcia. Política.\nBen mirat, si demà mateix la dreta ocupa la Generalitat li serà molt més fàcil que no li va ser a Zaplana imposar el seu règim de prebendes, d’espanyolització sense miraments i espesses xarxes clientelars. Contra la possibilitat gens remota d’un nou recanvi en el poder en aquesta nova direcció, sempre hi haurà qui podrà objectar que ells o l’abisme. També els que s’hi passaran l’advertiment per l’entrecuix i es tancaran en casa a pany i clau a esperar a veure si amb els anys tot això madura.\nDel cert que arribat el moment li haurem d’encendre moltes espelmes al de Sueca. Joan Fuster que estàs en els inferns, prega per nosaltres.


Ajuntament de Premià de Mar - Rutes del projecte Patrimoni cultural al teu aire\nRutes del projecte Patrimoni cultural al teu aire\nSota el nom de Patrimoni cultural al teu aire s'ha endegat un projecte de rutes temàtiques a fer pels carrers i places de Premià de Mar. Les rutes, que són autoguiades, pretenen donar a conèixer el patrimoni històric i cultural de Premià de Mar.\nInicialment, el projecte presenta tres rutes:\nHistòria al carrer, ja existent des del 2019 a partir d'un procés participatiu convocat per Consell Municipal de Cultura, proposa un recorregut a través dels carrers de Gibraltar, de la Rectoria i de Sant Antoni, i de la plaça de l'Ajuntament, on diverses pintures ubicades a les façanes recreen altres tants episodis històrics de la vila. Aquesta ruta es pot seguir a través d'una audioguia que es pot descarregar a dispositius intel·ligents des d'un codi QR ubicat a un monòlit que es troba a la cruïlla dels carrers de Gibraltar amb Marina.\nRuta del modernisme i edificis contemporanis declarats Bé Cultural d'Interès Local (BCIL)\nRuta de les masies declarades Bé Cultural d'Interès Local (BCIL)\nLes rutes es poden consultar i seguir mitjançant mapes en línia des del web patrimoni.pdm.cat.\nAquestes rutes s'han pogut completar a partir d'aportacions fetes per premianencs i premianenques als i a les quals l'Ajuntament trasllada el seu agraïment.\nDe la mateixa manera, l'objectiu és crear noves rutes en el futur. Per aquest motiu es proposa a la ciutadania que ho desitgi que faci aportacions amb anècdotes o fets concrets a l'adreça electrònica cultura@premiademar.cat.


La forquilla i la broca\nAbans, molt abans de l’aparició de la forquilla al nostre país, la broca, amb dues puntes, va ser ja difosa al segle XIV, i se li donava la mateixa funció que té l’actual forquilla. Més tard, aquesta va ser, gradualment de tres i quatre dents. A França, a la forquilla la van intentar introduir diverses vegades, sense èxit. A Itàlia, a inicis del segle XVII, el viatger Thomas Coryate va escriure en el seu diari que els “italians se serveixen sempre d’un petit instrument per menjar i tocar la carn”. La persona que a Itàlia tocava la carn amb els dits ofenia les regles de la bona educació i és mirada amb sospita, sent criticat. Es menjava així en tota Itàlia. Les forquilles eren de ferro o acer, i els nobles usaven molt sovint forquilles d’argent”. L’ús de la forquilla era pràctica corrent a Itàlia a la fi del segle XIV, fins i tot en les tavernes per degustar la pasta.\nA pesar que en l’Imperi Romà existien utensilis molt semblants, la forquilla emergir sobre l’any 1077. Es coneix que aquesta va arribar al Vell Continent procedent de Constantinoble a inicis del segle XI, portat de la mà de Teodora, filla de l’emperador de Bizantí, Constatin Ducas. Amb motiu de les noces de Teodora amb Domènec Selvo, ella ho va presentar a Venècia. Per aquest fet i molts més de refinades maneres orientals, era considerada, pels seus contemporanis, com a escandalosa i reprovable. Fins a Sant Pere Damià, des del púlpit, la va amonestar per les extravagàncies, arribant a denominar-ho “instrumentum diaboli”.\nFinalment a França, va arribar a ser popular sobre el segle XVI gràcies a Catalina de Médicis que ho va incloure en la cort francesa durant les seves noces amb el rei Enric II. D’aquest banquet nupcial s’explica una anècdota que fa referència al fet que Catalina de Médicis no solament va utilitzar la forquilla per menjar, sinó per gratar-se l’esquena. La fama de pretensiós d’aquest utensili ho va desplaçar a un segon pla enfront del costum que va romandre fins al segle XVIII de menjar amb les mans.\nA Espanya, la seva introducció no es va conèixer fins al segle XVIII. No obstant això, es tenia notícies des del XIV d’un utensili semblant, la broca, amb tres puntes, a pesar que la primera broca tan sols tenia dos. Servia per subjectar la carn que es devia tallar o per prendre’s aquesta. A partir del XVIII l’ús de la forquilla va passar a ser una pràctica general en la taula d’Europa.


Arxius de Carles Batlle i Jordà - Pàgina 3 de 3 - Revista (Pausa.) Quadern de teatre contemporani\nAutor: Lluïsa Cunillé Títol: Berna Editorial (o forma de localització): Sala Beckett Any de publicació: Inèdit Pàgines: 38 pàgs. 33 línies per pàg. 76 espais per línia aprox. Personatges: 1- Un home i un gos (invisible). 2- Una vella i un vell. 3- Una dona, un home i una nena. 4- Dues dones i dos...\nFITXER. La trobada\nAutor: Josep Pere Peyró Títol: La trobada Editorial (o forma de localització): Sala Beckett. Pròxima publicació per part de l’Institut del Teatre. Any de publicació: Inèdit. Traduccions: Castellà (inèdita). Pàgines: 27 pàgs. Aprox. 40 línies per pàg. i 73 espais per línia. Any de redacció: 1992 Personatges: Dues dones i dos homes. Una dona és...\nFITXER. Melosa fel\nAutor: Lluís-Anton Baulenas Títol: Melosa fel Editorial (o forma de localització): Editorial 3 i 4. Col.1. Textos teatrals. València 1993 Any de publicació: En una primera versió, l’any 1990 (com a suplement al número 7 de la revista Escena, abril-maig de 1990). Segona versió 1993 editada. Traduccions: Castellà (1990) i alemany (inèdit). Pàgines: 72 pàgs....\nAutor: Jordi Teixidor Títol: Magnus Editorial (o forma de localització): Institut del Teatre (per publicar pròximament) Any de publicació: Segurament, durant el curs 1993-94. Pàgines: 48 pàgs. mecanoscrites. Any de redacció: 1991 Personatges: Dues dones i dotze homes. Un és un nen de 12 anys. Un ministre, un cardenal, un ambaixador, un pistoler, un guàrdia...


Revista electrònica Quincacau maig 2018 (2) – Violència ocupacional: ‘front office’ – CAU-IAC\nRevista electrònica Quincacau maig 2018 (2) – Violència ocupacional: ‘front office’\nA la UAB s’han començat a detectar casos de violència ocupacional. La prevenció d’aquest risc psicosocial passa per la formació i per protocols d’actuació. El compromís de la comunitat universitària és la clau per evitar-la…\nEn els últims anys s’han començat a detectar casos de violència ocupacional entre el PAS que afecta, especialment, als espais d’atenció als usuaris i als coneguts com a front office.\nEl concepte de violència ocupacional es va començar a desenvolupar en l’àmbit del treball sanitari per recollir els casos en què els professionals de la sanitat resulten ser víctimes dels usuaris i els seus familiars, degut a la relació de proximitat que s’estableix entre uns i altres i degut a la tensió que afecta als segons. Aquesta mateixa problemàtica es pot detectar, també, en espais d’atenció a l’usuari de la funció pública.\nTot i que no hi ha una definició consensuada del concepte violència ocupacional, aquesta es refereix a aquelles situacions de tensió i violència que poden derivar en riscos físics i psicològics per als professionals que fan atenció directa a l’usuari… Els casos registrats a la UAB es deriven de mobilitzacions socials, sindicals o polítiques, i dels seus efectes, normalment colaterals, sobre les persones treballadores.\nPodem pensar que l’estat de salut emocional de la comunitat universitària permet pràcticament descartar les agressions físiques com a risc derivat de la violència ocupacional, però no les agressions verbals i emocionals ni, malauradament, les derivades de posar en risc la seguretat a la feina.\nEntre els exemples que tenim de les situacions recents podem citar la de les mobilitzacions en l’àmbit de Treball Campus, que van generar risc en l’evacuació; les derivades dels piquets de vagues, que poden generar enfrontaments verbals amb riscos emocionals; les tancades d’edificis, que poden generar riscos en el plans d’evacuació per emergències (especialment als laboratoris i espais similars), o el més recent de la Gestió Acadèmica de Lletres, en què es va fer ús de material pirotècnic en un lloc tancat, amb riscos d’intoxicació i altres. Els riscos psicosocials derivats de la violència ocupacional poden generar, també, ansietat, trastorns del son, estrés posttraumàtic, pànic, agorafòbia, etc.\nÉs evident que la millor prevenció possible és evitar generar aquestes situacions. És per això que des dels CAU-IAC apostem sempre per les mobilitzacions en l’àmbit de la no-violència que tinguin com a prioritat la seguretat de les persones, però també el seu respecte i dignitat. Tot i que, segurament també hem comès errors en aquesta línia i no volem fer-nos exemple de res ni per ningú, entenem que aquesta hauria de ser una posició de consens a tot el campus.\nMalgrat això, i com que “nobody is perfect” és necessari, a nivell institucional, treballar en la prevenció d’aquests riscos. Sabem que des de l’Àrea de Prevenció i Assistència s’ha començat a treballar en el disseny de protocols per fer front a situacions d’aquest tipus i ho celebrem. Però també pensem que és necessària una formació específica en aquest camp pensada especialment per donar eines a les persones dels front office per poder fer front a situacions imprevistes i poder-les gestionar amb la màxima correcció possible per evitar-ne els riscs derivats tant a nivell físic com a nivell psicosocial.


