L’alumnat del Conservatori de Música i de l’Escola d’Art de Castelló exigeix un centre digne per poder començar el curs - directa.cat\nL’alumnat del Conservatori de Música i de l’Escola d’Art de Castelló exigeix un centre digne per poder començar el curs\nL’estudiantat del Conservatori de Música i de l’Escola d’Art i Superior de Disseny de Castelló van sortir ahir als carrers del centre de la ciutat per exigir un espai digne, amb l’equipament i les aules necessàries per a les vora 900 alumnes que comparteixen edifici, així com per denunciar el retard de l’inici de curs, que estava previst per al 20 de setembre, però les obres a la coberta de l’escola l’han ajornat, per ara, fins al 29 d’octubre\n/ Pau Beltrán\nL’alumnat del Conservatori de Música de Castelló (CSMC) i de l’Escola d’Art i Superior de Disseny es va manifestar ahir per reivindicar un centre “digne” i criticar la gestió de l’Institut Superior d’Ensenyances Artístiques de la Comunitat Valenciana (ISEACV) en relació al tràmit de les obres que s’estan duent a terme a la coberta de l’edifici per evitar les filtracions d’aigua. Les alumnes critiquen que la remodelació va començar amb quasi dos mesos de retard i, per tant, encara no han pogut iniciar el curs, ja que no disposen d’un edifici. “Estem pagant per unes assignatures que no estem cursant i a moltes de nosaltres ens costa fer front a la matrícula”, denuncien des del sindicat Estudiants en Lluita, mitjançant el qual s’ha organitzat la mobilització.\nAl centre de l’Escola d’Art i Superior de Disseny de Castelló, situat a la plaça Fadrell, comparteixen instal·lacions diverses escoles: el Conservatori Elemental, Superior i Professional de Música, així com l’Escola d’Arts i els Graus Mitjans de Fotografia i Il·lustració. En total, segons l’Associació d’Estudiants del CSMC, hi estudien unes 900 persones, una xifra que no pot assumir el centre actual, ja que el nombre d’aules i de material disponible no és suficient. “El principal inconvenient és que no hi ha prou aules i, a més a més, estan infraequipades. Per exemple, moltes no tenen projector ni equip de música”, denuncia Hèctor Madueño, membre de l’Associació i estudiant del Conservatori. Així mateix, destaca que l’alumnat ha estudiat en aquestes condicions des de l’origen, en 1998, quan el CSMC es va ubicar directament a l’edifici de l’Escola d’Art. L’estudiant del Conservatori i un dels portaveus de la mobilització, Fernando Fernández, també recorda que en moltes ocasions ell i les seues companyes s’han vist obligades “a anar a assajar al bany, perquè tampoc disposem d’una sala d’estudi i poques vegades hi ha aules lliures”.\nEl principal inconvenient és que no hi ha prou aules i, a més a més, estan infraequipades. Per exemple, moltes no tenen projector ni equip de música”, denuncia Hèctor Madueño, membre de l’Associació i estudiant del Conservatori.\nPer la seua part, el president de l’Associació, José Pascual Gassó, afegeix que moltes aules no estan insonoritzades, per tant, s’està incomplint “la normativa d’adaptació de les aules”. Altres problemàtiques són la connexió a Internet, que “és molt lenta”, matisa Gassó; així com la falta de serveis, com una biblioteca o un saló d’actes propi. “El saló d’actes està dividit en dos per una porta. Un espai és per a l’Escola d’Art i altre per al Conservatori, però no podem utilitzar-lo si la sala no està completament lliure, ja que la música molesta a la resta”, critica el president. A més a més, la majoria d’instruments que hi ha al Conservatori estan “trencats” o “desafinats”, perquè tenen “més de 20 anys d’antiguitat”.\nA aquesta situació, s’hi sumen les obres de remodelació del centre, les quals han fet retardar l’inici de curs, que hauria d’haver començat el 20 de setembre. La decisió es va prendre el passat 11 de setembre en una reunió amb el claustre del centre, el qual va aprovar, amb 58 vots a favor, 18 abstencions i cap vot en contra, ajornar el començament de curs “fins al 3 i 4 de novembre per motius de seguretat” -una data que al final es preveu que s’avance al 29 d’octubre. Tanmateix, l’alumnat desconfia que el curs s’inaugure definitivament d’ací a dotze dies. Les obres estaven previstes que arrancaren a principis de juny, però per un retard a l’hora de concedir la llicència municipal, es van iniciar el 24 de juliol. En conseqüència, ara també s’haurà d’ajornar el fi de curs, amb l’objectiu de recuperar les hores perdudes.\nLes principals perjudicades\nL’ajornament de l’inici de curs afecta sobretot les estudiants de quart curs, ja que els impedeix obtindre els títols en les dates previstes, la qual cosa els dificultarà la inscripció a estudis posteriors. És el cas de l’estudiant del Conservatori Superior Lucia Gil, qui no sap si podrà cursar un màster, ja que per matricular-s’hi “s’ha de presentar el títol i passar una prova d’aptituds”, explica. Per ara, segons el que els ha comunicat la Conselleria, l’alumnat de l’últim any sí que podrà acabar el curs a temps per poder continuar els seus estudis, “però no s’haurà donat tota la matèria i, per tant, açò farà la prova d’aptituds més difícil”, detalla Gil.\nL’ajornament de l’inici de curs afecta sobretot les estudiants de quart curs, ja que els impedeix obtindre els títols en les dates previstes, la qual cosa els dificultarà la inscripció a estudis posteriors\nUnes altres perjudicades són les estudiants que no són de Castelló, ja que moltes han llogat pisos per al nou curs, “malgrat que aquest encara no existeix”, critica Gassó, qui situa en un 70% el total de l’alumnat que prové d’altres comarques del País Valencià. Així mateix, el professorat s’ha mostrat també crític amb el retard de les classes, principalment, aquell que vol presentar-se a les oposicions d’aquest any, ja que el retard de la finalització del curs perjudicarà la seua preparació.\nDavant d’aquesta situació, la Conselleria d’Educació els va oferir dues opcions. La primera, que es va plantejar amb l’objectiu de no perjudicar la programació educativa i permetre a l’estudiantat de l’últim curs continuar els seus estudis, consistia a facilitar durant els dos mesos de retard quatre autobusos fins a la Vall d’Uixó, on s’havia habilitat el Conservatori Professional de Música. “Aquest municipi està a 30 minuts de Castelló. La seua connexió és molt roïna i quatre autobusos al dia no són suficients. Hi ha alumnes que poden tindre classe de 10 a 11 el matí, però el bus torna a les tres. Què fas tantes hores allí sense casa ni res?”, lamenta Fernández.\nDesprés que es valorara que la proposta no era viable, la Conselleria va oferir alguns edificis de Castelló, tant per al Conservatori de Música -Elemental, Superior i Professional-, com per a l’Escola d’Arts i els Graus Mitjans. En concret, es van proposar el recinte firal La Pèrgola, diverses aules de l’Escola Oficial d’Idiomes (EOI), dues aules a la Delegació de Defensa i el saló d’actes de l’edifici cultural El Menador “per fer presentacions”. “Ha sigut un pegat. A l’EOI, on anem les estudiants de l’Escola d’Art, les aules no estan equipades per a l’alumnat de Disseny Gràfic o Il·lustració, per exemple, perquè necessiten certs materials. A més a més, són molt menudes i ens hem de separar, ja que no cabem en una aula”, senyala Belén Moreno, estudiant de l’Escola d’Art.\nCrítiques a la contractació del professorat\nUna altra de les reivindicacions històriques, que se suma a la d’un centre amb totes les instal·lacions i materials necessaris, és una adequada contractació del professorat per part la Conselleria d’Educació. Segons denuncia l’estudiantat, mai s’ha aconseguit que totes les professores estiguin contractades a l’inici del curs acadèmic, “la qual cosa implica començar les assignatures a meitat curs i així no es pot impartir el temari en la seua totalitat”, denuncia Fernández. En la mateixa línia, també lamenta que a l’hora de contractar les professionals no es prioritzen els mèrits artístics. “En la baremació, se li dona més importància a què haja sigut director d’un conservatori o cap d’estudis que a què haja sigut solista de l’orquestra de València durant 20 anys”, afegeix.\nPer a l’estudiantat, l’origen del problema és la falta de recursos. “Es considera que el Conservatori no és un espai del qual es puguen treure diners i, per tant, dins d’un sistema educatiu que prima aquells sectors en què les empreses poden fer negoci, les artistes es veuen relegades a l’oblit”, postil·len. Per aquesta raó, han comunicat que continuaran les mobilitzacions fins que disposin d’un nou centre en condicions, una promesa històrica per part de la Conselleria, qui ha defensat que la falta de material ja s’està tramitant, perquè el pròxim curs l’alumnat puga començar amb els instruments i equipaments necessaris. Així mateix, al Pla General de la ciutat es contempla una reserva de sòl enfront a la Ciutat de la Justícia de Castelló per poder construir un nou centre.\nConservatori de Música de Castelló Escola d'Art i Superior de Disseny estudiants Estudiants en Lluita moviment estudiantil País Valencià Pau Beltrán\n« Què hi trobem, a la ‘Directa’ 463?\nEl bar del Rick »


PROPERES ACTIVITATS DEL CEIC | CEC Digital\nEl Comitè Evangèlic per a la Immigració de Catalunya (CEIC) continua treballant per a organitzar les activitats d’aquest darrer trimestre de l’any.\nEl 28 d’octubre està programada la III Trobada de Pastors i Líders – Jornada sobre Immigració. En aquesta trobada es tractarà el tema de la ‘cosmovisió’ i es dedicarà un temps a compartir testimonis i experiències. La trobada finalitzarà amb un dinar de germanor.\nEl 6 de desembre, està prevista una excursió a Tarragona per tal de conèixer una mica millor alguns dels indrets més característics de Catalunya. Aquesta sortida està pensada per als pastors i líders de les esglésies ètniques establertes a Catalunya.\nFinalment, com ja és tradicional, l’any es clourà amb el dinar de Nadal que aplegarà, de ben segur, un bon grapat de germans i germanes.\nEl Comitè Evangèlic per a la Immigració de Catalunya (CEIC) continua treballant per a orga ...\nREUNIÓ DEL COMITÈ DE TREBALL\nEl Comitè Evangèlic per a la Immigració de Catalunya (CEIC) es va reunir el passat 11 d’o ...\nDIA DE LA MULTICULTURALITAT\nEl CEIC (Comitè Evangèlic per a la Immigració de Catalunya), creat l’any 2004 dins l’Àrea ...\nEN DEFENSA DE LA LLIBERTAT RELIGIOSA


Chimaltenango - Temps a Desembre en Chimaltenango, Guatemala 2018\nTemps a Chimaltenango, Guatemala en Desembre 2018. Guia de viatges i consells. Llegir una visió global del clima.\nBreu descripció de les condicions climàtiques en Chimaltenango en Desembre 2018\nQuan es viatja a Chimaltenango en Desembre vostè pot esperar: de tant en tant boira, de tant en tant pluja . L'interval de temperatures diürnes mitjana són al voltant de 17℃ i 19℃. Mirar l'índex UV, que és (9) a Desembre i vostè ha de prendre precaucions: Utilitzeu protector solar SPF 30+, una camisa, ulleres de sol i un barret o similar. No quedar-se al sol massa temps! Normalment és el més calent de Desembre setmana tercer. Chimaltenango en Desembre experiències dies frescos. Normalment la temperatura fluctua al voltant de 17℃ i vent és suau brisa.\nMillor època per a vacances a Chimaltenango 2018. Gràfic de temperatura mensual en Desembre de comprovar:\nLa humindex relativa normalment oscil.la entre el 19 (Poc o gens de incomoditat) a 21 (Poc o gens de incomoditat) en el transcurs d'un Desembre típic. Punt de rosada és sovint una de la millor mesura de les condicions meteorològiques per a un viatger són com còmodes. Quan es viatja a Chimaltenango Recordeu que puntes inferiors rosada sentir més secs i més rosada punts sentir més humits. Punt de rosada durant un Desembre típic és 12 (Molt còmode).\nEl dia més curt és el dilluns 22 desembre de a les i ofereixen 11 hores 15 minuts llum, Alba és 6:24 i posta de sol és 17:40. Dia més llarg és el dilluns 1 desembre de a les amb 11 hores 20 minuts de llum, Alba és 6:13 i posta de sol és 17:33. Per a un viatger, sunhours són importants. Aquest mes proporcionis mitjana 11 hores de llum natural.\nVostè pot esperar temperatura mitjana 17℃ en Desembre\nHumIndex és una altra cosa interessant, dient-nos sobre el grau de confort o malestar basat en temperatura i humitat combinat. HumIndex valor per Chimaltenango és 19\nQuan es viatja a Chimaltenango, sens dubte, voleu gaudir de bones vistes i paisatges. En Desembre vostè pot esperar bastant bona visibilitat sobre 8.8km.\nExacta diari el temps per a Chimaltenango Desembre (dades meteorològiques arxiu):\nTemps a Chimaltenango en Desembre\nDesembre - Les Temperatures d'aigua per a la ubicació més propera Champerico són:


