"La (im)possible independència", Manuel Castells - BARCELONA RADICAL\n"La (im)possible independència", Manuel Castells\nI de sobte, quan ja es donava per mort i enterrat, el somni (per a uns) o malson (per a d'altres) de la independència de Catalunya pren forma, amb actors, dates, procediments i full de ruta. En un tema tan passional i en un moment tan delicat permeteu-me una certa distància analítica. Perquè considero que la meva contribució al debat públic és recordar alguns fets i proposar algunes reflexions més que no pas afegir-hi una altra opinió.\nL'independentisme català és un moviment social, no una confabulació política. Això és el que no entenen a Madrid. Neix de la societat i del sentiment d'aproximadament la meitat de la població (segons el moment). És majoritari entre els joves i està arrelat al llarg del geografia catalana, sobretot a la Catalunya profunda, i en la història d'un poble que ha tingut un projecte diferent de l'espanyol en diversos períodes, encara que la memòria històrica sigui menys nítida que el que indiquen els mites nacionalistes. L'independentisme va créixer i es va consolidar com a identitat de resistència per l'opressió de l'Estat espanyol, particularment durant el franquisme, que va intentar eradicar la nació catalana per la violència. I encara que la Constitució de l'any 1978 va proposar un compromís condicionat pels poders fàctics, els problemes han continuat latents.\nPerò ha estat la sèrie de greuges comparatius de l'última dècada el que ha disparat el moviment social al qual s'han enganxat diferents forces polítiques amb obvi oportunisme. Va ser la irresponsabilitat socialista de proposar un Estatut i després retractar-se i va ser sobretot el designi carpetovetònic recentralitzador del Partit Popular i dels barons regionals, fossin andalusos o madrilenys, el que ha desencadenat la indignació de la societat civil, que s'ha expressat al carrer per centenars de milers, primer en defensa d'un Estatut que va néixer mort i després com a afirmació il·lusionada i multicolor d'una utopia independentista a què s'atribueixen totes les virtuts, fins i tot la de resoldre la crisi econòmica.\nA tot això s'ha oposat el fonamentalisme constitucional (perquè la sacrosanta Constitució no es toca tret que ho demani Angela Merkel) i ha acabat per convèncer alguns polítics nacionalistes (Artur Mas en particular) que en aquest ampli moviment social podria regenerar una legitimitat que la corrupció dels seus partits, semblant a l'espanyola, havia malmès. A partir d'aquí, el moviment ha tingut ressò a les institucions catalanes, però no a les espanyoles, suscitant les condicions per a una ruptura institucional. Perquè els moviments no negocien, afirmen un projecte. Mentre que els polítics maniobren en l'espai institucional. Tot es bloqueja quan topen amb poders superiors. Així s'ha produït el gir del nacionalisme moderat a deixar la moderació i emparar-se en la societat per anar fins a la ruptura si fos necessari. Les dificultats del procés i els interessos de cada aparell polític han debilitat el projecte i el suport a la independència ha caigut del 51% al 44%.\nFins que s'ha produït la fusió entre moviment i política en un projecte rupturista, al qual l'Estat espanyol respon immediatament amb amenaces, com sempre, i del qual es desmarquen vella i nova esquerra que veuen al seu horitzó governar Espanya i no volen arriscar-se a revoltar l'opinió. Dret a decidir, sí. Però el PSOE nega independència, mentre es posposa el tema a la nova esquerra. Encara així, el projecte nacionalista es llança cap a una declaració unilateral d'independència mitjançant una majoria absoluta al Parlament. La poden tenir, tot i que justeta. Sobre 135 escons, les fiable estimacions de Jaime Miquel prediuen 59 escons a la llista unitària independentista i 10 a la CUP, que sumarien 69. La llista d'esquerra en tindria 23, i Ciutadans, 21, amb socialistes i populars residuals. És cert que la Diada i la campanya podrien incrementar el suport electoral, però també a la llista d'esquerra, que encara no ha iniciat el seu recorregut. ¿N'hi hauria prou amb aquesta majoria per declarar la independència i començar a construir les estructures d'Estat cap a una independència en 18 mesos, quan no corresponen a la majoria de ciutadans? Nacionalistes consultats pensen que sí, perquè compten amb un increment del suport popular així que l'Estat espanyol desplegui la seva repressió, arribant a l'aplicació de l'article 155, reforçat per la nova llei de Seguretat Nacional, i a la intervenció de l'autonomia, encara que ningú no sap com es fa. I és que el subjecte polític d'aquest procés és un moviment social que només reconeix les seves pròpies regles i les practica.\nCom s'ha d'impedir l'ús exclusiu del català en milers d'escoles? Com s'han d'obligar centenars de municipis a obeir el delegat del Govern? Com s'intervé la recaptació de l'Agència Tributària catalana que ja existeix? Com es tanquen les ambaixades de Catalunya? S'empresonen els líders polítics? Es militaritzen els Mossos?\nCom més intervenció, més afront per a la gent i més ressò a Europa. En aquesta lògica l'independentisme floriria en la confrontació. I aquí ve la gran qüestió: al Partit Popular li interessa fonamentalment aquesta confrontació en aquests moments. Perquè sap que té perdudes les eleccions i que ser el garant de la unitat d'Espanya davant del desafiament català és l'argument més potent per tornar a governar, fins i tot amb un govern d'unió nacional amb el PSOE. De manera que la independència va de debò i la confrontació també.\nAquest és l'horitzó immediat. I recordeu que la por del desordre sol ser contrarestada per la indignació i l'esperança que sorgeixen del moviment social. El que sembla raonable de sobte per a molts es torna insuportable. La complexitat en aquest cas és l'existència d'un altre moviment paral·lel de canvi social diferent de l'independentisme, com ja es va veure el 15-M. Però quan la gent surt al carrer, els moviments es troben.


No sabeu amb qui deixar el vostre petit/a?, mofereixo com...\nNo sabeu amb qui deixar el vostre petit/a?, m'ofereixo com a cangur! (Lleida)\nDescripción de No sabeu amb qui deixar el vostre petit/a?, m'ofereixo com a cangur!\nHola, em dic Míriam i tinc 26 anys. Em considero una noia carinyosa, atenta, divertida i responsable. M'agrada cuidar, jugar i passar-m'ho bé amb els nens i nenes, i, el més important, que ells s'ho passin bé,\nSi no sabeu amb qui deixar el vostre petit/a, estic a la vostra disposició.\nCartelera infantil en Lleida\nOpiniones sobre No sabeu amb qui deixar el vostre petit/a?, m'ofereixo com a cangur!\nNecessites canguro per aquest Nadal?\nHola! Sóc una noia de 19 anys, estudiant de segon curs de Ciències Empresarials. Sóc molt...\nCanguro divertida y responsable. (En...\n¡Hola! Me llamo Julia y soy estudiante universitaria de 21 años. Soy cariñosa, amable,...


Dues infermeres en una unitat de cures intensives\nl total de persones recuperades, com a nota positiva, supera ja els 2,5 milions\nLa pandèmia del nou coronavirus originada a la ciutat xinesa de Wuhan ha superat ja el llindar dels sis milions de contagis i és a punt de sumar les 370.000 víctimes mortals, amb els Estats Units i el Brasil al capdavant per nombre de contagis, totals i diaris, segons l’últim balanç de la Universitat Johns Hopkins. D’acord amb les dades actualitzades a les 8.30 hores d’aquest diumenge, el balanç global del coronavirus ascendeix a 6.063.725 milions de casos i 369.244 víctimes mortals en 188 països i territoris. El total de persones recuperades, com a nota positiva, supera ja els 2,5 milions (2.566.048 altes), també amb tots dos països al capdavant de la llista: els Estats Units amb 416.461 persones guarides, seguit pel Brasil, amb 200.892 pacients salvats, i per Rússia, que depassa a Alemanya amb 167.469 recuperats.\nEls Estats Units es manté com el país més afectat per la pandèmia i torna a aproximar-se als 25.000 positius diaris en registrar 24.100 casos en les últimes 24 hores, i acumula 1,77 milions de persones contagiades i 103.781 víctimes mortals. L’augment de casos registrats en les últimes 24 hores contrasta amb els dies anteriors, en els quals els Estats Units havia sumat menys de 20.000 positius i s’havia quedat en les xifres més baixes des de finals de març. El Brasil segueix en segona posició però marca de nou un rècord de contagis diaris amb més de 30.000 positius en les últimes 24 hores, fins a aconseguir la xifra de 498.440 persones contagiades i 28.834 morts. Rússia continua en la tercera posició, amb 396.575 positius i 4.555 morts, la xifra més baixa de decessos de tots els països que tenen més de 150.000 persones contagiades.\nEl Regne Unit es queda en la quarta posició global amb 274.219 casos i 38.458 víctimes mortals. Per darrere se situa Espanya, en la cinquena posició amb un total de 239.228 positius i 27.125 morts, seguida per Itàlia, que té 232.664 persones amb coronavirus i 33.340 morts. En la setena posició, França comptabilitza 188.752 contagis i 28.774 morts per coronavirus, mentre que Alemanya té 183.189 casos i 8.530 morts. Índia, des d’aquest divendres en la novena posició després de superar a Turquia, registra un total de 182.143 persones contagiades i 5.185 morts. En sòl turc hi ha 163.103 persones amb coronavirus i 4.515 morts. Tancant el grup de més de 100.000 contagis es troben el Perú, amb 155.671 contagis i 4.371 morts. Darrere es troba Iran, amb un total de 148.950 casos i 7.734 morts.