Serem 7.000 milions | Catalunya Religió\nSerem 7.000 milions\nPer Josep Maria Carbonell. Dij, 06/10/2011\nEn un article d’opinió del diari Ara, publicat el 30 de setembre, la periodista especialitzada en temes internacionals, Cristina Gallach, recordava que properament la població mundial arribarà als 7.000 milions de persones. Una xifra històrica, menor que es preveia als anys 70, però veritablement important.\nAquestes dades ens recorden que la població mundial està creixent en els continents de l’hemisferi sud, especialment a Àsia. El continent europeu preveu, però, una disminució de la seva població en les properes dècades d’aproximadament 60 milions de persones. Catalunya ha incrementat la seva població fins els 7 milions, el 0,1% de la població mundial, gràcies al moviment migratori dels darrers deu anys. Probablement, gràcies aquests fluxos migratoris, i malgrat els problemes d’atur que ara estem vivint, Catalunya assentarà una població capaç, en el futur, de garantir un estat social de dret .\nSerem 7.000 milions ben aviat. En un món cada vegada més global i sense fronteres, en un món, però, també molt fragmentat, caldrà que els països com el nostre siguin capaços, des del diàleg i la solidaritat, d’estrènyer els vincles i els mecanismes que assegurin la màxima justícia i cohesió social. Només així aquest petit 0,1% del món podrà continuar fent el seu camí en llibertat.\npoblació, país, futur, demogràfia\nEsteve Mogas, nou director general de Jesuïtes Educació El Vaticà presenta un diari fet amb la col·laboració de col·lectius...\nEl “Lawrence” de Montserrat La Carta Col·lectiva dels bisbes espanyols, de 1937


El Doble Amor demana l'ajuda de tots per aconseguir els 150.000 euros que necessita per evitar el tancament del centre ocupacional - Mes Benidorm\nEl Doble Amor demana l’ajuda de tots per aconseguir els 150.000 euros que necessita per evitar el tancament del centre ocupacional\n17 de febrer de 2015 + Benidorm 0 Comments Benidorm, Cierre Centro Ocupacional, Doble Amor Benidorm, Donaciones, José Luis Calvo\n“La situació del centre ocupacional de l’Doble Amor és molt delicada i està en perill la seva supervivència”. Així de clar ho ha traslladat aquest dimarts el portaveu de la junta directiva de l’Doble Amor, José Luis Calvo, en una roda de premsa oferta a les instal·lacions del centre ocupacional, on van 55 discapacitats intel·lectuals de la comarca i que va obrir les portes fa 44 anys. La seva realitat econòmica és tan agònica que si “en un parell de mesos” no s’aconsegueixen 150.000 euros caldrà convocar els pares i plantejar el tancament del centre. Perquè aquest és els diners que necessita el Doble Amor per “posar-se a zero” i poder seguir endavant.\nDiversos factors han provocat que s’arribi a aquesta situació, segons Calvo. Entre ells, els interessos i recàrrecs als quals ha de fer front el centre per cobrar tarda les subvencions que rep d’administracions públiques, fonamentalment de la Generalitat Valenciana. i que l’any passat van superar els 16.000 euros. Aquests interessos “brutals” han anat llastrant els comptes de resultats anuals, fins al punt d’haver tancat ja diversos exercicis “amb dèficit”. De fet, l’últim, el de 2014, es va saldar amb 31.000 euros de dèficit; mentre que el 2013 van ser uns 5.000 i al voltant de 22.000 euros el 2012.\nI és que anualment les despeses del centre -entre nòmines, assegurances socials, menjador, llum, aigua, interessos, etcètera- ronden els 865.000 euros i l’any passat es van ingressar 653.000 euros entre subvencions, quotes dels usuaris i socis, loteries i activitats benèfiques diverses.\nLa taxa imposada pel Consell als dependents, l’últim gran problema\nTot i aquests “dèficits acumulats”, el centre ocupacional ha pogut anar tirant endavant “a empentes i rodolons”, gràcies també al fet que el taller d’ocupació, la bugaderia en la qual treballen 50 joves amb discapacitat, és autosuficient i es manté només . No obstant això, el Doble Amor es topa ara amb un nou escull en el camí: la taxa imposada pel Consell als dependents i discapacitats que són usuaris de centres o residències públics o els privats que reben diners públics, que és el cas del Doble amor.\nL’entrada en vigor d’aquesta taxa suposarà un fort cop als usuaris i les seves famílies, ja que a la quota mensual del centre, 150 euros per discapacitat, s’han de sumar ara una nova quantitat que anirà a la caixa general de la Generalitat . I un cop en aquesta caixa general, el govern valencià ja decidirà a què destina aquests diners, ja que no està obligat a revertir ni en els centres ni tan sols en l’àrea de Benestar Social.\nCalvo ha advertit que per a la majoria de les famílies és inviable pagar la quota al centre i aquesta taxa mensual a la Generalitat, que en molts casos va des dels 250 als 450 euros. En haver de donar prioritat al pagament de la taxa per evitar embargaments, “perdrem finançament de les famílies, que hauran de destinar els seus recursos a pagar aquesta taxa i no la quota del centre”. I això es traduirà en 90.000 euros menys d’ingressos a l’any, ja que el centre no deixarà a cap usuari sense la seva plaça.\nAmb aquests ingressos de menys, el dèficit a final de 2015 podria arribar als 150.000 euros.\nTreballadors i proveïdors sense cobrar des d’octubre\nL’extrema situació econòmica que viu el centre ha suposat que els treballadors i l’equip professional del centre porti “des d’octubre sense cobrar”. I el mateix passa amb els proveïdors. Això sí, el centre està al dia del pagament de la Seguretat Social i l’IRPF de la seva plantilla, ja que en cas contrari no podria rebre les subvencions que li arriben de Conselleria i dels Ajuntaments.\nCalvo ha explicat que la primera part de la subvenció de Conselleria del 2015 no arribarà fins a “finals de maig o juny”; massa temps per a aquesta plantilla i aquests proveïdors. Per intentar recaptar com més aviat aquests diners que permeti mantenir el funcionament del Doble Amor s’ha obert un compte perquè entitats i particulars puguin fer la seva aportació:\nCompte amb IBAN / BIC: ES1400817330070001717575\n← Un jutjat condemna a Benidorm a pagar 237.000 euros a l’anterior organitzadora del Low Festival per l’edició de 2013\nMenys policies locals i més grans, però amb més serveis a l’esquena →