Lluís Homar interpreta en solitari "Terra baixa", al Teatre Borràs | Barcelona Cultura\nLluís Homar interpreta en solitari "Terra baixa", al Teatre Borràs\nDel 13 de novembre a l’11 de gener, l’actor es posa en la pell de tots els personatges de l’obra, en un singular muntatge de Pau Miró\nTerra baixa, l’obra que el dramaturg i poeta Àngel Guimerà va publicar l’any 1897, és una de les obres més representades i traduïdes de la literatura catalana. El drama en tres actes, estrenat l’any 1896, explica la història del Sebastià, la Marta i el Manelic, un triangle amorós que confronta llum i obscuritat, puresa i corrupció, a través de la metàfora de la Terra Baixa i la Terra Alta.\nEl Sebastià, un terratinent de la Terra Baixa, i la Marta, una jove desvalguda, festegen de manera clandestina. Per pagar els deutes que té, en Sebastià s’ha de casar amb una pubilla de bona família, però ningú el vol per marit perquè tothom sap de la seva relació amb la Marta. Per acabar amb les suspicàcies, en Sebastià fa que ella es casi per compromís amb algú de fora, en Manelic, un pastor simple i pur de la Terra Alta. El matrimoni de conveniència, però, confrontarà els dos homes, amb un desenllaç dramàtic.\nL'adaptació de l’obra que ara es presenta, dirigida per Pau Miró i amb alguna nova cançó de Sílvia Pérez Cruz, està interpretada únicament per Lluís Homar. L’actor, que va fer de Manelic quan tenia 16 anys amb el grup de teatre d’aficionats d’Horta, ha tingut sempre una vinculació important amb l’obra, i en aquesta ocasió ha volgut ser tota ella, com ha explicat ell mateix.\nTerra Baixa es pot veure entre el 13 de novembre i l’11 de gener al Teatre Borràs. Els preus de les entrades oscil·len entre els 20 i els 28 €. Per a més informació, podeu consultar aquest enllaç.


18 raons relacionades amb la salut que hauríeu de menjar més maduixes - Estil De Vida\n18 raons relacionades amb la salut que hauríeu de menjar més maduixes\nLes maduixes tenen una gran quantitat de beneficis per a la salut i es poden utilitzar de moltes maneres, de manera que aquí teniu les raons per les quals hauríeu de menjar-les cada dia.\nLa fruita és una part important d’una dieta equilibrada perquè conté una gran varietat de vitamines i minerals. Menjar més fruita pot ajudar a reduir el risc de malalties, hipertensió i fins i tot alguns càncers. Hi ha moltes maneres d’obtenir el vostre dia a diadosi de fruitai les maduixes són una de les millors opcions. Les maduixes tenen una gran quantitat d’avantatges per a la salut i, tant si les mengeu com si les fregueu a les dents, haurien de formar part de la vostra vida quotidiana. Aquí hi ha 18 raons per fer de les maduixes el vostre nou fruit.\n1. Estan plens d’antioxidants\nFoto cedida per justaboutskin.com\nLes maduixes són de les més concentradesaliments antioxidants. Els antioxidants són importants perquè ajuden a protegir les cèl·lules contra els efectes de les malalties. Sempre us heu de centrar a mantenir el cos ple d’antioxidants, ja que són la primera línia de defensa per mantenir-vos sa.\n2. Blancen les dents de manera natural\nLes maduixes contenen àcid màlic, que es coneix com ablanquejador d’esmalt natural. Podeu aixafar maduixes, barrejar-les amb bicarbonat de sodi i aplicar-les a les dents amb un raspall de dents per fer un blanquejador de dents. Deixeu de malgastar els vostres diners en Crest White Strips i feu servir algunes maduixes.\n3. Són una bona font de vitamina C.\nTothom sempre relaciona la necessitat de vitamina C amb el consum de taronges, però, en realitat, les maduixes són una millor alternativa. Una tassa de maduixes conté aproximadament 84,7 mg de vitamina C, mentre que una taronja només conté uns 70 mg. Potenciaràs el sistema immunitari mentre menges un aperitiu dolç i saborós. La propera vegada que sentiu que arriba aquest fred, busqueu les maduixes en lloc d’això.\n4. Afavoreixen un cabell sa\nQualsevol persona que tingui els cabells secs i danyats us pot dir que, per molts tractaments que suggereixi la perruqueria, res sembla que funcioni bé. Si esteu fart de provar tractaments químics, tritureu unes maduixes i afegiu-hioli de l'arbre del tei apliqueu-lo a tot el cuir cabellut durant la rutina habitual de dutxa. Us quedareu el cabell sedós, brillant i sense caspa en un tres i no res.\n5. Les maduixes poden augmentar la vostra energia\nLa millor manera d’augmentar el nivell d’energia de manera natural és menjantaliments rics en nutrients. Els sucres i carbohidrats naturals que es troben a les maduixes (i aquests altres cinc aliments) et mantindràs energitzat tot el dia.\n6. Ajuden a cremar greixos\nLes maduixes contenen antocianines, que afavoreixen la crema de greixos emmagatzemats. A més, contenen un compost de nitrogen que ajuda al flux sanguini i a la circulació d’oxigen al cos, necessari per a la pèrdua de pes. Qui sabia que afegir maduixes a la vostra dieta us podria ajudar a perdre aquests quants quilos que heu estat provant? Després de menjar algunes baies, proveu aquests entrenaments per mantenir la crema.\n7. Ajuden a regular el sucre en la sang\nFoto cedida per gigaoam.com\nLes maduixes sovint es recomana als diabètics, ja que s’ha comprovat que provoquen una reducció significativa de les pujades de sucre en sang. Tot i que se sol considerar que són massa ensucrats, en realitat són rics en fibra, aigua i baixes en calories, cosa que us ajuda a evitar que tingueu gana després de berenar.\n8. Netegen la pell i ajuden a prevenir l'acne\nLes maduixes contenen àcid alfa-hidroxi, àcid salicílic i àcid elàgic, que són importants per a la cura de la pell. L’àcid alfa-hidroxi ajuda a eliminar les cèl·lules mortes de la pell i a netejar-lo, mentre que els àcids salicílic i elàgic ajuden a rejovenir la pell i a endurir els porus per evitar brots. La propera vegada que necessiteu una neteja, proveu aquestes màscares facials de bricolatge a casa.\n9. Afavoreixen la salut ocular\nFoto cedida per candis.co.uk\nEls antioxidants que es troben en aquesta fruita poden ajudar a evitar que les cataractes deixin veure clar durant més temps. Afegir una ració al dia ajudarà a mantenir els ulls joves i sans. Proveu-hoaquest bol de batutquan vulgueu canviar l'esmorzar i obtenir els beneficis d'aquesta increïble fruita.\n10. Tenen molta fibra\nLes maduixes proporcionen uns 3 grams de fibra per porció, que és aproximadament el 15% de la quantitat de fibra que una persona hauria de consumir. La fibra és important perquè ajuda a millorar la salut digestiva i, alhora, prevé malalties del cor i diabetis. Si sou algú que constantment no obté prou fibra, llegiu-ho.\n11. Les maduixes afavoreixen la salut dels ossos\nEl potassi, la vitamina K i el magnesi que es troben en aquestes baies són extremadament importants per a la força òssia. A mesura que envelliu, també ho fan els vostres ossos, però si mengeu més maduixes, us pot ajudar a mantenir els ossos forts i sans durant més temps.\n12. Són versàtils\nNo importa el quèmenjardel dia que hi ha, sempre es pot trobar un ús per a les maduixes. Van molt bé en amanides,sandvitxos,caigudes, i els batuts, però el més important, són un delsmillors ingredients per a postres. Podeu trobar-ne un ús independentment del que vulgueu, cosa que facilita afegir-los a la vostra dieta diària.\n13. Ajuden a prevenir la pressió arterial alta\nFoto cedida per doctormurray.com\nEl potassi i el magnesi que es troben a les maduixes són útils per reduir la pressió arterial, causada principalment per sodi. Les propietats del potassi poden ajudar a l’oxigenació de la sang i mantenir-la fluint alhora que ajuden les artèries i els vasos a assolir tot el seu potencial funcional. Si ho estàssentir-se estressati la pressió arterial augmenta, assegureu-vos que mengeu maduixes diàriament.\n14. Són baixes en calories\nFoto cedida per lifehack.org\nUna tassa de baies fresques només conté unes 50 calories, de manera que és el berenar perfecte. A més, les maduixes solen fer-hosatisfer el seu llaminerquan intentes estar sa. Si les maduixes senzilles no són prou bones, feu-les servir per fer aquestes delicioses postres sense coure.\n15. Us poden ajudar a emborratxar-vos\nTot i que la fruita en si no us embriaqui, és fantàstica barrejar-la amb begudes alcohòliques. No us podeu equivocar, tant si els esteu xopant directament com per fer-ne unllaminer booo utilitzar-les per fer begudes.\n16. Les maduixes augmenten la funció cerebral\nFoto cedida per @leogallandmd a Twitter\nAquestes baies estan plenes de fitoquímics i iode, que ajuden a rejovenir la funció cerebral i el sistema nerviós central. Això fa que les maduixes siguin un “menjar intel·ligent” que us ajudarà a mantenir el cervell jove durant més temps. La propera vegada que el cerqueuestudiar aperitius, assegureu-vos d'afegir maduixes a la barreja.\n17. Ajuden a combatre el càncer\nFoto cedida per atlantablackstar.com\nLa quercetina és un flavonol que es troba a les maduixes i que se sap que s’autodestrueix les cèl·lules cancerígenes del cos. Menjar maduixes us pot ajudarprevenir el càncerdel pulmó, pell, esòfag, pit i bufeta. Si els afegiu a la vostra dieta amb aquest propòsit, assegureu-vos noméscomprar ecològic. Cada dia sentim que hi ha alguna cosa nova que pot causar càncer, de manera que si més no menjant bé pot reduir aquest risc.\n18. Les maduixes estan actualment en temporada\nLes maduixes ho sónen temporadad’abril a agost, convertint-los en la fruita estiuenca perfecta. Estar de temporada significa que tenen el valor nutritiu més alt i solen ser més barats de comprar. Quan estigueu avorrit a casa aquest estiu i busqueu noves receptes per provar, consulteu aquestes opcions plenes de maduixa.\nLes opcions més saludables als vostres punts de menjar preferits a Norman\nper què tot té tant de sodi?


Marc Castellà Bové, pianista: de novembre 2008\nTibau actua a Sant Guim de Freixenet\nEl dissabte passat, dia 22 de novembre, TIBAU va actuar a Sant Guim de Freixenet en motiu de la festa del jovent del poble.\nVa ser una actuació com a teloners del popular grup Hotel Cochambre i va ser un molt bon concert. El públic, entregat des del primer moment, va poder escoltar des de temes propis del grup fins a versions de diferents estils, passant per Maná, Nena Daconte, Santana i altres.\nProperament, el dia 13 de desembre, TIBAU tocarà al pavelló poliesportiu de Cervera en motiu de la Marató de TV3. Aquest concert benèfic, començarà a les 0.00h i comptarà amb la presència d'uns altres dos grups: Askatussuts i Sumwats.\nEl dia 13 s'augura un molt bon concert; és el 3r any consecutiu que TIBAU actua en col·laboració a la Marató de TV3. Espero que vingueu tots! Segur que ens ho passarem molt bé!\nPublicat per Marc a 13:58 Cap comentari:\nEl proper dissabte, coincidint amb la diada de Santa Cecília, TIBAU actuarà al pavelló poliesportiu de Sant Guim de Freixenet, fent de teloner del grup Hotel Cochambre.\nEl concert comptarà amb la interpretació de versions de temes de diferents estils com SKA-P, Maroon 5 i Maná, entre altres, així com també de temes propis, composats pel mestre Roger Azcona.\nPodreu comprar l'entrada a la taquilla just abans del concert, pel preu de 5€.\nEspero que us animeu! A veure si ens apleguem força gent a Sant Guim de Freixenet aquest cap de setmana i disfrutem tots plegats d'aquesta iniciativa cultural!\nPublicat per Marc a 12:57 Cap comentari:\nQuartet Casals: nom propi de la temporada de cambra de l'Auditori 2008/09\nEl cicle de concerts que el Quartet Casals fa a l'Auditori va començar el passat dijous 13 de novembre a la sala Oriol Martorell. Els músics van oferir un recital espectacular.\nA la primera part van interpretar el quartet núm. 4 en Do major, D. 46 de Franz Schubert i el quartet núm. 11 en fa menor, op. 95 de Ludwig van Beethoven. A la segona part van tocar el quintet amb piano en fa menor, op. 34 de Johannes Brahms; una interpretació sincerament genial. El pianista que va col·laborar amb el quartet va ser Claudio Martínez Mehner.\nSense cap mena de dubte va ser un concert excel·lent, que serà succeït per 4 noves actuacions els propers mesos en el mateix Auditori, on el Quartet Casals interpretarà un conjunt de quartets i quintets amb piano de compositors diversos. Jo de vosaltres no me'ls perdria, estic segur que no us deixaran indiferents!\nPer més informació: cliqueu aquí.\nPublicat per Marc a 22:45 Cap comentari:\nQuartet Casals: nom propi de la temporada de cambr...


