ferrancab: de setembre 2010\nFalsa alarma. Encara no s'hi val. Només era una petita pausa per que no desviéssim la nostra atenció de la vaga. First things first.\nPublicat per Ferran Caballero a 12:32 1 comentaris\nJa s'hi val?\nDesprés de molts mesos, aquesta és la primera viñeta de Forges que no ens recorda que tenim un deure de memòria amb Haití. "Pero no te olvides de Haití", deia. Ja podem oblidar. Ha arribat el dia i cal que consti.\nPublicat per Ferran Caballero a 13:43 1 comentaris Etiquetes: Fotolog\nA mi també em desagrada "el to agre i puntualment virulent que impregna molts articles d'opinió de la majoria de mitjans". I també crec que cal un "veritable debat d'idees". Però queden obertes un parell de preguntes importants. Una és si un diari, un mitjà de comunicació de masses, pot sobreviure prescindint del to agre que impregnen molts dels seus articles d'opinió. O, com a mínim, si pot prescindir del to agre que impregna l'opinió pública. I una altra qüestió és si el propi format del diari és adequat a aquest "veritable debat d'idees". Si, per dir-ho així, la resposta a les urgències de l'actualitat política poden, i en quina mesura, anar acompanyades amb un veritable debat de les idees polítiques. Potser esperem dels nostres diaris més del que els nostres diaris poden donar.\nPublicat per Ferran Caballero a 14:08 3 comentaris\nGitanos i UE (Hayek, FCO)\nNo es pot negar que hi ha diverses crítiques possibles i justes a la polèmica mesura del govern Sarkozy de repatriar gitanos romanesos que vivien en situació il·legal. Aquestes, però, no tenen res a veure amb la legalitat de la mesura, que sembla fora de tot dubte.\nEs tracta més aviat del perill que hi ha que, en la seva manera de defensar la mesura, contribueixi a l’estigmatització de tot el col·lectiu gitano. Encara que la repatriació sigui una mesura que qualsevol política realista hagi de prendre en consideració, la publicitat d’aquestes mesures va sempre, inevitablement, acompanyada d’un discurs amb tendències racistes i xenòfobes que cal evitar. No cal dir que buscar deliberadament aquestes reaccions és criticable.\nPerò si se suposa que, en una democràcia moderna, mesures com les preses pel govern de Sarkozy no poden mantenir-se allunyades de la llum pública, aleshores el públic mateix i, principalment, els que fan pública la mesura, són tant o més responsables dels seus efectes indesitjables com el propi governant. En aquest cas, també la senyora Viviane Reding.\nReding és, de fet, una de les persones que menys ha ajudat a construir un discurs sensat i prudent sobre un problema que afecta al conjunt de la Unió Europea i que no té una fàcil solució. Tothom sap a què feia referència quan va dir que no pensava que Europa tornaria a conèixer situacions d’aquest tipus després de la Segona Guerra Mundial, perquè tothom sap que en el nostre imaginari col·lectiu la Segona Guerra Mundial ha quedat reduïda als trens plens de jueus enfilant cap a Auschwitz. L’únic que pretenia l’histèric discurs de la senyora Reding era demostrar al món la magnitud de la seva indignació. I aquesta simple exhibició de superioritat moral, molt típica dels que no han de decidir mai entre dues males solucions, no ajuda ningú. No ajuda, evidentment, al govern francès a solucionar els problemes de seguretat, convivència i higiene lligats a aquests ciutadans il·legals. Però tampoc ajuda en res als propis gitanos romanesos, aquests “turistes de la misèria”, que es veuen obligats a fugir de la misèria i la xenofòbia que els afecta al seu propi país.\nSi Reding té algun interès real en millorar la vida dels gitanos, potser hauria de començar a tractar els països de l’Est com a agents responsables i demanar (o donar!) explicacions de què es fa o s’ha fet amb els 17.500 milions d’euros que la UE ha destinat aquests últims anys a lluitar contra els problemes que pateixen els gitanos a casa seva.\nArticle publicat a l'Espai Hayek de la FCO\nPublicat per Ferran Caballero a 12:00 0 comentaris Etiquetes: FCO, Hayek\nBraus, hipocresia i tradició\n"El gran principio con el que comienza toda civilización; cualquier costumbre es mejor que ninguna costumbre"\nÉs injust acusar el Parlament d'incoherència o hipocresia per haver prohibit les curses de braus i poc després haver blindat els correbous. En la prohibició, el Parlament es va inhibir, va renunciar a la seva responsabilitat donant llibertat de vot als diputats, i és en el blindatge on ha demostrat la seva autèntica postura sobre l'afer, deixant de banda l'argumentari animalista i optant per preservar la tradició precisament pel fet de ser la tradició. Una postura que no estic segur de compartir però que, com a mínim, em sembla molt més raonable que la pretensió inversa, la dels antitaurins per barretina, de prohibir la tradició precisament per ser la tradició.\nPublicat per Ferran Caballero a 18:51 4 comentaris\nHawking, la mort de Déu i de la filosofia\nRera la pretensió que la ciència moderna ha solucionat algunes de les qüestions fonamentals de la filosofia acostuma a haver-hi una incomprensió o una mala comprensió de les qüestions fonamentals de la filosofia. Així, quan Hawking afirma que la filosofia ha mort, peca de pretenciós. No perquè la filosofia no pugui morir, o fins i tot perquè d'alguna manera es pogués argumentar en favor d'aquesta tesi, sinó perquè escapa a l'àmbit de les possibilitats de la ciència moderna el resoldre les qüestions fonamentals de la filosofia, que són, entre d'altres les qüestions del fonament mateix de la ciència moderna. Quan Hawking afirma que "spontaneous creation is the reason there is something rather than nothing" i que, per tant, "it is not necessary to invoke God to light the blue touch paper and set the universe going", el que està fent, precisament, és retornar el problema al terreny de les qüestions fonamentals de la filosofia. Hawking presenta una hipòtesi segons la qual la creació de l'univers s'explica sense la intervenció divina. Però aquesta hipòtesi reposa sobre la possibilitat de la creació ex nihilo i, per tant, sobre l'abisme d'una de les qüestions fonamentals de la filosofia.\nPublicat per Ferran Caballero a 1:03 3 comentaris\nDiàleg i extrema dreta\nNo crec que el diàleg sigui la millor via per vèncer l'extrema dreta. No crec en la mesiànica pretensió de convertir la gent amb la paraula veritable i crec, de fet, que en l'autèntic diàleg no hi ha guanyadors ni vencedors i que és això el que el fa totalment inútil per lluitar contra l'enemic. Per això és impensable el diàleg amb l'enemic, que és per definició aquell a qui volem vèncer. I per això si cal deixar parlar l'extrema dreta, si cal fins i tot parlar-hi, debatre-la i rebatre-la, és per una qüestió tàctica i no per una qüestió de principi. Perquè l'extrema dreta basa el seu discurs en la oposició frontal a la totalitat dels partits convencionals, que la totalitat dels partits formi un front contra l'extrema dreta és una bona manera de donar-li la raó. Encara més, és una manera de fomantar la fal·laç dicotomia de l'espectre polític en la que es basa i que, en un moment de desencís generalitzat amb el sistema i els partits tradicionals només pot beneficiar-la. I perquè l'extrema dreta sorgeix dels més baixos dels nostres prejudicis, d'aquell discurs que la majoria de la gent no s'atreviria a dir davant del mirall i encara menys en públic, la publicitat del discurs pot resultar ser una bona manera de desactivar-lo o, com a mínim, d'evitar que creixi i de mantenir-lo en unes quotes residuals i tolerables.\nPublicat per Ferran Caballero a 17:34 0 comentaris Etiquetes: ElMeuTube\nPer dir-ho clar: a mi em sembla que si algú (Ramoneda), des d'un diari (El País), acusa un governant d'"assajar una neteja ètnica", el normal és que i/o el diari tinguin una cita pendent; o amb la història o amb els tribunals de justicia.\nPublicat per Ferran Caballero a 21:41 1 comentaris\nTothom, fins i tot el senyor Bassets, sap perfectament a què es referia la senyora Reding quan va dir que no pensava que Europa tornaria a conèixer situacions d'aquest tipus després de la Segona Guerra Mundial. Perquè tothom sap que en el nostre imaginari col·lectiu la Segona Guerra Mundial ha quedat reduida als trens plens de jueus enfilant cap a Auswitch i tothom sap que la senyora Reding parlava de les repatriacions de rumanesos en situació il·legal decretades pel govern de Sarkozy. La senyora Reding només volia exhibir la superioritat moral que creu tenir la gent que no es veu mai obligada a decidir entre dues males solucions i a responsabilitzar-se dels efectes de la seva decisió. Però, com a mínim, la senyora Reding va ser prou intel·ligent per no pronunciar res del que va dir i per, després, com s'acostuma a fer en aquests casos, limitar-se a demanar perdó per les males interpretacions que es van fer de les seves paraules. No es pot dir el mateix de Ramoneda que, en plena performance i ja amb la moral a l'aire, ha acusat Sarkozy, literalment, de decretar un "assaig de neteja ètnica". Suposo que ell ni tan sols deu creure necessaries unes disculpes que, d'altra banda, serien del tot insuficients.\nPublicat per Ferran Caballero a 12:52 5 comentaris\nEl vídeo seria igualment ridícul, però si es tracta de salvar la pàtria podrien començar per cuidar una mica la llengua.\nPublicat per Ferran Caballero a 13:42 0 comentaris Etiquetes: Fotolog\nPochettino també és "filósofo"\nPochettino també és "filósofo". Tot i que a la imatge no es veu molt bé, el llibre que llegeix ensenya a càmara és "El món de Sofia". No és un gran llibre de filosofia, però l'Espanyol tampoc és el Barça.\nPublicat per Ferran Caballero a 0:13 1 comentaris Etiquetes: Fotolog\nNo crec que hi hagi gaires problemes polítics que es resolguin parlant clar. Tota convivència es basa, de fet, en l'ús estratègic de determinats silencis. Fins i tot una convivència familiar armònica passa per no recordar en cada moment tot allò que ens desagrada o molesta dels altres. I tothom sap què vol dir que "hem de parlar". Segurament sigui aquest un dels principals problemes de l'Estatut i de l'actual situació de les relacions entre Catalunya i l'Estat. Amb la reforma de l'Estatut, Catalunya va parlar clar i va obligar les institucions de l'Estat a parlar clar, evidenciant que parlar clar acostuma a ser el primer símptoma de desinterès en la convivència.\nPublicat per Ferran Caballero a 14:23 0 comentaris\nRaval. Del amor a los niños\nPublicat per Ferran Caballero a 14:18 0 comentaris Etiquetes: ElMeuTube\nUna generació cínica i passota\nFracassat el comunisme i les dites revolucions armades, com a bé màxim (els nostres joves) aspiren a la llibertat, a la igualtat i a la justícia. Fracassat el comunisme i les dites revolucions armades, els nostres joves segueixen aspirant al mateix de sempre. La diferència és que ara els joves mitjanament sensats ja no disposen de cap discurs creïble que prometi la realització d'aquests principis en un ordre polític diferent a l'ordre present. Per això la nostra joventut es veu amenaçada pels vicis del cinisme, del passotisme i del seguidisme acrític de qualsevol discurs que els refermi en els seus prejudicis. Els vicis que, de fet, amenacen qualsevol democràcia que no sigui capaç de reafirmar-se per sobre dels eventuals consensos, que no sigui capaç de dir al poble que no té raó.\nPublicat per Ferran Caballero a 19:32 0 comentaris\nPublicat per Ferran Caballero a 16:17 1 comentaris Etiquetes: ElMeuTube\nL'independentisme de Montilla (bis)\nSegurament sigui poc precís dir que la conseqüència lògica del discurs de Montilla és la independència. Potser és igualment just reconèixer el "Dret a decidir" o un determinat tipus d'Estat federal com a possibles conseqüencies lògiques del mateix discurs. Però el fet és que aquest discurs és lògicament incompatible amb cap Estat que no reconegui la sobirania d'algún ens polític que respongui al nom de poble català. I el reconeixement d'aquesta sobirania suposa un trencament lògicament més radical que la mateixa independència.\nPublicat per Ferran Caballero a 20:18 0 comentaris\n"Mira", pensava, "parla de la ironia talment com de la música, només falta que digui que és políticament sospitosa a partir del moment en què deixa de ser un mitjà d'aprenentatge directe i clàssic. Però una ironia que no es presta en cap moment a confusions, quina mena d'ironia és, pregunto jo, valga'm Déu, si també he de dir el meu parer? Una aspresa i una pedanteria, és el que és!"\nPublicat per Ferran Caballero a 17:54 0 comentaris Etiquetes: Retalls\nPublicat per Ferran Caballero a 20:52 0 comentaris\nL'independentisme de Montilla\nAvui el president Montilla no es troba ni un mil·límetre més a prop de les tesis independentistes que el novembre del 2006, quan va prendre possessió del càrrec amb el decisiu suport d'ERC. No és gaire sorprenent. Suposo que ni el més il·lús estrateg republicà creia possible convertir Montilla i el PSC a l'independentisme. El que han aconseguit (la presidència més que ERC) és que Montilla hagi assumit els principis bàsics del discurs catalanista i identitari. L'independentisme és, segurament, la conseqüència lògica d'aquest discurs. No necessariament la seva conseqüència política.\nPublicat per Ferran Caballero a 20:35 0 comentaris\n"Ara, quan penso en la gent del país, prenent persona per persona, sospito que les idees dels meus amics faran poc camí. En aquest país, hom prefereix el brut conegut que el net per conèixer. Això és terra de desconfiats -de desconfiats ancestrals-, de recargolats, de persones convençudes que ací es pot fer tot a base d'adoptar l'aire del campaner quan passa a cobrar les cadires de l'esglesia."\nPublicat per Ferran Caballero a 7:00 2 comentaris Etiquetes: Retalls\nAuca de l'Estatut de Catalunya\nPublicat per Ferran Caballero a 18:19 0 comentaris Etiquetes: Fotolog\nSegurament Puigcercós té raó quan diu que el procés d'independència només pot tenir lloc fora de la legalitat espanyola. Com a mínim, és segur que hauria de fer-se fora de la legalitat espanyola vigent, i costa molt imaginar una legalitat espanyola possible que contempli la independència com a possibilitat. Essent així, el camí de la independència hauria de ser, o bé una declaració unilateral del Parlament de Catalunya, o bé alguna cosa així com un alçament popular. Precisament per això no té cap sentit que ERC exigeixi la convocatoria d'un referèndum per la independència com a condició sine qua non de possibles pactes post-electorals.\nPublicat per Ferran Caballero a 12:02 5 comentaris\nIndependentisme i sentit comú\n"L'independentisme majoritari ara no és polític, és emocional". No hi ha gaire política que no sigui emocional i les emocions són políticament molt rellevants. L'independentisme emocional, no cal dir-ho, és una d'aquestes emocions políticament importants. Així que no hi veig problema. L'únic problema que pot tenir l'independentisme majoritari d'ara, i que segurament té, no és el de ser emocional sinó el de ser fruit d'un escalfament puntual i, per tant, passatger. El de no haver arribat (encara?) a ser una qüestió de sentit comú. Del sentir comú.\nPublicat per Ferran Caballero a 16:27 1 comentaris\nLes crítiques de Mònica Terribas són injustes. Per qüestions evidents, com que Jordi González ha de fer la seva feina o que una televisió privada necessita tenir audiència per sobreviure. Només entenent això es pot comprendre la diferència que hi ha d'haver entre una televisió pública i privada, si és que encara n'hi ha d'haver i si, per tant, encara hi ha d'haver televisions públiques. I per altres qüestions igualment evidents, com que Artur Mas també ha de fer la seva feina i que aquesta feina, la de polític en una democràcia de masses, la pot fer a la Noria igual o millor que als Matins de TV3. I encara, perquè no és el polític qui concedeix audiència a una televisió sinó que són els mitjans de comunicació els que cedeixen un espai al polític perquè exerceixi. Que això pugui passar, com diu Terribas, fins i tot per sobre del respecte institucional seria, evidentment, responsabilitat del càrrec institucional, del President Montilla en aquest cas. És responsabilitat del President saber respectar i fer respectar la institució que representa, i això passa per saber quan cal penjar el telèfon.\nPublicat per Ferran Caballero a 11:55 0 comentaris\nCierta o inventada, se cuenta mucho una anécdota de George W.Bush. Invitó a una barbacoa a un grupo de periodistas y les dijo que no miraba mucho la televisión ni leía mucho los periódicos. Le preguntaron: "¿Y cómo sabe lo que piensa la gente?". Respuesta: "Están ustedes haciendo una gran suposición, la de que son ustedes quienes representan lo que la gente piensa"\nValentí Puig. Moderantismo\nPublicat per Ferran Caballero a 8:05 0 comentaris Etiquetes: Retalls\nAntoni Puigverd deia l'altre dia que el liberalisme de CiU és "un liberalismo que debe más al dudoso Carl Schmitt que a Isaiah Berlin". No crec que sigui cert, i em sembla evident que si hi ha alguna cosa així com un liberalisme ideològic convergent, aquest és molt més proper a Berlin que a Schmitt. De fet, sobre aquest dubtós liberalisme d'Schmitt es pot dir el mateix que aquella senyora que, convidada a marxar d'un luxós restaurant on les "senyoretes dubtoses" no eren benvingudes, va respondre, visiblement indignada, que ella de dubtosa no en tenia res, que ella era puta i que les dubtoses, en tot cas, eren totes aquelles senyoretes que entraven del bracet d'un home però que no se sabia mai com acabarien la nit.\nPublicat per Ferran Caballero a 17:07 3 comentaris\nBarcepundit: PARECÍA QUE ORWELL TENÍA RAZÓN, pero visto lo visto más bien parece que quien acertó fue Aldous Huxley.\nPublicat per Ferran Caballero a 11:51 0 comentaris\nFotos de Corinne Day. Rest in peace\nPublicat per Ferran Caballero a 11:39 1 comentaris Etiquetes: Fotolog\nFalsa alarma. Encara no s'hi val. Només era una pe...\nPer dir-ho clar: a mi em sembla que si algú (Ramon...\nEl vídeo seria igualment ridícul, però si es trac...\n"Mira", pensava, "parla de la ironia talment com d...\n"Ara, quan penso en la gent del país, prenent pers...\nCierta o inventada, se cuenta mucho una anécdota d...\nBarcepundit: PARECÍA QUE ORWELL TENÍA RAZÓN, pero ...