La llegenda de la Llopa de Calella ~ Biblioteca Can Salvador de la Plaça - Calella\nPosted on 22.2.16 by Can Salvador de la Plaça\nCalella, la Llopa!\nL'hivern de 1920 a Calella fou morta a trets d'escopeta la Lea, una gossa pastor alemany que voltava pels camps i per l'escorxador quan s'escapava de la masia del Morer a Sant Pol de Mar. Aquesta raça canina era relativament recent i poc coneguda a casa nostra, ja que s'havia exposat per primer cop a Hannover (Alemanya) l'any 1882. Algunes fonts afirmen que ja al segle X es troben testimonis de creuaments entre gossos pastors i llops, d'aquí l'enorme semblança entre les dues espècies, i això segurament, va originar l’absurda confusió que va donar peu a la llegenda de la llopa calellenca.\nLàpida en record de la gossa Lea a Sant Pol de Mar.\nAmb el temps s’ha anat perdent en el record la por al llop però era molt viva encara a principis del segle XIX, quan es recullen testimonis d’incursions d’aquests animals afamats a les poblacions rurals. Rarament les persones eren víctimes dels atacs, però si es donaven, sovint la causa era la ràbia o hidrofòbia. Les llopades podien acostar-se als pobles en períodes en què escassejaven les seves preses naturals degut a sequeres o altres alteracions de l’entorn i atacaven el bestiar. J. M. Massip, en el seu exhaustiu estudi ”El llop i els humans: passat i present a Catalunya”, va trobar al Diario de Barcelona del 31 de març del 1825 el testimoni de Bonaventura Sendil, metge de Vilamajor, especificant la quantitat d’atacs de llop a diverses poblacions durant 18 mesos. La majoria de víctimes van ser infants.\nFragment del Diario de Barcelona del 31 de març del 1825\nAquesta història, que, per voluntat popular, ha esdevingut la llegenda “Calella La Llopa” s’escriu per primera vegada al llibre Calella típica de Josep Andreu i Gay, transcrita per Lluís Campeny i Coll, publicat el 1978. Aquí s’anomenen els calellencs que hi van intervenir.\nUna altra versió de la història de “La Llopa” la trobem a la pàgina 35 del llibre: Històries i llegendes de l’any vuit, recull de cultura oral del Montnegre (I), de Daniel Rangil.\nRangil també és autor del blog Serra del Montnegre i allà té publicat un interessant article sobre la presència del cànid al Montnegre, la toponímia que ho corrobora , la possible data d’extinció a la zona i el testimoni de diversos habitants que encara recorden la trobada d’algun avantpassat amb un llop als voltants del massís del Montnegre.\nSobre els topònims és revelador que l’església barroca de Santa Eulàlia de la petita parròquia d’Hotsavinyà (llogarret al cor del Montnegre) també es troba sota l’advocació de Sant Llop invocat per curar el mal de coll i altres patologies de la gola.\nEls alumnes del nivell de suficiència de l’Oficina de Català de Calella van llegir l’abril del 2015 el conte basat en la llegenda "Calella, la Llopa" que ells mateixos van escriure per presentar al concurs de podcast Contes del Món.\nAlumnes del nivell de suficiència de l’Oficina de Català de Calella.\n“CALELLA, LA LLOPA”\nSi fa o no fa cent anys enrere, en una casa pairal hi vivia una gossa molt especial. La masia, propietat dels senyors Montaner, estava situada enmig del bosc, entre els poblets costaners de Calella i Sant Pol de Mar.\nLa gossa era especial, un bell exemplar de raça llop comprada per caprici de la Maria Montaner, una dona bonica de galtes rosades i pigades, i caràcter dolç, rialler i simpàtic que en veure el cadell va exclamar:\n-Oh, quina preciositat! De quina raça és?\nLi van explicar que era desconeguda a la zona. Provenia d’Alemanya i era força cara d’aconseguir.\nAquell cadell, al qual varen anomenar Boira, es va convertir en una gossa impressionant; era força gran, cap gros, potes fortes, ulls brillants i pèl vellutat de color marró clar. Era afectuosa amb la família, bona guardiana, pacient i protectora amb la canalla, molt estimada per tots.\nQuan els senyors Montaner anaven a Sant Pol, vila marinera a la qual pertanyia la masia, sempre la duien lligada perquè la seva presència feia por als santpolencs.\n-Mireu, un llop domesticat!–. Era el comentari més habitual.\nCreuada amb un bonic pastor alemany, la Boira tingué un fillet al qual li posaren per nom Tro. Aquest esdevingué un animal vigorós, àgil, ben musculat i encara més gros que la mare. Era igual d’afectuós, li encantava jugar i es deixava acaronar per tothom.\n-Boira! Tro! On sou?-. Preguntava sovint l’Anselm, el masover.\nL’home era més aviat gran, de cabells blancs i caràcter tranquil. Cuidava el mas i observava com els gossos, tot prenent el sol, feien guàrdia als voltants de la casa. Sovint, però, desapareixien, ja que s’ho passaven d’allò més bé jugant i passejant pels boscos i les vinyes de les rodalies.\nVan passar els dies, després els anys i, de mica en mica, sense saber com, començà a escampar-se un rumor...\n-S’han vist llops!- Era el comentari que anava de boca en boca entre els habitants dels pobles veïns.\nA Calella de seguida va arribar la notícia. El primer a donar-la va ser en Quico, un parcer de les terres del senyor Bartrina que, tot baixant de fer una revisió de les terres, va entrar a la taverna i digué:\n-Avui he tingut un gran ensurt. Passava pel camí que condueix a la riera i he vist una bèstia que diria que és un llop.\nEl comentari no hauria tingut més importància si no fos perquè uns dies després es va repetir:\n-No m’ho puc creure, però us juro que avui n’he vist dos.\nAleshores, en Quico s’ho va rumiar i anà a l’Ajuntament a parlar amb l’alcalde de la vila, el senyor Casillanis. Era un home respectat, pacient i molt just que va decidir informar-se dels fets i obrar en conseqüència. La història d’en Quico la confirmaren altres veïns de la vila.\nEls carnissers de l’escorxador, als afores de Calella, van dir que havien vist llops atipant-se de les deixalles que llençaven després de la matança.\n-I tant! Cada dos per tres vénen per aquí! Estem molt espantats!\nLlavors, el senyor Casillanis convocà una reunió de pagesos. Els va explicar el cas i, de seguida, van fer un grup que sortí a caçar els llops...\nA Sant Pol, a casa dels senyors Montaner, un dia fatídic es va presentar un vell captaire que era “convidat habitual “ i donà la notícia.\n-Senyors... No vagin al bosc... Corren llops... A Calella han matat un llop i se n’ha escapat un altre.\nLa Maria Montaner, blanca com la neu, va sortir corrent tot cridant:\n-Boiraaaa! Trooooo! On sou?\nLa Maria i l’Anselm van buscar pertot arreu i, finalment, trobaren en Tro tremolant com una fulla d’arbre, arrupit sota el llit, però la Boira no va aparèixer enlloc.\n-Anselm, anem cap allà immediatament, si us plau.\nDit i fet. Es van plantar a Calella, on la primera persona que van veure els informà que el llop estava penjat al porxo de l’horta del senyor alcalde.\nI així la trobaren. Pobra Boira, morta, penjada pels peus i envoltada pels calellencs encuriosits i satisfets d’haver matat un llop. La senyora Montaner treia foc pels queixals tot cridant:\n-Què heu fet, bojos?\n-Que en sou de babaus! Heu matat la nostra gossa!\nMaleïda ignorància... L’estimada Boira havia estat morta per la seva aparença... Amb la seva mort, la gossa es va convertir en “la llopa” i entrà a formar part d’una llegenda i de la història de Calella.\nIl·lustració de Víctor Baño.\nInfluència de la Llopa a Calella\nLa imatge de la Llopa ha arrelat a la ciutat fins a esdevenir un dels símbols més coneguts juntament amb el Far o les Torretes i està present en múltiples facetes de la seva vida cultural i del lleure.\nTot just es commemoren els cent anys de la llegenda i per celebrar-ho l'ajuntament ha penjat banderoles a la riera de Capaspre i a la carretera NII. El lema també apareix a la papereria oficial del consistori i és obra de la dissenyadora Gisela Toll.\nLa Colla de Geganters/es i Grallers/es de Calella\nLa figura de la Llopa és una de les més estimades pels infants i la seva primera representació va ser creada per Josep Cardona (Nona) i estrenada el 1982 juntament amb els gegants Bernat II i Timbor de Fenollet. La figura actual és obra de Toni Mujal i es va inaugurar durant la celebració de la Festa Major de la Minerva de 2007. Li donen vida dues persones per simular les quatre potes de l'animal i segons l'ocasió s'abilla amb diferents robes (mantó ignífug o més de mudar). A la boca i sobre la cua tragina diversos punts de foc que fan les delícies de petits i grans durant les cercaviles.\nLa Llopa de 1982 i de 2007\nFont: Colla de Geganters/es i Grallers/es de Calella\nPosseeix un ball propi que es va estrenar el mateix dia que es va inaugurar la nova Llopa i té la categoria de ball protocol·lari de Festa Major. La coreografia és fruit del treball col·lectiu de la Colla i la música és obra d'Aniol Noguera i Clofent basada en la melodia d'una dansa tradicional de Carnestoltes anomenada ball del Tio Fresco.\nLa dansa comença i acaba amb diverses salutacions i reverències i entremig la Llopa es desplaça en rodó i endavant i enrere i protagonitza un ràpid i animat ball girant sobre ella mateixa i al voltant de la plaça. Veure'l\nLa colla de diables de Calella també es va inspirar en la llegenda de la Llopa per donar nom a l'entitat i al seu logotip llueix el cap d'un llop.\nAl 2018 van estrenar durant la Festa Major petita de Sant Quirze i Santa Julita una nova bèstia de foc, la Lea. Es tracta d'un drac per a un sol portador d'aspecte molt ferotge i diversos punts de foc, obra de l'escultora vilafranquina Dolors Sans.\nFont: Ràdio Calellatv\nNoticia: Udols de foc presenten la seva nova bestia de foc\nSardana la Llopa de Calella\nEl president dels Amics de la Poesia Josep Miracle Collmalivern va encarregar al músic calellenc Jordi Feliu i Horta la composició d'una sardana per commemorar el centenari de la llegenda de La Llopa. L'agrupació Sardanista de Calella la va estrenar el 12 de juliol de 2020 interpretada per la Cobla Ciutat de Girona.\nL'any 1985 el director esportiu de l'entitat, Joan Ferrer, va encarregar el disseny d'una mascota que fos un personatge simpàtic i relacionat amb la llegenda de la Llopa. Així va néixer en Wolfy, un llop entremaliat que als inicis era en blanc i negre. Amb el temps es va pintar amb els colors del club: blau i taronja, fins al seu aspecte actual més modern i renovat.\nÉs un personatge molt estimat a l'Escola d'iniciació del club i tot sovint acompanya el seu equip en les competicions.\nWolfy obra del dissenyador Xavier Cáliz\nL'entitat esportiva Calella Marxa organitza anualment des del 2014 una prova no competitiva de resistència, de caràcter individual, amb el repte de finalitzar-la en menys de 15 hores corrent o caminant. El recorregut transcorre per camins de muntanya al Montnegre però també per llocs d'interès turístic de Calella com el Passeig de Mar o les Torretes. Es pot escollir entre la Marxa de la Llopa de 54 km o la Llopa Petita de 34 km.\nInaugurada en un petit local del carrer Sant Joan l'any 1976 es va convertir ràpidament en un referent de dinamització cultural a la comarca i el 1982 es va traslladar al seu emplaçament actual. Van triar el nom de la llibreria perquè volien vincular-se a un dels símbols més representatius de la ciutat i al seu logotip juga amb un llibre que també es pot veure com el cap d'un llop.\nDisseny: Carme Guri\nAssociació de Comerciants de Calella\nCada any per Sant Jordi l'Associació Calella Centre Comercial edita un punt de llibre per celebrar un dia tan especial i el tema escollit l'any 2012 va ser la llegenda de La Llopa.\nDisseny: Xavier Cáliz\nLlopa & Go és una empresa de missatgeria ecosocial compromesa en el repartiment de paqueteria sense emissions de CO2. Va obrir les portes al juliol de 2021 amb un triple objectiu: fer servir transport ecològic, apostar per l’economia local i generar llocs de treball per a persones amb dificultats d’inclusió laboral.\n“La Llopa” immortalitzada el 2017 per l'escultor Ramon Oms en una representació de bronze, a la riera de Capaspre.\nMASSIP i GIBERT, Josep Maria. El Llop i els humans : passat i present a Catalunya. Tarragona : Arola, 2011.\nPosted in Aquesta setmana parlem..., CL-Costums i Tradicions Edit