IB3N | 'Terres Llunyanes', construïnt ponts entre l'Índia i Mallorca\nIB3 Notícies > cultura > ‘Terres Llunyanes’, construïnt ponts entre l’Índia i Mallorca\n‘Terres Llunyanes’, construïnt ponts entre l’Índia i Mallorca\nÉs una de les propostes del Consell de Mallorca per la Nit de l'Art\nFalten 3 dies per a la Nit de l’Art de Palma, però ja hi ha espais que mostren les seves propostes. Amb un concert de la Coral de Dones de la UIB s’ha inaugurat aquest dijous ‘Terres Llunyanes’ al Centre Cultural Sa Nostra. És un projecte que estableix ponts entre l’Índia i Mallorca a través de l’art.\nS’hi exposen les obres de 6 artistes mallorquins que viatjaren a Anantapur, i que són fruit d’aquella experiència. És una de les propostes del Consell de Mallorca per la Nit de l’Art i estarà oberta fins el 18 d’octubre.


Ana Julia Quezada passarà cada nit amb una presa diferent\nAna Julia Quezada passarà cada nit amb una presa diferent després de la negativa de la seva companya de cel·la\nL'assassina confessa del menut Gabriel va demanar un augment de la protecció a la presó\nper Redacció dilluns, 26 de març 2018 - 14:08h | Actualitzat a 26/03/2018 20:56h\nAna Julia Quezada en una imatge d'arxiu | RTVE\nAna Julia Quezada segueix pagant les atrocitats que va fer amb el menut Gabriel. L'autora confessa de l'assassinat del petit, que fa més de tres setmanes que és a la presó andalusa de 'El Acebuche', haurà de dormir cada nit amb una persona diferent que vetllarà per la seva seguretat.\nLa decisió, de fet, ha estat el fruit del 'no' de la seva última companya. La presa «de confiança» que acompanyava Ana Julia des del seu ingrés a presó ha declinat continuar fent-li de guardaespatlles al·legant no poder aguantar la pressió mediàtica, tot i que va ser ella mateixa qui es va oferir per dur a terme la tasca. I és que els mitjans havien publicat la nacionalitat, l'edat i alguns detalls del passat d'una presa, que ha optat per 'abandonar' Ana Julia.\nUna companya inseparable d'Ana Julia\nLa tasca de la companya d'Ana Julia era ajudar-la amb la seva integració al centre penitenciari d'Almeria. El pres en qüestió, que destaca pel seu bon comportament, vetlla per la vigilància d'altres presos amb alt risc de suïcidi o que puguin ser sotmesos als atacs dels altres presos, quelcom que li podia passar a Ana Julia.\nMales notícies, doncs, per Ana Julia. Aquesta ja havia agafat confiança amb la presa i ara haurà d'abordar un nou periple d'incerteses a la presó de 'El Acebuche'.\nAna Julia va demanar més protecció a la presó\nTot i que Ana Julia passa gran part del seu temps sola i aïllada de les companyes, aquesta va optar per demanar més protecció. Tem trobar-se amb unes companyes que van assegurar que «li farem la vida impossible» i, per això, hauria demanat més protecció per part del personal de presó o altres preses.\nL'assassina del menut Gabriel, en aquest sentit, passa unes 20 hores al dia tancada a la seva cel·la i només surt en moments puntuals. Sigui per menjar, dutxar-se o prendre una mica l'aire.\nEn aquests moments, de fet, pot arribar a coincidir amb la resta de preses, tot i que només és per un breu instant. Tot i això, Ana Julia ha rebut algun atac verbal dins el centre i, per això, hauria demanat un augment de la protecció.\n'El Acebuche', en una imatge d'arxiu | Almería Hoy\nATENCIÓ: Cinc imputats per la mort d’una nena en una piscina de Ripoll l’estiu passat\nATENCIÓ: Problemes a la Ronda Litoral per un accident


Reforç de personal per a la Biblioteca Municipal i la Brigada d'Obres a Peníscola - Diari Millars, informació local en valencià.\nReforç de personal per a la Biblioteca Municipal i la Brigada d’Obres a Peníscola\nEls nous contractats podrien començar a desenvolupar les seues respectives tasques en la segona quinzena del mes de desembre i durant els següents sis mesos.\nAmb finançament del Fons Social Europeu, a través del Servei Valencià d’Ocupació i Formació, l’Ajuntament de Peníscola procedirà a la contractació d’una persona per reforçar l’equip de la Biblioteca Municipal, una auxiliar d’informació turística, així com un peó, un oficial i dos pintors per a la Brigada d’Obres i Serveis.\nEs tracta d’aturats majors de 30 anys o aturats de llarga durada, tal com establien els programes EMCORP i EMCORD pels quals l’Ajuntament rebrà 63.896€.\nDesprés de la sol·licitud d’estos programes per part de l’Àrea d’Ocupació i Desenvolupament Local de l’Ajuntament i amb la publicació a la web per part del Servei Valencià d’Ocupació i Formació de la distribució per municipis de les assignacions dels nous programes, l’Agència d’Ocupació de Peníscola procedia a la distribució de personal a les diferents àrees que havien plantejat projectes a desenvolupar amb el nou personal.\nAmb la confirmació en els últims dies per part de Servef dels llistats de candidats demandants d’ocupació, un total de 19 per 6 places en oferta, dels quals únicament 12 han presentat la documentació necessària per a ser baremats en el procés de selecció; en estos dies s’estan ultimant els treballs a l’àrea de personal per incorporar als candidats seleccionats en el Servef a les tasques previstes, durant les setmanes properes. “Si s’acceptessin els sis candidats amb major puntuació l’oferta d’ocupació que proposem, l’Ajuntament podria procedir a la seua contractació la setmana vinent” ha explicat l’Agent d’Ocupació i Desenvolupament Local, Belén Miguel.\nEn esta mateixa línia i també amb finançament del Servei Valencià d’Ocupació i Formació, amb la participació del Fons Social Europeu, l’Ajuntament de Peníscola compta amb un peó en el pavelló poliesportiu des del mes de juliol i fins al mes de juliol de l’any proper dins del programa EMPUJU.\nPost més nousEls i les alumnes del Centre Formatiu de Morella realitzen l’examen del Trinity College London\nPost més vellsLa plaça Botànic Calduch d’Almassora estrena jocs adaptats


Disquisició del gos i l’euga - 7accents\nDisquisició del gos i l’euga\n11.01.2018 05.15 h\nLA NIT ERA MOLT FREDA i el gos va colar-se a l’estable per cercar escalf a prop de la quadra. “Si hagués de tornar a néixer, m’agradaria ser cavall”, va dir.\nL’euga, que l’havia ensumat fins i tot abans que bordés la primera paraula, se li va encarar decidida. “No sé pas de què et queixes. Entres i surts quan més et convé i ningú et posa cap impediment. Tens bon menjar un cop al dia i la teva feina es limita a cridar als desconeguts quan s’atansen a la finca”.\nEl gos sempre havia admirat la dignitat dels cavalls i va intentar reconduir la conversa cap a un territori menys advers. “No ho dic pas per comparar-nos. Només pretenia posar de manifest les condicions del nostre captiveri. Els gossos som els primers que vam acceptar de conviure amb els humans. El nostre pacte és tan ancestral que els de la meva espècie el portem escrit als gens, naixem pràcticament domesticats, submisos als designis de l’home. Per contra, vosaltres, els cavalls, sou apaivagats individualment i establiu les condicions de la vostra relació en cada doma”.\nL’euga va deixar de mastegar la palla que sobreeixia del com. “Tens part de raó. És cert que tenim la sort de poder negociar algunes qüestions del nostre sotmetiment però, en el fons, també estem civilitzats. Els nostres avantpassats van llaurar la terra i van moure les rodes del molí, van ser el mitjà de transport de l’home, van acompanyar-lo a la guerra i en la descoberta de nous confins... Vam contribuir al progrés de la humanitat, en definitiva. L’home hi va posar la intel·ligència, nosaltres hi vam posar la força. Ara ja ningú ho recorda. Ben just ens treuen a passejar els caps de setmana o en facècies folklòriques. A alguns germans de raça els fan escarrassar a l’hipòdrom per poder temptar la sort i apostar diners... Certament, l’home ja no és el que era. I nosaltres som una ombra del que vam ser”.\nEl gos, que havia escoltat l’euga atentament, es va meravellar del seu discurs enraonat i de la temeritat que suposa desitjar allò que tenen o són els altres. “Al capdavall, no està tan malament bordar als desconeguts”, va pensar mentre abandonava la quadra i tornava cap a la seva caseta del pati.


Tastet de castanyes i panellets dels Massagrans del Marta Mata - vilanovainformacio.cat - Portal de Comunicació de Vilanova del Camí\nEls centres d’ensenyament de Vilanova del Camí han estat els primers a celebrar la castanyada. Fa dies que treballen tot el que envolta la celebració en diferents nivells i avui, sobretot els més petits, han viscut amb sorpresa la visita de la castanyera. Demà, els Massagrans de l’Escola Marta Mata i les seves famílies han preparat una paradeta a la plaça del Mercat, a prop de l’església on oferiran tastet de castanyes i panellets de les 5 de la tarda a les 9 de la nit.\nD’altra banda, l’alumnat de l’Escola Joan Maragall ha portat durant aquests dies escultures fetes amb fruits de la tardor a l’escola. Aquest dimecres de 2/4 de 5 a les 5 estaran exposades per tal de què les famílies puguin veure les originals creacions.\nTambé avui dimecres l’alumnat de l’Escola Pompeu Fabra ha celebrat la Festa de la tardor. I és que demà tots els alumnes d’Educació Infantil i Primària tindran festa, coincidint amb un dels dies de lliure disposició del professorat.\nIgualada Showroom permetrà als comerços tenir presència al Rec.08


Com és tradició a Mallorca per aquestes dates, vos present una recepta per a fer els bunyols de verges. Així, totes les nines que vulguin fer una conquesta aquests dies, que s’apuntin la recepta! ;)\nBUNYOLS DEL DIA DE VERGES\n500 g de patata bollida\n20 g de llevadura fresca\n150 g de l’aigua de cocció de la patata\nBolliu primer de tot la patata pelada i tallada a daus fins que sigui ben tendre i deixau-la refredar sense escórre-la. En estar a temperatura ambient, separau la patata de l’aigua (reservant l’aigua per més endavant) i esclafau ben esclafada la patata fins a tenir un puré.\nMesurau uns 150 g d’aigua i posau-la dins un bol juntament amb la patata esclafada. Si veieu que hi ha algun grumet, passau-hi la batedora. Foneu-hi ara la llevadura a dins. Seguidament, remenau-ho bé i afegiu la farina per a quedar-vos amb una massa bastant aferradissa.\nTapau el bol amb un film transparent i deixau fermentar la massa fins que hagi doblat el volum aproximadament (al voltant d’una horeta). Si passat aquest temps no esteu preparats per a fer els bunyols, podeu posar el bol tapat dins la gelera i la fermentació s’aturarà.\nEncalentiu una paella amb oli abundant (dos o tres dits d’alçada) i, en ser calent, posau-hi els bunyolets a dins *, anant-los girant en ser necessari i fins que estiguin ben daurats.\n* Per a donar forma als bunyols, posau la mà esquerra dins la pasta i pitjau perquè surti entre els dits índex i polze. Amb la mà dreta banyada en aigua, agafau la bolleta de pasta que surt i feis un foradí posant en contacte els dits índex i el del mig i tirau-la dins l’oli directament.\nServiu els bunyols juntament amb un bol de sucre per a arrebossar-los a dins abans de menjar.\nAquesta entrada s'ha publicat en Postres i s'ha etiquetat amb Mallorquines, Vegetarianes el 22 octubre 2014 per feimsenyorets.\nUn pensament a “Bunyols”\nRosa 21 octubre 2016 a les 19:41\nNomés de veurel’s ja m’agraden! Imagina’t quans els provi! A més, SÓN LIGTH!!!\nRespon a Rosa Cancel·la les respostes