Article 71 - Conceptes sobre edificabilitat - Àrea Metropolitana de Barcelona\nArticle 71 - Conceptes sobre edificabilitat\n1. Els conceptes sobre edificabilitat expressats sota els noms d'"índex d'edificabilitat zonal o bruta", "superfície de sostre edificable", "envoltant màxima d'edificació", "índex d'edificabilitat neta" i "índex d'edificabilitat complementària zonal", emprats en aquestes Normes, són els que es defineixen a continuació:\n2. S'entén per índex d'edificabilitat zonal o bruta el límit màxim d'edificabilitat, expressat en m2st/m2s (metre quadrat sostre edificable/metre quadrat sòl) de l'àrea de referència de cada unitat de zona.\n3. La superfície de sostre edificable és la suma de totes les superfícies cobertes, corresponents a les plantes que, de conformitat amb les normes sobre ordenació, tinguin la consideració de baixes i pisos.\nEs computaran també per al càlcul d'aquesta superfície les corresponents als cossos sortints tancats o semitancats, les de les edificacions o cossos d'edificació auxiliars i les de les edificacions existents que es conservin.\nNo es computaran les superfícies d'accessos públics sota pòrtics o porxades obertes i les superfícies de sostre per a dotacions públiques.\n4. L'envoltant màxima d'edificació és la que resulta segons els paràmetres o constants en cada tipus d'ordenació.\n5. L'índex d'edificabilitat neta és la relació existent entre la superfície de sostre edificable i la màxima superfície de sòl per a usos privats, un cop deduïts els sòls de cessió obligatòria en cada zona, en sòl urbanitzable.\n6. L'índex d'edificabilitat complementari zonal és el límit màxim d'edificabilitat, expressat en metres quadrats de sostre per metre quadrat de sòl (m2 sostre/m2 sòl), de l'àrea de referència de cada unitat de zona, que en algunes zones s'addiciona a l'edificabilitat zonal per destinar‑la exclusivament a usos comercials i d'oficina. El sostre resultant d'aquesta edificabilitat podrà concentrar‑se o distribuir‑se homogèniament quan sigui desitjable i d'interès general destinar una superfície major de sostre a usos comercials o d'oficina. L'excés sobre l'edificabilitat complementària haurà de detreure's, o substituir‑se en cas d'edificacions o usos ja existents, de l'edificabilitat resultant de l'aplicació de l'índex d'edificabilitat zonal.\nModificació del PGM en relació amb la modificació dels usos de les zones qualificades com a clau 14b, zones de remodelació privada, de Barcelona.\nAprovada definitivament i donada conformitat al text refós per Resolucions del conseller de Política Territorial i Obres Públiques de 23 de juliol de 1998 i de 2 de febrer de 1999 (DOGC núm. 2879 de 30/04/1999)\nArt. 71.6 Modificació dels usos contemplats en el coeficient complementari zonal\nL'índex d'edificabilitat complementari zonal és el límit màxim d'edificabilitat, expressat en metres quadrats de sostre per metre quadrat de sòl (m2st/m2s), de l'àrea de referència de cada unitat de zona, que en algunes zones s'addiciona a l'edificabilitat zonal per destinar-la exclusivament a usos comercials, d'oficina, d'equipament de titularitat privada, incloses en aquests les residències assistides i les residències d'estudiants que reuneixin les condicions idònies d'interès públic, així com els residencials previstos en l'article 277.1, amb exclusió expressa de l'habitatge i els aparthotels, motels i residències o similars que facilitin un règim d'allotjament de llarga durada . El sostre resultant d'aquesta edificabilitat podrà concentrar-se o distribuir-se homogèniament quan sigui desitjable i d'interès general destinar una superfície major de sostre a aquests usos especificats, i podrà incorporar-se l'espai necessari per a càrrega i descàrrega en funció de l'ús dels edificis a preveure. L'excés sobre l'edificabilitat complementària s'haurà de detreure, o substituir-se en cas d'edificacions o usos ja existents, de l'edificabilitat resultant de l'aplicació de l'índex d'edificabilitat zonal.\nEn els plans aprovats pel desenvolupament de la zona 14b, hauran d'aplicar-se les modificacions introduïdes en els articles referents a l'edificabilitat, usos i reserva de sistemes, en els següents termes:\na. L'article 71,6 serà d'aplicació automàtica.


El Fòrum de la Societat Civil exigeix una ampla participació social en l'assignació i execució de recursos dels Fons Europeus\n05 desembre 2021 00:05\nDavant l'arribada de Fons Europeus a les Illes Balears en el marc de la resposta a la Covid-19, el Fòrum de la Societat Civil, plataforma de la qual en formen part entitats socials, cíviques, ecologistes, empresarials i sindicals de Mallorca, es mobilitza perquè l'adjudicació d'aquests recursos vagi encaminada a la transició de model econòmic, social i ecològic a les Balears, que alhora serveixin a la recuperació econòmica. Així mateix, demanen al Govern que presenti un pla d'actuació transparent al respecte.\nEnguany s'inicia la programació dels fons de la futura Política de Cohesió per al període 2021 i 2027 i altres recursos i ajudes europees. A més, Hisenda va assignar a les Balears 300 milions d'euros dels fons europeus contra la Covid-19, la qual cosa situa les Illes com la segona comunitat que més recursos rebrà per capita. No obstant això, recorden que també som la comunitat amb la caiguda més forta del PIB.\nPer a distribuir i executar aquesta gran quantitat de recursos extraordinaris amb una lògica de transformació de model inclusiva i que no deixi ningú enrere, les entitats del Fòrum demanen reforçar el diàleg entre el Govern i els agents socials, a través de comissions d'experts i expertes d'alt nivell. Aquestes comissions funcionarien com a espais de debat i intercanvi d'opinions amb les institucions, assessorament i seguiment dels programes finançats amb els fons europeus.\nEl Fòrum de la Societat Civil també reclama que les entitats locals puguin col·laborar en el procés de governança, amb una presència constant i orgànica a les institucions, que permeti que tenguin les condicions per a participar en la proposta i desenvolupament dels projectes finançats.