CBS Gironès - Salt: Els joves del Centre Obert de Salt participen al Gran Recapte d’Aliments\nEls joves del Centre Obert de Salt participen al Gran Recapte d’Aliments\n5 joves del Centre Obert de Salt van participar el divendres, 25 de novembre del 2016, com a voluntàries al Gran Recapte d’Aliments. Acompanyades per una de les educadores socials del centre, les noies varen estar de les 17.00h a les 21.00h al Mercadona de Salt. Hi varen participar de forma lliure i voluntària, ja que el divendres a la tarda no assisteixen habitualment al centre, i van expressar sentir-se molt satisfetes amb la seva participació i van demanar de poder participar en d’altres iniciatives.\nA més de la col·laboració d’aquestes noies del Centre Obert de Salt, el Consorci de Benestar Social Gironès-Salt cada any ha participat estretament amb la campanya del "Gran Recapte d'Aliments", organitzada pel Banc d'Aliments i que enguany s’ha dut a terme els dies 25 i 26 de novembre de 2016\nUn cop finalitzada la campanya, els aliments seran distribuïts a les entitats benèfiques o socials, o a les administracions receptores, com és el cas del Consorci, les quals s’encarregaran de fer-los arribar a les famílies que es troben en una situació de precarietat econòmica.\nUn any més, el Gran Recapte d’Aliment de Catalunya ha superat les quatre tones d’aliments. El Gran Recapte d’Aliments és una campanya massiva de recollida d’aliments per ajudar a donar resposta a les urgències alimentàries del nostre entorn i que, per setè any consecutiu, organitzen els quatre Bancs dels Aliments de Catalunya. L’objectiu de la iniciativa és recollir aliments nutritius de llarga durada (com són l’oli, la llet, els llegums cuits i les conserves de peix i de carn), i sensibilitzar i mobilitzar la població de Catalunya sobre la realitat actual de pobresa al nostre país.


“i 20 anys després…” | la rebotiga\nSetembre 25, 2014\nI 20 anys després…\nPosted by Jaume under #ABPmooc_intef, Projecte Mínim Viable | Etiquetes: "i 20 anys després...", 1r trimestre, ABP, aprenentatge cooperatiu, B3, Curs 2014-15, descriure viabilitat del projecte, fases, perfil del grup, producte final, projecte, requisits, socialització, títol del projecte, temporalització, Toni Solano |\nJa tenim projecte per a aquest trimestre. De moment, he enllestit el projecte mínim viable (PMV). M’he servit del que va compartir Toni Solano al MOOC i la fitxa que ha preparat per al seu alumnat.\nI després de vint anys…\nDe moment, tinc 14 inscrits. És un grup majoritàriament femení (64%). Quant a l’edat, abunden les persones que tenen entre 30 i 39 anys (57%). Els alumnes del grup inferior, que estan en la vintena, representen el 21%. La resta de franges es divideix en dues perones de més de quaranta anys i una de més de cinquanta anys. Pel que fa als estudis, la majoria (57%) té estudis universitaris acabats o bé en curs. Gairebé el 29 % han cursat secundària. Respecte a l’origen, el 57% és espanyol; un 36% és llatinoamericà i un 21%, europeu. El castellà és la llengua materna de la majoria (93%) , però també el romanès, el rus i el suec, encara que aquestes alumnes europees també dominen el castellà com a llengua segona. Només un 36% és alumne del curs passat, familiaritzat amb aquesta metodologia.\nEls alumnes hauran de ser capaços d’explicar, servint-se d’una petxa-kutxa, com s’imaginen dintre de 20 anys.\nSi es consulten les programacions oficials, potser difereixen una mica els continguts que he triat per desenvolupar el projecte. (Es pot consultar en el document en l’apartat Artefactes i eines) M’he fixat en els continguts seleccionats en el projecte per a aquest grau que vaig impartir el curs passat.\nEn el MOOC em vaig oferir com a soci del projecte de Toni Solano. Rm vaig comprometre a desplegar-lo tan bon punt fos possible. De moment, he anat adaptant el que havia proposat ell.\nEs desplegarà al llarg del primer trimestre d’aquest curs. Espero que la prova final que hauré d’administrar no entorpeixi l’evolució del projecte. De fet, el grup de l’any passat no es va queixar. Al contrari, al final de curs va expressar la seva satisfacció per aquesta metodologia.\nAnirem informant des del blog del Servei, com des d’aquí. M’agradaria incorporar com a novetat un petit vídeo diari en què un alumne recordi el més important de la sessió i la valori. També m’agradaria constituir una comunitat a Google+ per anar publicant els resultats de les diferents tasques, a més de difondre-ho per Twitter i Facebook.\nEn principim, tant les activititats com les tasques es planificaran perquè es realitzin entre parelles, en petit grup… Pel que fa a l’anàlisi dels contes, treballarem la lectura per parelles.\nEstaria bé contactar amb algú perquè ens ajudés en l’elaboració del guió i en la gravació.\nDe moment, en la primera etapa ja he pogut demanar ajudar i parer a Toni Solano. No sé si s’hi afegirà algú més del MOOC.\nHe aprofitat per planificar el curs aquesta taula en què he apuntat tant els objectius, les tasques, els productes, els continguts distribuïts en unitats. També he previst els artefactes i les eines. i 20 anys després…\nDe moment, he previst les primeres i darreres sessions.A mesura que avanci el projecte ja aniré concretant objectius, continguts i tasques per a les tres unitats. Temp B3 CURS2014-15\nRequisits materials i humans\nDe moment, espero que tothom tingui un mòbil intel·ligent. A l’aula, si no ens falla la connexió, comptarem amb ordinador, projector i pantalla. Caldrà preparar un enigma per presentar el projecte i adaptar la presentació que m’ha compartit Toni Solano.\n@Mireiagalindo Manel, em sap molt de greu. Què podem fer? 9 hours ago


Campanya per reforçar la seguretat viària — Ajuntament de Tremp\nSou a: Inici / Notícies / Campanya per reforçar la seguretat viària\nCampanya per reforçar la seguretat viària\nDurant el desembre es faran controls de radar en diferents punts de la ciutat.\nLa Policia Local de Tremp durà a terme, durant el proper desembre, una campanya de control de velocitat dels vehicles mitjançant un radar mòbil. L’objectiu principal d’aquesta campanya és fer un estudi de la velocitat de circulació dels vehicles dins del municipi, per tal de millorar la seguretat viària de la ciutat.\nEl radar mòbil s’instal·larà en diferents emplaçaments, concretament en un total de 7 vials de la ciutat, que s’han establert en el marc d’aquest dispositiu. Els criteris per decidir aquestes ubicacions combinen les dades derivades de l’anàlisi de la sinistralitat a la ciutat, de detecció d’excés de velocitat per part de la Policia Local de Tremp i per demandes veïnals.\nDes de la Policia Local es recorda la importància de respectar els límits de velocitat establerts, que dins del nucli urbà són 50km i la necessitat d’adaptar la conducció a les condicions de seguretat de la via.\nAquests controls de la velocitat estan dirigits a detectar i denunciar aquells vehicles que superin, dins dels marges legals establerts, la velocitat permesa en el municipi; amb la voluntat de millorar la qualitat de vida dels ciutadans de Tremp.