Colla Gegantera - Rosespedia\nEls gegants voltant per la vila; autora: Rita Funes\nLa Colla Gegantera de Roses és una organització que s'encarrega de portar els Gegants de la vila durant la Festa major de Roses. Els gegants de Roses són la Demètria i en Quimet, nascuts el 1994. Les figures representen un pastor i una sirena perquè per la seva creació es van inspirar en la sardana de Joan Maragall, en la que aquests dos personatges són els responsables de la creació llegendària de l'Empordà.\nA les cercaviles de Roses, als gegants els acompanyen dos gegantons, en Norfeu i en Meniró, i quatre capgrossos dels quals desconeixem el seu nom. La colla de grallers i percussió també juguen un paper molt important en les trobades de gegants, ja que donen ritme i fluïdesa als esdeveniments.\nAl principi de tot, l'Empenta Jove, una colla de joves de Roses, es va fer càrrec dels gegants i els van dur a diferents localitats de Catalunya. Uns anys després, va ser l'actual que va decidir agafar-ne el relleu. La colla gegantera té més de 100 socis que passegen els nostres gegants per la vila i arreu de Catalunya amb la companyia d'altres colles geganteres del país.\n4 Webs d'interés\nLa construcció dels gegants va ser possible gràcies a una parella d'avis que van pagar-los a canvi que portessin els seus noms. Ells no tenien fills i volien deixar un rastre a la vila de Roses, es deien Quimet i Demètria. Els gegants van ser batejats durant la diada de Sant Jordi de 1994. Els dos mesuren aproximadament uns 3,5 metres d’alçada i pel que fa al pes, en Quimet pesa 44 kg i la Demètria 56 kg.\nEls Gegants de Roses, són una sirena i un pastor ja que Roses, és un poble de mar i muntanya. El pastor representa la muntanya, i la sirena el mar blau de la Costa Brava. La creació dels nostres gegants va estar inspirada per la famosa sardana de Joan Maragall: “L'Empordà”. En aquesta sardana s'explica el naixement de la comarca empordanesa que consisteix en la història d'amor entre el pastor i la sirena. La història diu que el pastor cridava a la sirena perquè pugés a la muntanya i la sirena el cridava perquè baixés al mar; com no es posaven d'acord, es van trobar al mig d'una plana on avui dia hi ha l'Empordà.\nLa Festa major de Roses, es celebra durant la primera quinzena d'agost. L'últim dia, el dia 15 pel matí es fa la desfilada pels carrers de la vila. I per la tarda es fa una concentració de colles gironines, les quals també fan una petita cercavila pel poble.\nEls gegants també surten el dia de la Festa de la Vellesa de Roses al mes d'abril i a la Fira d'Entitats durant el mes de setembre. A més a més, la Colla gegantera va amb els seus gegants arreu de Catalunya a diferents trobades i esdeveniments de les altres comarques.\nWeb de la Colla Gegantera de Roses\nObtingut de «http://www.rosespedia.cat/index.php?title=Colla_Gegantera&oldid=6138»\nDarrera modificació de la pàgina: 8 maig 2012 a les 10:40. S'ha visitat aquesta pàgina 34.108 vegades.


El bany com a espai ritual - WEcontract BCN\nL'espai del bany tal com ho entenem avui dia, neix a mitjan segle passat, evolucionant molt en poc temps, fins a arribar a convertir-se en un lloc per al ritual i el benestar personal. En el moment de dissenyar-lo, cal tenir en compte que existeixen molts tipus diferents de banys: banys funcionals, banys que són com a spas, banys que són tocadors, banys d'hotel, lavabos... cadascun amb el seu ús, estil i distribució, però tots han de ser funcionals i confortables.\nEn el webinar celebrat el 29 d'abril, Marina Zamora ens va parlar d'aquest espai que va adquirint cada vegada més protagonisme en el dia a dia. Una habitació que fins fa poc s'entenia com un espai tancat, però que cada vegada s'obre una mica més, ja que ara és un espai molt estètic que es fon amb la resta de l'habitatge.\nLa il·luminació és un factor especialment important en els banys. Segons la interiorista, és imprescindible que tinguin com a mínim dos tipus diferents d'il·luminació. Una llum ambiental i una llum funcional, però, a més, podem afegir una lluminària decorativa o fins i tot una quarta llum, una llum molt tènue que tindria l'única funció d'il·luminar el nostre camí a la nit.\nL'ús del color també és important, així com també els materials, que ajuden a crear ambients. Tenint en compte sempre les condicions d'humitat o de condensació que hauran de suportar, existeixen moltíssims materials, i moltíssimes solucions possibles per a experimentar en el bany. El disseny i la imaginació s'introdueixen ja sense por com en qualsevol altre espai, per exemple una de les tendències que vam poder veure va ser la introducció de la vegetació, així com de les formes orgàniques i arrodonides.\nEn finalitzar la presentació, comptem amb la presència de tres de les nostres empreses associades, Ismael Juárez de Decosan, ens va presentar els nous productes del seu catàleg, que són totalment personalitzables. A continuació, Oscar Gómez de Duscholux, ens va presentar la multitud de possibilitats que ofereixen les seves mampares: colors, materials, models personalitzables o que arriben fins i tot fins al sostre. I per a finalitzar, Francisco Romero de Hansgrohe, ens va presentar el seu innovador sistema de dutxa Raintunes que permet controlar mitjançant una app la il·luminació, la dutxa i fins i tot la música.


CCOO: 50 anys d’història de Catalunya | Cultius Culturals CCOO: 50 anys d’història de Catalunya – Cultius Culturals\nEl 20 de novembre de 1964 un grup de treballadors, de dones i homes, de diferents empreses es van reunir en el teatre annex a l’església de Sant Medir, al barri barcelonès de Sants. Amb aquest acte van desafiar la falta de llibertats que imposava la dictadura franquista, sent aquest, el començament del que avui coneixem com a Comissions Obreres de Catalunya (CCOO). La història de Catalunya, des de 1964, no es pot explicar sense parlar de CCOO. Ja en la dècada dels 60 i 70, CCOO, es va organitzar com un moviment sociopolític per aconseguir organitzacions estables en els diferents sectors econòmics. La seva estratègia va ser la de inserir-se dins del sindicat vertical franquista, l’única «eina» laboral legal diluïda amb la patronal. En aquesta època les persones que pertanyien a l’organització eren perseguides i empresonades pel règim del general Franco, eren empresonades per recolzar les llibertats i drets que aquella dictadura no reconeixia. Cal destacar la seva mateixa il·legalització o el procés que es va conèixer com a «1001», on es van empresonar els principals dirigents sindicals.\nPlafons exposició. Fotografia: Genoveva Seydoux\nQuan la transició política va arribar a Espanya el moviment sociopolític de Comissions Obreres va passar a ser una confederació sindical. En paral·lel a com es va fer a Catalunya, on es va definir com un sindicat de classe i general. Durant aquell temps va ser part essencial en l’organització de lluites en defensa dels drets laborals, nacionals i socials, reclamant l’amnistia, la democràcia i la lluita des dels llocs de treball per aconseguir que anessin, tots ells, de la mà. Segurament no hi hauria democràcia en aquest país sense el paper de tots els moviments, entre els quals cal destacar el sindical, perquè no hem d’oblidar que Franco va morir al llit, però el franquisme va morir al carrer a través de les lluites socials en les quals CCOO va jugar un paper fonamental. Des de llavors el sindicat lluita per millorar les condicions de vida i de treball de la classe treballadora. Encara avui dia és la peça necessària per poder dur a terme accions a nivell nacional i europeu, com són les diverses vagues generals que s’han fet per intentar parar les tres reformes laborals dels últims 8 anys.\nPlafó exposició. Fotografia: Genoveva Seydoux\nL’exposició “CCOO: 50 anys d’història de Catalunya”, que es pot visitar al Museu d’Història de Catalunya a Barcelona, forma part de la celebració del 50è aniversari de la fundació del sindicat a Catalunya. En aquesta es destaca el paper del sindicalisme confederal que representa CCOO en la construcció de la Catalunya actual. En qualsevol cas, però, no s’explica una història institucional sindical, sinó que pretén explicar la història de la societat catalana en aquests últims 50 anys a través de les experiències de la classe treballadora del nostre país i de com aquests treballadors i treballadores compaginaven la seva vida personal amb la vida laboral i sindical. De tal manera que el sindicat evolucionava en paral·lel a com ho feia la pròpia història social, política i econòmica del país. Aquesta exposició i les celebracions del 50è aniversari no tenen per a la gent de CCOO un caràcter nostàlgic, sinó que són la base d’un projecte de present i de futur, ja que els sindicats de classe segueixen sent un dels pilars en l’articulació social catalana.\nEntrada anteriorInterior landscapes: perceptions of outdoorsSegüent entradaCCOO: 50 años de historia de Catalunya


IES GUADASSUAR: de juny 2012\nBEQUES de llibres Curs 2012-2013\nS'ha publicat al DOCV, amb data de 28 de juny, la convocatòria d'ajuda de llibres per al curs 2012-13.\nInformació extreta del DOCV publicat el 21 de març. Per llegir la informació original clica ací.\nMatrícula de l'alumnat de 1r ESO (provinent del CEIP Balmes que ha sol·licitat plaça a l'IES Guadassuar) els dies 29 de juny i 2 de juliol.\nMatrícula de l'alumnat de 2n, 3r i 4t d'ESO (amb 0, 1 o 2 assignatures suspeses) els dies 3 i 4 de juliol.\nMatrícula de l'alumnat de 1r i 2n BAT els dies 5 i 6 de juliol.\nMatrícula de l'alumnat de 1r Cicle Formatiu (admessos) els dies 18 i 19 de juliol.\nMatrícula de l'alumnat de 2n Cicle Formatiu els dies 5 i 6 de juliol.\nEl proper dimarts 26 de juny, de 10 a 13 hores, es realitzarà el lliurament de les notes d'ESO, Batxillerat i Cicle Formatiu i l'atenció a famílies. Cada tutor/a donarà les notes a l'aula del seu grup.\nFase autonòmica de l'Olimpíada Matemàtica\nL'alumne del nostre centre DAMIÀ TORRES LATORRE de 4t d'ESO ha quedat classificat en primer lloc, per tercer any consecutiu, a l'Olimpíada Matemàtica que es va celebrar a la localitat de Sueras (Castelló) els dies 9 i 10 de juny. Moltes felicitats una vegada més. Podeu trobar més informació a la web de la Societat d'Educació Matemàtica de la Comunitat Valenciana: www.semcv.org.\nConcert dels alumnes de 4t a la graduació de batxillerat; 1-6-2012\nAl següent enllaç podreu escoltar i descarregar les peces musicals que interpretaren els alumnes de 4t al llarg de la cerimònia de graduació dels alumnes de 2n de batxillerat.\nAmb motiu del mes del llibre, enguany ha vingut Joan Nàcher, algemesinenc i divulgador de la poesia. Forma part del grup CONFITEOR i de la Nova Muixeranga.\nUn premi de llibre\nEls alumnes de primer cicle han merescut enguany un dels premis Baldiri Reixac que s'atorguen a la innovació didàctica i la renovació pedagògica.\nEn aquesta ocasió, varen convertir objectes quotidians com botelles, mòbils, caixes, taulells, pots de refresc i mil i un aparells més, en autèntics llibres de coberta i contracoberta, amb biografies i resums d'aventures.\nJa fa temps férem l'exposició a l'institut i enguany, gràcies a la col·laboració de la bibliotecària Teresa Gomis, l'hem portat a la mateixa Biblioteca Municipal on l'han pogut gaudir tots els guadassuarencs i guadassuarenques.\nAcí teniu alguns dels exemples. Bon profit.\nADMISSIÓ EN ESO, BATXILLERAT I CICLE FORMATIU\nL'IES Guadassuar únicament ofereix informació en esta web sobre admissió de les ensenyances que s'imparteixen en aquest institut. Enllaç al calendari de matriculació aparegut al DOCV.\nPublicado por Administrador 1 comentari\nConcert dels alumnes de 4t a la graduació de batxi...