PENTINATS CURTS PUNK: MODA PER A DONES EL 2020 - PENTINATS CURTS\n11 millors pentinats curts punk per a dones\nPrincipal Pentinats Curts 11 millors pentinats curts punk per a dones\nVoleu veure els últims pentinats curts punk? Fes una ullada a la nostra galeria de cabells plena d’estils punk nerviosos i de moda per als cabells curts.\nSi heu mirat un pentinat punk, heu arribat al lloc adequat. Els pentinats curts punk són nerviosos, atrevits, atrevits i, sens dubte, no són un aspecte per a algú que no vulgui mostrar un estil que cridi l’atenció. Si estàs jugant, estem aquí per ajudar-te compartint una col·lecció de pentinats punk per a cabells curts que et permetran viure amb vibració a través dels teus cabells. Aquests estils consisteixen en opcions de colors atrevides, angles únics i molts productes per al cabell.\nNo tingueu por de buscar una tonalitat de neó del vostre color favorit o d’utilitzar més laca o gel per aconseguir que el vostre estil passi al següent nivell d’intensitat. Tant si voleu convertir el vostre tall de pixie en un estil més atrevit o amb ganes de provar finalment tall de cabell mohawk , tenim idees d’estil per a vosaltres. Segueix llegint:\nPentinats curts Punk\n1. Mohawk punxegut amb un tall inferior\nMou un estil vanguardista.\nEstàs sacsejant un tall inferior? Llavors, per què no pentinar la part superior del cabell en un mohawk espinós i voluminós per donar-li un aspecte apassionant? És fàcil agafar subterrànies i donar-los la volta a pentinats punk curts. Diverteix-te amb els teus pics utilitzant una cera modelable per al cabell, com ara Capçal de llit de TIGI Wax Stick , al cabell punk per ajudar a afegir textura i mantenir els fils.\ncom allisar els cabells amb un assecador\n2. Dissenys de retallades\nMostrar un disseny a la part inferior com el seu aspecte punky.\nO potser voleu pentinats punk curts que tinguin un recot amb un disseny fresc? Aquesta és una manera fantàstica de portar cabells punk curts.\nUn shag de dos tons és molt rock’n’roll!\nHem anunciat el nostre amor pel shag en moltes de les nostres recapitulacions de cabell curt i ens encanta com aquest estil també pot passar a cabells punk curts. Optar per un shag de dos tons on mostrar la seva longitud més fosca per sota mentre es blanqueja la part superior del cabell. Muss up your shag per obtenir el pentinat més fresc.\nassecar els cabells curts amb un pinzell rodó\nUna drecera que tracta de les vostres funcions. Crèdit fotogràfic: indigitalimages.com\nTransiteu els pixies estàndard a pentinats punk curts i curts amb un estil com aquest pixie més curt que presenta serrells curts i capes trossejades cap a la part davantera.\n5. Bob de dos tons\nAgita una tonalitat vibrant al cabell curt. Crèdit fotogràfic: @cryistalchaos\nBusqueu pentinats de punk rock per a cabells curts que incloguin un color vibrant? Què tal dos colors atrevits ? Feu la vostra investigació quan vulgueu aquest aspecte i assegureu-vos de buscar un colorista professional que us pugui ajudar a definir els tons contrastats adequats.\n6. Mohawk de colors\nAbraça un aspecte atrevit amb aquest combinat de color cabell / mohawk.\nAbans d’immergir-vos en aquest estil, treballeu amb el vostre colorista per esbrinar amb quins tons de l’arc de Sant Martí voleu experimentar. Fins i tot podeu provar el tint de cabell esprai per provar com us sembla aquest aspecte punk.\n7. Afro de colors\nMilloreu el vostre afro amb un color punky. Crèdit fotogràfic: Allyson Alapont\nMilloreu el vostre afro provant un color nou. Ens encanta aquest color de cabell rosa vibrant. Utilitzeu oli per als cabells, com Infusió d’olis naturals Love Beauty i Planet Rose & Almond , al cabell curt per afegir brillantor i hidratació.\n8. Pixie amb respatller\nOpta per un estil elegant per al teu aspecte punk. Crèdit fotogràfic: indigitalimages.com\nSi voleu un pentinat de punk rock amb una vora coqueta, aquest pixie amb esquena pot ser ideal per a vosaltres. Per pentinar, apliqueu gel al cabell, com ara TRESemmé TRES Two Extra Firm Control Ge l . Aliseu els cabells i després raspalleu-los per obtenir un aspecte lliscant. Si voleu obtenir un aspecte de cabell mullat, només cal afegir més gel a la base.\npentinats curts per a cabells gruixuts i gruixuts\n9. Micro Fringe\nMostra el teu millor aspecte punk amb una explosió nerviosa. Crèdit fotogràfic: indigitalimages.com\nEls pentinats curts punk inclouen un micro serrell clàssic. Aquest estil 'it' tracta d'un curt cop que cau sobre les celles. Complementa aquest estil curt amb un bob curt i tens un pentinat punk curt modern amb què lluitar.\n10. Tall de bol\nUn estil punk modern per als atrevits. Crèdit fotogràfic: indigitalimages.com\nPotser voleu un estil punk nou que us agradi els cabells curts? A continuació, haureu de comprovar el tall del bol renovat. Aquest tall es tracta de la seva longitud arrodonida i més curta que es complementa amb els seus serrells igualment curts. Poseu-vos en marxa amb un color atrevit per obtenir el màxim estil punky.\nUna drecera que tracta de les vostres funcions.\nPodeu convertir el vostre tall de cabell diari en un estil punk canviant el maquillatge. Un llavi fosc afegeix la quantitat perfecta d’avantatge als pentinats punk curts per a cabells curts com aquest.\nAlice + Olivia F / W 2018 va molt bé al punk amb Wondrous Waves i, sí, un rusc de Maria Antonieta real\ncom trenar els cabells en dues trenes\npentinats de trenes llargues per a dones negres\nquina és la causa de les puntes dividides en els cabells\nPerms d'ona corporal per als cabells fins\npentinats per a cabells gruixuts i ondulats naturalment\ncom aprimar els cabells amb tisores aprimadores\n12 estils de cabell bruixa bruixot per Halloween 2019\n4 idees de cabells llisos per a casaments


Zidane es rendeix a Benzema: "El vull sempre al meu equip"\nZidane es rendeix a Benzema: “El vull sempre al meu equip”\n"Sempre es pensa en el que marca el gol, però ell és molt més que això", ha declarat el tècnic francès en la roda de premsa prèvia a la visita al PSG\nZidane, durant la roda de premsa prèvia al PSG Madrid | EFE\nEuropa Press Setembre 17, 2019 8:36 pm\nL’entrenador del Reial Madrid, Zinedine Zidane, ha assegurat que el davanter Eden Hazard està “preparat per jugar” i que podria fer-ho en l’estrena de la Champions League contra el Paris Saint-Germain, a més d’augurar-li un futur “formidable” en el conjunt blanc i afirmar que, encara que el PSG és “millor” amb Cavani, Mbappé i Neymar, plantejarà dificultats aquest dimecres. “Està preparat. Ha tingut més entrenaments amb l’equip i està preparat per jugar”, ha declarat sobre el belga en la roda de premsa prèvia al duel. “Sempre he pensat de Hazard que és un jugador determinant, que en diferents situacions marca la diferència. No vull comparar, però crec que serà un jugador important en el futur. El seu futur serà formidable”, ha indicat.\nA més, espera que millori la sort del davanter a la Champions. “Ell sap on és. És un club ambiciós, Hem de ser bons sempre, no hi ha marge, i ell té caràcter per a això. Cal deixar-lo tranquil perquè s’adapti bé”, ha apuntat. El preparador madridista, que ha reconegut que “sona bé” la denominació ‘BBH’ (Benzema, Bale i Hazard), també s’ha rendit al treball de Karim Benzema. “Jo el vull sempre al meu equip”, ha dit taxatiu. “Té la motivació sempre, però potser una mica més aquí, que és de Lió i hi ha una rivalitat amb París”, ha confessat.\n“Sempre ha estat una mica difícil per a Karim, però ha demostrat el jugador que és. Sempre es pensa en el que marca el gol, però ell és molt més que això. Marcar no és el més important, ell és un jugador d’equip i ho demostra cada partit. A mi m’interessa més això. És un jugador fantàstic“, va prosseguir. Sobre James Rodríguez, ha afirmat que pot “jugar en moltes posicions, però més endavant ho té més fàcil”. “L’important és que estigui bé, i està bé”, ha assegurat, abans de parlar de Keylor Navas, ara porter del PSG. “A Keylor, després del partit de demà, li desitjaré el millor. Tinc moltíssim respecte per ell pel que ens ha donat, i li desitjo molta sort. Areola és un grandíssim porter”, ha sentenciat al respecte.


La vicaria context | Arte y Humanidades | Xuletas, chuletas para exámenes, apuntes y trabajos\nLa vicaria context\nEscrito el 7 de Octubre de 2018 en catalán con un tamaño de 5,45 KB\nMaríà Fortuny La vicaria\nFinals del Segle XIX, marcat a Catalunya per la Revolució Industrial que Generà i consolidà una nova classe: la burgesia. Es consolidaran com a classe dominant econòmicament i esdevindran els principals clients d’art. Políticament l'obre es situa en el context del Sexenni Democràtic.\nAmb motiu del seu casament amb Cecília de Madrazo, Fortuny va haver de visitar en diverses ocasions la sagristia de l’església madrilenya de Sant Sebastià. Així que la primera versió de La vicaria es va iniciar el 1867. El 1868 pinta la versió definitiva quan es trobava instal·lat a Roma.\nVeiem un grup de gent dins unes oficines eclesiàstiques, on s’està signant un contracte matrimonial. Hi ha moltes personalitats diferents, des del penitent que demanant almoina fins al torero i la “manola” que esperen el torn. Hi trobem també els 2 nuvis, una maja i un militar, entre altres.\nLa pinzellada de La vicaria és lliure, molt solta i a base de petites taques de color. Grau de preciosisme, detall i minuciositat molt elevat (s’han de tenir en compte les petites dimensions del quadre). Fortuny demostra un virtuosisme tècnic excepcional.\nTrobem una gran riquesa cromàtica, que va des dels tons freds, al fons arquitectònic, fins als tons càlids, més abundants i situats la majoria en el primer terme.\nLa llum està repartida uniformement, tot i que el grup dels convidats sembla estar més il·luminat que la resta.\nEl quadre està disposat de manera que les mirades dels espectadors es dirigeixin al contracte, a l’acte de la firma. Els personatges de l’escena es disposen asimètricament, més concentrats a la dreta del quadre. En la composició, oberta, hi ha un predomini de les línies verticals (figures, que estan dempeus, i línies del fons arquitectònic). Els personatges, al estar agrupats i a la mateixa alçada, formen una mena de fris horitzontal.\nLa profunditat s'aconsegueix gràcies a la situació dels personatges, la reixa foradada, l'enrajolat del terra i l'arcada. El gran espai buit de la part del davant ajudar a potencial la perspectiva, que és lineal amb el punt de fuga al signament dels papers.\nL’actitud de diàleg i gestualitat dels personatges, que s’interrelacionen entre si doten a l'obre de dinamisme. El tractament de la figura humana és amable, i les figures mostren una expressivitat serena.\nLa vicaria es troba dins del Realisme: descripció objectiva de la realitat, sense cap ideologia preestablerta. El Realisme prescindeix dels símbols i esquemes i busca el detall, la màxima proximitat. Les principals característiques de la pintura realista són el refús de la bellesa arquetípica, la plasmació naturalista i anticlàssica, la representació directa i realista de la societat, el domini del color sobre el dibuix, i la disposició causal de les figures.\nTot i que el quadre es cataloga com a realista, hi ha gent que parla de "fortunyisme", ja que en les obres de l'autor no hi ha una denuncia social tal i com la feien els realistes. Fortuny retrata temes amables i costumistes del gust de la burgesia.\nAquest quadre costumista reflexa els tràmits burocràtics d'un casament i hi surten representats personatges de la burgesia i aristocràcia al costat de personatges més humils, però sense fer-ne cap tipus de crítica social. Diem que és un retrat d'aquesta classe alta, ja que hi trobem representats a moltes figures de la mateixa (el torero, les majas, etc).\nEl quadre es va pintar amb l'objectiu de ser venut, o sigui que compliria una funció decorativa en el saló d'alguna residència burgesa.\nLa vicaria La vicaria María fortuny analisi Anàlisi la vicaria La vicaria analisi formal