Conquesta nazi d'Europa - La vaca cega desconfiada\n24-02-2022 (237 lectures) Categoria: Articles\nConquesta nazi d'Europa\nLa conquesta nazi d'Europa en els mapes\nNick Ottens10 d'octubre de 2019\nLa Segona Guerra Mundial va començar el 1939, quan Alemanya va envair Polònia i Gran Bretanya i França van declarar la guerra. Però la conquesta nazi d'Europa va començar anys abans.\nEl 1935, saarland, rica en carbó, es va reincorporar al Reich. L'any següent, Hitler va remilitaritzar Renània en violació del Tractat de Versalles. Àustria i el que avui és la República Txeca van ser annexionats el 1938.\nEn l'apogeu del seu poder, Hitler va governar un imperi que s'estenia des de la frontera francoespanyola al sud-oest fins a Svalbard (Spitsbergen) al nord fins al Caucas a l'est. Aquí teniu una petita història de com va passar, amb mapes!\nMapa de 1925 per Albrecht Penck i Arnold Hillen Ziegfeld (Biblioteca de la Universitat Cornell)\nMapa de 1935 de Paul Guass (Biblioteca de la Universitat Cornell)\nMapa de 1936 (Biblioteca de la Universitat Cornell)\nMapa de terres "ètniques" i "culturals" alemanyes de 1936 (Biblioteca de la Universitat Cornell)\nMapa de 1938 per Arnold Hillen Ziegfeld (Biblioteca de la Universitat Cornell)\nL'Alemanya d'entreguerres no va tenir por de les seves ambicions territorials. En llibres, mapes i discursos, els nacionalistes alemanys van deixar clara la seva determinació de guanyar terres poblades per alemanys ètnics.\nSovint exageraven l'abast de les fronteres "naturals" d'Alemanya. Franges d'Europa central i oriental van ser assignades a l'"espai cultural" d'Alemanya, tot i que els parlants d'alemany estaven en minoria allà.\n1923 map by the Austrian-German People’s League (Cornell University Library)\nThe right-wing Austrian-German People’s League demanded that Austria, the German-speaking parts of Italy and Switzerland as well as the Sudetenland in Czechoslovakia and the areas of Posen and West Prussia that had been ceded to Poland after the First World War be reincorporated into Germany to make it “whole” again.\nAlbrecht Penck, a geographer, argued that, in addition to areas of German settlement (Volksboden), there were German “cultural” lands (Kulterboden), where German industriousness and intelligence had made their mark. This made it possible to claim for Germany parts of Europe it had never ruled, but where it had cultural or economic influence.\nThe Nazis ultimately rejected Penck’s argument, which was racially too inclusive and territorially too restrictive for them. Their idea of the German “nation” encompassed everyone of German ancestry, which, according to a 1938 map by Arnold Hillen Ziegfeld, added up to 87,545,000 people.\nPostal alemanya de 1935 (IISG)\nEl primer pas del règim nazi per fer gran Alemanya de nou va ser la reintegració del Saarland.\nLa regió rica en carbó havia estat separada d'Alemanya després de la Primera Guerra Mundial i posada sota un mandat de la Societat anglo-francesa de nacions. Quan el mandat va expirar el 1935, i la població va votar per tornar a Alemanya, els nazis van poder afirmar que havien començat a anul·lar els "dictats" de Versalles.\nSoldats francesos miren cap avall des de la fortalesa d'Ehrenbreitstein a la ciutat alemanya de Koblenz durant l'ocupació de Renània, 1929 (Bundesarchiv)\nLa primera violació real del Tractat de Versalles va ser l'ocupació alemanya de Renània.\nDesprés que França signés un tractat de defensa amb la Unió Soviètica el març de 1936, Hitler va marxar 3.000 soldats alemanys a través del Rin cap al cor econòmic desmilitaritzat d'Alemanya. Gran Bretanya i França, que no estaven disposades a anar a la guerra per terra que era alemanya de totes maneres, no van protestar.\nAnschluss d'Àustria a la pel·lícula de propaganda nord-americana de 1943 Why We Fight: The Nazis Strike\nEl següent moviment de Hitler va ser l'annexió de la seva Àustria natal. Igual que el retorn del Saar i la remilitarització de Renània, el març de 1938 l'Anschluss d'Àustria es va dur a terme sense disparar cap tret.\nLa població austríaca semblava donar la benvinguda a l'annexió, però, només per estar segurs, els nazis van manipular un referèndum per produir un 99,7% de suport a la unió de les dues nacions de parla alemanya. Àustria es va convertir en una part integral del Reich alemany anomenada Ostmark.\nSudetenland as depicted in the 1945 American propaganda film Why We Fight: War Comes to America\nThe western border region of Czechoslovakia, itself a creation of Versailles, was home to an ethnic German minority as well as the country’s border defenses. The Germans called this the Sudetenland. Emboldened by the Western Allies’ tepid response to the Anschluss, Hitler demanded that the Sudeten Germans be brought into the Reich.\nNeville Chamberlain and Adolf Hitler at the Munich Conference (UIG)\nThe Czechs offered the Sudetenland autonomy, which its local fascist party accepted. But this was not enough for Hitler. Britain and France agreed to split the region from Czechoslovakia and give it to Germany, but again Hitler — keen to use the crisis as a pretext for war — made additional demands: the immediate German military occupation of the Sudetenland, giving the Czechoslovaks no time to move their defenses.\nTo this Britain and France agreed as well at the infamous Munich Conference of September 1938. German troops moved in a month later.\nBut, breaking his promise not to invade the rest of Czechoslovakia, Hitler did just that five months later. The remaining Czech lands became the Protectorate of Bohemia and Moravia. Slovakia became an independent, Nazi-allied republic under Jozef Tiso.\nPostal de Memel de 1918, després a Alemanya (GenWiki Commons))\nEl següent a la llista de Hitler va ser el retorn de la regió de Klaipėda, que els alemanys van anomenar Memelland, de Lituània.\nLimitant amb Prússia Oriental i centrat a la ciutat portuària bàltica de Memel, el territori havia estat separat d'Alemanya a Versalles i després capturat per Lituània el 1923. El sentiment nacionalista havia anat augmentant entre la seva minoria de parla alemanya durant anys.\nSense el suport occidental o soviètic, els lituans no van veure més remei que acceptar l'ultimàtum d'Alemanya el 22 de març de 1939. Els soldats alemanys ja havien entrat a Memel i l'endemà una armada alemanya, que portava el mateix Führer, va arribar per celebrar el retorn del territori al Reich.\nMapa de 1939 de la Pro-Nazi German Library of Information que mostra l'abast del Reich alemany el maig de 1939 (Biblioteca de la Universitat Cornell)\nDanzig i el corredor polonès\nPostal de la dècada de 1930 (Barron Maps)\nDesprés de Memel, el temor a Europa era que la Ciutat Lliure de Danzig (Gdańsk) i l'anomenat Corredor Polonès, que separava Prússia Oriental de la resta d'Alemanya, fossin els següents.\nPostal de 1939 (Wikimedia Commons))\nLa por estava justificada. Hitler, convençut que les democràcies occidentals tornarien a cedir, va ordenar als seus generals que es preparessin per apoderar-se no només de Danzig i el Corredor Polonès, sinó de tota la meitat occidental de Polònia.\nEn un protocol secret per al Pacte Mólotov-Ribbentrop de 1939, la Unió Soviètica va acceptar el pla d'Alemanya sempre que obtingués la meitat oriental de Polònia i els estats bàltics.\nMap of Europe on the brink of World War II (Richard Edes Harrison)\nMap by Robert M. Chapin Jr., from Time magazine\nGermany invaded Poland a week after the nonaggression pact with the Soviet Union was signed. Allied Slovak units attacked from the south. The Soviet invasion from the east followed two weeks later.\nPolish defense planning had concentrated on stopping the Germans at the border in order to protect the country’s economically most valuable regions in the west. The Polish government also feared that if it gave up those areas, which had once been German, Britain and France might not come to its aid and accept German gains, like they had in the case of Czechoslovakia.\nThe strategy was ill-advised, and indeed Polish generals knew the better plan was to establish a defensive perimeter behind such natural barriers as the Vistula and San rivers.\nMapa de Robert M. Chapin Jr., de la revista Time\nQuan els alemanys van envair la guerra, les defenses poloneses van ser ràpidament envaïdes. Gran Bretanya i França van declarar la guerra a Alemanya, però no van poder enviar ajuda. Les forces poloneses es van retirar cap al sud-est, cap a l'anomenat cap de pont romanès, on planejaven enfonsar-se, esperar l'ajuda occidental i, finalment, muntar una contraofensiva.\nPerò l'ajuda occidental mai es va materialitzar i mentrestant els soldats soviètics havien començat a marxar des de l'est. En aquest punt, una defensa del cap de pont romanès ja no era factible i el govern polonès va ordenar l'evacuació de totes les tropes restants per neutralitzar Romania.\nA primera hora del matí del 9 d'abril, les tropes alemanyes van envair Dinamarca. Al cap d'unes hores van arribar a Copenhaguen. Només hi va haver una petita escaramussa amb la Guàrdia Reial del Rei fora del Palau d'Amalienborg abans que el govern danès capitulés.\nMapa de la revista Life (22 d'abril de 1940)\nDinamarca va donar als alemanys un trampolí per a la invasió de Noruega, que era el seu veritable objectiu. Noruega podria servir com a base per a les unitats navals, especialment els submarins, per assetjar els vaixells aliats a l'Atlàntic Nord, i la seva ocupació asseguraria enviaments de mineral de ferro des de Suècia a través del port de Narvik.\nEls noruecs s'hi van resistir. La geografia del país, i la seva familiaritat amb el terreny, va permetre als noruecs aguantar durant dos mesos abans que es veiessin obligats a rendir-se.\nHi havia por que Alemanya pogués atacar Suècia, però no hi havia necessitat. Envoltats per l'Eix per tots els costats (Finlàndia, després d'haver estat envaïda per la Unió Soviètica, estava al costat alemany), els suecs no estaven en condicions d'unir-se als Aliats.\nMapa de la revista Life (25 de novembre de 1940)\nLa invasió dels Països Baixos va ser, per als alemanys, només un preludi de la Batalla de França. Òbviament, no se sentia com un espectacle lateral per als holandesos, que no havien estat envaïts en cent anys. (La neutralitat neerlandesa , a diferència de Bèlgica , va ser respectada en la Primera Guerra Mundial.)\nLa planificació de la defensa holandesa tenia les seves arrels en el mètode centenari d'inundar parts baixes del país per frenar una força invasora, però el 1940 els alemanys podien simplement deixar els paracaigudistes darrere de les línies holandeses. L'aero aerostèuel havia derrotat la Línia d'Aigua holandesa.\nQuan els alemanys van bombardejar la ciutat portuària de Rotterdam el 14 de maig, i van amenaçar de bombardejar altres ciutats a menys que els holandesos es rendissin, la principal força de combat dels Països Baixos va capitular.