Els fanalets - FANALETS PER LA LLIBERTAT\nQue cal saber sobre els fanalets?\n" Potser si tanques fort els ulls veuràs que la foscor se t'il·lumina."\nQuè són els fanalets voladors?\nEls fanalets voladors són uns globus lluminosos de paper d’arròs, amb estructura de bambú, fil i cotó. Són ecològics, biodegradables i s’alcen amb facilitat gràcies a una petita flama de combustió ràpida que produeix escalfor i propulsa el globus amunt. La tradició ens diu que alliberar un fanalet volador al cel dóna bona sort.\nCom s’enlaira un fanalet volador?\nPer enlairar un fanalet es necessiten dues persones i una flama petita per encendre la pastilla de combustió que farà que el fanalet s’enlairi. Un cop obert i desplegat el fanalet, un el subjecta per la part superior i l’altre encén la pastilla amb ajuda d’un encenedor. Aguantem el fanalet mentre l’aire del seu interior es va escalfant i quan notem que el fanalet vol pujar amunt ja el podem deixar anar. La pastilla de combustió per encendre el fanalet no produeix degoteig , així s’evita que qualsevol espectador es pugui cremar mentre contempla com s’encén i s’enlaira el fanalet. Un cop els fanalets estiguin al cel només ens quedarà gaudir de l’espectacle de llum i projectar els nostres desitjos ben amunt!\nPoden volar molt amunt?\nEls fanalets poden arribar fins a un màxim de 500 metres, amb una autonomia de vol d’uns 7 minuts, tot i que això depèn de les condicions ambientals: la temperatura de l’aire, el vent, la pressió atmosfèrica, etc. Si el vent bufa a més de 8km/h no és podrà fer una encesa, ja que aquest pot provocar que no s’enlairin adequadament i aquests poden tornar a tocar terra abans que s’hagin apagat completament. A més a més en condicions desfavorables els fanalets poden resultar imprevisibles i no sabem on poden anar a parar.\nEl fanalets són 100% biodegradables, ja que totes les seves parts es descomponen amb rapidesa i facilitat en un entorn natural. El cos està fet de paper fi (17 grams), la corona està feta amb làmina de bambú, i el cremador es destrueix en el moment que s’encén, sense deixar cap rastre un cop s’ha apagat la flama, ja que s’extingeix completament.\nQui pot fer volar un fanalet?\nTot i que el seu ús és molt senzill, es necessiten dues persones per a fer-ho, i sempre una de les dues ha de ser major d’edat per a supervisar el moment de l’encesa. Els menors d’edat i infants també poden enlairar un fanalet, però sempre amb la supervisió d’un adult, d’un major d’edat.


Adi Hacarmel Guest House Beit Oren Israel - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDaliyat El Carmel M.B 3041, Kibbuts Beit Oren, Beit Oren, Israel, 30056 - Veure al mapa\n"Clean, modern and well equipped. A short walk from the centr..."\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Adi Hacarmel Guest House es troba a la zona de Kibbuts Beit Oren de la ciutat de Beit Oren. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Adi Hacarmel Guest House, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen habitació familiar, àrea de TV/saló compartit, cuina compartida.\nL'ambient de Adi Hacarmel Guest House es reflexa en cada habitació. piscina privada, banyera hidromassatge, aire condicionat, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de piscina exterior, jardí. Adi Hacarmel Guest House és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Beit Oren.


El deute total del Barça és de 1.173 milions d’euros | Ferran Correas | barcelona | Barça | L'Esportiu de Catalunya\nEl deute total del Barça és de 1.173 milions d’euros El deute total del Barça és de 1.173 milions d’euros El deute total del Barça és de 1.173 milions d’euros El deute total del Barça és de 1.173 milions d’euros + El deute total del Barça és de 1.173 milions d’euros E-mail\nLa situació econòmica del Barça és més que crítica MIQUEL LISO.\nEl deute total del Barça és de 1.173 milions d’euros El deute total del Barça és de 1.173 milions d’euros El deute total del Barça és de 1.173 milions d’euros El deute total del Barça és de 1.173 milions d’euros El deute total del Barça és de 1.173 milions d’euros E-mail\nLa situació econòmica del Barça és més que crítica, segons conclou una anàlisi de la memòria econòmica del club. El deute total és de 1.173 milions d’euros, 730 dels quals s’han de tornar a curt termini. Un total de 265 milions es deuen als bancs, 164 s’han de pagar al personal esportiu i 298, a altres proveïdors. En els últims anys, inversors americans, alemanys i francesos han comprat una part important d’aquest deute i, a diferència del que havia explicat l’anterior junta directiva, com a mínim 310 milions d’aquests préstecs tenen garantia. És el que passa amb els 90 milions que Goldman Sachs va prestar al club per iniciar l’Espai Barça, un préstec independent del que està pendent d’aprovació per part de l’assemblea de compromissaris, de 825 milions d’euros per fer la reforma del Camp Nou i el nou Palau. Aquest préstec de 90 milions d’euros, que s’havia de liquidar el 16 d’agost de l’any passat, es va renegociar i la data de venciment és el 30 de juny d’aquest any. El Barça, que el pensa tornar amb venda de jugadors, va posar com a garantia el marxandatge del club a través de Barça Licensing & Merchandising. Existeix una clàusula que diu que si l’Espai Barça s’atura o no es fa, el préstec s’haurà de tornar amb quotes semestrals de 18 milions d’euros. La situació es presenta encara més dolenta si es té en compte que el club té un fons de maniobra negatiu de 602 milions d’euros.\nI com s’ha arribat fins aquí? Evidentment, ha estat clau l’augment de la massa salarial, que se situa en un 74% dels ingressos, i una política esportiva molt dolenta des de la marxa de Neymar. El club té un important llast en les amortitzacions de jugadors. La mitjana de les amortitzacions entre els anys 2011 i 2017 era de 60 milions d’euros per temporada. Aquest curs, les amortitzacions de jugadors pugen fins als 186 milions; la temporada vinent seran de 177 milions, i així fins als 596 milions que s’han d’amortitzar fins a l’any 2026. És una conseqüència de fitxatges com els de Dembélé, Coutinho i Griezmann, i permutes com les de Cillessen-Neto i Arthur-Pjanic, dues operacions que van salvar els números de la temporada, però que són un llast per a les següents.\nEn la memòria també apareixen els diners que el Barça encara deu a altres clubs. Són 322 milions, 126 dels quals els ha de pagar aquesta temporada. Destaquen els 69 milions al Liverpool per Coutinho, els 64 a l’Ajax per De Jong, els 58 a la Juventus per Pjanic, els 22 al Gremio per Arthur i els 20 al Girondins per Malcom.\nEl Barça, com la gestora va explicar als candidats en una de les reunions fetes, busca amb urgència un préstec de 100 milions. Servirien per tenir líquid i per cobrir ingressos previstos que són dubtosos o que directament no es compliran. Esperava ingressar 56 milions aquesta temporada en concepte d’entrades, tenint en compte que al febrer tornaria un 25% del públic, i al maig, un 50%. També espera ingressar uns 100 milions d’euros per la venda del 49% d’actius en el que es va anomenar Barça Corporate.\nS’han d’amortitzar 596 milions fins al 2026 de fitxatges i permutes\nL'Esportiu. Nacional 26-01-2021, Pàgina 3


Sundara a Barcelona | Botigues | Diagonal Mar Centre\nLa bellesa més natural de la mà de Sundara\nSundara aposta per una bellesa natural, aconseguir un equilibri entre la cura de la naturalesa, el medi ambient i el nostre benestar i bellesa, és la seva leitmotiv. La depilació facial amb fil, és una tècnica mil·lenària natural i eficaç ja que arranca el borrissol d’arrel. Entre els seus avantatges estan que és anti-arrugues, és molt precís, afebleix el naixement del borrissol i és apte per a tot tipus de pells, fins i tot les més sensibles o baix tractament dermatològic. En la seva cerca de tractaments i mètodes 100% naturals, més eficients i saludables van apostar per una manicura i pedicura amb esmalts lliures de parabenos i substàncies tòxiques, una alternativa per a estar bonica sense posar en risc la salut. L’Elixir per a celles de fabricació pròpia, és el seu producte estavella. Una exquisida combinació d’olis vegetals i essencials orgànics, que regeneren, enforteixen i afavoreixen el creixement de les celles evitant la seua caiguda.\nSundara a Diagonal Mar\nSundara és la 1ª Cadena de Depilació amb Fil i disseny de celles d’Espanya. Des que en 2008 van obrir el seu primer Beauty Space, convertint-se en pioners en la introducció de la tècnica en el nostre país, s’han establert com un referent a nivell nacional pel seu un minuciós disseny basat en cada tipus de rostre per a uns resultats sense precedents. Vine a visitar Sundara a la primera planta del Centre Comercial Diagonal Mar.