El Petit de Cal Eril - Essències Jazz Festival 2020Essències Jazz Festival 2020\nMAÓ, MENORCA - 1/AGOST\nMONTBLANC - 27, 28 i 29/AGOST\nBARCELONA 2-17-29 OCT / 7 NOV\nDivendres 28 Agost | 20:30 h.\nEl Petit de Cal Eril (Guissona, 5 d’octubre de 1981), àlies de Joan Pons Villaró, és un músic català amb un estil musical entre el folk-rock i la psicodèlia.\nOriginari de la Segarra, Joan Pons de Ca l’Eril, es va donar a conèixer amb la maqueta Per què es grillen les patates?, auto-produïda i auto-editada el 2007 i guardonada amb el premi a la creativitat del TR3SC que l’any 2012 seria reeditada en viníl. En aquesta primera fase, Pons s’acompanyava de David Paco (baix), Lluís Rueda (sorolls), Dani Díaz i Dani Domene (percussions).\nVa començar la seva carrera l’any 2007 i des de llavors ha publicat set discos de llarga durada.\n“Energia fosca, tu ets la llum de totes les coses”\nSabem que l’expansió accelerada de l’univers no s’explicaria sense la presència d’una misteriosa energia fosca. Una energia que s’intueix, que ha d’existir però que ningú ha pogut percebre mai.\nEl Petit de Cal Eril se suma a aquesta hipòtesi amb un nou recull de cançons que travessen el cosmos per generar al seu voltant una força gravitacional imparable. Com les esferes blaves que en presideixen la portada.\nEl nou disc “Energia fosca” entra en íntima col·lisió amb els immediatament precedents “La força” (2016) i el celebrat “△ ” (2018).\nVe a arrodonir un cicle de creixement forjat des de la base per un grup que defensa el seu projecte en primera persona, des de la trinxera i amb la màxima tenacitat: sense parar de tocar en directe i amb un inusitat ritme de producció de discos.\nLes partícules elementals que acabarien conformant el nou disc es van accelerar en un punt indeterminat de les muntanyes de Prades on el grup va instal·lar el seu sincrotró portàtil, alimentant-lo tan sols amb llum solar. L’impacte de la radiació ultraviolada en la matèria obscura va acabar marcant el singular caràcter del disc, on s’alternen moments de màxima luminància amb atmosferes inquietants


Reservar a Hotel President ***\n0 Nens (2 - 10 anys)1 Nen (2 - 10 anys)2 Nens (2 - 10 anys)\nHabitació de 14,50m2, amb balcó, TV via satèl·lit, Telèfon, A/C i Calefacció. Cambra de bany amb w.c., dutxa, lavabo i assec [llegir més] ador de cabells [tancar]\nHabitació de 16m2, amb balcó, TV via satèl·lit, Telèfon, A/C i Calefacció. Cambra de bany amb w.c., dutxa, lavabo i assecado [llegir més] r de cabells [tancar]\nHabitació de 15,80 a 17,90m2, amb balcó, TV via satèl·lit, Telèfon, A/C i Calefacció. Cambra de bany amb w.c., dutxa, lavabo [llegir més] i assecador de cabells. Capacitat per a 2 adults i 2 nens. [tancar]\nC/ Valldebanador, 31-37 · 08370 · Calella (Barcelona)\n93 769 19 91\nHotel President · C/ Valldebanador, 31-37, Calella (Barcelona) · 93 769 19 91 · info@hotelpresident.cat


L'oposició replica a Rajoy en la segona jornada del debat d'investidura\nDesprés del discurs de gairebé hora i mitja en què Rajoy va alertar de la necessitat de votar «sí» a la seva investidura perquè «no hi ha altra alternativa», l'oposició tindrà aquest dimecres torn de rèplica des de primera hora a la represa del debat.\nEn la jornada de dimarts, partits com el PSOE, Podem, ERC o PNB es van mostrar molt crítics amb el discurs de Rajoy, el que asseguren que «no contribueix» al canvi i que té molt pocs ingredients per pretendre el suport de cap grup parlamentari.\nTots els partits polítics, començant pel PSOE, el més representat a la cambra baixa després del PP, tindran 30 minuts per transmetre-li a Rajoy si donen suport o no el seu projecte polític, cosa que, de moment, només Ciutadans i Coalició Canària han aprovat.\nDesprés de totes aquestes compareixences i les rèpliques de Rajoy, el PP tancarà el debat amb Rafael Hernando, encarregat de donar pas a les votacions, previstes per a les 19:00 hores.\nEls 350 diputats seran cridats per ordre alfabètic a partir d'una lletra escollida a l'atzar. Rajoy necessita majoria absoluta, és a dir, 176 diputats, cosa que li fa necessitar 6 vots «inesperats» . Si no aconseguir-los, el candidats del PP haurà d'esperar a la nova votació que tindria lloc 48 hores després, és a dir, el divendres 2 de setembre.\nArtículo anteriorCM.- Andorra ocuparà a la Biennal de Venècia del 2017 un espai més cèntric\nArtículo siguienteLa Cerdanya, 31 d'agost 2016: TOT A PUNT PER A L'ULTRA CERDANYA\nHijos de dictadores fallecidos\nLa que se avecina: el misterioso portero del nuevo edificio\nPueblos de Burgos con un encanto especial para visitar en verano


Publicat per Dessmond a 8:34 a. m.\nPodria escriure moltes ratlles al respecte per tal de recolzar amb exemples el que dius. Que ningú pateixi: en breu, crec que el que està realment de moda és l'egoïsme, del que deriven dos capteniments: no assumir responsabilitats i fer crítica "barata" de tot i tothom.\nL'egoïsme és la malatia d'occident.\nL'has encertat de ple. Culpar de l'abstenció només als polítics és ser molt curt de mires. Les reflexions que fas respecte a la societat actual, quan dius que "Una ciutadania que només reacciona a estímuls relacionats amb l’oci dona com a resultat un país entre malalt i mort", són plenament encertades. Gran part de l'abstenció no és fruit del descrèdit de la política sinó moltes vegades ho és de la ignorància, de la manca d'interès, de la desídia. Com bé dius, és el no voler assumir responsabilitat. Quan jo anava a l'institut, parlava de política amb els amics. Discutíem i contrastàvem opinions. Aneu ara a escoltar de què parlen els nanos a la porta de l'institut.\nBé, si us preneu la molèstia de fer una ullada a la portada dl diari monàrquic i nacionalista La Vanguardia del dia 25 de Gener de 1988 veureu que a la foto principal hi surten dos jugadors amb el següent titular: "El Barça, en un callejón sin salida". A sota hi ha una foto de la banqueta blaugrana amb el Charli fent veure que treballa.\nAl quart superior de la pàgina hi ha una notícia sobre les tensions entre X-Men González i Nico Redondo pare.\nEl que vull dir amb això és que compartint gran part de la reflexió sobre l'abstenció, atribuir-la a ara no es correspon amb la realitat. Ja des dels primers moments de la transició, l'ocultació de la realitat al poble, llur marginació de la política, reduïda a una série de reunions secretes amb pactes i martingales de tot tipus com els que tristament vem veure fa dos anys a la Moncloa ha estat a l'ordre del dia, amb l'inestimable colaboració del periodisme.\nEls articles prometen. I molt.\nJo, tanmateix, no seria tan pessimista. La societat és la que està plena d'irresponsables. Quanta gent va a les reunions de la comunitat de veins? Quants pares o mares van a les de les Ampa's o les de seguiment educatiu dels seus fills? Quants accionistes (rendistes encara en queden alguns) van a les Juntes ?\nMillorarà? La responsabilitat social dels individus majors d'edat no crec. La participació a eleccions: crec que sí, sobretot si els parlaments prenguessin mesures radicals de canvi, noves.\nLListes obertes, es clar,; eleccions en dia feiner (polèmica tindrem, naturalment);\nanul.lació de drets civics per absència continuada a 3 ó 4 eleccions consecutives (com els punts del carnet conduir, si, també novetat radical que alguns titllaran de bogeria,..),\ndonar caràcter obligatori al fet d'anar a votar, copiant normes dels països escandinaus de fa 60 anys,.. i, sobretot, una mena d'aïllament social als qui, com ara, a més, ben cofois, diuen que no hi van o que no hi van anar, en forma de crítica entre el cercle d'amistats, etc.\nNo crec en el vot electrònic digital i em fa molta por de "puchero", que diuen, ni gaire en allargar els dies de votació. No som hindús, encara.\nSi crec en facilitar el vot per correu de manera àmplia, amb mitjans ofimàtics del mateix nivell que l'accés a l'agència tributària, per exemple, i poca cosa més.\nEm sap greu dir-ho, però em preocupa poc el nivell d'abstenció, amb els paràmetres actuals. No hi puc fer res, i qui se'n margina, allà ell.\nDe tota manera, quan gent molt "polititzada" i "informada" defensa amb ungles i dents no anar-hi, votar en blanc, en nul polític o en nul tatxadura i frase, es quan torno a quedar-me tranquil amb mí mateix. No ho entenc ni ho entendré mai , per la qual cosa a les llistes obertes i poca cosa mes.\nPoca teoria o sociologia hi ha, Dessmond, però no hi veig gaire alternatives concretes que es puguin instrumentar realment en el curt o mitjà termini.\nNo crec que sigui greu. Un pais que és un referent per molts com els USA té uns índex d'abstenció elevats, per no parlar de Suïssa. Aquí no tenim el mateix nivell democràtic però ells van començar molt abans que nosaltres, tot és qüestió de temps.\nCelebro conicidir més enllà de la somiada independència. Entenc que la catalana.\nI sí, jo també estic d'acord en que hi ha bastant de rerefons egoista. I de poca vergonya generalitzada. La crítica barata te la trobes arreu. Abans la gent s'ho pensava dues vegades, per dir segons què.\nEstic content que t'hagi agradat. I si us plau, no em facis anar a cap Institut. No em vulguis aterrotizar!\nEstic molt d'acord amb tu que el paper dels mitjans és decisiu per enfonsar qualsevol projecte. Engrescador o no. Sí, són una part responsable d'aquest desencís col·lectiu.\nMolt agraït, de debó.\nRealment canviar les inèrcies sempre resulta complicat. Tu apuntes algunes idees, que vol dir canviar radicalment el xip. És qüestió d'empenyer en aquesta direcció. Ara, i tant que costarà!.\nEm consola ben poc que siguem igual de "desgraciats" que altres llocs del món. Crec que no s'hi val agafar-s'ho per aquest cantó.\nA mi m'agradaria comparar-me amb els USA o Suïssa amb tot. No fraccionàriament, perquè aleshores són exemples poc fiables. Amb Amèrica, crec que no és comparable amb nosaltres. És molt diferent intentar engrescar a 300 milions de persones que a 7. Ser en el mateix punt, ratlla l'escàndol. I Suïssa té una situació política impossible de comparar amb la catalana. Aquells si que poden dir que passen d'anar a votar perquè potser ja estan massa satisfets. Res a veure amb el cas català.\nQue bonic s'arriba a veure Catalunya, des d'Andorra!\nRecordo que vam tenir un debat sobre si la societat civil havia dimitit. Estic d'acord que la societat pot tenir part o molta de la culpa de la situacio politica actual.\nPero tambe s'ha de ser realista i centrar-nos en el que es pot millorar. No dic que sigui facil canviar les lleis electorals, pero molt mes dificil es canviar de que parlen els nanos a l'institut. I soc tan optimista que fins i tot crec que un canvi a la classe politica pot animar gent a fer-se responsable: es quelcom que, si proves, es immensament agrait...\nPS Volia llegir el document del GH, pero 64 pagines, 160mil paraules... no podem trobar una versio una mica mes breu?\nSí, el debat l'havíem tingut. Però crec que per parlar d'bastenció cal fer referència altre cop a la responsabilitat que té aquesta societat civil. No és menor.\nJo estic fent la reflexió per capítols. Crec que en faré quatre. No pretenc ser exhauitiu, però al final si que miraré de donar la meva opinió pel que fa al que és millorable.\nPS: Només hi ha una versió llarga, ho sento. Parlaré amb l'autor, a veure com ho veu. Bona idea, que consti!