\nL'exèrcit alemany llança un aixecador de cortines contra els Països Baixos. La unitat principal sembla cap a Rotterdam, amb un atac de la guàrdia de flancs a través del panhandle holandès cap al Canal Albert.\nLuxemburg s'engoleix per segon dia. Un dels grans cercles de forts de Lieja, Eben-Emael, és pres i la línia del canal Albert està trencada. El petit exèrcit neerlandès és delmat per les empentes dels tancs.\nEl nord dels Països Baixos és envaït, sense defenses, mentre que els alemanys tamisen ominosament el "impenetrable" bosc de les Ardenes a l'oest de Malmedy, a l'est de Bèlgica, lleugerament sostingut.\nEl llamp a Rotterdam paralitza els holandesos. L'increïble sobrevol del bosc de les Ardenes és complet i més tard el rei Leopold apel·la a Lieja per mantenir-lo.\nTots els Països Baixos excepte l'illa de Zelanda es rendeixen. Tot a Bèlgica cova a la vegada. Els principals exèrcits francesos es queden darrere de la Línia Maginot, enviant forces per ajudar els belgues.\nContraatacs desesperats de britànics i francesos guanyen, perden, guanyen i perden Lovaina. Realment ominós va ser el desenvolupament alemany de la ruptura a través de la Línia Maginot a Sedan.\nEls contraatacs del 2n Exèrcit francès per fer un forat a la línia Little Maginot a Sedan, són violentament llançats cap enrere, les divisions panzer alemanyes amplien el forat. Les forces de suport britàniques cobreixen Brussel·les.\nEl Primer Exèrcit francès és llançat de nou a l'oest de Sedan, ampliant encara més la bretxa en les línies, mentre que les reserves franceses s'afanyen. La línia del riu Dyle i les defenses de Brussel·les cauen davant dels alemanys.\nL'últim dels Països Baixos i Anvers són envaïts pels alemanys. 68 divisions alemanyes, 480 esquadrons aeris intenten separar França de la Línia Maginot prop del camp de Somme de 1918.\nEl 18è Exèrcit alemany envaeix els Països Baixos. Els exèrcits 4t i 6è s'estavellen a través de les defenses belgues i dibuixen els exèrcits 1r i 7è francès i la Força Expedicionària Britànica a Bèlgica. El 14 de maig, el principal atac alemany serà lliurat a Sedan pels exèrcits 2n i 12è.\nEls exèrcits alemany 2n, 9è i 12è empenyen a través de la bretxa de Sedan, trencant el 9è i després mirant cap al sud per mantenir els exèrcits francesos de reserva (4t i 6è). Les divisions panzer corren cap a la costa del Canal i els exèrcits aliats del nord s'embutxaquen.\nLa clau de la ràpida victòria d'Alemanya sobre França va ser la decisió d'envair les Ardenes. Les tropes franceses en aquesta zona van ser superades en nombre i de segona categoria. França havia enviat les seves millors tropes a través de la plana belga per establir un perímetre defensiu a l'est de Brussel·les sota el supòsit que els alemanys prendrien la mateixa ruta d'invasió que el 1914.\nDe fet, algunes tropes alemanyes ho van fer, però la major part de la força invasora s'estava obrir pas a través del bosc. Els aliats van trigar quatre dies a reconèixer el seu error, moment en què ja era massa tard. Les columnes blindades alemanyes havien arribat al Canal de la Mànega, tallant els britànics i francesos a Dunkerque.\nEl que sembla una jugada mestra en retrospectiva estava més a prop d'un accident de la història. El principal planificador militar alemany, el general Franz Halder, havia proposat originalment una invasió a través dels Països Baixos, anomenada Pla Manstein o Cas Groc, que estava a prop del que els aliats esperaven. Però aquests plans van caure en mans enemigues quan l'alcalde Helmuth Reinberger de la Luftwaffe va ser capturat amb els plans del Cas Groc a Malines el 10 de gener. Els problemes mecànics havien obligat el seu avió a aterrar i el pilot va confondre el riu Mosa amb el Rin, encallant-los a tots dos a Bèlgica. Alemanya es va veure obligada a modificar el seu pla d'atac.\n1939-1940 Evolució del Cas Groc, el pla alemany per a la invasió de França (Wikimedia Commons))\nEl primer ministre francès, Paul Reynaud, es va adonar que la batalla s'havia perdut quan els alemanys van irrompre a Sedan el 15 de maig. Quan el seu homòleg britànic, Winston Churchill, va visitar París l'endemà per aixecar els ànims de Reynaud, Maurice Gamelin, el màxim comandant militar francès, li va dir que no hi havia reserves per protegir París. La caiguda de França és imminent. Les millors forces franceses que podien esperar aconseguir ara era lluitar durant diversos dies més per donar a la Força Expedicionària Britànica (BEF) l'oportunitat d'escapar.\nEl 20 de maig, Reynaud va destituir Gamelin i va posar Maxime Weygand al comandament. Weygand va aconseguir muntar alguns contraatacs, però, de nou, el principal benefici va ser frenar l'avanç alemany cap a la costa i donar temps als britànics per sortir.\nQuan May es va girar cap al juny, i la BEF va ser envoltada a Dunkerque, Weygand es va enfrontar a un front que s'estenia des del Canal de la Mànega fins a Sedan amb un exèrcit de menys de la meitat de la mida dels alemanys per defensar-lo. No obstant això, els francesos van presentar una forta resistència. Almenys les seves línies de subministrament eren més curtes i les tàctiques alemanyes de blitzkrieg ja no eren una sorpresa. Els alemanys, en canvi, estaven massa estesos i cada vegada confiaven més en un nombre superior i una potència aèria, en lloc de tàctiques superiors, per trencar les defenses franceses.\nLa defensa de Weygand va infligir el màxim desgast als alemanys, però només va poder alentir-los, no aturar-los. El govern francès va declarar París ciutat oberta el 10 de juny. Quan les tropes alemanyes van marxar quatre dies més tard, van respectar la declaració i la ciutat va ser presa sense violència.\nNo va ser fins a aquest punt que els alemanys van atacar la formidable Línia Maginot, que ara estava seriosament inframmanda. Algunes fortaleses es van mantenir fins al final, però la guerra es va perdre clarament. Reynaud va dimitir el 16 de juny. Va ser succeït pel veterà de la Primera Guerra Mundial i mariscal de França Philippe Pétain, que, en un discurs radiofònic al poble francès, va anunciar la seva intenció de buscar un armistici amb Alemanya.\nPétain va servir com a cap de l'estat francès col·laboracionista a Vichy fins al 1944. Weygand va col·laborar inicialment amb els alemanys fins que el govern de Vichy va permetre l'ús de bases militars a les colònies franceses.\nCartell de propaganda alemanya que il·lustra la guerra a Europa, 1939-1940 (Wikimedia Commons))\nBenito Mussolini el 1940 (Wikimedia Commons))\nLes forces italianes només havien jugat un petit paper en la caiguda de França, i certament no havien estat instrumentals. Amb ganes de demostrar-se a Hitler, Benito Mussolini va llançar una invasió de Grècia a l'octubre.\nMapa de la contrainvasió grega d'Albània de la revista Life (23 de desembre de 1940)\nVa ser un desastre. Mussolini ja tenia Albània, el que significava que els grecs sabien d'on vindria l'atac. S'havien preparat bé. Els defensors grecs van aturar els italians just a la frontera i fins i tot van ser capaços d'avançar uns quants quilòmetres cap a Albània al gener de 1941. Els italians ho van intentar per segona vegada al març, però aquesta ofensiva de primavera no va acabar millor per a ells que el seu primer intent.\nMapa de la situació militar a la Mediterrània Oriental a l'abril de 1941, de la revista Life (21 d'abril de 1941)\nLa lluita també havia desgastat els grecs, que van demanar ajuda als britànics. Gran Bretanya va enviar armes, municions i material militar, cosa que va elevar el fantasma d'una amenaça britànica des del sud. Va decidir ajudar els italians.\nEl suport alemany va ser facilitat per l'adhesió de Bulgària a l'Eix al març. El mes següent, les tropes alemanyes van envair el nord. Els grecs es van veure obligats a defensar un front a cavall de tota la seva frontera, però es van resistir als suggeriments britànics d'una retirada tàctica. Les forces de l'Eix van ser capaces de travessar i arribar a Atenes el 27 d'abril i la costa sud el 30 d'abril. La conquesta de Grècia es va completar amb la captura de Creta un mes més tard.\nHitler més tard culparia Mussolini de desviar les tropes alemanyes de la invasió planejada de la Unió Soviètica, fent que es quedessin sense apoderar-se de Moscou abans de l'hivern de 1941.\nInvasió de l'Eix de Iugoslàvia tal com es mostra a la pel·lícula de propaganda nord-americana de 1943 Why We Fight: The Battle of Russia\nUn altre revés al pla de Hitler d'envair Rússia va ser el cop d'estat de març a Iugoslàvia. Els nacionalistes serbis prooccidentals van enderrocar la regència favorable a l'Eix del príncep Pau i van instal·lar Pere II, de disset anys, com a rei. Hitler va ordenar immediatament una invasió, que va començar el 6 d'abril.\nMapa de la situació als Balcans a l'abril de 1941, de la revista Life (21 d'abril de 1941)\nMapa dels Balcans sota el govern de l'Eix, de Giselher Wirsing, Der Krieg 1939/41 a Karten (1942)\nDesprés d'un bombardeig devastador de Belgrad, que va dificultar que els iugoslaus coordinessin les seves defenses, les forces de l'Eix van atacar des d'Àustria, Hongria, Romania i Bulgària. Només van trigar dues setmanes a arribar a Belgrad.\nMapa de l'Europa ocupada pels nazis i les possibles rutes d'invasió de l'Orient Mitjà, de la revista Life (5 de maig de 1941)\nAmb tots els Balcans ara sota control de l'Eix, i el recentment format Afrika Korps alemany avançant sobre Egipte, una invasió de l'Orient Mitjà semblava possible. Si Alemanya es mogués simultàniament sobre Gibraltar i el Canal de Suez, podria atrapar la flota britànica a la Mediterrània, tallar les línies de subministrament de l'imperi a l'Índia i protegir Europa d'un bloqueig per mar amb les reserves de petroli de l'Orient Mitjà i els graners del nord d'Àfrica en el seu poder.\nEl principal obstacle va ser la neutralitat de Turquia. Els nazis van oferir a Turquia parts de Grècia a canvi d'unir-se a la guerra al costat de l'Eix, així com als estats amortidors del Caucas, però el president İsmet İnönü els va rebutjar. Les seves simpaties estaven amb els aliats i els alemanys van reconèixer que una invasió hauria fet innecessàriament un enemic de Turquia.\nFeu clic aquí per obtenir més informació sobre la temuda invasió de Hitler a l'Orient Mitjà.\nInvasió alemanya de Rússia com es mostra a la pel·lícula de propaganda nord-americana de 1943 Why We Fight: The Battle of Russia\nEn lloc de l'Orient Mitjà, Hitler va atacar el seu aliat nominal, Rússia. Llançat el juny de 1941, l'objectiu de l'Operació Barbarroja era establir el control alemany des d'Arkhànguelsk al nord fins a Àstrakhan al mar Caspi. Leningrad, Moscou, Nijni Nóvgorod (conegut com a Gorki en temps soviètics) i Stalingrad (ara Volgograd) serien conquerits. La Unió Soviètica seria privada de la major part de la seva població i de la seva força industrial.