Andorra obliga el teletreball sempre que sigui possible per frenar la pandèmia\nPublicat 28/10/2020 20:04CET\nLa situació sanitària és de "control" però es vol reduir més la taxa de reproducció\nL'obligació de teletreball es farà efectiva a partir del dilluns mitjançant un decret, pel qual també es redueix a dos el nombre de persones participants en reunions de treball presencials.\nTambé s'estableix la necessitat de demanar cita prèvia per a realitzar algun tràmit a l'administració pública general.\nD'altra banda, el nou paquet de mesures inclou restriccions que es faran efectives a partir del dissabte, com la reducció a dos del nombre de persones en reunions familiars o d'amics, amb l'excepció dels nuclis convivents més nombrosos.\nTambé amb l'objectiu de reduir les reunions familiars i d'amics, i concretament els 'botellons', es prohibeix la venda de begudes alcohòliques en gasolineres a partir de les 21 hores.\nTotes aquestes mesures s'afegiran a les ja vigents i s'estableixen per un període inicial de 15 dies, encara que es podrà modificar "en funció de l'evolució" que presentin les dades sanitàries, segons ha explicat Espot.\nEs tracta de mesures "ponderades i equilibrades" que cerquen no perjudicar l'activitat econòmica, segons ha defensat el cap de Govern, que ha tornat a demanar la col·laboració ciutadana per al seu compliment.\nSegons han defensat Espot i Martínez Benazet, la situació sanitària és "de control" i s'ha estabilitzat el nombre de nous casos diaris al voltant del centenar, una xifra que es vol reduir, igual que la taxa de reproducció, que se situa aquest dimecres en 1,03.\nEls responsables polítics de la gestió de la pandèmia han manifestat que la prioritat, fins i tot la "obsessió" és no saturar el sistema sanitari per assegurar que tot pacient pugui ser atès.\nEn aquest punt, Espot ha reiterat que la major incidència del virus a Andorra s'explica per diferents factors i especificitats, com el funcionament de la mobilitat més semblant a la d'una ciutat que a la d'un país, o la capacitat de cribrar a la població.\nEn aquest sentit, el cap de Govern ha exposat que de mitjana s'estan realitzant entre 9.000 i 11.000 proves diagnòstiques a la setmana, "triplicant" les taxes de les regions veïnes d'Occitània i Catalunya, que alhora presenten taxes de reproducció més elevades que l'andorrana.\nAquest dimecres s'acumulen 4.517 casos de Covid-19 diagnosticats des de l'inici de la pandèmia, després que s'hagin detectat 107 casos en les últimes 24 hores; els casos actius són 1.302, vuit menys que el dimarts, després que 115 persones hagin rebut l'alta.\nEn relació a la pressió al sistema sanitari, hi ha 41 pacients ingressats a l'Hospital Nostra Senyora de Meritxell, vuit d'ells a la UCI (set amb ventilació mecànica) i altres 21 a l'àrea Covid-19 del centre sociosanitari El Cedre.


Club Arquers CACV tir amb arc Primera tirada de la lliga Aire Lliure CACV - Club Arquers Cerdanyola del Vallès Tir amb arc CACV\nPrimera tirada de la lliga Aire Lliure CACV 2020-21. Aquesta lliga social segueix els mateixos paràmetres que la competició oficial i les mateixes distàncies i dianes utilitzades a l’últim campionat d’Espanya d’aire lliure.\nLa tirada és gratuïta i oberta a tots els clubs. Tothom competirà a la lliga, inclosos els participants d’altres clubs.\nFormato Liga social\nC/ Boters, S/N -zona esportiva (08290 – Cerdanyola del Vallés)\nN 41º29’15.6 E 2º07’40.1\nDomingo 18 de Octubre de 09:30 h. a 14:00 h.\n9:00 h Concentración de arqueros y confirmación de inscripción\n9:30 h Calentamiento (3 Tandas)\n9:45 h Inicio de la tirada\n14:00 h Fin de la tirada (aprox.)\nDivisions: Recurvado Olimpico, Compuesto, Longbow, Instintivo y Desnudo.\nClasses: Senior, Menor de 18, Menor de 14. Home i dona.\nPodeu consultar les distàncies en el link amb les següents excepcions:\nInstintiu Senior: Dues tandes de 36 Fletxes a 30 m diana 1-10 80cm\nLong bow, Instintiu, Nu, classes Cadet, Infantil, distància oficial diana 1-10 80cm\nLong bow Senior: Dues tandes de 36 Fletxes a 30 m diana 1-10 122cm\nNu Senior: Dues tandes de 36 Fletxes a 50 m diana 1-10 122cm\nNORMES DEL CAMPEONATO Y PROTOCOLO COVID:\nA la arribada al recinte, el procediment que hauran de seguir tots els participants, que tindran que portar la mascareta posada en tot moment, es el següent:\nNo es permetrà l’accés de públic ni de qualsevol altre persona no acreditada, dintre del recinte en el qual es tingui que desenvolupar la competició.\nValidar la seva acreditació en els punts de control d’accés i signar la declaració responsable. Pels menors d’edat, la declaració la signarà l’adult responsable.\nEsperar la autorització d’accés després del mesurament de la seva temperatura corporal.\nRentar-se les mans amb el gel hidroalcohòlic que trobarà en els accessos.\nDirigir-se de manera directa a les zones d’espera habilitades per els esportistes.\nProduccions audiovisuals CRATOR\nDurant la tirada:\nProcurarà una higiene i desinfecció de mans periòdica, sempre que sigui possible.\nMantindrà els seus afers personals en la borsa pròpia que aporti a l’efecte.\nL’ús de la mascareta serà obligatori en tot moment durant la competició, menys per els esportistes en el moment de tirar les fletxes, aquets es tindran de treure la mascareta en el moment d’agafar l’arc, i tornar a posar-se-la un cop deixin l’arc i abans de dirigir-se a tantejar o a la zona d’espera.\nDurant tota la estància en el camp de tir, els participants intentaran mantenir una distancia mínima de 2 metres amb la resta dels participants.\nEls canvis de papers de diana únicament els realitzaran el personal de l’organització.\nQuan els esportistes vagin a la línia de dianes per puntuar i recollir les seves fletxes tindran de romandre en tot moment en el seu propi carrer de diana. No es marcarà els impactes.\nCada esportista recollirà les seves pròpies fletxes de la diana, no poden tocar les fletxes dels seus companys de diana. Abans de procedir a recollir les fletxes, els esportistes tindran de desinfectar les seves mans amb gel hidroalcohòlic.\nNo hi haurà contramarca. Nomes un arquer manipularà els fulls de puntuació i la patrulla farà seguiment de la correcta puntuació.\nAl final del classificatori tindran de romandre a la diana. L’organització serà la responsable de recollir els fulls de puntuació.


MATSYASANA – yogabits\n9 de desembre de 2017 /0 Comments/in General, Hatha yoga, Yoga /by yogabits\nT’ofegues … Sense alè! I no precisament perquè hagis corregut els mil metres llisos però com si ho haguessis fet: des que l’alarma del mòbil ha sonat, taaaaan d’hora, no has tingut ni un segon per a tu.\nSents aquellaa pressió al pit tan familiar com molesta? Fes el peix per un minut i recupera’t.\nCom fer bé matsyasana\nPots construir-la des de la postura del lotus o amb les cames esteses, com prefereixis. Col·loques un colze a terra, després l’altre. Els colzes són el teu suport mentre portes el cap enrere i arqueges els teus ronyons fins que la coroneta reposi a terra.\nSi vols treure-li el màxim partit a la postura, col·loca les mans damunt les cuixes. Fes 10 respiracions profundes dins l’asanan.\nSurt de la postura estirant l’esquena a terra i per un costat. No t’aixequis de cop i encara menys deixant el cap penjant, et faries mal a les cervicals.\nQuè aporta aquesta asana\nExplica André Van Lysebeth a Aprenc ioga que segons els textos sànscrits, permet surar en l’aigua com un peix si es practica en postura de lotus. A Yogabits no ho hem provat però t’assegurem que aquest és un benefici menor davant de tots els que proporciona matsyasana. A saber:\nObertura del tòrax, amb la qual cosa augmenta la capacitat respiratòria i en conseqüència, la vitalitat.\nDesbloqueig de les escàpules i així, l’esquena es redreça.\nDisminueix l’ansietat perquè descongestiona la zona del plexe solar, on s’acostuma a allotjar l’estrès.\nTonifica fetge, melsa i en les dones, els òrgans genitals.\nhttp://www.yogabits.cat/wp-content/uploads/2015/11/yogaposturadelpez-e1447094206791.jpg 333 579 yogabits http://www.yogabits.cat/wp-content/uploads/2017/12/logo-az-siniso-1.png yogabits2017-12-09 08:25:292017-12-18 13:05:43MATSYASANA\nDeja tu comentario si te apetece: Cancel·la les respostes\nYoga per a nens (1)\nasanes kundalini yoga meditació mindfulness taller\n© Copyright - yogabits | il·lustracions i disseny Ana Patitú - powered by Enfold WordPress Theme\nADO MUKHA SVASANA PRANAYAMA PERSONAL\nRespira profundament si l'avís de cookies et molesta. Continua navegant si les acceptes. Tanca si no estàs d'acord. En qualsevol cas, no t'oblidis de seguir respirant. Més informació\nLes opcions de cookies d'aquest site estan configurades per permetre cookies i oferir-te així una millor experiència de navegació. Si segueixis utilitzant aquest lloc web sense canviar les teves opcions o fas click en Acceptar estàs consentint-les. Més informació sobre les cookies