A les persones ens agrada molt classificar-nos. Carn o peix, mar o muntanya, de ciències o de lletres. En tot cas, en termes professionals estic convençut que, si hi ha una distinció predominant, és com ens considerem a nosaltres mateixos en termes de si som generalistes o especialistes. Sobre aquest tema, David Epstein en el seu llibre “Amplitud” (Range), que vaig recomanar recentment en una entrada sobre Sant Jordi, contribueix trencant alguns mites sobre el teòric avantatge que suposa especialitzar-nos, davant d’un coneixement més aviat generalista, i com una determinada educació iniciada molt aviat ens pot facilitar l’èxit en la nostra vida professional.\nQuè vol dir ser expert?\nLa idea de l’especialització és que en un món tan competitiu com l’actual per poder destacar entre la resta cal ser molt bo en allò que fem, i per això necessitem conèixer molt bé i amb profunditat el nostre camp professional. Imaginem esportistes, cantants, actrius. L’esport professional està ple d’exemples de treball i sacrifici des d’edats molt primerenques. Infants entrenant-se per ser en el futur la millor patinadora, gimnasta o futbolista. Sembla que hi ha força consens en què és necessari, millor dit, imprescindible entrenar molts anys per poder arribar a la cimera de l’esport. Aquesta regla s’ha trencat diverses vegades, en el llibre es detallen gran quantitat d’exemples estrets de la vida real. En contraposició a Tiger Woods, que de molt nen va destacar en el golf, es mostra l’exemple de Roger Federer que va ser, i és, capaç de trencar tots els records d’un esport, arribant al més alt del top mundial havent passat per una variada gamma d’esports prèviament a la seva especialització dins del món del tenis.\nEn tot cas, el llibre “Amplitud” es refereix més aviat a professions diferents dels esports. Hi ha una regla anomenada de les 10.000 hores que diu que podem ser autèntics mestres si podem aconseguir estudiar o treballar aquest nombre d’hores sobre un tema específic. Aquesta regla sempre s’esmenta com a “regal d’or”, i que es resumeix, en treball i sacrifici, i hores, moltes hores de dedicació per arribar a ser un expert. Però què significa ser un expert? Ser un expert hiperespecialitzat ens fa ser professionals profundament coneixedors d’un tema, però al mateix temps sent desconeixedor de conceptes i àrees de coneixement que poden estar connectats amb el que necessitarem en un futur.\nA més coneixement generalista, més capacitat d’anàlisi\nMolts artistes arriben a la cimera de la seva professió després d’haver fet un llarg viatge en forma d’experiències diverses. Diferents professions, interessos, hobbies o educació. Epstein defensa que enfrontar-se a problemes diversos augmenta la capacitat de resolució de problemes. Hi ha moltes coses que es poden destacar del llibre, però dins de l’àmbit de l’educació l’autor destaca que les classes i assignatures pitjor valorades pels estudiants són en general les que influeixen més en l’èxit professional. Són les que permeten activar la memòria a llarg termini i altres habilitats que necessitarem en el futur. Un exemple contraintuïtiu.\nA nivell de prediccions i previsions s’ha mostrat que les prediccions dels experts hiperespecialitzats en general són de pitjor qualitat que els fet per generalistes o per grups de persones no especialment expertes però que arriben a un consens en les seves previsions. L’excés de coneixements aplicats sembla que perjudica la previsió d’escenaris de futur.\nPer resoldre problemes complexos s’han de tenir punts de vista diferents. El generalista s’adapta millor a situacions ambigües i permet traslladar coneixements a altres sectors. No és estrany que alts directius d’una empresa canviïn a un sector completament diferent i obtinguin èxits estratègics i de gestió quan molta gent, valedora de l’hiperespecialització hagués fracassat.\nSegons Epstein, els generalistes triguen més a arribar a l’èxit. Comencen a poc a poc, però a llarg termini estan millor preparats per aconseguir-ho. És més, ho aconsegueixen més feliços, gaudint més del trajecte i de l’esforç invertit. Els generalistes són més inquiets, curiosos i creatius. En definitiva, la distinció entre amplitud i profunditat ha de tenir en compte l’eix del temps. És possible arribar a una gran profunditat en un tema determinat si abans s’ha pogut treballar i viure amb amplitud. Aquestes experiències ens permetran arribar a una major profunditat, qualitat o coneixement i en definitiva a assolir millor els objectius. Així doncs, la pregunta: et consideres generalista o especialitzat?\nFusions i adquisicions a la indústria farmacèutica: la teoria dels camins paral·lels i els efectes de la COVID-19 8 juny, 2020\nCom convertir els problemes en reptes i oportunitats 2 setembre, 2020\nGambito de Dama i com fer les preguntes adequades 28 abril, 2021\nTecnoaddiccions, efectes del dia a dia de la tecnologia 17 abril, 2016


En la lluita contra la pandèmia les ciències socials hi tenen molt a dir: cal conèixer el virus, però també com ens comportem les persones en aquesta situació.\nMés d’un milió de nois i noies des d’Infantil i secundària tornaran a l’activitat presencial després de sis mesos sense trepitjar els centres. Des de l’àmbit científic, ens donen confiança (a les famílies, ciutadania i professorat) indicant els baixos nivells de transmissió i afectació que es donen entre els menors.\nEns remeten a diferents estudis mèdics que s’han dut a terme o a les dades que ja hi ha disponibles d’altres experiències. Com a societat, tenim una creença força solidificada sobre els avenços científics i tècnics i també un respecte als professionals que ens parlen des d’aquesta perspectiva. Així doncs, hem vist com epidemiòlegs i altres científics apareixen de forma continuada als mitjans de comunicació o presenten els seus resultats a les xarxes socials.\nSembla que per parlar de com es comporten les persones n’hi ha prou en emprar creences o opinions personals. I llavors, qualsevol opinador, tertulià, de l’àmbit polític o fins i tot els científics de l’àmbit sanitari pot assentar càtedra sobre el que pensen i fan les persones.\nAl llarg de la pandèmia hem constatat com el coneixement científic social ni era present, ni se’l valorava. Agafem aquest tuit d'Alberto Corsín publicat el 23/8 que inspira l’article:\n“Para una persona de ciencias sociales las explicaciones tipo ‘somos una sociedad de abrazos y lazos familiares’ son el equivalente del ‘inyectarse lejía en las venas’ de Trump para alguien de ciencias biomédicas. Y llevamos ya 6 meses de pura lejía sociològica”.\nPer aturar i prevenir l’expansió de la pandèmia no és suficient en saber sobre el virus. Per entendre les conseqüències socials i econòmiques de la pandèmia tampoc. Necessitem saber sobre el comportament dels éssers humans, les seves necessitats, les seves prioritats les seves pors, les barreres a actuar d’una forma o altra, com es prenen decisions i com han canviat la seva presa de decisions a partir de la pandèmia. I a més ho hem de fer des de la perspectiva de la complexitat de la societat actual i de les persones que la formen.\nDes de l’inici de la pandèmia s’han destinat molt pocs recursos a recollir i difondre aquest coneixement. Sobta que en moments històrics, quan tant es parla de digitalització i de Big Data, aquells que han de prendre decisions i implementar polítiques continuïn basant les decisions sobre creences i opinions en comptes de suportar les seves decisions sobre coneixement. O, en el millor dels casos, incorporen el coneixement provinent de les ciències de l’àmbit biosanitari. Això és vàlid per als polítics, però també per a l’empresariat i càrrecs directius en relació amb les seves empreses.\nCom en totes les ciències és fonamental que no acceptem les nostres creences i prejudicis i que ens fem preguntes sobre allò que realment volem conèixer i sobre com hem d’actuar.\nSi tornem al món de l’ensenyament i la tornada a l’escola, ens podríem fer algunes preguntes com:\nQuin risc perceben els infants? I els adults? Hi ha relació entre el risc percebut i altres variables (nivell d’estudis dels progenitors, nivell de renda, dimensió de l’habitatge, habitat rural o urbà...)?\nCom perceben els infants el fet de tornar a les escoles? Amb por? Respecte? Il·lusió? I com ho perceben els pares i les mares?\nFins a quin punt tenen coneixement dels protocols bàsics? Han rebut informació sobre aquests protocols? Com s’informen en termes generals?\nSegueixen els protocols? Què fa que no els segueixin?\nHi haurà famílies que consideren deixar els nens a casa perquè no es contagiïn?\nQuè farien en un escenari de rebrot important?\nI aquests tipus de preguntes són aplicables en qualsevol política pública i també en relació amb els turistes i les seves vacances o als consumidors i qualsevol de les seves compres de béns i serveis.\nHan variat les necessitats dels clients en relació amb el producte que oferim?\nConsideren els potencials clients que som un producte segur? Què els fa pensar que no ho som?\nValorarien un lliurament a domicili? Estarien disposats a pagar per aquest servei?\nQuè pensen quan hi ha altres clients sense mascareta? Els incomoda? I quan algú de l’establiment tus?


Crèdit & Copyright: Yuri Beletsky (ESO)\nÉs més fosc el cel nocturn en la direcció oposada al Sol? Doncs no. De fet, en un cel molt fosc i a 180 graus del Sol es pot veure una feble resplendor rarament perceptible coneguda com gegenschein (contrallum en alemany).\nEl gegenschein és llum solar dispersada per petites partícules de pols interplanetària. Aquestes partícules de pols són estelles mil·limètriques procedents d’asteroides que orbiten en el pla de l’eclíptica dels planetes.\nLa fotografia, obtinguda l’octubre de 2008, és una de les més espectaculars que s’han fet del gegenschein. És una llarga exposició d’un cel extremadament fosc sobre l’Observatori Paranal (Xile) que mostra el gegenschein tan clarament que, fins i tot, s’hi veu una resplendor que l’envolta.\nEn primer pla hi ha alguns dels grans telescopis de l’Observatori Europeu del Sud, mentre que en el fons hi ha objectes notables com ara la galàxia d’Andròmeda, a la part inferior esquerra, i el cúmul estel·lar de les Plèiades, just per sobre de l’horitzó.\nEl gegenschein es distingeix de la llum zodiacal prop del Sol per l’elevat angle de reflexió. Durant el dia, des d’un avió es pot veure un fenomen similar al gegenschein anomenat la glòria en l’aire o en els núvols reflectants oposats al Sol.\nAPOD 02/12/2012 03/12/2012 Publicat enSistema Solar\nNord de Mercuri\nUn quàdruple halo lunar sobre Espanya