Ja no puc escriure; només xisclo ara | Translate for Justice\nJa no puc escriure; només xisclo ara\nTraduït per Translators for Justice\n15 de desembre del 2015\nJa no puc escriure; només xisclo ara. De totes maneres no queda res que no s’hagi dit o escrit. Tot és clar com l’aigua per aquells que poden escoltar i veure amb els cors i les consciències: el país està en guerra. L’estat i el govern estan combatent els seus ciutadans kurds en nom d’una guerra contra una organització terrorista. Afirmen que es tracta d’una guerra justa per a la llibertat del poble, les forces armades kurdes empenyen la seva gent a la mort. Ambdós bàndols sacrifiquen la vida humana en nom d’objectius polítics i estratègics. Mentre es deixen perdre vides i la gent mor, totes dues bandes tenen les seves raons per justificar aquest vessament de sang i aquesta crueltat: «Volen dividir el país i controlar la regió, per reclamar una participació en el govern» diu el govern. «Lluitem per guanyar i defensar l’existència, la independència i els drets del nostre poble», diu el moviment kurd. Mentrestant, la violència engendra violència i n’hi ha una escalada.\nDiyarbakır: el cor de la regió, la ciutat dels nostres bons amics i camarades per qui sempre ens sentim culpables i en deute; la ciutat que encarna la utopia de la pau. Aquesta ciutat antiga i sagrada s’està convertint dia rere dia en l’infern. Cizre, Lice, Nusaybin, İdil, Silvan, Derik, Sur, i moltes més són ara camps de batalla assetjats. S’incendien i destrueixen mesquites, escoles i hospitals. En molts barris no hi ha ni una sola casa habitable, les botigues estan tancades i les persianes abaixades. L’afirmació que no hi ha víctimes civils a tu et sona real però és una mentida per aquells que viuen allí i que ploren pels seus morts. La mort es torna corrent i la gent abandona cases, barris i terres natals amb alguna de les seves pertinences en un vehicle. Igual que pobles derrotats que marxen corrent de les terres ocupades.\nUn tema en què sovint penso i sobre el qual escric: la qüestió de «qui té la raó i qui no?» ja no em preocupa. O qui va fer explotar la mesquita, qui va bombardejar l’escola o, de fet, qui va assassinar a altres. Perquè si hi ha una guerra en curs en algun lloc, mai no pots arribar a la veritat i cap bàndol roman innocent. La meva única preocupació és per aquells que pateixen, moren, són assassinats i condemnats a l’infern; aquells que han perdut casa seva, les feines, les escoles i la vida quotidiana; vides esgotadores però, tot i així, encara dignes de ser viscudes. A aquestes alçades, no m’importa quina part parla la llengua de la guerra i la violència o qui fa servir armes i violència. Cap dels que lluiten per a «la unitat irrompible de la pàtria», tampoc aquells que pensen que lluiten pel poble…\nPerquè sé que el que passa allà no té res a veure amb protegir la unitat de la pàtria i la nació; més aviat, s’està portant a terme una operació governamental per tal de subjugar els kurds, fer que s’agenollin i forçar-los a la submissió a través de la violència i el terror. A més, l’objectiu principal d’aquesta operació és atorgar a algú la presidència, una oportunitat per a la dictadura, i el poder absolut. Però també sé que no hi ha cap lluita de gent real allí, és només una il·lusió. El poble kurd crida: «Que s’aturi aquesta guerra ja! No podem més. Volem la pau i només la pau». I proven de fugir de l’infern, per deixar endarrere la seva terra. I tu força poèticament els dius: «Cada flor és bonica en la seva pròpia terra. Només pot sostenir vida en la seva pròpia terra», prometent-los únicament mort, gana i patiment. Rere aquells fossats i aquelles barricades, nois kurds joveníssims i gent que només té la llibertat com a únic desig perden les vides, moren i són assassinats. La llibertat per la qual lluiten es converteix en la llibertat de mort; els drets pels quals lluiten es converteixen en el dret de morir i de matar. Portat a cap per a les raons adients, en un lloc equivocat, en un moment equivocat i amb càlculs equivocats, aquest conflicte a què el poble kurd es veu arrossegat està destruint principalment el futur d’aquest mateix poble kurd.\nUna victòria o un govern construït sobre els morts i les ruïnes mai no pot afermar-se, res no pot fundar-se en terres tacades de sang. Allà on els homes són sacrificats, els «grans propòsits» deixen de ser-ho; al contrari, es converteixen en mentides que només serveixen per enfortir el poder i la posició dels poderosos.\nPregunto al govern: quin és el sentit d’imposar autoritat sobre la gent, de qui les cases i els cors estan en ruïnes, que han perdut els fills? Què voldria dir aquesta autoritat en barris abandonats i ciutats afligides per la pena on la vitalitat de la vida quotidiana és morta? Què se’n treu de provar de fer agenollar els morts? La pàtria significa ruïnes i cementiris? Significa generacions perdudes, nens condemnats a les muntanyes, la guerra i la mort? Faig una crida a l’estat, al govern i als oficials encarregats de la guerra: sou responsables de la destrucció del país, de l’agonia del poble, del vessament de sang, de la mort, de les atrocitats que han caigut sobre es kurds, de la pèrdua de generacions futures, d’aquest terrible dolor meu del qual no em puc recuperar i de la desesperança de la gent d’est a oest.\nAl PKK (Partit dels Treballadors del Kurdistan), al KCK (Confederació Democràtica del Kurdistan) i al YDG-H (Moviment Juvenil Revolucionari), us faig una crida! Us pareu algun cop i mireu enrere cap a aquest camí que un dia vau agafar com un moviment de llibertat? Recordeu el vostre líder Öcalan? Quina diferència faria el vostre anhelat autogovern en aquetes ruïnes desolades i abandonades per la gent en massa on la joia de viure és silenciada, la violència s’imposa, i la mort esdevé ordinària? Hi penseu mai?\nPosted in Repression, Resistance, Textos en català and tagged Diyarbakır, guerra, moviment kurd, Turquia, víctimes civils on 28.01.2016 by translatejustice2. Leave a comment\n← Uluslararası Çalışmalar Birlikleri Başkan ve Yönetim Kurulu Üyelerinin Türkiye’deki Akademisyenlere Uygulanan Zulme Yönelik Açıklaması\nAmerikan Siyaset Bilimi Derneği’nden Recep Tayyip Erdoğan’a mektup →


Actualitzada 26/11/2018 a les 10:12\nLa relació entre Vicenç Villatoro (Terrassa, 1957) i Andorra es va forjar a una finca del Bages recollint cireres. Any rere any i en companyia d’Antoni Morell o Miquel Martí i Pol. Tot i que no eren aquests els primers contactes de l’escriptor amb el país, periodista i ara president de la Fundació Ramon Llull: les primeres incursions al món de la poesia li havien valgut algun premi als Jocs Florals en aquella tendra etapa de l’adolescència. Després, lector adult, es va sentir atret per l’obra de Morell –sobretot Set lletanies de mort, insisteix– i s’ho va fer per conèixer-lo i entaular aquella amistat que es refermaria sota els cirerers.\nLa literatura, dèiem, es va anunciar molt d’hora. Però el pare, amb l’eminent sentit pràctic d’aquella generació, li va dir que era millor buscar-se quelcom de menys eteri i el va encaminar cap a un diari terrassenc. Allà és on Villatoro va descobrir l’ofici de periodista. “Jo sempre m’he considerat escriptor i periodista, perquè una categoria no inclou l’altra, encara que totes dues facin servir la mateixa matèria primera”, adverteix. I tota la vida ha mantingut ambdues activitats en paral·lel, “encara que en alguna ocasió una hagi fet empal·lidir l’altra”, puntualitza. Com quan va presidir la Corporació Catalana de Ràdio i Televisió, “que molt de temps per escriure no em quedava”, òbviament. I les dues branques principals d’activitat encara ramifiquen: ha estat gestor cultural –per exemple, al capdavant del CCCB– i ha tingut un paper actiu en la política, la qual cosa no percep com a incompatible amb el periodisme. “No, perquè els càrrecs sempre han estat lligats al periodisme o a la cultura” i perquè, argumenta, “el nexe que tinc amb el compromís polític és la llengua i la cultura”, així que el pas per la política “no l’he viscut com una cosa estranya o una impostura, sinó com una evolució provisional, un lloc on s’hi entra però també se n’ha de sortir”.\nVillatoro –de qui un observador sagaç comenta que amb els anys se li va definint la cara d’un Abraham bíblic– és un enamorat convicte i confés de la cultura hebraica. Sense lligams familiars que ell conegui, assegura. “És una relació sobretot cultural” derivada de la idea que la història del poble jueu “ofereix situacions enormement dramàtiques o eufòriques capaces de generar metàfores per parlar de tota la Humanitat”. I després hi ha els referents literaris: d’Albert Cohen a Primo Levi, o els Roth –ambdós: l’austríac, Joseph, i l’americà, Philip–, entre ells.\nI aquest interès s’ha traduït en viatges? Per Israel s’hi ha deixat caure en una desena d’ocasions, molt sovint com a periodista: va cobrir la primera guerra del Golf o va entrevistar Yassir Arafat mentre era a l’exili a Tunísia. Aquests conflictes, com el del Balcans o el cop d’Estat a Xil·le són tres de les fites que emergeixen en la seva trajectòria de cobertures com a reporter sobre el terreny. Però l’ofici de periodista mai no queda bandejat del tot, així que fins i tot ara, quan altres funcions el van portar a Mèxic, en coincidir allà amb l’arribada de la columna de migrants va fer alguna trucada a veure qui li acceptaria un reportatge.\nLes migracions, les qüestions relacionades amb la identitat, les arrels –la sang, la terra, l’espai– recorren la seva producció literària. En particular les obres on pretén examinar amb deteniment la peripècia dels avantpassats. Va començar amb Un home que se’n va, resseguint la petjada de l’avi patern, que va marxar de Còrdova per instal·lar-se a Terrassa. El seguirà un altre llibre, en què la branca materna serà la protagonista, gent de Canet i de Terrassa. Es tracta d’exposar la teoria que esbossa en poques paraules: “jo crec que la Humanitat es divideix en dos grans tipus, els que moren allà on van néixer i els que van a morir a una altra banda”. Marxar o no marxar. Aquesta, per a Villatoro, és la qüestió.


La monodia medieval – Història de la Música i Dansa\nLa composició musical medieval es va expressar principalment a través de la monodia (composició a una sola veu). Tot i l’existència des del segle XI de tècniques de notació musical bastant precises respecte a les altures, en molt poques ocasions aquestes creacions foren escrites en el precís moment de la seva concepció perquè la tradició oral va continuar essent el principal mecanisme de transmissió musical.\nLes fonts escrites només varen ser postes en notació quan hagueren assolit una difusió i celebritat que justificàs la seva recopilació en forma de cançoner. Sovint només es transcrivia la lletra.\nA la tradició oral, la poesia és inconcebible sense la música.\nLa poesia narrativa o èpica medieval ofereix nombrosos exemples en el romancer tradicional que es caracteritza per llargs texts i melodies senzilles en forma de lletania d’una o dues breus frases musicals que es repeteixen constantment. Les melodies medievals no es transcrigueren i la tradició oral no les ha mantingudes.\nLa poesia lírica medieval, derivat de lira (l’instrument amb què s’acompanyava el cant d’aquesta poesia), ofereix nombrosos exemples en els trobadors i les càntigues, entre d’altres.\nEl repertori més antic de poesia lírica medieval no llatina documentada musicalment la constitueixen els trovadors. Es tracta d’un art cultivat a Provença, Occitània, des del segle XI que es convertir en un fenòmen internacional ja que s’extengué per tota Europa, especialment a la Corona d’Aragó. Ramon Llull, per exemple, durant la seva etapa secular composava en llengua occitana.\nÉs un gènere aristocràtic, ja que la majoria dels trovadors foren nobles, i està escrit en occità. La temàtica de les cançons era l’amor cortès tot i que s’inclogueren temes molt diversoso, com la sàtira, la política o la religio. Aquest estil va decaure al segle XIII per la decadència d’Occitània per mor de la Croada albigesa.\nLes característiques de la música trobadoresca són:\nTimbre vocal amb acompanyament d’instruments.\nText en les diferents llengües romàniques.\nAutors definits, trobadors.\nMoviment variable depenent del caràcter.\nMelodia cantable i rítmica.\nVersions de Nou Romancer i Angelo Branduardi.\nTant m’abelis jois et amors et chans\nert alegrier deports e cortezia,\nque l’mon non a ricor ni manentia\ndon mielhs d’aisso’m tengues per benonans\ndoncs, sai ieu ben que midons ten las claus\nde totz los bes qu’ieu aten ni esper\nTant m’agrada la joia, amor i cant,\ni alegria, diversió i cortesia,\nque al món no hi ha riquesa ni cabdal\nque en fessin sentir més benaurat;\ndoncs, bé sé jo que ma dama té les claus\nde tots els béns que jo atenc i esper,\ni res d’això no puc tenir sens ella.\nAquesta versió està en el mode de do mixolidi. S’utilitza per tant l’escala de do amb el si bemoll.\nFotocòpies de la música trobadoresca.\nUna altra manifestació de lírica medieval en llengua no llatina són les Càntigues de Santa Maria recopilades per Alfons Xè de Castella, dit el Savi.\nFotocòpies de les Càntigues.\nLa poesia dramàtica o teatre ofereix exemples en el drama litúrgic (com és el Cant de la Sibil·la).