Deacon Blue al Guitar BCN 2018 - Radio Star Terrassa 100.5 Fm --- La Cultural de Terrassa\nDeacon Blue al Guitar BCN 2018\nEls escocesos actuaran a Barcelona 24 anys després del seu darrer concert a la sala Zeleste (1993)\nDijous, 1 de febrer - BARTS\nEntrades avui a la venda a theproject.es\nLa gira To Be Here Someday, Celebrating 30 Years of Deacon Blue arriba a BARTS el dijous, 1 de febrer, dins de la programació estel·lar del Guitar BCN 2018. Cita ineludible amb els grans èxits d'una banda tan influent com inimitable, sorgida en la fèrtil escena escocesa de finals dels 80.\nFormats el 1985 (el seu primer concert, de teloners de The Waterboys) i amb el seu nom agafat d'una cançó de Steely Dan, Deacon Blue es van convertir en la segona meitat dels 80 en una de les bandes escoceses més conegudes. Per a ells va ser una època de hits i èxits diversos.\nEl seu disc de debut, Raintown (1987), on hi havia la cançó Dignity, un dels seus himnes internacionals més idenfiticables, va vendre més d'un milió de còpies i va arribar al número 14 en les llistes britàniques, on es va mantenir durant any i mig.\nEl seu segon àlbum, When The World Knows Your Name (1989) va ser número 1 en el Regne Unit durant dues setmanes i va generar cinc senzills que van ser al Top 30 d'UK (i al Top 10 irlandès). Amb l'inici de la dècada dels 90 no van abaixar el ritme. El seu tercer LP, Fellow Hoodlums (1991), va sumar a les bones crítiques seva posició en el nombre 2 dels charts britànics, mentre que van aconseguir el # 4 amb el més experimental Whatever You Say, Say Nothing (1993), on decanten les seves melodies pop, fins llavors inspirades més pel soul i el jazz, cap a un territori de rock més alternatiu.\nGires sold out i un recopilatori de grans èxits al 1994, que va arribar al número 1 al Regne Unit i va ser un dels supervendes d'aquell exercici, van completar l'ascens al seu cim.\nPerò just llavors van decidir separar-se. Reprenen el camí el 1999 (amb nou disc, Walking Back Home, seguit dos anys més tard per Homesick).\nIntermitents aparicions en festivals al llarg d'aquesta dècada van culminar en 2012 amb la gira del seu 25è aniversari i un sisè àlbum, The Hipsters, produït per Paul Savage (King Creosote, Malcom Middleton, Mogwai), qui també va estar als comandaments d'A New House (2014), un títol que els va suposar tornar al Top 20 britànic.\nLes bones crítiques rebudes al 2016 per Believers (2016), obra d'estudi amb major càrrega política que les precedents, i el directe Live At The Glasgow Barrowlands (gravat a la sala on van donar el seu últim concert abans del seu adéu a 1994) certifiquen la bona salut del seu present.\nPosted on Tuesday 17 October 2017 - 15:23:41 in Varios by Director


The Daily Avalanche: El naixement d’una altra nació (1)\nAnònim 19 de gener de 2017, a les 13:19\nLa Caissa Inferiore té més bona pinta, sembla que hi ha més platges i menys plataformes petroleres. Començo a veure clares les vacances de setmana santa.\nAllau 19 de gener de 2017, a les 14:34\nCompte que al interior hi ha aiguamolls.\nSergi 19 de gener de 2017, a les 14:35\nSi algun dels redactors del fals informe encara viu, encara deu riure, però no es pot negar que s'ho van treballar moltíssim.\nAllau 19 de gener de 2017, a les 14:39\nAmb un humor molt fi, anglès, que no delatava la broma a la primera.


Onada de robatoris en diferents urbanitzacions de Catadau\nEls veïns de les urbanitzacions de la Lloma Molina i Lloma Pagà són els afectats\ndimarts, 14 de gener 2020 - 13:00h\nDiferents robatoris en xalets d'urbanitzacions en Catadau | Cedida\nEls veïns de Catadau, en la comarca de la Ribera (València), estan patint durant les últimes setmanes diferents robatoris. En concret, els més afectats són els xalets que estan situats en les urbanitzacions de la Lloma Molina i Lloma Pagà.\nEls afectats han denunciat que entre els objectes que els han desaparegut hi ha televisors, aparells electrònics, tres motoserres i una bicicleta de la classe 'chopper', a demés d'altres objectes de valor, segons informa 'Levante'. Els assaltants entren a les cases a on saben que no hi ha gent trencant finestres i portes i, una volta estan dins, registren calaixos, armaris i habitacions.\nVa ser el dissabte 11 de gener quan quatre de les víctimes es van presentar davant de la Guàrdia Civil de Llombai i van denunciar els fets. Un d'ells va trobar taques de sang en el terra, en un matalàs i en els llançols com a conseqüència, pareix, d'alguna ferida que un dels lladres es faria quan va forçar la porta amb una barra de ferro.\nLa urbanització de la Lloma Molina és a on s'han produït la majoria de robatoris. Davant d'este fet, els agents de la Guàrdia Civil han augmentat la vigilància en Catadau, Llombai i Alfarp, encara que l'accés a algunes de les cases del voltant d'estos municipis ho dificulta.\nPersecució policial a un lladre esta matinada per Castelló després de furtar en un comerç


Puchol II, Jesús i Carlos, finalistes del Trofeu Vila-real CF per la via ràpida - PilotaVeu\nDissabte, 5.8.2017 10:45h Escala i Corda\nEls sis pilotaris, abans de l'inici de la partida.\nVila-real, Vila-real CF\nEl trio de Puchol II, Jesús i Carlos s’ha convertit en el primer finalista de la segona edició del Trofeu Vila-real CF després de superar ahir, de vesprada, el trio de Genovés II, Javi i Héctor pel resultat de 60 per 25.\nL’afició, que ha omplit pràcticament tres quarts del trinquet Salvador Sagols, ha vist una partida desnivellada al marcador, però carregada de qualitat. Sols als primers jocs s’ha mantingut el marcador anivellat. El joc clau ha vingut amb 25 per 20. Els de Genovés II han tingut oportunitat d’igualar a 25, però no ha pogut ser. Amb 30 per 20 els de Puchol II han obert una bretxa ja definitiva per caminar cap a la final.\nLa segona semifinal serà el pròxim divendres, 11 d'agost, al mateix trinquet de Vila-real. La partida enfrontarà Soro III, Pere i Monrabal davant Pere Roc II, Félix i Nacho. Puchol II, Jesús i Carlos ja esperen l'altre finalista per al dia 18 d'agost, quan es disputarà la gran final de II Trofeu Villarreal CF.\nEn promeses, Javi Font no va acudir per confusió\nEn la semifinal de promeses, Javi Font no es va presentar per una confusió del jugador de la Baronia i ha deixat allà el seu company Salva. Per tant, han donat com a finalistes sense jugar a Carlos i Néstor. Curiosament, després, Salva Palau, que feia dau seguit en solitari, amb la corda un metre més cap a ell, va guanyar sabatera a Carlos i Néstor, 60-20, ja que havien començat de 20-20.\nEl trinquet de Vila-real va presentar un bon ambient. Foto: Dani Gómez.