Pocs dies després de Reis, pels volts de Sant Antoni Abat, els veïns de Vilamitjana del Mig preparaven les fogueres i la rifa del porc. Mentrestant, un grup de joves, tips de viure en un món hipòcrita i vanitós, segons ells, havien decidit crear Vilamitjana del Bit. Es tractava de la primera ciutat digital, què dius ciutat, era l’embrió d’una nova era, on la veu de cada persona seria tinguda en compte a l’hora de decidir sobre les coses del comú. Portaven dos anys amb el projecte i, en paral·lel, havien invertit en criptomoneda la setmanada. Havien guanyat uns quants milers de tokens cada un, i es veien amb cor d’anar més lluny. Els pilars de Vilamitjana del Bit eren l’individu i la col·laboració lliure amb la comunitat. Per això, tot girava entorn a la paraula\n. Calia incentivar les persones a fer-se ciutadanes de Vilamitjana del Bit, calia incentivar-les a fer aportacions i calia incentivar-les a generar més prosperitat per a la comunitat. Ells, com a fundadors, havien aportat un capital inicial que els donaria dret a un percentatge sobre els beneficis comuns. La resta, es distribuiria segons un logaritme que tindria en compte la llibertat individual, el talent i la sostenibilitat del sistema. Els de Vilamitjana del Mig ja havien venut totes les tires de la rifa del porc. A cinc euros la tira, mil tires venudes, total recaptat cinc mil euros. El porc en viu estava a 1,5 euros el quilo, i el pes habitual, 120 quilos. Total, 180 euros de cost, més la compra de les tires, més el lloguer del micro, benefici net, 4.700 euros. Els de Vilamitjana del Bit es van adonar que la rifa del porc era un model de col·laboració que complia amb tots els ets i els uts dels preceptes fundacionals de la seva nova ciutat. Alhora, es van adonar que, en el món físic, les persones que acumulen més diners són els més grans, i que els joves tenen un gran futur per endavant. I així és com van decidir a treure la pols a un vell sistema d’assegurances que tenia les mateixes regles que la rifa del porc: la tontina.\nLa idea era vendre participacions en un fons alimentat per les participacions, i que seria invertit en criptomoneda per a generar interessos. Es fixaria una data en què es repartiria entre els supervivents el capital acumulat. No obstant, cada vegada que algú morís, els dividends que li correspondrien fins a aquell moment es repartirien entre els supervivents, i així fins a arribar a la data fixada. Arribada aquella data, el capital es repartiria entre els supervivents.\nSi només en quedava un, s’ho emportaria tot. Si no quedava ningú, el fons passaria a mans de la comunitat gestora de Vilamitjana del Bit. Van presentar el projecte a la sala d’actes de l’Ajuntament de Vilamitjana del Mig, davant de tot el poble. I... continuarà.


El Banc d'Espanya ja pertany a l'Ajuntament de Tarragona — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › Urbanisme i obres › Notícies › Notícies 2010 › El Banc d'Espanya ja pertany a l'Ajuntament de Tarragona\nMoment de l'acte de cessió al vestíbul del Banc d'Espanya\nEl consistori té previst instal·lar-hi un centre d’interpretació de la Tàrraco romana\nEl passat 16 de març va tenir lloc la cessió de l’edifici del Banc d’Espanya a l’Ajuntament de Tarragona. L’acte va comptar amb la presència de l’alcalde de la ciutat, Josep Fèlix Ballesteros; la subdelegada del Govern, Teresa Pallarès; el director general de Coordinació i Administració de Serveis Perifèrics, Pablo Larrea i el president de SEGIPSA, Juan Antonio Blanco-Magadán.\nL’immoble, pel qual es va realitzar un recorregut, consta de dues plantes, planta baixa i soterrani amb un total de 2.772 m2 construïts en un solar de 2.028 m2, que inclou el petit parc que es situa darrera l’edifici.\nActualment l’Ajuntament està fent els tràmits per formalitzar la permuta del Banc d’Espanya per un solar municipal de 1.020 m2 ubicat al carrer Guillem Olivé, cantonada amb el carrer Artur Bladé i Desumvila, en la zona de l'Hospital Joan XXIII.\nTarragona 18 de març 2010


L'Ajuntament de València concedeix per primera vegada ajudes a les indústries culturals per 200.000 euros - Diari La Veu\nL'Ajuntament de València concedeix per primera vegada ajudes a les indústries culturals per 200.000 euros\nLa regidora Sandra Gómez subratlla que el sector aporta valor especial a la ciutat\nDivendres, 8 de setembre de 2017 18:00h\nLa portaveu de l'equip de govern de l'Ajuntament de València, Sandra Gómez, anuncia les ajudes al sector cultural. © Ajuntament de València\nL'Ajuntament de València ha aprovat, per primera vegada, una línia d'ajudes de 200.000 euros a les indústries i empreses del sector de la cultura, "una àrea de negoci susceptible de millorar els índexs d'ocupació en la ciutat i que ofereix el valor afegit de la projecció d'una imatge urbana de qualitat i prestigi".\nAixí ho ha anunciat la portaveu de l'equip de govern, Sandra Gómez, que ha donat a conèixer en roda de premsa la decisió de la Junta d'aprovar una partida de 200.000 euros que es dedicarà a aquest objectiu. "Traurem per primera vegada una convocatòria d'ajudes al sector de la indústria cultural, que és un dels principals sectors afectats per la crisi", ha explicat.\nGómez ha defensat que la cultura "és un sector econòmic més de la ciutat i, a més, un sector que aporta un valor especial a València perquè ens dóna imatge i prestigi". A més, ha subratllat les "dificultats que presenta aquest sector per a generar un model estable de negoci i, per tant, per a generar ocupació; una ocupació de qualitat".\nEl paquet d'ajudes previst arriba als 200.000 euros i cadascuna de les ajudes podrà arribar fins als 6.000 euros en cada cas de constitució d'empreses que es dediquen a aquest sector.\najudes al sector cultural


La FEEC i La Vanguardia inicien una col·laboració proposant rutes excursionistes arreu del país - FEEC - Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya\nNotícies - 20/08/2021\nLa FEEC i La Vanguardia inicien una col·laboració proposant rutes excursionistes arreu del país\nExcursionisme , Senderisme , Sentlamuntanya , Sommuntanya\nL’estiu és l’època de l’any on més gent surt a realitzar activitats de muntanya. Per aquest motiu la Federació d’Entitats Excursionistes i La Vanguardia han iniciat una nova sèrie sota el títol ‘Rutes d’Estiu’ per a poder fer diferents propostes a tothom que vulgui fer sortides per senders homologats de Catalunya.\nL’objectiu ha estat proposar recorreguts diversos i cobrir bona part del país, tenint en compte també que fossin aptes per a tots els públics i que es puguin realitzar pràcticament tot l’any.\nDes de rutes més pirinenques, a recorreguts que segueixen la línia de la costa o excursions a l’interior de Catalunya o al prepirineu.\nAquesta mateixa setmana s’han començat a publicar les primeres de les 10 fitxes que s’enllaçaran durant aquestes dues darreres setmanes del mes d’agost.\nEl tècnic de l’àrea de territori de la FEEC, Josep Llusà, ha estat l’encarregat de realitzar les diferents propostes d’aquest estiu. Llusà és el responsable de les fitxes de senders de la Revista Vèrtex que edita la FEEC i ha publicat dos llibres parlant de refugis de muntanya i excursionisme al país “20 refugis i 32 excursions” i “Senderisme a Catalunya“.\nCapítol 1: De Vielha a Gessa, essència aranesa\nCapítol 2: De Núria a Ulldeter, una travessa de referència\nCapítol 3: El millor del Montseny\nCapítol 4: El vigilant de Cabrera de Mar\nCapítol 5: De Roses a la Cala Montjoi. Costa Brava en estat pur.\nCapítol 6: Pedraforca 360. Totes les cares de la Muntanya.\nCapítol 7: Prepirineu Solitari\nCapítol 8: La ruta de les ermites de la serra de Corb\nCapítol 9: El sender de Taradell. Entre la plana i les muntanya\nCapítol 10: De l’Ametlla de Mar a l’Ampolla. El luxe de caminar arran de mar.


Encuentra aquí información de Cançó del matí encalmat; Salvador Espriu para tu escuela ¡Entra ya! | Rincón del Vago\nCançó del matí encalmat; Salvador Espriu\nL'escriptor del poema “Cançó del mati encalmat” i de molts altres poemes en una ocasió, Salvador Espriu es va definir com "un home sense biografia, l'home més avorrit i ensopit d'aquest món". Va néixer a Santa Coloma de Farners l'any 1913. Un seguit de desgràcies van marcar els primers anys de la seva infància: va perdre dos germans i va patir una greu malaltia que el va obligar a passar una llarga temporada al llit. Espriu va aprofitar el temps d'aquest entrebanc per devorar llibres.\nLa trajectòria literària de Salvador Espriu es va iniciar el 1929 amb una edició del llibre en castellà Israel, un recull d'estampes bíbliques.\nAl 1935, es va llicenciar en Dret i un any més tard en Història. Però la guerra civil i la mort inesperada del seu pare l'any 1940 el va forçar a treballar a la notaria d'un amic de la família. La seva vida està molt vinculada a "Sinera", és a dir, Arenys de Mar, el poble d'estiueig de la família Espriu tantes vegades citada en els seus poemes. Els més propers al poeta el recorden com una persona meticulosa i introvertida, però amb un gran sentit de l'humor. Va morir a Barcelona l'any 1985.\nÈpoca a la que Espriu pertany: el realisme\nLa poesia d'Espriu, el qual entenia el discurs metafísic tan sols des de la quotidianitat, va ser aleshores valorada des del punt de vista del seu realisme. El to èpic o didàctic va aparèixer com a extremament modern, com a exemple de combat ideològic malgrat la vaguetat social del discurs d'Espriu, que sempre es va limitar a parlar en general de la llibertat, la justícia i la tolerància. La literatura que feia era incitada a la societat catalana del moment, i el fet de centrar el punt de vista a Espanya, va actuar com a catalitzador d'una nova actualitat, fins i tot internacional.\nContext social de les obres d'Espriu\nEn el seu primer llibre de poesia, Cementiri de Sinera, Espriu va evocar els "dies i sols perduts", el món destruït per la guerra que el poeta identificava amb Sinera. Aquest nom, que apareixia aquí per primera vegada, atorgava un sentit nou als escenaris mariners. Amb Les cançons d'Ariadna, Espriu va recuperar en vers satíric el món arenyenc i va enllaçar la seva poesia amb la narrativa anterior a la guerra.\nEl sol ha anat daurant 6\nel llarg somni de l'aigua. 6\nAquests ulls tan cansats 6\ndel qui arriba a la calma 6\nhan mirat, han comprés, 6\nLluny, enllà de la mar, 6\nse'n va la meva barca. 6\nDe terra endins, un cant 6\namb l'aire l'acompanya: 6\n“Et perdràs pel camí 6\nque no té mai tornada.” 6\nSota la llum clement 6\ndel matí, a la casa 6\ndels morts del meu vell nom, 6\ndic avui: “Sóc encara.” 6\nM'adormiré demà 6\nsense por ni recança. 6\nI besarà l'or nou 6\nla serenor del marbre. 6\nSolitari, en la pau 6\ndel jardí dels cinc arbres, 6\nhe collit ja el meu temps, 6\nla rara rosa blanca. 6\nCridat, ara entraré 6\nen les fosques estances. 6\nComentari i estructura formal.\nEl poema és d'art menor, poliestròfic, isomètric, estructurat en quatre estrofes de sis versos de sis síl·labes, menys el sisè de la primera estrofa que està format per quatre síl·labes. Hi ha alternança de versos masculins (als versos imparells) amb femenins (als parells), la rima és assonant i es correspon entre els versos 1r amb el 3r, el 2n amb el 4, el 7 amb el 9, el 8 amb el 10 i el 12, (enmig del vers nou abans de la coma rima assonantment amb el final de l'11), el 14 amb el 16 18 i 20, i per acabar el 22 amb el 24 i el 26; fent així una estructura lliure.\nInterpretació sobre el significat del poema\nTenint en comte la situació de l'època, lestil de lautor i el moviment al que pertany podem dir que en aquest poema ens vol mostrar els dies d'amargor i de desànim, que només acaben de començar. Els catalans i les catalanes tindrem per endavant mesos de sofriment i d'impotència. Les negociacions són llargues i el resultat incert. Som un poble que, desgraciadament, s'ha acostumat a perdre, que ha sabut fer virtut i benefici de la derrota.\nRecursos Literaris que apareixen al poema\nEl poema de Salvador Espriu és ric en recursos literaris, en ells hi trobem recursos com les personificacions, la metàfora, la hipèrbaton, l'apòstrofe, el símbol, l'epítet, el polisíndeton.\nAquí poso fragments detalladament amb els seus recursos literaris\nEl sol ha anat daurant personificació\nel llarg somni de l'aigua.\tpersonificació\nAquests ulls tan cansats\tpersonificació\ndel qui arriba a la calma\tpersonificació\nhan mirat, han comprès,\tpersonificació\nLluny, enllà de la mar,\tepítet\nse'n va la meva barca.\thipèrbaton\nDe terra endins, un cant\thipèrbaton\n"Et perdràs pel camí apòstrofe, símbol\nSota la llum clement metàfora\ndic avui: "Sóc encara".\tapòstrofe\nI besarà l'or nou\tpolisíndeton\nla serenor del marbre.\tAdj. personificat\nla rara rosa blanca. paradoxa\nCridat, ara entraré hipèrbaton\nen les fosques estances.\tepítet\nSalvador Espriu, tenint en compte la situació que vivia, va escriure un recull de poesies on va poder expressar el que sentia de veritat deixant de banda l'època en que vivia i les dificultats per fer-ho, és per això que a vegades utilitza indirectes o frases amb més d'una interpretació per expressar el que vol dir.\nEn aquest poema fa referència al llarg camí de la vida on podràs gaudir i hi haurà moments on estaràs solitari i hauràs d'abandonar tot aquest món preciós.\nEnviado por: Josep Requena\nLiteratura contemporáneaSiglo XXPoesía catalanaRealismo # Estructura formalSignificat del poemaRecursos literaris