\nMapa de la revista Life (14 de juliol de 1941)\nL'atac es va dur a terme en tres grans atacs.\nEl Grup d'Exèrcits Nord, sota el comandament del Mariscal de Camp General Wilhelm Ritter von Leeb i format pels 16è i 18è Exèrcits de la Wehrmacht alemanya, envaí les repúbliques bàltiques amb l'objectiu d'arribar a Leningrad.\nEl Grup d'Exèrcits Centre, sota el mariscal de camp General Fedor von Bock i format pels 4t i 9è Exèrcits i les unitats cuirassades i aèries més fortes, atacà Bielorússia amb l'objectiu d'arribar a Smolensk i finalment a Moscou.\nEl Grup d'Exèrcits Sud, sota el mariscal general De Camp Gerd von Rundstedt i format pels exèrcits 6è, 11è i 17è, amb forces addicionals d'Hongria, Itàlia, Romania i Eslovàquia, atacà Ucraïna amb l'objectiu d'arribar a Kíev abans de continuar cap a l'est sobre les estepes cap al Caucas, ric en petroli.\nLes forces fineses van llançar simultàniament un intent de reconquerir Carèlia sota el baró Carl Gustaf Emil Mannerheim.\nAl costat soviètic, els mariscals Kliment Voroixílov, Esemni Timoixenko i Esemni Budió comandaven els sectors defensius. Tots tres van patir la microgestionació de Ióssif Stalin. Igual que Hitler quan els papers es van invertir un any més tard, el dictador soviètic inicialment no permetria retirades, obstaculitzant una estratègia de defensa en profunditat que havia servit bé a Rússia durant la invasió de Napoleó i que el mariscal Gueorgui Júkov va implementar l'any següent.\nSetze dies després de la guerra, els alemanys estan a punt de trencar la línia Stalin. Dos exèrcits apunten cap a Leningrad, dos cap a Moscou, dos cap a Kíev i tres cap al riu Dnestr.\nEl principal impuls alemany s'estavella contra el centre rus a la porta de Smolensk, aconseguint un avanç cap a Moscou. Els alemanys anuncien que han trencat la línia Stalin.\nLa blitzkrieg alemanya al sud envolta Kíev massa aviat i la seva pinça superior és eliminada per un contraatac rus. Al centre, els alemanys són alentits per la lluita contra els russos envoltats a la seva rereguarda.\nCinc exèrcits alemanys es concentren a Ucraïna. El contraatac rus fracassa. Els alemanys abandonen la mala pinça al nord de Kíev i ataquen al sud de Kíev per atrapar les tropes ucraïneses enfrontades per dos exèrcits alemanys més meridionals. La unitat de Smolensk avança amb atacs frontals lents.\nMés contraatacs russos al flanc de l'alemanya van passar per Kíev fracassen mentre els alemanys corren per envoltar Odessa. La unitat de Smolensk s'atura. Els alemanys, enfonsats en el moviment de pinça a Leningrad, llisquen i tornen a intentar-ho al flanc dels exèrcits voroixílov.\nEls alemanys ataquen allà on la resistència russa es debilita. L'empenta principal explota l'avanç al sud de Kíev, mentre que els mateixos exèrcits freguin els pantans de Pripet i frenin els contraatacs russos. La unitat de Moscou posa en marxa un nou esperó.\nEls alemanys van ocupar més de mig milió de milles quadrades de territori soviètic i van arribar a una distància sorprenent de Moscou abans que s'aturessin en el fang i la neu de l'hivern rus. Una vegada que estava segur que els japonesos no atacarien a l'Extrem Orient, Stalin ordenà al seu exèrcit siberià que ajudés en la defensa de la capital. Els alemanys van perdre la batalla de Moscou el gener de 1942. L'operació Barbarroja havia fracassat.\nMapa dels guanys territorials alemanys a l'Europa de l'Est de la pel·lícula de propaganda nord-americana de 1943 Why We Fight: The Battle of Russia\nHitler va rellevar el mariscal Walther von Brauchitsch com a comandant suprem de l'exèrcit alemany i va prendre el comandament. Amb els seus Panzers sense combustible, decidí no tornar a intentar Moscou a la primavera de 1942, sinó desviar les seves forces cap al sud per apoderar-se dels camps petrolífers del Caucas i de la ciutat que portava el nom del seu enemic: Stalingrad.\nEl pla d'Alemanya per a la Batalla de Stalingrad tal com es mostra a la pel·lícula de propaganda nord-americana de 1943 Why We Fight: The Battle of Russia\nMapa de la situació a finals de setembre de 1942, de la revista Life (5 d'octubre de 1942)\nL'objectiu de l'ofensiva alemanya d'estiu de 1942, amb nom clau Case Blue, era travessar el sud de Rússia, tallar les forces soviètiques restants al Caucas, prendre el petroli i després encerclar Moscou.\nLa part del Caucas de l'operació, anomenada Edelweiss, inicialment va anar bé, fins que la resistència soviètica més rígida i l'allargament de les línies de subministrament van alentir els alemanys. Mai van arribar al mar Caspi.\nVan creuar el riu Don i van arribar a Stalingrad, però cinc mesos de cruels combats sobre la ciutat van precipitar la reversió de tots els guanys d'Alemanya el 1942 al Front Oriental. Va ser el principi de la fi de l'imperi de Hitler.\nMapa d'Europa el 1942 en el punt àlgid de l'expansió militar alemanya, des de Yank, el Army Weekly (Biblioteca de la Universitat Cornell)


Crònica de Cerdanya: de març 2011\nMor la regidora de Convergència i Unió a l'ajuntament de Bellver, Mercè Pagès\nAquest dimarts ha mort la regidora de Convergencia i Unió a l’ajuntament de Bellver, Mercè Pagès. Tenia 51 anys i patia una llarga malaltia. Era regidora a l’oposició a l’ajuntament de Bellver i en les darreres eleccions al Parlament de Catalunya va formar part de la llista de Convergència i Unió a la província de Lleida, com a tercera suplent, i com a representant de la Cerdanya sota administració lleidatana. És per això que va tenir un paper molt actiu durant la campanya d’aquests comicis, i va participar en la majoria de mítings que es van realitzar a la comarca.\nPagès portava 12 anys com a regidora a l’ajuntament de Bellver, des de l’any 1999. Els anteriors dos mandats va ocupar càrrecs de govern al consistori i va ser Consellera Comarcal. Actualment, treballava a l’oficina del Sindicat de Joves Agricultors i Ramaders de Catalunya, a Bellver. Com a mostra de dol, l’ajuntament de Bellver ha suspès l’acte d’inauguració de la remodelació dels carrers del centre, prevista per aquest divendres.\nA la imatge, Pagès durant l'acte de campanya de CiU a Puigcerdà, el novembre passat (foto cedida per CiU)\nPublicat per Crònica de Cerdanya a 18:16 Cap comentari:\nJornada de portes obertes al poliesportiu de Puigcerdà, abans de la inauguració definitiva\nEls veïns de Puigcerdà van poder visitar dissabte al matí el nou poliesportiu de la Vila. L’ajuntament i els responsables del Club Poliesportiu van organitzar una jornada de portes obertes, perquè els vilatans i tots els cerdans que ho volguessin, poguessin conèixer l’equipament. No es tracta d’una inauguració, ja que encara falten per acabar les graderies i encara no es pot utilitzar per a competicions. Tot i això, el nou poliesportiu ja es pot començar a utilitzar.\nL’ajuntament està pendent de rebre una subvenció de la Generalitat per acabar les obres del poliesportiu. De fet, 24 hores abans de la jornada de portes obertes, el consistori va rebre una carta, on la Generalitat els confirmava que tota la documentació presentada era correcta, i que la subvenció tirava endavant. Els responsables del poliesportiu van destacat que aquest nou equipament solucionarà una mancança important. El seu president, Joan Barnola, va destacar que ara, a més dels entrenaments habituals, el poliesportiu podrà acollir estades d'equips de fora.\nAquest nou poliesportiu és el doble de gran que els que es fan habitualment. L’edifici té un cost total de 2,5 milions, bona part del qual serà subvencionat. Per celebrar aquesta jornada de portes obertes, es van organitzar diversos partits de futbol sala, bàsquet i tennis a sobre del paviment de Taraflex amb el que s’ha equipat el poliesportiu. Es tracta d’un material sintètic més resistent i econòmic que el parquet. La jornada va comptar amb la presència d’alguns esportistes d’elit cerdans, com ara Gemma Arró.\nA la imatge, els parlaments\nBellver finalitza les obres de millora al centre amb la pavimentació de carrers\nL’ajuntament de Bellver està duent a terme les últimes obres de millora als carrers del centre del poble. A mitjans d’aquesta setmana va començar a pavimentar els principals carrers del centre, i aquest divendres ha acabat la feina més important.\nEl procés de millora de tot el centre comercial del poble va començar fa més d’un any, amb l’adequació de més de 100 places d’aparcament a la zona de sotamuralla. Posteriorment es va ampliar l’espai per a vianants a la plaça del Portal i al carrer de Sant Roc, i ara s’ha finalitzat amb la renovació de les voreres i el paviment dels carrers més propers al nucli antic.\nPer l'alcalde de Bellver, Xavier Porta, aquest procés beneficiarà a tot el poble, "però especialment al comerç, ja que s'ha aconseguit crear un espai molt agradable per passejar i comprar, amb moltes facilitats per aparcar".\nLa circulació al centre de Bellver es normalitzarà del tot aproximadament dimecres, quan s’hagi acabat de pintar la senyalització horitzontal. Tot aquest procés de millora del centre comercial de Bellver ha tingut un cost de 410.000 euros, i ha estat finançat gairebé exclusivament pel Departament de Governació, a través del Pla Únic d’Obres i Serveis de Catalunya. Està previst que la inauguració de totes aquestes millores es realitzi aquesta propera setmana.\nPublicat per Crònica de Cerdanya a 18:20 Cap comentari:\nLa fundació Adis per a l’ajuda a persones amb discapacitat, ja disposa d’un nou local al centre de Puigcerdà. Aquest divendres al migdia, l’entitat i l’ajuntament de la Vila han signat el conveni de cessió del local, ubicat a la plaça de Santa Agustí. Aquest nou espai es troba ubicat al mateix edifici on hi ha el pis tutelat per a persones amb discapacitat, inaugurat ara fa un any i gestionat per la mateixa fundació Adis. Ara, la fundació adequarà l’espai i d’aquí uns mesos ja podrà començar a fer les activitats que fins ara realitza a l’espai que té a l’avinguda Coronel Molera.\nVillena també ha agraït el suport que els ha ofert en tot moment l’ajuntament de Puigcerdà. Per la seva banda, l’alcalde de la Vila, Joan Planella, ha destacat la importància d’ajudar entitats com la fundació Adis, sobretot en època de retallades econòmiques, per tal d’evitar que els més necessitats siguin els més perjudicats. Planella ha remarcat també la tasca que realitza la fundació Adis. Ha assegurat que sense la tasca desinteressada de l’entitat seria molt complicat que l’administració pogués donar l’atenció que necessiten les persones amb discapacitat.\nA banda, quan la fundació Adis s’instal•li en aquest local, també contribuirà a difondre les runes de l’antic call jueu de la Vila. Així doncs, els mateixos membres de la Fundació s’encarregaran de mostrar aquestes runes, ubicades a la part baixa de l’edifici.