Golf a la província de Girona | Campings In Girona\nGolf a la província de Girona\nSi coneixes Girona sabràs que un dels reclams principals de la zona és la poca distància que hi ha entre entorns paisatgístics oposats: platja i muntanya. Precisament la unicitat de Girona és la combinació magistral del paisatge muntanyenc i costaner ja que en molt poca distància passaràs d’un entorn propi d’alta muntanya (El Pirineu) a caletes tranquiles del Mar Mediterrani (la Costa Brava).\nAquest entorn de pel·lícula només és possible si es gaudeix d’un clima mediterrani privilegiat, és a dir, que hi hagi més de 300 dies de sol a l’any i més d’un 80% de dies solellats a l’estiu. Qui ha entès perfectament aquesta combinació de mar i muntanya són els més de 25 camps de Golf i Pitch&Putt gironins, els quals combinen tres dels elements més descriptius de la província: sorra, aigua i gespa. És a dir: bunkers, llacs i greens.\nSi puguéssim veure a vista d’ocell els camps de golf de Girona, veuríem com són una viva representació en miniatura del paisatge de la Costa Brava i el Pirineu. Eps, sí que podem! Si continues llegint tindràs un llistat dels principals camps de golf i pitch&putt de la zona! A més sabràs quins estan més a prop del teu càmping, anima’t!\nComencem per aquells qui porteu més temps en el negoci i ja domineu les llargues distàncies. Aquests són els principals camps de golf de Girona:\nA la província de Girona tenim el plaer de tenir el millor camp de golf d’Espanya i un camp que acull regularment tornejos de l’European Tour de golf. El PGA Catalunya té dos circuits de 18 forats diferents (l’Stadium i el Tour). Aquest primer és el 88è millor camp del món, el tercer a nivell Europeu i el primer d’Espanya! Estem parlant d’una obra mestra del golf i el tens només a 10 minuts de la ciutat de Girona i a poc més de 20 de les platges més properes de la Costa Brava! Però que no et faci respecte, disfrutaràs com un nen petit! Vols més informació de tot el que t’ofereix aquest camp? Aquí la tens.\nEl camp de golf de TorreMirona Golf Club ofereix un recorregut que pot agradar tant a jugadors més tècnics com a aquells qui busquin passar una estona més relaxada. El forat insígnia és el número 5 on el green està totalment rodejat d’aigua i on per fer-ho divertit, és un par 3!\nEls primers 9 forats són més complexes, amb carrers estrets i greens amb força caiguda, tot i així, tindràs oportunitat de recuperar-te a la segona volta on els carrers són més amples i els greens no tant complicats.\nLes instal·lacions es troben al municipi de Navata, molt a prop de Figueres. A més des del camp tindràs unes vistes espectaculars tant dels Pirineus com del golf de Roses! Per saber-ne més clica aquí.\nEn una classificació feta per la revista “Peugeot” on es llistaven els 1000 millors camps del món, es situava l’Empordà Golf com a un dels 10 millors camps d’Espanya. Situat al cor de la Costa Brava, presidit per la muntanya i el castell del Montgrí i vorejant amb les platges de Pals, aquest camp ofereix 3 circuits de 18 forats diferents. El camp està a 3 minuts de Torroella de Montgrí i a només 10 de l’Estartit (on trobaràs les A més, a la zona hi ha molts càmpings des d’on podràs organitzar l’innombrable quantitat d’activitats que t’ofereix la zona i de les que t’informarem a l’Inspira’t!\n+ info sobre l’Empordà Golf Club.\nLlistat complet dels camps de golf de Girona.\nHem repassat les opcions més goloses per a practicar el golf més tècnic i exigent de la província de Girona. Entenem però que hem començat amb el nivell molt alt i que no tots tenim l’experiència per a fer-ho. Baixem doncs a la realitat i repassem els millors camps de Pitch&Putt de la zona. Aquests són els que us proposem des de l’Associació de Càmpings Girona:\nSi acabàvem la llista dels principals camps de golf amb l’Empordà Golf Club, comencem la de pitch&putt amb un camp que es troba a escassos metres: el par 3 de Gualta. Aquest camp ha sigut el millor de Catalunya en diverses ocasions. És ideal per passar-hi un matí/tarda en família ja que a més de golf també tenen pàdel, zona d’esbarjo per nens i una magnífica terrassa per a prendre algu o inclús dinar/sopar. El camp té 3 llacs repartits en 3 sectors diferents: un mirant la muntanya del Montgrí, el segon cap a Pals i l’últim direcció a les platges de l’Estartit, tot un luxe! Clica aquí per més info.\nLLORET PAPALÚS GOLF PITCH&PUTT\nEns desplacem cap a Lloret de Mar on trobareu un dels camps de pitch&putt insígnia de la Costa Brava. Lloret a més de tenir un repertori molt ampli de cales i platges fantàstiques, també té camps de golf i pitch&putt, no està gens malament! Per tant, podràs anar al matí aviadet a la platja, dinar en una terrasseta i passar la tarda al pitch&putt. I això serà només un dels plans dels centenars possibles! Quines ganes! Consulta el web del p&p de Lloret.\nEl pitch&putt de Mas Pagès és probablament la millor opció si el que busques és una jornada diferent amb família. El mas data del segle XII i s’ha transfortmat en casa de colònies i turisme rural. Ofereixen piscina, rutes amb cavall, rutes amb segway, excursions per la comarca i evidentment: golf! Està molt a prop de Banyoles (a 15 minuts de Girona i de la platja), on hi hi ha un estany preciós (mira!). Aquí tens més informació del recinte de Mas Pagès!\nSi la setmana passada repassàvem els detalls més curiosos de la ciutat de Girona, aquesta us hem presentat una cara més esportista de la zona. Val a dir que encara hi ha moltes i moltes facetes de Girona que no us hem ensenyat i que ens morim de ganes de fer-ho. Us mantindrem informats cada setmana de quines activitats podreu emplenar les vostres vacances. Estem convençuts que us agradaran.\nSegueix Càmpings de Girona a les xarxes socials per a més informació i contingut relacionat!\nCamí Platja, s/n, 17470 Sant Pere Pescador, Girona


estudiants recerca solidaritat L'Hospitalet de Llobregat estranger Badalona Santa Coloma de Gramenet habitatge feina cursos ofertes de treball a l'estranger voluntariat formació ocupacional lloguer art ocupació cooperació participar ajuts cultura premis europa emprenedoria estiu Treballar a l'estranger mobilitat europea pràctiques a l'estranger ofertes de treball educació universitat Voluntariat a l'estranger pràctiques formació casal concurs Estudiar a l'estranger tallers beques treball Idiomes\n05/03/2018 - 13:16\nPrograma "A prop Jove" de Barcelona Activa\nUn pont cap al teu futur laboral!\nEl programa A prop Jove vol esdevenir una passarel·la que faciliti l'accés al mercat de treball o el retorn al sistema educatiu per a joves que estiguin patint algun tipus de malestar psicològic. En casos en que les preocupacions excessives t'estiguin dificultant dur a terme els teus projectes, t'oferim un acompanyament i recursos per a fer-te més fàcil decidir què vols fer i què et cal per aconseguir-ho.\nA qui s'adreça el programa?\nAlguna vegada t'has bloquejat davant de situacions estressants?\nEt costa relacionar-te amb els altres?\nNotes que no encaixes en el teu entorn? Et sents aïllat/ada?\nHas patit contratemps en la teva trajectòria formativa i/o laboral?\nSi alguna vegada t'has trobat en alguna d'aquestes situacions i no vols que esdevinguin una barrera per accedir al mercat de treball, aquest programa està fet per a tu!\nPrograma dirigit a joves d'entre 16 i 35 anys, amb una situació de malestar psicològic, que els estigui dificultant iniciar o realitzar els seus projectes en l'àmbit laboral o formatiu.\nA prop Jove t'ofereix un acompanyament personalitzat per crear el teu propi itinerari professional.\nLes activitats s'adapten al teu perfil i als teus interessos, i tens la possibilitat de realitzar-les de manera individual i/o grupal, en funció de les teves necessitats.\nAquest programa et vol recolzar en el teu procés d'accés al món laboral o formatiu, analitzant allò que et preocupa i acompanyant-te a buscar solucions.\nT'oferim un espai en què puguis activar-te, sentir-te escoltat/ada i acompanyat/ada, alhora que posem al teu abast una sèrie de recursos per fer-te més fàcil dur a terme el teu projecte laboral:\nAcompanyament a la mida de les teves necessitats\nOrientació, informació i suport en la recerca de feina o el retorn al sistema educatiu\nCapacitació en competències clau\nIntermediació amb l'empresa.\nSuport i acompanyament durant la contractació\nMés informació i inscripció al programa:\nEtiquetes: atur juvenil, Barcelonès, feina, Orientació laboral


Veterinaris / Un peix lluna a l'Aquàrium | Curriki\nVeterinaris / Un peix lluna a l'Aquàrium\nA l'Aquàrium de Barcelona hi arriba un exemplar de peix lluna que ha quedat atrapat a la xarxa d'un pescador. L'Aaron és un gosset de dos mesos que ha caigut d'un primer pis i té un fort cop al cap. En Joaquim té un cocodril com a animal de companyia. El Centre Casa Nostra de Sudanell acull 180 nois amb trastorns psíquics que treballen en diferents centres ocupacionals. A la clínica veterinària Exòtics hi ha ingressat un colom de Barcelona. A l'Aquàrium de Barcelona hi ha arribat un exemplar de peix lluna que ha quedat atrapat a la xarxa d'un pescador. Després de passar una primera revisió, el deixen a l'oceanari de l'aquari. L'objectiu final, però, és alliberar-lo al mar. L'Aaron és un gosset de dos mesos. Ha caigut d'un primer pis i té un fort cop al cap. L'animal està molt greu. El veterinari no pot garantir als seus propietaris que sobrevisqui. En Joaquim té un cocodril com a animal de companyia. Però l'animal ha crescut massa i no se'n pot fer càrrec. Per això demanarà ajuda al CRARC, el Centre de Recuperació d'Amfibis i Rèptils de Catalunya. El Centre Casa Nostra de Sudanell acull 180 nois amb trastorns psíquics que treballen en diferents centres ocupacionals. A quatre d'ells els van regalar quatre gossos perquè vagin tenint responsabilitats i perquè se sentin acompanyats. Aquesta setmana, els gossos reben la visita del veterinari. A la clínica veterinària Exòtics hi ha ingressat un colom de Barcelona. Se'l va trobar l'Emilian, un músic romanès que viu a la ciutat. L'Emilian es dedica a recollir coloms ferits i els porta a la clínica perquè en Javier, el veterinari, els curi. Després, si es recuperen, els alliberen.\nEUN,LOM,LRE4,hdl:10494/37183,work-cmr-id:37183,MERLI:merli/731,ilox,learning resource exchange,LRE metadata application profile,LRE