Converteix-te en un conductor professional | Fenix Transport\nRepartidors amb vehicle\nTinc vehicle industrial\nNo tinc vehicle industrial\nOfertes de treball com a transportista\nTreballa a les nostres oficines\nConductors Fènix, Notícies\nConverteix-te en un conductor professional\nClients i conductors són la pedra angular de Fènix Transport. Per això treballem, dia a dia, millorant la seva col·laboració i relacions sent el seu punt de trobada més òptima i eficaç.\nAmb aquesta entrada, volem buidar alguns dubtes per a donar a conèixer la figura del conductor professional, el qual el seu treball és essencial en la la nostra societat actual. Comencem doncs!\nQuè significa ser un conductor professional?\nSegons el Reial decret 339/1990 de 2 de març, es defineix aquesta figura com una persona que realitza una activitat laboral principal conduint vehicles i dedicant-se al transport de persones o mercaderies. Aquesta llei recull totes les seves funcions.\nEl registre col·loquial de la nostra llengua confon el terme xofer i conductor. Tècnicament la seva distinció és que el xofer és la persona la professió de la qual és de ser conductor, rebent a canvi un salari. No obstant això, conductor és tot aquell que guia un vehicle. Així doncs, un xofer és sempre conductor, però un conductor no té per què ser un professional. Per això seria correcte dirigir-se al professional com a xofer o com a conductor professional, però mai únicament com a conductor.\nQuines responsabilitats té un conductor professional?\nEn necessari que el xofer conegui la normativa de circulació en carretera, igual que la de transport de càrrega o mercaderia. Això li permetrà, per exemple, comprovar les mesures de la càrrega que transportarà i evitar situacions de risc en la carretera, com podria ser un excés de velocitat.\nQuins tipus de carnet necessita un conductor professional?\nPer a exercir aquesta professió, es necessita un document que autoritzi les seves competències. Per a obtenir-ho, es requereix la superació de determinades proves pràctiques i teòriques.\nEl permís de conduir tipus B, habilita la conducció de furgonetes i camions, sempre que pesin menys de 3.500 quilograms de MMA.\nEl permís de conduir tipus C, permet la conducció de furgonetes i camions fins a 7.500 quilograms de MMA.\nEl carnet tipus D, permet conduir autobusos amb més de vuit passatgers.\nEl carnet tipus E, permet la conducció de tràilers i fins i tot remolcs.\nQuè és el certificat d’aptitud professional (CAP) de conductors?\nEs tracta d’un certificat d’aptitud professional que acredita que els conductors han realitzat una sèrie de cursos i proves per a obtenir la qualificació inicial com a conductors professionals.\nAquest document no té caducitat i la seva vigència depèn que el seu propietari realitzi un curs de formació contínua per a la seva renovació.\nÉs important tenir el CAP perquè el seu ús és obligatori per a poder treballar com a professional amb camions i autobusos. No tenir-ho és motiu de sanció.\nEsperem haver llançat una mica de llum a tots els emprenedors i emprenedores que vulguin iniciar-se en aquesta apassionant ocupació. I recorda que si ets transportista o tens vehicle industrial, pots convertir-te en un Conductor Fènix. En la nostra web publiquem diverses ofertes de treball, per a cobrir aquesta apassionant ocupació, al llarg de tot l’any.\n16 setembre, 2019 /by Joan Artur Torras\nhttps://www.fenixtransport.cat/wp-content/uploads//2019/09/conviertete-conductor-profesional-1000x563-01.png 563 1000 Joan Artur Torras https://www.fenixtransport.es/wp-content/uploads/2017/11/Logo-300x85.png Joan Artur Torras2019-09-16 09:00:332019-09-03 09:48:32Converteix-te en un conductor professional\nPolítica de cookies | Aviso legal | Política de privacitat\nEl mal ús del mòbil al volant es dispara\nPer un bon ús del clàxon


A D R I A N A: EL sopar a la fresca\nEL sopar a la fresca\nUna cervesa i entrepà a la terrasseta del bar del poble. Una sardinada amb l’olor de mar de fons. Una costellada al jardí de casa. Tots tres tòpics són característics de l’època estival ja que el temps acompanya a traspassar les parets de casa per fer un acte tant comú com menjar. Un acte tant comú, però complex a la vegada. Complex? Sí complex. Complex perquè a la taula hi tenen lloc grans converses, hi neixen boniques relacions i si poden tancar grans tractes. No és prou motiu per fer d’un sopar tot un acte també a l’estiu? El Morter ha creat un proposta, un concepte que neix de la filosofia dels sopars d’estiu, però passa pel filtre del rigor i la qualitat gastronòmica. El resultat final? Un acollidor jardí interior on es pot gaudir d’un sopar a la fresca per tota la família. L’espai juga un paper important en aquesta proposta. Lluny de trobar-se en un nucli urbà, el restaurant manlleuenc ofereix un ampli recinte a l’aire lliure, espaiós i tranquil. Tot i així, aquest concepte de tranquil·litat no està superposat al de sopars familiars ja que també hi ha habilitada una zona infantil i juvenil.\nAquest joc d’equilibris també es manifesta en la proposta culinària a través dels sabors, contrastos i funcionament de l’àpat. La cosa és fàcil. El primer. Seus, demanes el beure (sangria de cava si us plau!!), aixeca’t, investiga el bufet i serveix-te tu mateix. Tria, remena i escull entre una gran varietat de propostes gastronòmiques directament sorgides de l’essència de la terra i de la cuina, naturals. Clic. Ara toca canviar de tònica. No caldrà que escullis més. No saps si carn o peix? Tranquil, el menú inclou les dues coses. Ells seran agosarats i escolliran per tu. Primer uns calamars i gambes a la planxa. Mentre podràs veure com l’Àngel et prepara la carn i poc després ja la estaràs degustant.\nDiuen que els postres han de ser atractius ja que arriben quan ja estem tips. Tanmateix, alguna cosa em diu que els del Morter no en tenen prou amb què ens facin pampallugues els ulls davant el plat, volen que gaudeixis, que posis punt i final a aquest sopar a la fresca de la millor manera possible. La seva particular cirereta del pastis consisteix en un equilibrar propostes dolces més típiques amb d’altres més adequades a les corrents gastronòmiques actuals. A més a més, cada nit la fortuna visita El Morter gràcies al sorteig d’un regal.\nEl pati interior. La taula d’entrants. La brasa i planxa per coccions en directe. L’espai infantil i juvenil. Tots aquest són diversos ambients que es fusionen com un de sol perquè gaudeixis d’un moment on la gastronomia no és la finalitat, sinó un mitjà per gaudir d’una nit d’estiu, un mitjà sustentat amb l’excepcionalitat del producte. La cuina és un art que no només satisfà a la panxa; per això no n’hi ha prou en sortir fora de casa per gaudir d’un sopar a la fresca, cal buscar EL SOPAR A LA FRESCA.\npublicat per adriana barba a les 0:34\nEtiquetes: Crítica gastronòmica, Recomanació Gastronòmica\nM AGRADA COM DESCRIUS ELS SENTIMENT I LES SENSACIONS.VENEN GANES DE TORNA A SOPAR.MUAS TIETA\n10 de juliol de 2009 a les 23:54\neii!!! i a mi m'agrada que m'hagis comentat!! és que vàrem sopar tant bé! i la companyia immillorable! quan vulguis hi tornem ;)\n11 de juliol de 2009 a les 0:26\nFelicitats carinyo, ho has plasmat d'ello més bé. I de fet arem tornar l'altre dia, gaudim, un altre cop del bon ambient i del estiu, que per desgracia sempre es fá curt.\n21 de juliol de 2009 a les 15:12


ARTIC presenta al Mobile World Congress una tècnica que permet la recuperació del cobalt, l’or, la plata i el liti que porten els mòbils\nInvestigadors catalans creen una nova tecnologia per reciclar metalls estratègics dels mòbils\nInvestigadors catalans han creat una nova tecnologia que permet recuperar dels mòbils obsolets metalls com el cobalt, l’or, la plata, el pal·ladi, el liti o l’indi, que són imprescindibles per a la fabricació de telèfons i tablets nous i que estan considerats com estratègics per a la indústria europea. A més, suposa reduir l’impacte que té en el medi ambient l’activitat minera entorn l’extracció d’aquests metalls per a la fabricació de mòbils.\nAquesta tecnologia es presenta per primer cop en el Mobile World Congress (MWC), a l’Estand Catalonia (App Planet), per part de l’Institut Català d’Investigació Aplicada, Innovació i Creativitat Tecnològica (ARTIC), que suma les competències de Barcelona Media, del Centre Internacional de Mètodes Numèrics en Enginyeria (CIMNE) i de la Fundació CTM Centre Tecnològic. La tècnica que fa possible aquesta recuperació és la hidrometal·lúrgia, un procés que aplicat en el món del mòbil permet separar els materials i tractar-los per a donar-los un nou ús, conservant totes les seves característiques de valor i de puresa. Així, és possible reciclar metalls com el cobalt, l’or, la plata o el liti que estan considerats com estratègics, donat que la seva extracció és limitada i cada cop hi ha més aparells mòbils al mercat, a causa del continuat creixement del número de persones que utilitzen smartphones i tablets a tot al món, amb un nivell d’obsolescència que cada cop és major.\nEls investigadors que han desenvolupat la tècnica, Miquel Rovira i Frederic Clarens, de la Fundació CTM Centre Tecnològic, destaquen que “es redueix l’impacte ambiental que suposa l’extracció dels metalls i contribueix a mitigar la dependència de la importació” d’aquests materials. “Cada mòbil és una petita mina de metalls estratègics, molt importats per a la indústria”, per la qual cosa apostar per la seva recuperació reverteix en la disponibilitat d’aquests elements, asseguren.\nLa tecnologia fa possible que aquests materials, considerats estratègics des del punt de vista econòmic i medi ambiental per part de la Comissió Europea, es gestionin a Catalunya, amb un enorme potencial com a nou pol d’activitat econòmica.\nARTIC mostrarà a més una eina d’anàlisi de xarxes socials per a capturar els tweets relacionats amb el Mobile World Congress 2014 en temps real, desenvolupada per Barcelona Media. Amb aquesta aplicació, es podran visualitzar xarxes sobre allò que s’està discutint, amb una capa de mètriques analítiques que permetran comprendre com són les converses i qui són els més influents durant l’esdeveniment.\nL’estand d’ARTIC presentarà també un nou sistema que permet la fabricació de carpes inflables multimèdia realitzades amb un teixit d’alt rendiment que poden funcionar com a hangars portàtils, naus temporals o sales d’exposició creat pels investigadors del CIMNE. La capacitat i el potencial d’aquesta solució tecnològica, que comercialitza l’empresa BUILDAIR, es podrà apreciar a l’estand, amb la projecció d’elements multimèdia en viu. També es podrà comprovar el funcionament de l’aplicació mòbil turística Beaching App, que ofereix informació sobre les millors platges i l’oferta d’oci i cultura d’Eivissa, la Costa Brava i la Costa del Sol.\nPer ampliar la informació o parlar amb algun portaveu d’ARTIC sobre el potencial de la recerca que fa a Catalunya aplicada al sector mòbil, podeu trucar al +34 630 42 51 69 o enviar un mail a gabinet.comunicacio@barcelonamedia.org\nVeniu a visitar l’estand d’ARTIC a l’App Planet. Hall 8.1 Stand 8 1K48\nARTIC (http://www.articalliance.com) és una associació de centres sobirans que té com objectiu generar, capturar i transferir el coneixement tecnològic i científic, a fi de millorar la competitivitat d’empreses, institucions i administracions. A l’actualitat, suma les competències de dos centres tecnològics de la xarxa TECNIO, Barcelona Media i Fundació CTM Centre Tecnològic, i del Centre Internacional de Mètodes Numèrics en Enginyeria (CIMNE), membre de la xarxa CERCA. ARTIC vol ser un referent internacional de la investigació aplicada i la creativitat industrial, compartint recursos per assolir massa crítica per abordar grans projectes, atraient i mantenint l´excel·lència científica-tecnològica i establint col·laboracions amb empreses tractores i pimes, universitats i centres generadors de coneixement.