\nPublicat per Crònica de Cerdanya a 19:02 Cap comentari:\nUrús disposarà ben aviat d’un nou cementiri, ubicat als afores del nucli urbà. Les obres van començar fa 4 anys, i ja es troben a la fase final. De moment, s’han construït 30 nínxols i 15 espais per a urnes. L’ajuntament d’Urús destaca que l’obra era força necessària, ja que l’actual cementiri, ubicat al centre del poble, s’havia quedat petit i no es podia ampliar.\nTot i que els treballs del nou cementiri ja estan gairebé enllestits, l’ajuntament no sap encara quan començarà a dur-hi a terme els funerals. De fet, a l'actual cementiri encara hi queden alguns nínxols buits, i l'ajuntament vol fer-hi encara algun altre funeral.\nEls terrenys del costat del nou cementiri també són de l’ajuntament, així que si en el futur calgués ampliar les instal•lacions, no hi hauria cap problema. A més, a sobre del cementiri, el consistori hi habilitarà una zona d’aparcament, ja que es troba apartat de nucli i quan hi hagi enterraments, l’afluència de vehicles es preveu que serà elevada.\nCiU respon les crítiques d'Endavant Cerdanya a la gestió del Consell Comarcal\nEls responsables de Convergència i Unió a Cerdanya han respost les crítiques llançades des de la nova formació política Endavant Cerdanya sobre la gestió del Consell Comarcal. Durant la presentació del nou partit, format per militants d’Esquerra, Reagrupament i Independents, els seus responsables van assegurar que el Consell Comarcal està aturat. Van criticar la gestió del Consell, en mans de Convergència des de fa prop de 25 anys, i van assegurar que el seu principal objectiu és aconseguir governar-lo, per fer-lo més transparent i eficient del que diuen que és ara. Des de Convergència i Unió han qualificat d’obsessiva aquesta pretensió, i han assegurat que la nova formació no té programa sinó que s’ha format únicament per aconseguir governar el Consell.\nDes de Convergència també han assegurat que els canvis de partit que han experimentat alguns dels polítics cerdans que conformen Endavant Cerdanya confonen la ciutadania.\nEl portaveu convergent a Puigcerdà, Albert Piñeira també ha lamentat les crítiques a la gestió del Consell Comarcal, i ha assegurat que alguns alcaldables d’Endavant Cerdanya no són els més adequats per criticar-la. En el cas de Puigcerdà, ha recordat que han passat 4 anys per crear un Consorci de Promoció Turística, que finalment no s’ha fet. També ha criticat la gestió de l’ajuntament de la Vila en matèria de recaptació o en la recollida selectiva de residus, i l’ha comparat amb la que fa el Consell Comarcal, que creu que és força més eficient.\nPublicat per Crònica de Cerdanya a 18:44 Cap comentari:\nPublicat per Crònica de Cerdanya a 18:42 Cap comentari:\nPuigcerdà inaugura els ascensors que comuniquen l'aparcament del Convent amb el centre\nPuigcerdà disposa des d’aquest diumenge de dos nous ascensors, que comuniquen l’aparcament del Convent amb l’entrada del nucli antic, a través del carrer de les Escoles Pies. A banda, els nous ginys també fan més còmode el trajecte entre els barris de l’aduana i la Guingueta i el centre de la Vila.\nDes de l’ajuntament de Puigcerdà, confien que aquests aparells rellançaran l’aparcament del convent, on hi ha unes 150 places d’aparcament gratuït. Aquestes estan aprop del centre, però separades dels carrers comercials per un fort pendent. D’aquesta manera, el consistori creu que aquest ascensor pot contribuir a millorar els problemes d’aparcament al centre de la Vila, a banda de facilitar l'accés als barris de la Guingueta i l'aduana.\nPer l'alcalde de Puigcerdà, Joan Planella, aquesta és també una obra de futur, ja que al voltant de l’ascensor hi ha la possibilitat de fer-hi noves places d’aparcament. D’aquesta manera, la zona del Convent i el Museu Cerdà, juntament amb el barri de l’Estació, on ja hi ha dos ascensors que comuniquen amb el centre, podrien ser les dues grans bosses d’aparcament de la Vila.\nPer tal de connectar el barri de la Guingueta amb el centre, també s’havia plantejat la possibilitat de posar un bus urbà o escales mecàniques, però el consistori ho va descartar. "Els busos urbans, ja s'ha vist en alguna altra ciutat similar a Puigcerdà que no funcionen", ha assegurat Planella, en referència a la Seu d'Urgell, mentre que les escales mecàniques no responien a les necessitats de les persones amb minusvalia física, i a més, haguessin estat més cares de mantenir.\nEls ascensors inaugurats aquest diumenge, han estat finançats gairebé íntegrament pel segon pla d’ajudes al desenvolupament local, ofert pel Govern espanyol, i han tingut un cost de 470.000 euros. Una estructura de formigó de 16 metres d’alçada sustena una passarel•la de gairebé 42 metres, que comunica els ascensors amb el Museu Cerdà. A banda, la passarel•la també serveix de mirador de l’Alta Cerdanya, ja que s’ha fet completament descoberta.\nA la imatge, un moment de la inauguració.\nPublicat per Crònica de Cerdanya a 19:42 Cap comentari:\nEl mes d'abril obrirà el Museu de la Pagesia, a Llívia\nEl proper mes d’abril obrirà a Llívia un nou museu. Es tracta del Museu de la Pagesia, que s’ubicarà en una nau de la nova zona industrial de la localitat. El projecte l’ha impulsat a títol particular la família Rufiandis de Llívia, i després d’un any de feina ara ja encara la recta final. Tot plegat va néixer la passió de la filla de la família Rufiandis, que des de ben jove va començar a col•leccionar i comprar objectes, que fins ara guardaven a la seva casa particular.\nEl museu comptarà amb dues plantes. A la superior hi haurà objectes tradicionals de les llars de Cerdanya, i aquesta és la part que encara els falta acabar d’arreglar. La part inferior ja està pràcticament enllestida, i és on s’hi poden trobar els objectes relacionats amb el camp, com les carretes, els carros, una màquina de batre i tota classe d’eines menors. Ara, els promotors del Museu començaran a donar-lo a conèixer, a través del contacta amb Oficines de Turisme i agències de viatges.\nAmb l’obertura d’aquest Museu, la família Rufiandis vol contribuir a recuperar i evitar que caigui en l’oblit la tradició agrícola de Cerdanya. A més, també ampliaran l’escassa xarxa de museus de la comarca, amb un contingut inexistent fins ara.\nPublicat per Crònica de Cerdanya a 19:40 Cap comentari:\nProblemes burocràtics poden fer que els francesos no utilitzin l'Hospital Transfronterer\nEl govern francès continua sense solucionar la qüestió dels naixements i les morts a l’Hospital Transfronterer. Segons ha explicat al diari El Punt el diputat de l’Alta Cerdanya i el Capcir, Francesc Calvet, després de reunir-se amb el president Sarkozy, l’Estat francès no té intenció de fer cap excepció administrativa.\nAixò farà que un nadó de pares de nacionalitat francesa que neixi a l’hospital transfronterer, no podrà ser declarat en el municipi de residència dels pares, ja que oficialment haurà nascut a l’estranger. Així doncs, haurà de ser declarat al consolat francès de Barcelona, en el termini de trenta dies, perquè la seva ciutadania francesa sigui reconeguda. Durant tota la seva vida, però, aquestes persones nascudes a Puigcerdà seran considerades com a nascudes a l'estranger, encara que visquin a pocs quilòmetres de l'hospital, i els seus extractes de naixement no podran ser fets per cap ajuntament, sinó que els hauran de demanar a Nantes, on està centralitzat l'arxiu de naturalitzacions i de francesos nascuts a l'estranger.\nPel que fa a les defuncions, el cos d’un ciutadà francès que mori a l’hospital haurà de passar per tots els tràmits d'un transport internacional de cadàvers. No podrà tornar a l'Alta Cerdanya si no és dins un taüt de plom o de zinc, sense possibilitat que la família en pugui veure el cos ni el pugui incinerar. A més, segons el diputat Calvet, encara hi haurà un tercer problema, ja que la gendarmeria francesa no podrà accedir a l’hospital per interrogar algun pacient o fer alguna prova de sang en el marc d’una investigació policial. Tot plegat, posarà en entredit el caire transfronterer de l’hospital, ja que, si no se solucionen aquests problemes burocràtics, serà molt complicat que els ciutadans francesos l’utilitzin.\nA la imatge, una visita d'obres de polítics catalans i francesos, a l'hospital\nPublicat per Crònica de Cerdanya a 13:15 1 comentari:\nPresenten la nova formació política d'àmbit comarcal, Endavant Cerdanya\nDesprés de setmanes de negociacions, aquest dimecres s’ha presentat oficialment a Bolvir la nova formació política d’àmbit exclusivament comarcal, anomenada Endavant Cerdanya. La conformen polítics procedents d’Esquerra Republicana, Reagrupament, i també Independents.\nEntre els seus principals impulsors hi ha pesos pesants de la política cerdana, com Joan Planella, alcalde de Puigcerdà, Xavier Porta, alcalde de Bellver o Bartomeu Baqué, alcalde de Bolvir. Tots ells optaran a l’alcaldia dels seus respectius municipis, sota les sigles d’aquesta formació. El principal objectiu és ser presents al màxim possible de municipis per tal d’aconseguir governar al Consell Comarcal, actualment en mans de CiU i el PSC. Els impulsors d’aquest partit volen accedir al Consell Comarcal per tal de regenerar-lo i fer que les decisions que s’hi prenguin responguin als interessos de la comarca, i no pas als dels partits polítics.\nLa irrupció d’Endavant Cerdanya pot fer que Esquerra Republicana perdi gairebé tots els regidors que tenia fins ara a la comarca. Tant a Puigcerdà com a Bellver, tots els que van integrar la seva llista les anteriors eleccions es presentaran sota les sigles d’Endavant Cerdanya. En aquest sentit, tots els militants, tant d’Esquerra com de Reagrupmament, podran seguir sent-ho. Tot i això, tots els vots que obtinguin sumaran exlusivament per Endavant Cerdanya al Consell Comarcal. L’actual alcalde de Puigcerdà, Joan Planella, creu que aquesta doble militància no és incompatible, i no veu perquè Esquerra l'hauria d'expulsar.\nA més, els impuslors d'Endavant Cerdanya tenen una vocació comarcal, sense fronteres estatals. És per això que també aspiren a presentar candidatures a les properes eleccions municipals franceses, a l’Alta Cerdanya. En la presentació d’avui també hi han sigut els alcaldables d’Endavant Cerdanya a Das, Lluís Otero, a Fontanals, Ramón Chia, així com l’alcalde de Llívia, Josep Pous, que no es torna a presentar però que els dóna suport, o el líder de Reagrupament, Joan Carretero. En les properes setmanes, es podrien presentar llistes en més municipis de Cerdanya.\nA la imatge, un moment de la presentació amb els alcaldables d'EC, Bartomeu Baqué, Xavier Porta i Joan Planella\nPublicat per Crònica de Cerdanya a 20:18 Cap comentari:\nProp de 500 començals assisteixen a la tradicional escudella de Carnaval d'Alp\nUn any més, el Casino d’Alp ha estat l’epicentre de les celebracions del carnaval de la localitat. Ja fa una trentena d’anys que l’acte central d’aquesta festa és una escudella popular, on s’hi troben la majoria de veïns del poble. Aquest any, a més, com que dilluns ha estat festa a alguns llocs de Catalunya, l’afluència de segons residents ha estat major.