Artur Mas, un any després: del pas al costat a la recerca del relat d'expresident | NacióDigital\nArtur Mas, un any després: del pas al costat a la recerca del relat d'expresident\nEl líder del PDECat ja manté contactes amb dirigents del partit per trobar un relleu a Carles Puigdemont, que no vol ser candidat, sense autodescartar-se | L'expresident no ha deixat de tenir contacte periòdic amb un reduït grup de membres de la cúpula governamental, entre ells Vila, Baiget i Vidal de Ciurana, i va supervisar tots els passos de la refundació de CDC | Serà jutjat entre el 6 i el 10 de febrer pel seu paper en la jornada de participació del 9-N\nper Oriol March, 7 de gener de 2017 a les 20:00 |\nArtur Mas i Helena Rakòsnik, després d'anunciar que feia «un pas al costat» | Ivan Giménez\nHi va haver una fase, especialment entre el gener i l'abril de l'any passat, que Artur Mas seguia sent "president" en tots els cercles relacionats amb Convergència. Carles Puigdemont era, encara, en "Carles" o en "Puigdemont", en funció de la proximitat que hi tingués l'interlocutor. És un exemple que serveix per identificar el pes que tenia –i que conserva– Mas en una formació que ell mateix es va encarregar de redissenyar al llarg del 2016. L'actual líder del Partit Demòcrata Europeu Català (PDECat) va renunciar a la reelecció després de veure que la CUP mantenia ferm el seu veto fins al final i que dins de Junts pel Sí les dissensions ja estaven a l'ordre del dia després de mesos de bloqueig. D'un dia per l'altre es va veure fora de Palau i, des del despatx al Palau Robert, es va haver d'adaptar políticament a una nova etapa per al país. Ara, el dirigent nacionalista ja ha començat contactes amb els dirigents del PDECat per trobar substitut a Carles Puigdemont.\nEn els primers compassos de l'any, Mas encara duia sovint al damunt l'acord d'estabilitat que havien signat Junts pel Sí i els anticapitalistes. "D'això se'n podrien extreure moltes lliçons de psicoanalisme", exclama somrient un excol·laborador seu. Al llarg dels últims mesos, una mostra diversa i representativa de dirigents del PDECat consultats assenyala que s'ha pogut veure un expresident "ressentit" que "busca el to" en l'escena actual. Ha fet d'ariet contra la CUP -en el debat pressupostari sempre ha situat com a línia vermella no apujar l'IRPF a Catalunya- i ha volgut tenir protagonisme tant en la campanya electoral del 26 de juny com en tot el procés congressual de l'antiga CDC.\nDiscret ambaixador del procés\nUna de les accions que se li reservaven, en un principi, era fer pedagogia exterior en clau de procés sobiranista, però només ha transcendit un viatge oficial a París en què va fer una conferència que en un principi havia de fer Puigdemont. La inversió estrangera va ser l'assumpte estrella de la xerrada. No han transcendit més activitats diplomàtiques de l'expresident, que era presentat sempre com un actiu internacional i que davant del pols entre famílies sí que ha hagut d'actuar com a àrbitre del "repensament" de les sigles històriques que comandava.\nD'entre els objectius marcats, l'expresident s'ha hagut de dedicar més a la refundació del partit que a la projecció internacional del sobiranisme\nNo es pot reconstruir el primer any de Mas fora de la presidència de la Generalitat -a la qual hi va arribar l'any 2010 després de xocar dues vegades consecutives contra el mur del tripartit- sense traçar el recorregut de la refundació de Convergència. Al febrer, quan Mas va proposar-se crear una plataforma destinada a eixamplar el sobiranisme, un dels plantejaments que hi havia damunt la taula era que el partit fos "absorbit" per aquesta iniciativa. Finalment, però, aquesta plataforma no ha reeixit i s'acabarà convertint en la fundació del PDECat, i l'expresident la vol nodrir de patrons aliens a les sigles.\nA principis d'any, doncs, Mas tenia en ment una idea ambiciosa que li permetés pilotar el procés de repensament de CDC. Això també incloïa pensar en "lideratges nous", tal com va verbalitzar al consell nacional del 4 de maig. Diversos dirigents consultats asseguren que l'expresident ja havia donat el seu vist-i-plau a una candidatura que pilotava al voltant de Jordi Turull, president del grup parlamentari de Junts pel Sí, i Miquel Buch, alcalde de Premià de Mar, però finalment cap dels dos és a la direcció executiva.\nCarles Puigdamont amb Artur Mas, al congrés fundacional de la nova Convergència Foto: Adrià Costa\nEn un viatge a Brussel·les durant el mes de maig, Mas va tenir una llarga conversa amb Marta Pascal, que en aquell moment era portaveu de Convergència, sobre el futur de la formació. "És allà quan comença a pensar en aquesta opció", rememora ara una font consultada. Malgrat això, pocs dies abans del congrés, l'expresident obre la caixa dels trons en anunciar un tàndem presidencial amb Neus Munté. La consellera de la Presidència, molt ben vista per l'aparell de CDC, va emergir de manera fulgurant en els mesos previs al congrés fent costat a l'opció de Turull i Buch, que en aquell moment també comptava amb el vist-i-plau de David Bonvehí, actual número dos de Pascal.\nPel PDECat Mas apostava pel tàndem Turull-Buch, però va haver de canviar i fer costat a Pascal i Bonvehí\n"L'anunci del tàndem amb Munté va ser un error", han assenyalat a NacióDigital una desena de dirigents consultats durant els últims mesos. "Va encendre encara més ens ànims. Sense aquell episodi, tota la polèmica del primer dia del congrés amb el nom no hagués passat", sostenen a la sala de màquines del PDECat. Mas va sortir del Centre de Convencions Internacional de Barcelona, després del tancament del congrés, amb la sensació que hi havia hagut una "catarsi" fruit de la voluntat d'una renovació profunda després de passar pàgina a les sigles de CDC, obligada a refundar-se pel procés i els escàndols de corrupció. "S'han ajuntat moltes coses", va reflexionar en petit comitè. Aquestes "coses" eren l'esclat del cas Pujol, tot allò relacionat amb el procés sobiranista i una negociació extenuant amb la CUP.\nQuilòmetres i despatx\nEls seus col·laboradors asseguren que s'està fent un fart d'anar amunt i avall. Sopars amb empresaris, amb militants, amb agents socials i amb aquells col·lectius que li ho sol·liciten. També despatxa sovint des de la seva oficina al Palau Robert -on hi té una reproducció metàl·lica en tres dimensions del decret de convocatòria del 9-N- amb dirigents del partit i representants de la societat civil. Als dirigents del PDECat amb els quals es troba els pregunta per la hipotètica idoneïtat de Neus Munté o bé Francesc Homs com a candidats davant la negativa de Puigdemont, i també sobre la possibilitat que ell mateix hagi d'assumir el repte de liderar el PDEcat en les eleccions constituents previstes per la març del 2017.\nPuigdemont, Mas i Junqueras agafen el tren per anar a Madrid per fer costat a Homs Foto: @govern\nTambé manté reunions periòdiques –"en cap cas com un gabinet a l'ombra", sosté un dirigent consultat– amb un grup reduït de veus rellevants del partit. Són Elsa Artadi, membre de la direcció executiva i directora general de coordinació interdepartamental; Jordi Baiget, conseller d'Empresa i Coneixement; Joan Vidal de Ciurana, secretari del Govern i el seu excap de gabinet; i Santi Vila, conseller de Cultura. "Manté contacte amb Presidència, sobretot per tenir dades exactes per a les conferències que fa", sosté una font.\nMas despatxa de forma regular i informal amb Elsa Artadi, Jordi Baiget, Joan Vidal i Santi Vila\nEl que no ha canviat és seu mètode procedimental a l'hora de prendre decisions. El relat és d'algú que el coneix bé: "A vegades, dubta de si tirar per una banda o l'altra. És aleshores quan agafa el telèfon i li comenta a algú de confiança que ha pres una determinació concreta. Amb la seva reacció calibra si va pel bon camí o ha de modificar el seu plantejament". Al llarg d'aquest any ha estat al damunt, fins i tot, del concurs públic que es va fer per triar el logotip del PDECat.\nEntre el 6 i el 10 de febrer, Mas, Joana Ortega i Irene Rigau seran jutjats per la seva participació en la jornada del 9-N. S'enfronten a penes d'inhabilitació, i esperen que el sobiranisme es mobilitzi davant les portes del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC). Davant del jutge, quan va declarar el 15 d'octubre del 2015, es va posicionar com a "responsable" d'un procés que també afecta Francesc Homs, exconseller de la Presidència i a qui va demanar personalment que fos candidat a Madrid.\nRigau, Mas i Ortega, en una imatge recent Foto: ACN\nAls jutjats, Mas hi culminarà una etapa marcada pel seu pas al costat i per la tria de Puigdemont, que ha imprès un estil diferent al del seu predecessor. L'expresident de la Generalitat busca un relat que el situï com a referent del sobiranisme. "És l'únic polític de primer nivell que està retirat amb opcions de ser realment influent. Ni Jordi Pujol, ni José Montilla ni Pasqual Maragall, per motius diferents, són aptes en aquest moment", resumeix una font que l'ha tractat sovint. El 2017 seguirà sent un any intens per a ell: des de trobar un candidat adient per al PDECat (sense autodescartar-se) a fer pinya amb el referèndum, passant per estructurar ideològicament una formació nova que s'ho juga tot en els propers dotze mesos.\nEls reportatges de NacióDigital, Els imperdibles, Política, Junts pel Sí, PDECat, Oriol Junqueras, Carles Puigdemont, pressupostos 2017, CUP, Artur Mas, IRPF, reportatge\nHa tornat el kiriku\nPer Anònim el 9 de gener de 2017 a les 20:23\nL,únic golpista va ser el teu estimat paco.Jo crec que tu ets de "una, grande y llibre" .La corrupció ,si aqui també,pero el teu país ,son medalla d,or.El President Mas podria donar classe de cultura democràtica que els teus ni tenen idea del que vol dir\nPer Anònim el 9 de gener de 2017 a les 10:24\nAra será el moment d,Etc,que té mes credibilitat pero gobernar,encara que el se.Junqueras de vegades no es masa explícit\nPer SEÑOR OLIVO DEL OLIVAR el 8 de gener de 2017 a les 21:21\nEl señor MAS lo mismo que el señor ZAPA los dos dejaron sus partidos en la mas absoluta MISERIA Y ENZIMA PARA QUE YA NO PUEDAN LEVANTAR CABEZA. ZIPI Y EL Mentirijillas RIÓ REVUELTO GANANCIAS PARA EL SEÑOR JUNQUERAS QUE SE LO LLEVA TODO ASTA LOS DEL PSC QUEDÁNDOSE EL ICETA CON CARA DE PEZ.\nCatalunya independent i MAI MES MAS president,!!!\nPer Anònim el 8 de gener de 2017 a les 20:14\nCatalunya independent, mai més MAS president !!\nPer nordlead4 el 8 de gener de 2017 a les 16:46\nPresident Mas, aquest país li deu molt. Moltissims esperem com candeletes la seva tornada a la primera linea política, és vostè el millor. Visca Catalunya!\nPer Anònim el 8 de gener de 2017 a les 13:01\nMai mes Artur Mas. És l'únic ciutadà prescindible per la construcció del nou estat de la república catalana. Cal convèncer al MHP Carles PUIGDEMONT de que es vulgui presentar al capdavant de PDE.cat per presidir la República catalana. Ell, es la garantía que els convergents Gordó, Vila, Conesa, Candini, Reñe.. i Artur Más, no tinguin cap mena de control a la Generalitat...al nou ordenament jurídic i polític de la república catalana.\nPer Anònim el 8 de gener de 2017 a les 12:58\nPresident Más GRACIES ETERNES per haver obert el camí a la nostra alliberació com a poble!! Ha tingut que aguantar insults, amenaces i ara un judici per haver se comportat com un politic a nivell europeo! els caudillos del gobierno de Espanya aixó no ho entenen, lo seu es un sistema feudal oligarquic i anacronic!! Jo crec que amb els seu historial politic podria ser perfectament el primer president de la República Catalana, Aviat Espanya será simplement part de la memoria historica de la nostra nació i Catalunuya tindrá el seu lloc entre les nacions!! que ben be mereix!! President Más : les institucions democratiques i els seus defensosrs ESTAN AMB NOSALTRES!! La integridad territorial solo aplica a los estados que respetan el derecho a la libre determinación de sus pueblos (Resolucion ONU 2625/XXV) Ban Ki-moon, preguntat sobre Catalunya: "L'ONU respecta els processos d'autodeterminació" El secretari general de l'Organització de les Nacions Unides, Ban Ki-moon, s'ha referit als processos d'autodeterminació engegats a Europa, i preguntat concretament pel de Catalunya, ha instat a negociar i a respectar la voluntat de la gent.\nDoncs si no es dona pressa...\nPer Anònim el 8 de gener de 2017 a les 12:01\nEl Artur Mas, no recollira ni les cendres del seu partit refundat, ja que cada dia que passe perden alguna cosa o algo pel camí, ah i amb 37 ascons que donen ara les enquestes, on volen anar els ERC sols impossible...i tant PDEcat com la CUP, han baixat en picat...\nAl tanto que va de canto..\nPer Pere o Pedro el 8 de gener de 2017 a les 09:40\nCs vol gobernar Catalunya en PP, Cs , Psc, i Podemos (Colau). ¿ Estan parlan els 4 partits? Carrizosa ho dit a La Cope\nPer kiricu el 8 de gener de 2017 a les 09:04\nViva CATALUÑA libre del 3% y de golpistas ( no digan CATALUÑA cuando quieren decir golpe de estado )\nPer Anònim el 8 de gener de 2017 a les 08:45\nL'Artur Mas és el primer politic de la democràcia que va desafiar l'ordenament jurídic i l'aparat de l'estat espanyol per defensar el que la gent demanava pels carrers. El primer que va anteposar la bona marxa del procés als seus interessos fent un pas al costat quan l'hi van demanar fent callar les veus que deien que només volia la poltrona. Investigat per dalt i per baix i completament net per exasperació dels sicaris de Fernandez Diaz que volia embrutir-lo Honest i complidor amb tots els compromisos que havia adquirit. La ràbia que tenen els seus adversaris politics perquè no poden dir d'ells ni una sola d'aquestes coses Per tot això la justícia espanyola vol jutjar-lo el vinent mes de febrer.\nLa verdad es dolorosa: "A la papelera de la historia".\nPer Anònim el 8 de gener de 2017 a les 02:58\nPodrán edulcorarlo de mil maneras; pero sin duda alguna ha sido el peor President que ha tenido Catalunya, su ególatra prepotencia sólo ha servido para cargarse su partido, dividir la sociedad y como único resultado conseguir la más humillante y vergonzante " despedida" de un político.\nPer Amb il·lusió! el 8 de gener de 2017 a les 02:21\n"També manté reunions periòdiques –"en cap cas com un gabinet a l'ombra", sosté un dirigent consultat– amb un grup reduït de veus rellevants del partit. Són Elsa Artadi, membre de la direcció executiva i directora general de coordinació interdepartamental; Jordi Baiget, conseller d'Empresa i Coneixement; Joan Vidal de Ciurana, secretari del Govern i el seu excap de gabinet; i Santi Vila, conseller de Cultura." Santi Vila... i després es preguntaran el perquè s'enfonsen en les enquestes...\nPer Anònim el 8 de gener de 2017 a les 01:46\nQuan el President Mas va fer el pas enrera per no perjudicar el Procés jo li recomanava humilment en un comentari en aquest mitjà que descansés molt i fes una carrega complerta de piles perquè algun dia hauria de tornar a la primera linia. Tard o d'hora aquest moment arribarà i el senyor Junqueras i la senyora Gabriel, tan llestos com son, haurien d'entendre que sense el PDE.cat i el President Mas la Independencia de Castalunya és impossible.\nA totes !\nPer Anònim el 8 de gener de 2017 a les 01:40\nDes del final de la dictadura, l'únic que ha posat els collons per corbata al estat espanyol és el President Mas, al que tot i fer un pas al costat continuen atacant de manera sistemàtica, És una prova fefaent de que li tenen molta por i ho hem d'aprofitar.\nPer Anònim el 8 de gener de 2017 a les 01:21\nPer Anònim el 8 de gener de 2017 a les 00:47\nSi en Mas hagués portat el país a la independència, ja havia dit que es retiraria de la política. Amb la ximpleria de la CUP de retirar-lo, l'han deslliurat de la seva promesa i es podrà presentar a la presidència de la República. I jo i moltíssims com jo el podrem votar.\nJo voterá tant Mas com Puigdemont, el qui es presenti.\nPer Anònim el 8 de gener de 2017 a les 00:04\nTant Mas com Puigdemont ho fan força bé.\nPer Anònim el 8 de gener de 2017 a les 00:02\nLa revolució social mundialista és la vera fita de la CUP. La independència de Catalunya l'hi és subordinada però accessòria.\nPer Anònim el 7 de gener de 2017 a les 23:17\nPartido sin nombre Partido sin sedes Partido sin votantes Partido sin trabajadores El partit de la llufa i les itv\nMAS PRESIDENT, CATALUNYA INDEPENDENT!\nPer Anònim el 7 de gener de 2017 a les 22:44\nDe veritat, tinguem seny catalans, Mas sempre a volgut unitat, i no li hem donat, pero cada cop estem mes perduts, I Artur Mas tenia els passos molt clars, pas a pas, ferms! Ni un pas enrere\nPer Anònim el 7 de gener de 2017 a les 22:38\nRecuperem Artur Mas\nPer Anònim el 7 de gener de 2017 a les 22:36\nRECUPEREM ARTUR MAS PER FER HISTORIA! Bye bye CUP!\nPer Anònim el 7 de gener de 2017 a les 22:35\nAquest relat inclou molt d'ego\nEs el millor president que hem tingut per una republica catalana, El bascu ja ho va dir, ojala el pais basc hagues tingut un president com en Mas, ojo! I proxim a la CUP i els hi va dir a la cara!! El temps posara la seva trajectoria al seu lloc, no hi ha color!!!\nPer Anònim el 7 de gener de 2017 a les 22:23\nJust fara un any que es van treure de la txistera el conill del president no electe, despres de guanyar les eleccions i perdre el plebiscit amb un numeru ú que anava de quatre. El numero ú se'n va anar en orris i amb ell el partit que encara presideix. El president per accident va dir que en 18 mesos es declararia la independencia. Faltant 6 mesos, diu que es fara un referendum pactat amb l'Estat (cosa imposible, i ho sap) o un referendum com el del 9N pero recolzat per unes lleis magiques que, com un encanteri, faran que una majoria minsa faci reconeixer arreu la independencia en un tres i no res. Amb aquest escenari "tan favorable", el president diu que plega (i el que queda del seu partit s'esgarrifa). Qui de l'activisme de cridoria i carrer ha ocupat la presidencia del parlament tambe diu que plegarà. Els aliats que han mantingut tot l'artefacte dempeus diuen que els hi va mes la revolució que la independencia. El pare carbasser no diu res mes que esta convençut dels seus convenciments i entre gemecs reafirmará "ad infinitum" que a la prorroga guanyaran el partit. Per rematar-ho tot, només cal que torni el ú que anava de quatre i faci una altre prestidigitació (o astucia, que diuen alguns).\nArtur el Astut\nPer Anònim el 7 de gener de 2017 a les 22:12\nEste es el "astuto" que con su prominente mentón se ha cargado a Convergencia y cuyas cartas a Bruselas o a Marte no han sido contestadas jamás, que no ha sido recibido por ningún mandatario ni diplomático en ninguno de los viajes que ha hecho para "internacionalitzar" el "procès" a costa del dinero público, y que ha conseguido que el PDCat de palmas con las orejas si consigue no caer al cuarto puesto. ¿Habéis pensado que podría ser del CNI, vosotros que veis CNI por todos lados?\nPer Anònim el 7 de gener de 2017 a les 21:33\nMas President i Catalunya Independent !\nNo rasqueu ni una!\nPer Anònim el 7 de gener de 2017 a les 20:29\nQue no vol ser president de l'autonomía catalana!!! QUE VOL SER PRESIDENT DE LA REPÚBLICA CATALANA ! I JO EL VOTARÉ !