Avui\tAvui\t - 04/06/2022\tjuny 4\nPrograma: A les 19.30 h, acte de benvinguda i activitats. A les 20.30 h, pregària. A les 21.15 h, sopar (cadascú se l'ha de portar). A les 21.30 h, moment distès i animació. Lloc: Plaça de l'Església de Montferri Organitza: Església Jove Tarragona


lazmazdros – Blocs de VilaWeb\nHo dieu seriosament?\nCrec que el bonisme que s’està perpetuant a la societat catalana ha de començar a canviar. Que sóm solidaris, és clar, sempre s’ha demostrat. Que no sóm excloents davant els nou vinguts s’ha demostrat en diferents èpoques de la nostra vida (Pulsos Migratoris estatals o més enllà de l’estat). Que hem de ser un país\nSegueix guanyant el que és mediàtic. Entenem com a mediàtic allò que agafa notorietat en un mitjà de comunicació de masses. Començaré el post aclarint que: En cap moment vull defensar cap cas de irregularitats, ans al contrari, de cap grup, partit polític, associació ni persona física o jurídica. S’ha de fer net a tot\nAMI – Colau\nFa un temps, en una votació a l’ajuntament de Barcelona, una moció presentada pel grup d’Esquerra Republicana de Catalunya referent a la votació per la incorporació de l’Ajuntament de la capital del Principat a l’Associació de Municips per la Independència, es va decidir no adherir-se a l’AMI per no tenir el suport necessari al pleanri\nNo esteu un poc tips de sentir sempre lo de la majoria silenciosa? Durant le spassades eleccions del 27S a Catalunya, tothom esperava que la, mal anomenada, “majoria silenciosa” donés el dò de pit en favor de les tesis unionistes al principat. Passades les eleccions del 27S, el que hem vist és que més aviat\nIctineu – 3\nNova eina de país: http://www.verkami.com/locale/ca/projects/6203-ara-es-lhora-de-la-veritat-fem-lesforc-final-posem-a-laigua-lictineu-3 Ajudeu a fer realitat el somni que en el seu moment va tenir Narcís monturiol i que ara han tingut, ja fa molt de temps aquest compànys.És una gent compromesa amb les seves eines i accions.Donem una última empenta per poder fer realitat l’avarada. SALUT\nCom ens veuenAra mateix al aeroport de Doha, Qatar, i acabant d’estar una setmana a Kampala, Uganda. Que gran que es tot plegat, com pot ser que d’un tres i no res el nom de Catalunya, de sobte, el coneix tothom. Ja m’ha passat a Montenegro, al Iemen, a Pakistan, i ara a Uganda, senyors\nNomés per dignitat, per la dignitat propia que com a essers humans ens mereixem. No puc decidir que vull fer amb la meva vida? Qui ho ha de dir això? Qui és propietari dels meus anhels? tinc ganes de coneixer-l’ho… tot i que…. em sembla que ja el conec, soc JO MATEIX, a…. si?… i\nDia de relax, dia de dormir fins tard, dia de sortir a les tantes a comprar. Tot per haver de plantejar la setmana que entra de una manera mes calmada i desestressat, que al final de la següent setmana torna a arribar estressat\nEm dono especialment la benvinguda a aquest meu, nou bloc, a vilaweb. Em sembla una molt bona manera per implicar a la gent a fer-se seus les diferents eines que disposem a aquesta societat. Ser part de la familia de Vilaweb és tot un orgull per mi, ja que em fa sentir que puc fer


GRUPS OPERATIUS EN EL MARC DE L’EIP-Agri\nEls Grups Operatius consisteixen en l’associació de diversos socis amb interssos comuns entorn a un projecte d’innovació específic i pràctic. Poden formar part d’un Grup Operatiu qualsevol entitat o empresa vinculada amb el sector agroalimentari. Els membres d’un Grup Operatiu es comprometen a treballar junts i activament per resoldre un problema específic sectorial i/o territorial o aprofitar una oportunitat concreta.\nEls ajuts destinats als Grups Operatius es convoquen anualment. Pot consultar l’ordre d’ajut actualment vigent a la secció d’ajuts del web del DARP.\nRelació d’iniciatives de Grups Operatius a Catalunya (convocatòria 2016)


El carregador inductiu: Efectiu? « Premis Recerca Jove\nEl carregador inductiu: Efectiu?\nCentre: Institut La Llauna, Badalona\nAutors: Marc Klingenberg Campoy, Albert Pujol Pinto, Juan Fran Lopera Zafra\nTutor: Baltasar Salvà Siquier\nDisposant dels dos tipus de carregadors, es vol veure quin dels dos és energèticament mes eficient, i per tant es farà una comparació del seu rendiment energètic.\nPer fer-ho, s’ha mesurat el voltatge i la intensitat durant la càrrega, i fent els càlculs apropiats s’han extret els valors d’energia consumida i utilitzada.\nPer poder fer la comparació de rendiments, s’han hagut d’adaptar els carregadors per a la mesura: s’han soldant cables als pols de la pila i als carregadors, i s’ha unit tot en una placa protoboard (la qual serveix per crear circuits elèctrics), després s’hi ha connectat els aparells de mesura per prendre’n diferents dades durant la càrrega. Aquestes dades eren voltatge, intensitat, energia consumida i potència consumida. A continuació hem fet una càrrega completa de la bateria amb cada tipus de carregador, prenent mesures cada 20 minuts. Després s’ha fet una taula amb els valors obtinguts durant la càrrega, i amb els coneixements sobre corrent continu, s’han aplicat formules a voltatge i intensitat per extreure’n la potència i l’energia útil, completant així la graella. Finalment s’ha calculat el rendiment de cada carregador a partir de l’energia útil i la consumida.\nS’ha observat que els components utilitzats suporten les altes temperatures del estanyat.\nTot i que la hipòtesi era que el carregador inductiu tenia rendiment energètic baix, i una pitjor càrrega, ha resultat ser que el rendiment dels dos tipus de carregador es pràcticament idèntic. La diferència principal entre els carregadors convencionals i els inductius és el temps de la càrrega de la bateria. L’inductiu fa la càrrega de manera molt més ràpida ja que te més potència, però també consumeix una mica més d’energia de la xarxa elèctrica. Per això es pot dir que la nostra hipòtesi era errònia, i que els carregadors inductius són millors que els convencionals.\nAixò, afegit a la possibilitat d’eliminar els cables ens fa pensar que en un futur bastant pròxim en el que l’ús de carregadors inductius es faci més popular i que, tot i que requereix una petita inversió, es puguin arribar a veure en espais públics, com cafeteries, biblioteques, etc.


Més de vint sancions a Alcanar durant els dies de Setmana Santa | Ajuntament d'Alcanar\nInici Ajuntament Comunicació i premsa Notícies Més de vint sancions a Alcanar durant els dies de Setmana Santa\nUna setmana més i coincidint amb la Setmana Santa, Alcanar ha bloquejat els accessos principals als nuclis turístics del municipi. Així, durant quatre dies, des de la Policia Local d'Alcanar, amb el suport del cos de Mossos d'Esquadra, s'han mantingut els controls tot i la moderació del trànsit de vehicles.\nEls dies de més intensitat de feina per al control policial han estat el 9 i 10 d'abril. El regidor de Governació, Jordi Bort, ha indicat que "del 9 al 13 d'abril s'han identificat unes 350 persones i 400 vehicles, i s'han posat 22 sancions". El regidor també ha destacat "la tendència a la baixa de les xifres i la disminució de la mobilitat". També ha agraït a la ciutadania el fet de "respectar les mesures de confinament i quedar-se a casa".\nDurant aquests dieus festius també s'ha ampliat l'operatiu d'escamots a peu de carrer, situats als punts dels nuclis urbans on s'hadetectat acumulació de persones, per exemple les superfícies comercials i carrers principals de les Cases. També s'han activat escamots de vigilància pels carrers de les urbanitzacions d'Alcanar Platja i controls a la rotonda dels Alfacs, amb l'objectiu de verificar que les persones que hi resideixen o hi transiten tenen la primera residència a la zona.\nA finals de la setmana passada i davant l'inici fort del pont del cap de setmana l'Ajuntament d'Alcanar també va impulsar una campanya de conscienciació per evitar els desplaçaments a segones residències amb el lema, si t'estimes les Cases, queda't a casa.\nJoan Roig, alcalde d'Alcanar recorda que enguany hem viscut "una Setmana Santa i un dia de Pasqua molt diferents. Segurament inoblidables per a la majoria de nosaltres. Per sempre més recordarem el retrat d'un confinament caracteritzat pel silenci i els carrers buits, però també pel compromís i la solidaritat de tot un poble, capaç de fer front al repte més important de la seua història". Per aquest motiu, l'alcalde dona les gràcies a tots els "canareus, canareves, casencs, casenques, veïns i veïnes d'Alcanar-Platja" i recorda que "novament tornarem a xalar junts, de moment ens cal seguir les mesures d'aïllament social i autoprotecció".


trekking i muntanya | Running, triatló i altres\n32a. travessa Matagalls Montserrat\nÉs la tercera vegada que feia la Travessa nocturna Matagalls-Montserrat, de 83,2 km de distància i 5.980 m de desnivell acumulat, no competitiva però que molts fan corrent, al menys en part. I m’hi vaig apuntar només perquè vaig ser beneficiari d’una de les inscripcions que donava el grup de gimnasos DIR, amb la intenció de fer-la a ritme suau i fent aturades, per no desgastar-me massa per la setmana següent…\nPerò aquest bloc ja comença a ser un recompte de lesions i problemes físics diversos: la setmana anterior em vaig fer mal a la planta d’un peu amb un pedra, corrent a la muntanya. Encara em feia mal, especialment en camins pedregosos com els d’aquesta marxa. Veia les estrelles cada cop que trepitjava una pedra i, tot i el ritme lent que vaig portar tota l’estona, vaig estar temptar d’abandonar unes quantes vegades. Les aturades als avituallaments eren eternes, de més de mitja hora cada vegada. I el patiment va ser enorme i de molt llarga durada, ho vaig passar malament fent esport com mai a la vida. Però precisament per no fer inútil aquest sofriment, vaig pensar que havia d’acabar com fos, a quatre potes si calia.\nA les 16:10 h. sortia de Coll Formic amb el grupet del DIR i finalment a les 10:30 h. de l’endemà arribava al monestir, després de perdre més d’una hora i mitja a les aturades, especialment a Aiguafreda i Sant Llorenç Savall. En aquest cas, no em va importar el temps: acabar la prova en les meves condicions ja va ser tot un èxit. Només espero que tot això no em passi factura i em pugui recuperar… (a temps)