\nLa festa de carnaval ha començat amb una rua pels carrers d’Alp, on els més petits han pogut lluir la seva disfressa. Posteriorment, s’han ballat les sardanes a la plaça del Casino i després ha arribat l'hora de la tradicional escudella.\nL'alcalde d'Alp, Cosme Ruaix ha destacat que l’escudella de carnaval ja és tot un clàssic, tant a Cerdanya, com més enllà. Enguany, l’afluència de gent ha estat tant gran -prop de 500 persones- que fins i tot hi ha hagut comensals que han hagut de menjar a la terrassa.\nTots aquells que al matí s’han perdut la rua infantil, han pogut gaudir d’un altre cercavila a la tarda, on els més grans també han tingut l’oportunitat de lluir la seva disfressa. Com de costum, aquells que s’esforcin més disfressant-se podran ser premiats al concurs de disfresses.\nPublicat per Crònica de Cerdanya a 20:17 Cap comentari:\nLa retallada d'ajudes posa en perill la supervivència de la Bressola de Càldegues\nLa crisi econòmica podria obligar a tancar l’escola Bressola de Càldegues, al municipi de la Guingueta d’Ix. El centre d’educació primària forma part de la xarxa d’escoles de la Catalunya Nord que escolaritzen els alumnes en català. La retallada d’ajudes per part de l’estat francès i de la Generalitat podria obligar als responsables de Perpinyà a tancar l’escola de Cerdanya, que d’aquesta manera es convertiria en la primera Bressola que hauria de tancar, tot i que en podrien venir més al darrere. Per tal de mirar d’evitar-ho, la comunitat de pares i l’Institut d’Estudis Ceretans, com a entitat coordinadora, han iniciat una campanya als mitjans de comunicació i a les institucions de la comarca, perquè s'hi impliquin i mirin d'evitar-ne el tancament.\nEl president de l'Institut d'Estudis Ceretans, Tomàs Torrent, que a més és pare d’un alumne de la Bressola, ha destacat la gran tasca que fa l’escola, sobretot a Cerdanya. Assegura que els alumnes que en surten són capaços d’expressar-se indistintament en francès i en català, i conceben la comarca com un tot, sense fronteres estatals. Torrent, a més, ha explicat que l’Institut va contribuir molt a l’obertura d’aquesta escola, i és per això que ara s’ha erigit en una de les principals veus defensores.\nTorrent considera que l’únic que pot salvar la Bressola de Càldegues ara mateix és la implicació de la comarca, ja que tem que tant les institucions franceses com catalanes no hi facin res, adduint problemes econòmics. Actualment, a la Bressola de Càldegues hi ha 36 alumnes.\nPublicat per Crònica de Cerdanya a 18:36 Cap comentari:\nFontanals ultima les obres de tancament del local polivalent del Vilar d'Urtx\nL’ajuntament de Fontanals ultima les obres de tancament de l’edifici que hi ha a un extrem de la pista poliesportiva del Vilar d’Urtx. Inicialment, es va fer una construcció de tres parets i sostre, que quedava oberta per una banda. Ara l’ajuntament hi ha col•locat una vidriera a la part davantera, de manera que a l’hivern es podrà tancar, i servirà de local polivalent per fer-hi tot tipus d’actes.\nA més, a la part inferior del local, també s’hi ha fet un garatge, on s’hi guarda la màquina de treure neu, i altres eines de la brigada municipal.\nEl procés de tancament del local ja està pràcticament acabat, i simplement cal acabar d’ajustar la vidriera. Tot i això, aquesta mateixa primavera ja es podrà començar a utilitzar.\nPublicat per Crònica de Cerdanya a 19:28 Cap comentari:\nRecoder no renuncia a construir el Túnel de Toses, tot i el mal moment econòmic\nAprofitant la seva visita a Puigcerdà amb motiu del Trinxat, el conseller de Territori i Sostenibilitat, Lluís Recoder, es va referir a dues de les infraestructures que estan més a l’ordre del dia a Cerdanya. Pel que fa al túnel de Toses, no va descartar-ne la construcció, tot i el mal moment econòmic que travessa la Generalitat, i les retallades que estan vivint tots els departaments. Recoder va assegurar que el procés es troba en el mateix estat que el va deixar el tripartit, i que no ha avançat, però que tampoc ha reculat.\nEl conseller va recordar que un túnel sempre és una infraestructura cara, però que això no fa que sigui impossible de construir. Va afegir que ara, la Generalitat ha de decidir si la tira endavant aquesta legislatura, o no.\nPel que fa a la línia de tren de Barcelona a Puigcerdà i la Tor de Querol, Recoder va assegurar que s’estan reunint periòdicament amb Renfe per trobar maneres de millorar-ne el servei. Un dels temes que hi ha sobre la taula és la millora del parc mòbil, i el recanvi dels seients dels vagons, per uns de més còmodes. Tot i les limitacions que tenen, pel fet que ni les vies ni els trens són de la Generalitat, Recoder creu que aviat es podran anunciar millores.\nRecoder va insistir que el Govern no se sent especialment vinculat a Renfe com a operadora del servei de Rodalies, i que si l’empresa no els ofereix un bon servei es plantejaran molt seriosament prescincir-ne i atorgar-lo a una altra companyia. Pel que fa al desdoblament de la línia de tren de Puigcerdà, el conseller ha assegurat que avança a bon ritme.\nPublicat per Crònica de Cerdanya a 19:27 Cap comentari:


Amunt, amunt, amunt!\nEl CF Reus registra el millor resultat del curs a Elda (0-4), recupera el colideratge i està a punt de segellar el ‘play-off’\nActualitzada 02/05/2016 a les 00:42\nJesús Olmo, David Haro i Ricardo Vaz es reparteixen una golejada que, al feu de l’Eldenc, suposa la victòria més àmplia de la temporada, torna a posar el colideratge en mans del CF Reus i deixa l’equip a les portes de classificar-se per al segon play-off a Segona A consecutiu. Els roig-i-negres van complir ahir al pas pel Nuevo Pepico Amat on, amb un contundent i festiu 0-4, es retrobaven amb la millor versió a domicili per donar fe que hi són, que hi han sigut sempre. Tot està obert per a un conjunt reusenc afavorit pels resultats de la jornada –el Cornellà s’emportava per davant el filial groguet per 2-0 i el Lleida Esportiu queia a mans de l’Olímpic (2-1)– que iguala els punts del Vila-real B, retalla distàncies en el goal average i –a falta de veure’s les cares amb Olímpic i Cornellà– presenta credencials per acomiadar-se des de la primera plaça: el Reus necessita dos triomfs i, com a mínim, que el Vila-real B signi un empat. Per si no havia estat prou dolça, la cita a Elda va suposar la reaparició del lateral Miguel Marín, que no trepitjava el verd en competició des que es fracturés el peroné a la sisena jornada, en l’anada contra l’Atlètic Llevant.\nNomés nou minuts va trigar el CF Reus en avançar-se al marcador del Nuevo Pepico Amat. Ho feia mitjançant el central Jesús Olmo –el qual tres jornades enrere anotava l’1-0 definitiu contra l’Atlètic Balears després de quatre anys sense veure porteria–, que convertia en avantatge una falta executada per Ramon Folch, abonat a l’estratègia. Natxo González havia disposat sobre el terreny de joc de l’Eldenc un 4-3-3 que recuperava Samu a la banda dreta i reubicava el propi Folch i Rafa Garcia com a interiors. Només l’excel·lent paper del porter local Raúl Poveda va evitar que, completats els primers vint minuts de matx, David Haro portés el marge roig-i-negre un pèl més enllà. L’atacant ho provava en dos córners consecutius, frustrat per la perícia de l’arquer dels alacantins. També, pel conjunt de la capital del Baix Camp, Edgar Badia va deixar les ja habituals intervencions de lluïment per protegir el 0-1 que avalava la victòria dels seus: l’aturada del barceloní evitava l’1-1 en un tret de Carlitos per la dreta i, en un córner posterior, frenava de nou el davanter de l’Eldenc, que hi estava ben a prop amb una rematada de cap des de l’interior de l’àrea petita. El segon gol dels roig-i-negres arribaria en un penal comès per Gotor sobre David Haro, quan aquest mirava de transformar en 0-2 una passada de Fran Carbia resultant de la jugada iniciada per Folch. L’executava el mateix Haro que, al minut 35’, va ampliar el coixí amb què el CF Reus marxava al descans.\nUna tarda per a David Haro\nFran Carbia va fregar el 0-3 a la represa. Però, la d’ahir era una tarda per al protagonisme de David Haro. L’ex de l’Hospitalet sentenciava al minut 55 en una jugada brillant que deixava sense opcions l’Eldenc i classificava virtualment –encara no de forma matemàtica– el CF Reus per la disputa del que serà el segon play-off a Segona Divisió A de la història de l’entitat roig-i-negra. Amb la tercera diana en contra, els homes de José Galiana van dimitir i el seu paper va limitar-se a algun que altre intent aïllat per maquillar la desfeta. Tampoc no els va servir. Natxo González va portar a terme els tres canvis en la darrera mitja hora: Ricardo Vaz accedia al verd en el lloc de Samu, Fernando ho feia per Haro i Miguel Marín –que reapareixia després de perdre’s gairebé tota la temporada per una lesió als inicis de curs– ocupava la posició de Jesús Olmo. Seria justament Vaz l’encarregat de posar la cirereta al Nuevo Pepico Amat, en consumar una jugada per la banda dreta, assistit per Fran Carbia, per batre Raúl Poveda al 75’.


Troben un cadàver calcinat dins d'un cotxe al Vendrell\nEl vehicle cremat on hi havia un cadàver. (Foto: Tarragona Digital)\n22/09/2021 - 08:55h\nEls Mossos d’Esquadra investiguen el succés ocorregut aquest dimarts cap a la mitjanit\nAgents de la Policia de la Generalitat-Mossos d’Esquadra de la Divisió d’Investigació Criminal (DIC) de la Regió Policial del Camp de Tarragona investiguen la localització d’un cadàver al terme municipal del Vendrell, per bé que a pocs metres del municipi d’Albinyana.\nEls fets van passar aquest dimarts, pels volts de la mitjanit, quan una trucada telefònica va alertar d’un incendi. Quan els bombers van arribar al lloc dels fets van constatar que es tractava de l’incendi d’un vehicle i van informar als Mossos que al seu interior hi podria haver el cos d’una persona.\nSegons apunta l’ACN, el titular del vehicle seria un home d’origen estranger, veí del Vendrell i que té antecedents per delictes relacionats amb les drogues. És per això que la policia no descarta que l’incident tingui alguna cosa va veure amb el tràfic d’estupafaents.\nDesprés de l’aixecament del cadàver, al llarg del matí d’aquest dimecres agents dels Mossos d’Esquadra han pres mostres del lloc i posteriorment han traslladat el vehicle a dependències policials.\nInicialment, s’havia apuntat que el succés havia ocorregut al municipi d’Albinyana, però la zona boscosa on ha aparegut el cotxe incendiat pertany al terme del Vendrell, si bé l’àrea habitada més propera és el nucli de la Papiola d’Albinyana.\nQuan els agents van arribar al lloc dels fets van poder corroborar que dins del cotxe incendiat -concretament al maleter del turisme- hi havia un cadàver calcinat que, hores d’ara i a causa del seu estat, no es pot determinar si es tracta d’un home o d’una dona.