Història de la literatura catalana (I) – Aula de català\nAls segles XII i XIII, els trobadors comencen a escriure una poesia culta i refinada en llengua provençal al sud de França. S’atreveixen amb tots els temes, des de l’amor i el sexe fins a la política, l’insult groller o la teoria literària. Amb la veu personalíssima de trobadors com Guillem de Berguedà i Cerverí de Girona, es forja una tradició literària que domina la lírica catalana fins a l’aparició d’Ausiàs March al segle XV.\nLa prosa catalana segueix un altre camí. Té uns inicis vacil·lants, com la resta de llengües romàniques, i no és fins a la segona meitat del segle XIII, amb l’aparició del mallorquí Ramon Llull, que pren embranzida. L’escriptor català posa els fonaments del català literari i es converteix en una de les personalitats més destacades de l’edat mitjana. És un home extremament intel·ligent i un escriptor infatigable. Escriu sobre filosofia, teologia i literatura i deixa un llegat extraordinari, amb obres com ‘Romanç d’Evast e Blanquerna’, el ‘Fèlix o Llibre de meravelles’ i el ‘Llibre de l’orde de cavalleria’.\nA final del segle XIII i al llarg del XIV, s’escriuen les quatre grans cròniques i es consolida la historiografia medieval catalana. El ‘Llibre dels feits’, del rei Jaume I, la ‘Crònica’ de Bernat Desclot, la ‘Crònica’ de Ramon Muntaner i la ‘Crònica’ de Pere el Cerimoniós documenten un important període de la història de la Corona d’Aragó i l’expansió política i comercial al llarg del Mediterrani. Les ‘Cròniques’, però, tenen no tan sols un valor com a document històric, sinó també un gran interès literari.\nLa influència de l’església en la societat medieval dóna lloc a un gran nombre d’obres literàries que tenen com a finalitat adoctrinar en els principis de la moral cristiana. El gironí Francesc Eiximenis, de manera especial, el valencià Vicent Ferrer i el mallorquí Anselm Turmeda són les figures literàries més destacades i singulars de la prosa religiosa i moral del segle XIV.\nA final del segle XIV comencen a penetrar les idees humanistes i, entre els escriptors de la Corona d’Aragó, es desperta l’interès per l’antiguitat clàssica i l’admiració per la llengua llatina. Neix una nova mentalitat antropocèntrica. La nova cultura humanística s’expressa tant en llatí com en català i el principal representant és l’autor de ‘Lo Somni’, el barceloní Bernat Metge, que renova l’estil de la prosa catalana.\nAl segle XV es produeix un nou esclat de la literatura catalana amb la irrupció en el panorama literari del gran poeta valencià Ausiàs March i la publicació d’una de les obres fonamentals de la literatura que capgira l’univers cavalleresc, el ‘Tirant lo Blanc’ de Joanot Martorell. March utilitza els tòpics literaris de la poesia trobadoresca i adopta altres tradicions literàries, com l’‘stilnovismo’ italià, les fonts clàssiques i el misticisme cristià. El seu gran mèrit, però, és la creació d’un món poètic molt personal, amb un estil sec i allunyat dels virtuosismes formals. Crea tot un discurs propi sobre l’amor i empra el pretext de la impossibilitat d’un amor correspost per aprofundir en la introspecció psicològica del dolor que sent l’enamorat capaç d’estimar fins a les últimes conseqüències. El ‘Tirant’ revoluciona el món de la literatura de cavallers, perquè es distancia de les convencions de la tradició i, com l’anònima ‘Curial e Güelfa’, dibuixa un escenari versemblant i realista. Els protagonistes són molt més humans, mengen, estimen i dormen, i la novel·la reflecteix el món dels nous valors i ideals burgesos.\nDel XVI al XVIII, els conflictes polítics i econòmics precipiten la davallada de la producció literària. Són tres segles de sequera creativa i decadència. La crisi s’accentua davant de l’hegemonia europea del Segle d’Or de la literatura castellana i l’esplendor de les lletres franceses al segle XVIII, després de la guerra de Successió, amb l’arribada dels Borbons i la prohibició pública de la llengua catalana.\nMalgrat tot, es pot resseguir la influència dels moviments culturals d’aquests tres segles en l’obra d’autors com Pere Serafí (poeta de sensibilitat renaixentista continuador de la tradició poètica d’Ausiàs March), Francesc Vicenç Garcia, conegut com el Rector de Vallfogona (poeta barroc influït per la poesia castellana de l’època i l’escriptor més popular de tot aquest període) o Joan Ramis (l’escriptor més representatiu del moviment neoclàssic).\nAl segle XIX irrompen a Catalunya els corrents romàntics i de la Renaixença. És el moment de restauració de la llengua, la literatura i la cultura catalanes. Els escriptors Jacint Verdaguer, Àngel Guimerà i Narcís Oller contribueixen extraordinàriament al reconeixement europeu de la llengua del país.\nVerdaguer, la màxima figura del segle XIX, consolida la poesia catalana amb una obra cabdal per a la història de la literatura catalana. El poeta vol arribar al gran públic amb obres tan emblemàtiques com ‘L’Atlàntida’ i ‘Canigó’. Per la seva banda, el teatre vuitcentista, que té un paper fonamental en la consolidació de la Renaixença, es renova amb l’obra de Guimerà, inicialment influïda pels corrents romàntics, amb èxits com ‘Mar i cel’, i posteriorment fusionada amb el realisme, en les seves millors obres, ‘Maria Rosa’, ‘La filla del mar’ i ‘Terra baixa’, la més universal. Pel que fa a la narrativa, la consolidació de la novel·la no arriba fins a la decisiva aportació d’Oller, que incorpora la novel·la catalana als corrents estètics europeus de l’època, el realisme i el naturalisme, amb obres notables com ‘La febre d’or’ i ‘La bogeria’.\nESO 3, Història de la literatura


Sobre Kabano - Kabano Rentals Andorra\nper a unes vacances de somni …\nQuè és Kabano Rentals?\nKabano Rentals és una empresa de lloguer de vacances de luxe. Volem que la teva estància sigui tota una experiència. Disposem de cases i apartaments de vacances d’alta qualitat en ubicacions cèntriques i amb un servei complet.\nEls nostres compromisos amb els nostres convidats són:\nFer-te sentir com a casa\nMobles de disseny únic\nLlits super còmodes, amb roba excel·lent\nBany modern amb tovalloles i amenities gratuïts\nCheck-in fàcil (sense esperar claus)\nQualitat constant i servei fàcil\nUna política estricta de NO PARTY\nEt NO PARTY policy\nSi llogueu una casa o un apartament de vacances amb Kabano nosaltres ens farem càrrec de que la vostra experiència sigui inolvidable.\nKabano, una experiència excepcional …\nXalet 3BR en El Tarter, Canillo\nAquest xalet està dissenyat com un lloguer de vacances d’estil boutique. La casa té 3 dormitoris, vistes a les pistes d’esquí del Tarter i ofereix algunes de les millors vistes de Grandvalira, Andorra.\nVistes panoràmiques a la muntanya i a la vall\nMenjador amb grans finestrals i àmplia terrassa\nMobles de disseny fets a mida i acollidora xemeneia\n3 habitacions amb 3 banys\nCuina oberta moderna amb illa de cuina\nGaratge privat per a 2 cotxes\nAcabat de construir al 2019!\nA només 5 minuts de l’estació d’esquí d’El Tarter\nAccés privat 100% i check-in contactless\nAlts estàndards i protocols de neteja\nViu una experiència de vacances veritablement relaxant\nGrandvalira és una estació d’esquí situada a Andorra que cobreix 210 km de pistes d’esquí repartides en un total de 128 pistes, l’estació més gran dels Pirineus, una de les més grans d’Europa.\nLa zona d’esquí es divideix en sis sectors diferents: Canillo, Soldeu, Pas de la Casa, Encamp, El Tarter i Grau Roig.\nLa temporada comença a principis de desembre i acaba al voltant de mitjans d’abril, depenent sempre del clima la temporada es pot avançar i allargar.\nGrandvalira a Andorra és un veritable paradís d’esquí per a tots, oferint pistes per a diferents nivells i edats. Organitzi les seves vacances de neu, caps de setmana i descansos, i gaudeixi d’una experiència inoblidable.\nLloga Directament del Propietari\nAllotjament per Estades Curtes\nAllotjament amb Cuina Pròpia


21 de desembre de 2017 - 00: 38\nL'Acadèmia Tennis Ferrer es dota d'un desfibril·lador gràcies a l'aportació d'aquest dispositiu per part de la clínica Glorieta i la clínica REMA. Joan Olivert, gerent de la Clínica Glorieta i el Dr. Fernando de la Guia, cardiòleg de la clínica REMA van fer lliurament d'aquest dispositiu automàtic de reanimació cardiopulmonar a David i Javier Ferrer.\nDe la Guia ha explicat detalladament les característiques de l'aparell i ha destacat la senzillesa d'ús. David i Javier han agraït el detall de REMA que han proposat realitzar uns cursos d'utilització per al cos tècnic d'ATF.\nREMA és actualment clínica referència a nivell nacional en cardiologia esportiva i consolida la seva estreta relació amb ATF per fer els exàmens de resistència cardio pulmonar amb prova d'esforç i Ecografia Cardíaca i que són de vital importància per vèncer la tan temuda mort sobtada.


Discurs del president, Pau Fabregat Beltran, als Premis Maestrat Viu 2018 - Maestrat Viu\nDe editor29 de maig de 2018novembre 22nd, 2018Sense comentaris\nInici » Blog » Discurs del president, Pau Fabregat Beltran, als Premis Maestrat Viu 2018\nBon dia a totes i a tots, guardonats, familiars, membres del jurat dels Premis Maestrat Viu 2018, representants del municipalisme, representants d’entitats, d’institucions acadèmiques, amigues i amics, gràcies per acudir a la festa dels Premis Maestrat Viu.\nMaestrat Viu, Col·lectiu en defensa de la llengua i de la cultura, vol donar les gràcies a totes les complicitats i voluntats que han fet possible bastir la cinquena edició dels Premis en este marc incomparable de la Font d’en Segures.\nAcí ens pariren i ací estem, al Maestrat, a Benassal. Enguany, a més, hem volgut coincidir amb l’efemèride dels 80 anys dels bombardejos de la legió Còndor. Un acte necessari. Perquè el record i la memòria són l’antídot contra l’oblit. Cal sempre recordar per a saber qui som, d’on venim i sobretot cap a on volem anar.\nFoto: Pepe Girona\nRecordar i sobretot reflexionar constantment. D’això qui en sabia, i molt, era en Pere-Enric. D’ell bevem avui molts de nosaltres: de la seua anàlisi permanent del present, del seu inconformisme, de la seua sensibilitat per una societat més justa, del seu compromís pel país, de la seua passió pel Maestrat, per la seua llengua, la seua cultura, la història, i els seus paisatges i camins. Sempre es va enorgullir del parlar benassalenc allà on anava, demostrant una gran autoestima i una gran personalitat. El nostre record, agraïment i respecte cap a ell serà sempre perpetu. Benjamí, amb el teu permís, m’apropio d’unes paraules teues: Pere-Enric! T’estimarem per sempre més!\nI passem del necessari record a l’immediat present. I ara i ací toca donar l’enhorabona als premiats.\nA Miquel Àngel Pradilla, per tota una trajectòria dedicada a l’estudi i la divulgació del català, per dotar-la de prestigi com a llengua moderna des de tots els vessants possibles. El teu enfocament sociolingüístic ens permet copsar de manera molt encertada l’estreta i íntima relació entre llengua i parlants, les actituds lingüístiques, el fals bilingüisme, la diglòssia, l’ús social… i tot això, des de Rossell, el Maestrat i les Terres de Cruïlla, perifèries administratives i centralitats culturals i lingüístiques, clar que sí! Reivindicar-nos la centralitat és qüestió d’actitud i sobretot d’autoestima! L’enhorabona, Miquel Àngel, per la teua contribució a la llengua comuna!\nAl Col·legi Rural Agrupat La Bardissa, pel projecte de la revista Niño. Mireu, sóc un ferm defensor dels CRA. Molts CRA del Maestrat són font de projectes educatius d’una qualitat inigualable, amb la implicació de tota la comunitat educativa, i amb una forta identificació escola-alumne-territori. I què fa de l’ensenyament rural un valor positiu per a la societat? Tres factors. Els valors que s’hi transmeten: solidaritat, tolerància, respecte; un entorn a l’aula de convivència, estima i democràcia; i els mètodes creatius, innovadors i inclusius del professorat. Els CRA són autèntics centres formadors de personetes, amb sentit reflexiu i crític davant dels diferents fenòmens socials. L’enhorabona!\nA l’associació cultural 4 Denes, d’Ares del Maestrat, per la Fira del Llibre d’Ares. Molts dels que sou avui ací encara recordeu com allà per l’any 2001 (ja ha plogut prou) anàveu al Guirigall, un festival de música a Ares. El Guirigall es va acabar prompte, però les iniciatives culturals a Ares sempre han sigut. Deixeu-me que reivindique ací davant de tots vosaltres la qualitat per davant de la quantitat. Vivim en una societat que ho barema tot segons l’assistència. Estadística, se’n diu. Doncs a això jo dic que ja va sent hora que valorem més la qualitat. A Ares es fan actes exquisits, he viscut actes d’una qualitat excepcional i memorable, que perdura en el temps, en el record. I tot això, ho feu cinc persones? Per això també hem de reivindicar la gestió cultural al món rural i que persones com vosaltres, de manera absolutament desinteressada, feu que la flama de la llengua i la cultura continue mantenint-se viva. La Fira del Llibre és un producte més d’eixa màquina d’idees que teniu a Ares, i que té una potencialitat i un recorregut increïble. Este premi és a la constància, empenta, valentia i força per fer arribar la cultura a tots els racons d’Ares del Maestrat. L’enhorabona!\nTots els guardonats representeu la supervivència de la llengua, de l’escola, de la cultura, des de l’àmbit local a l’àmbit global.\nI és especialment en l’àmbit local on el municipalisme ha de començar a coordinar-se. Hi ha hagut avanços significatius, però cal anar més lluny. Si Maestrat Viu fa actes de comarca, però després els ajuntaments no acompanyen facilitant l’assistència amb el patrocini conjunt de mitjans de transport, què fem? Anem tots en la mateixa direcció o no? Les distàncies són mentals i els quilòmetres estan per a fer-se.\nEl mateix podem dir sobre les marques turístiques. Cal unificar marques per arribar al client potencial de la manera més clara possible. Com a territori tenim potencialitats que ens fan ser atractius turísticament, però cal creure-hi i jugar fort tots a una carta.\nAmb uns pobles cada dia més despoblats, la solució només vindrà de nosaltres, els que estem ací, ajuntaments i societat civil. Demano la centralitat que he comentat abans, pensar en clau comarcal, i sobretot deixar de pensar en l’ajuda externa d’altres institucions o administracions. El canvi comença per nosaltres. Canviem la mentalitat, passem a ser els protagonistes de la nostra història.\nMirant més enllà de la comarca, el panorama malauradament no és gens afalagador, la retallada de llibertats civils, el desprestigi de la justícia i la política, la repressió als presoners polítics catalans, gallecs i bascos, la deriva autoritària i centralista de l’Estat, la corrupció sistemàtica a totes les institucions, la crisi silenciada dels refugiats… L’única esperança per a la societat és la revolució feminista. Qualsevol canvi social passa per les dones, per tant enorgulliu-vos i aneu sempre amb la cara ben alta pel món, lluiteu! Només hi haurà justícia social real si aconseguim la igualtat efectiva entre dones i homes, eliminant actituds conscients i inconscients discriminatòries cap a la dona, però també assumint cada una de vosaltres una actitud valenta, autònoma i decidida cap a la vida. Les dones sou vida per al món rural!\nMaestrat Viu creu fermament en la justícia social a la comarca i en la llengua i la cultura com les eines fonamentals de cohesió social i de vertebració de la comarca. Si penseu el mateix, sabeu que teniu sempre les portes obertes del nostre col·lectiu. Per a créixer, cal sumar.\nI ja per acabar, agrair molt especialment a l’Ajuntament de Benassal per les enormes facilitats des del primer dia -gràcies Mari Luz-, a la suma de voluntats i complicitats que ens han dut avui ací.\nAl poble de Benassal! L’activisme cultural que teniu ací, benassalenques i benassalencs és admirable! Sou referència per a la comarca del Maestrat, des de Joaquim Garcia Girona, a Carles Salvador i Pere-Enric Barreda i Edo. Des de Maestrat Viu vos volem agrair la magnífica acollida que ens heu donat sempre en els actes que hem fet ací, ens feu sentir com a casa, bé, de fet sou casa nostra, ací tenim la seu.\nI a la Junta de Maestrat Viu, pel suport mutu, la paciència, la comprensió, i sobretot pel respecte i l’admiració que ens tenim totes i tots. Treballar al vostre costat i per la llengua i la cultura del Maestrat sempre és un plaer i un honor.\nI res més, vos deixo ja amb l’última part de l’acte. Només espero i desitjo que vos ho hàgeu passat d’allò més bé, que acabem de passar una magnífica vetlada. Gaudim de la nit de maig, de la frescor i puresa de l’aigua de Benassal, i ja ho sabeu que teniu Maestrat Viu a la vostra disposició i al vostre servei! Moltes gràcies!\n4 DenesBenassalCulturadespoblamentdiscursDiscursosLa BardissaLlenguaMiquel Àngel PradillaPau Fabregat BeltranPere-Enric BarredaPMV18Premis Maestrat Viu\nArticle anteriorEstiu Literari al Maestrat 2018\nArticle següentLa comunicadora Elena Sales i Toni de l’Hostal presenten els Premis Maestrat Viu