El jovent truca fort a la porta - Diari de Girona\nEl jovent truca fort a la porta\nNou jugadors del planter ja han participat enguany amb el primer equip, en una bona mostra de la salut del planter\nmarc brugués/bruno martin. girona m.b. girona 26.12.2020 | 23:43\nResta, Arnau Martínez, Terrats, Monjonell, Pau Víctor, Suli Camara i Gonpi són alguns dels joves amb protagonisme al primer equip. girona fc\nResta, Arnau Martínez, Terrats, Monjonell, Pau Víctor, Suli Camara i Gonpi són alguns dels joves amb protagonisme al primer equip.\nEnguany més que mai, salut és el que més s'ha demanat a cada brindis durant els àpats familiars d'aquestes festes. Aquest any que s'acaba en què la pandèmia ha atacat ferotgement la societat, tenir salut és quelcom que no té preu. El coronavirus ha maltractat moltes famílies i fet estralls en moltes empreses. Econòmicament, un piló de negocis s'han vist obligats a readaptar-se, reinventar-se per no haver de tancar la paradeta. A Montilivi, la situació econòmica no és per saltar i ballar. Ni de bon tros. De fet, el consell d'administració va aprovar la setmana passada un pressupost de 23,8 milions d'euros amb una previsió negativa de 8 milions. Uns números molt distants dels de la temporada passada i als quals s'ha arribat per culpa de la pandèmia i de no haver pujat a Primera. Sigui com sigui, el Girona continua bategant i, malgrat tots els entrebancs que ha patit aquest començament de temporada, ha sabut aixecar-se i acostar-se als llocs capdavanters de la classificació. Part de la culpa de la reacció del Girona durant els primers mesos de competició ha estat la participació dels jugadors del planter. Les necessitats del primer equip, provocades per una allau de baixes per lesions, sancions i convocatòries internacionals, han fet que Francisco hagi utilitzat ja nou jugadors del futbol base (Kebé, Terrats, Pau Víctor, Turmo, Pachón, Monjonell, Jandro Sánchez, Arnau Martínez i Gonpi) durant aquesta primera volta infernal de partits. El filial a Tercera, el juvenil a Divisió d'honor o la Residència de les Hortes a ple rendiment són indicadors que la salut del futbol formatiu del Girona és de ferro. El jovent pica fort a la porta i, en temps d'economia de guerra, com va passar amb Pere Pons, la barreja de fam, qualitat i il·lusió que desprenen els joves, sempre és benvinguda.\nHan quedat enrere els anys en què un jugador del juvenil o del filial debutava aïlladament amb el primer equip. Eren altres èpoques, però els Fran Pérez, Jordi Masó o Marc Serramitja, que també van tastar el professionalisme, mai van tenir la confiança o continuïtat que hi ha ara. A part d'Ibra Kebé, que tot i tenir fitxa del filial està en dinàmica de primer equip, un dels joves que més minuts ha tingut fins ara és Ramon Terrats. El barceloní va debutar a Saragossa i acumula 171 minuts en 4 partits, a més a més de 8 convocatòries, entre Lliga i Copa. «El debut va arribar més aviat del que em pensava, però n'estic molt orgullós», explica Terrats. El barceloní, de 20 anys, revela que el vestidor del primer equip l'ha rebut «molt bé». «Mai havia estat amb gent professional, però són persones normals, molt propers. L'Aday, que porta tant e temps al club, em va ajudar molt», revela. En la mateixa línia, s'expressa Pau Víctor. El davanter de Sant Cugat ha tingut ja 7 oportunitats enguany després de debutar en l'última jornada del curs passat. «No m'esperava tenir tant de protagonisme. He estat molt en dinàmica amb ells i sóc conscient que de treballar molt per tenir és oportunitats i aprofitar-les», diu. Pau Víctor coincideix amb Terrats a l'hora de parlar del vestidor. «Gent com Aday, Stuani, Sylla... sempre donen suport als joves. Els davanters em donen molts consells i intento aprendre'n cada dia», diu.\nEl Girona ha hagut de recórrer més que mai al planter aquesta temporada. De fet, enguany -i tot just som a mitja lliga- ja s'ha batut el rècord de debuts (6) de jugadors del futbol base d'ençà del retorn a a Segona A el 2008. Fins ara la xifra més alta era del curs 18-19, a Primera, on van estrenar-se Valery Fernández, Pachón, Montes, Paik i Andzouana). De la mà de Francisco s'han estrenat aquest curs fins ara Terrats amb 4 partits i Èric Monjonell, Turmo, Jandro Sánchez, Gonpi, Arnau Martínez amb un tots. Pau Víctor (7) i Kebé (11) ja havien debutat la temporad passada. La xifra es podria ampliar encara més perquè homes com Suli Camara o Pau Resta, que han estat convocats algun cop, poden tenir l'oportunitat en algun moment. També el porter Jonatan Morilla ha figurat en una convocatòria.


Procés obert a tothom\nConstruir un programa de govern per a fer la Badia que alguna vegada hem pensat i fer-ho de manera col·lectiva, aquest són els principals objectius de les quatre jornades plantejades pel Totes Fem Badia. El procés s’inicia aquest dissabte a l’Escola La Sardana d’11 a 12´30 hores en les que es posarà ordre als temes a tractar i les possibles línies de solució dels problemes i mancances que patim les persones que vivim a Badia del Vallès.\nA l’assemblea podrà contribuir tothom que hi vulgui i seguirà una metodologia participativa per analitzar i debatre cadascun del temes que s’exposin i, com no, possibles línies d’acció a posar en marxa per aconseguir solucionar-los. No es tracta de donar raons del que està malament i com posar-hi soluciones, sinó d’endreçar els problemes i mancances que vivim com a ciutadanes de Badia, alhora que endreçar-los en la recerca de possibles solucions als mateixos.\nTres sessions programades al desembre i gener\nTotes fem Badia organitzarà a la mateixa escola La Sardana 3 sessions més els dies 15 de desembre, 13 de gener de 2019 i 27 de gener de 2019 on es tractaran amb profunditat els temes i línies de solucions que sorgeixin a partir de l’assemblea del proper dissabte. Amb aquestes 3 sessions tractarem aquells temes que preocupin a la gent que hi participin en aquesta elaboració col·lectiva del programa de govern per la legislatura 2019-2023.\nAquest procés que ha estat anomenat “Dissenyem el Programa Municipal: Vine i participa!” té com a principal objectiu fer la política propera a la gent tractant allò que ens preocupa i cercant les solucions de manera col·lectiva i consensuada mitjançant el debat, el diàleg i l’escolta activa.\nRecordeu-vos. Dissabte 24 a les 11 hores Assemblea Oberta per iniciar el disseny de les línies del programa de Govern de Totes Fem Badia.


Lloret de Mar ha recaptat gairebé 14.000 euros per la Marató de TV3 | Blanesaldia\nLa darrera setmana de novembre ja va estar plena d’activitats com la cursa solidària organitzada per l’Associació de Veïns del Rieral; la presentació d’equips, amb una botifarrada solidària, organitzada pel Club Futbol Lloret; i una marxa popular endegada per l’associació Amics del Country.\nEls mes de desembre, Lloret per la Independència va organitzar els “encants solidaris” que van anar acompanyats d’actuacions musicals com balls o country, una demostració de kick-boxing i activitats infantils com contacontes i inflables. Aquest divendres passat, el psicòleg Enric Font va oferir una xerrada sobre les malalties neurodegeneratives; i dissabte, l’esplai Bimbirimboines va presentar unes parades de pastissos, creps i xocolata, i activitats per als més petits a la plaça de l’Església.\nFinalment, ahir, dia de la Marató, durant tot el dia es van succeir diferents activitats com la visita guiada al Museu del Mar per l’Associació de Guies de Girona; el concert de Nadal de la coral Tot Cor del Casal Municipal de la Gent Gran; la tradicional Quina Solidària al Rosamar per Lloret Voluntari; o la trobada de country organitzada pels Amics del Country amb la col·laboració d’hotels Guitart-Monterrey, entre d’altres.\nLloret de Mar consigue 6,91 millones de euros de los fondos europeos Next Generation\nDetienen en Lloret a los dos autores de un hurto de 1.200 euros cometido en Blanes\nLas subastas de abril en la Confraria de Blanes superaron los 707.000 euros\n← 11a Festa d’Arribada d’Es Tió de Blanes En 2014 se construirá uno de los dos campos de fútbol de la Ciudad Deportiva de Blanes →


Per què volem Obrir Portes – Enfortim drets!\nPer què volem Obrir Portes\nJa us vam informar en l’entrada Obrim portes / DENIP 2018 , que l’alumnat de 2n ESO A, per celebrar el DENIP 2018, vam oferir un mural inspirant-nos en la la cançó Obrim Portes de Txarango. Per acabar aquesta obra plàstica i reflexiva al voltant de la pau, cada un/a hem redactat la nostra versió penjant-la a la paret del nostre passadís, a l’institut. Us les oferim perquè les mediteu. Pren-te temps!\nMira’m als ulls, no estarem sols, un altre món esclata.\nM’imagino un món millor\nUn món millor seria ple d’alegria,\nmàgia i també fantasia.\nTots seriem iguals\nen un món genial.\nTindríem els drets per igualtat,\nhomes, dones, petits i grans.\nTots els nens anirien a l’escola\nper aprendre molt més\nque només dir hola.\nEls grans tindrien feina,\ndes dels pobres fins als rics\nper treballar amb qualsevol eina\ni no pas que ho facin els xics.\nNingú seria més poderós\nel poble triaria la seva decisió.\nLes bombes ja no hi serien\nperquè amb la guerra desapareixerien\ni la pau sortiria\nen aquest món hi naixeria\nNúria del Águila Munté\nUn món millor estaria ple de rialles,\nd’abraçades i petons.\nHi hauria igualtat entre homes i dones,\ni s’acceptaria a tothom.\nMilloraríem el medi ambient\nfent servir productes més ecològics,\ni tothom estaria més content\nper viure en un món net.\nLa gent no tindria necessitat de robar\nja que tots viuríem igual,\namb els mateixos drets\ni amb les mateixes possibilitats.\nNo hi hauria guerres,\nni per menjar ni per res.\nLa pau ens completaria\nsi vivíssim en el món millor.\nGina Gutiérrez Gallart\nM’imagino un món millor si…\nM’imagino un món millor si\nno hagués guerra i\nningú es morís de gana\nno hagués discriminació i\nque no importés si ets\nlleig i de on vinguis)\nM’imagino que no existís la violència\nde gènera i què\nningú es maltractés\nI que tothom pogués\ntenir una bona educació.\nManar Jamoun Khachnan\nJO IMAGINO EL MÓN…\nJo imagino el món\nD’una altre manera\nD’una manera especial\nD’una manera millor.\nMe’l imagino amb nens i nenes\nTots concentrats en un únic prat,\nUn prat verd\nAmb moltes flors.\nAmb un cel Blau,\nCom l’aigua del mar\nOn s’hi veuen núvols,\nQue imaginem formes\nUn món sense conteminació\nN’hi tampoc miseria\nAquest seria el món ideal\nNúria Daban Mata\nM’agradaria que en el món no hi haguessin GUERRES, que hi hagués pau, que la gent no mates a ningú,que no hi hagués violència de genere, que per tindre una discapacitat et discriminin.\nQue tothom tingui una casa per viure , que no visqui ningú al carrer.Que no discriminin a ningú per el seu genere o perquè t’agradi una persona del seu mateix sexe.Perquè en el fons tots som persones i tenim sentiments i si no passes res d’això moltes coses no passarien. I que no violessin a les dones pel carrer, que no les piquin per no fer lo que els homes diuen , que les valorin, que no facin servir a les dones com joguines per tenir relacions sexuals, que no les insultin per anar una mica destapada.\nQue no abandonin a nens a la escombraries ni que tampoc els matin. Que no insultin a una persona per com vesteix perquè a lo millor per fora es d’una manera i per dintre es d’un altre forma.\nAndrea Nieva Cano\nEl món millor\nés una classe millor\namb ordre i tranquil·litat\ni la gent fent l’activitat.\nLa contaminació no fa un planeta millor,\nni la guerra ni la por,\nper combatre la decisió\nde fer un planeta millor.\nLa gent tranquil·la i feliç,\ncom la dita: com un anís.\nNi violència ni temor,\nper combatre la por\nImagina’t amb tranquil·litat\nI temes de conversació,\nEn total, gent lliure.\nLa gent no ho pensa però,\nI si puguéssim fer un món millor?\nCreieu o creiem que tot seria fantàstic,\nmillor dit, es un tic que tenim,\nquan pensem millorar.\nI si és així: Podríem fer un món millor?\nFerran Font Esparbé\nAina Tàsias de la Muñoza\nAra el món és una bola de diners,\nGràcies a la ajuda del comerç.\nEl internet és la mare dels nens.\nPolítica fa guerres, discussions.\nLa gent surt menys al carrer,\nper passejar o comunicar.\nNingú sap la pau,\nla belleza del nostre món.\nLa naturaleza és la pau,\nens dóna la vida.\nPerò nosaltres la contaminem,\ni al final la perdrem.\nTenim que unir-nos,\nper salvar el nostre món,\nGaudir i ser feliços tots junts.\nRomaisa Kichouh Ouali\nJo m’imagino un món sense guerres, destrucció…\nUn món en el qual els humans no pensin només en ells mateixos sinó també en els altres éssers vius que viuen en aquet planeta. Un món en el que hi hagi igualtat de gènere, on hi hagi menjar… per a tothom. On els humans no depenguin sempre dels diners i de la tecnologia, on no hi hagin guerres.\nBerta Cecchini Rodríguez\nEn aquest ”món millor” a la gent no se la rebutja per ser com es, per com es vesteix, com es per fora o per les coses que sembla que fa. Si no per el que son i el que fan sen com son sense importar l’exterior, aquí no et tracten diferent per semblar diferent. Ja que tots som iguals tot i ser molt diferents, cadascú amb les seves coses, dient coses diferents, pensant diferent, agradant-li el que sigui que li agradi bàsicament per la personalitat que es el que ens acaba definint. Cadascú és com es i et tracten per això: per el que ets no per el que no ets. A les dones i als homes arreu del món se’ls tracta de manera igual se’ls hi paga igual… perquè tot i tenir diferent genitals som iguals els uns i els altres: HUMANS. Totes les noies-nois, nenes-nens, poden millor dit han d’anar a l’escola i ho fan. S’ensenya a respectar als altres es igual com siguin i a d’haver-se defensar per elles-ells mateixos. A les dones-noies-nenes no se les maltracta ni les maten però tampoc se les sobre protegeix no em mal interpreteu al homes-nois-nens tampoc. Aquí cadascú pot fer- pensar el que vulgui mentre no faci mal a ningú. A totes les escoles s’ensenyen les mateixes coses ja siguin privades o publiques, l’ensenyament segueix millorant com altres coses. La violència de gènere (cap a les dones) es pràcticament a casi tot el món història com l’assetjament, les guerres…, tot i que tothom sap que sempre hi ha la possibilitat de que tornin a començar, es creu que no passarà i si passa serà d’aquí molt temps… almenys això es el que tots esperen. Poc a poc la capa d’ozó esta tornant a estar ”bé”, la contaminació esta disminuint, esperem que fins al punt de desaparèixer, als animals no se’ls maltracta i moltes especies que estaven en perill d’extinció ja no ho estan, aquí no se’ls mata, caça… Tot i les coses que he dit aquest món no es perfecte ni molt menys encara queden moltes coses per millorar, però si no hi haguessin coses per millorar no seria un món on visquéssim els humans, ja que nosaltres fem molts errors, però així som per sort o per desgracia.\nMayori Ainhoa Polanco Diaz\nImagina que no hi han guerres\nI que tampoc hi ha fronteres.\nQue ningú es mor de gana,\nImagina, fes-ho ara\nImagina que la pobresa no existeix,\namor és tot el que importa.\nTothom viu molt feliç\ncom als contes per a un nen petit.\nTots els nens anant a escola\ncontents per poder dir a un mestre: “hola”.\nLa nostra terra que ens estimem\nnomés cal que la cuidem.\nTots amb igualtat de drets\ntant si ets alt o baixet.\nAixò és el que m’agradaria\nperò per desgràcia no el que passa cada dia.\nDel que en diuen armes\nno n’hi hauria d’haver més.\nI la millor companyia:\nfamília amics i ningú més!\nUN MÓN PLE D’ALEGRIA\nQUE NO HA DE SER UNA FANTASIA\nAina Riba Alsina\nHi han moltes coses a millorar però les dos mes importants per a mi són aquestes:\nSiguis de on siguis , hagis nascut on hagis nascut , siguis de la religió que siguis, tinguis diferent color de pell, siguis alt o baix , gras o prim ningú es superior a ningú tothom te cosas diferents i tothom s’ha de respectar tal i com es ell i respectar com són els altres. Perquè encara que tots tinguem aspectes diferents tots tenim el mateixos drets a ser iguals hi ha ser tractats iguals\nMoltes persones de altres països cada dia han de fugir de casa seva perquè hi ha guerres en els seus països milers de persones moren (nens patits , gent gran , adults…) per això tothom demana stop guerres i que es declari la pau\nÀlex Pulido Casòliva\nUn món millor no hauria de tenir guerres, ja que causen mort, fam i pobresa. Tampoc hi hauria d’haver contaminació ja que es un dels principals problemes amb el quan vivim. Tampoc hi haurien treballs forçats ni d’adults ni de nens. Tampoc no s’acabaria el plàstic, ja que d’aquí 40 anys s’acabarà i no se com viurem, ja que un gran nombre de les nostres coses es de plàstic. Potser trobem un altre material semblant, que de pas no contamini tant al tractar-lo…\nL’electricitat la trauríem de fonts renovables, les quals donarien igual o menys rendiment que les no renovables. També podríem anar a l’espai mes fàcilment. El preu de tot baixaria ja que la feina la farien maquines, no contaminants, i no hauríem de pagar el sou dels treballadors (tot i que actualment la part que va als treballadors, sobretot de lo que be de xina, es bastant reduïda…).\nSeria un mon lliure en el que es poguessin complir els somnis. Un mon en el que no tothom es igual de ric però que els mes pobres son de l’actual classe mitja. En aquest mon hi hauria diversitat de cultura, de creences i de religions. Hi seguirien havent presidents però no malgastarien en armes ja que si ningú te armes, no hi ha risc de que comenci una guerra.\nPotser alguns se’n anirien a viure a un altre planeta amb aigua i aire, ja que a la Terra hi ha massa gent. En aquest mon la ciència avançaria mes ràpid.\nPes acabar, deixar clar que aquest món, tal com està la economia actualment, en absolutament IMPOSSIBLE, per molt que m’agradaria a mi. No hi ha manera de que els presidents i jefes d’empreses substitueixin els treballadors xinos per maquines ja que els hi sortiria mes car i clar no es volen malgastar ni un euro en disminuir la contaminació perquè els hi es igual… Tampoc crec que sigui possible enviar gent cap a altres planetes. Tot i així seguiré pensant que aquest mon seria ideal.\nGuillem Torné Segura\njo imagino el món ideal\nels dels prats amb herba i molts tipus diferents d’animal.\nPerò les coses no sempre són com voldríem.\nel món està ple de fum i contaminació peró si tothom hi colabora una mica tots i sortirem guanyant i el món també.\ntampoc no has de fer gaire esforç, pots col·laborar simplement apagant una llum, anant amb transport públic,\nNO ESPERIS QUE ELS ALTRES FAGIN EL PAS, FES-LO TU PRIMER!!\nARAN SANCLIMENTS NOT\nBerta Bosch Figueras\nJo m’imagino, aquet mon millor, si no haguessin tantes guerres ni tants atacs terroristes.\nJo voldria, que en aquet mon la gent no moris en accidents de cotxe, perquè això vol dir, que els conductors no vigilen la seva conducció,i que per una persona que no respecta les normes de circulació, s’estavella poden ferir o matar a una altra persona que si respectava las normes.\nDonaria menjar a la gent pobre que ho necessita i també donaria allotjament.\nQue la gent que es fica amb altres persones que tenen la pell de diferent color no ho fessin, perquè tots som persones i som humans.\nJo crec, que també podríem cuidar mes el nostre mon, si no contaminéssim tan, i féssim servir mes el transport públic i deixéssim el cotxe a casa, si no tiréssim tantes deixalles als rius i als nostres mars, non mataríem a tants éssers vius, com els peixos i altres animals.\nEric Lahoz Perona\n« Concurs de poemes sobre els refugiats. DENIP 2018\t» Volem acollir?


JNC TORTOSA: La Joventut Nacionalista de Catalunya refunda el col•lectiu d’Amposta.\nLa Joventut Nacionalista de Catalunya refunda el col•lectiu d’Amposta.\nHadar Ayxandri va ser escollit president local de la JNC d’Amposta.\nLa JNC va constituir aquest divendres el col•lectiu de la JNC a la capital del Montsià, Amposta. A l’acte i van assistir un centenar de persones de Terres de l’Ebre i d’arreu de Catalunya.\nHadar Ayxandri, president local d’Amposta va afirmar que la JNC representa la millor eina per a la construcció nacional que tenim els joves d’aquest país i la manera de traslladar un missatge de compromís als joves d’Amposta que portem Catalunya al cor.\nLa JNC d’Amposta es marca com a objectius: Unir els joves crítics i amb compromís polític d’Amposta, donar suport crític al govern municipal i treballar per un canvi polític al govern de la Generalitat, per a que torni a posar Catalunya com la primera de les seues prioritats\nEl president de la JNC, Gerard Figueras va agrair l'esforç fet per la gent de la JNC del Montsià i les Terres de l'Ebre per tal de poder tornar a comptar amb un grup potent de gent jove a Amposta. En aquest sentit, Figueras va destacar la necessitat de sortir al carrer a parlar amb el màxim nombre de joves possibles per explicar-los que la JNC pren força a Amposta i convidar-los a formar part de la primera organització política juvenil del país. Figueras també va encoratjar els militants ampostins a sumar esforços per revalidar l'alcaldia i per contribuir al canvi que el país necessita sota el lideratge de l'Artur Mas.\nLaia Romeu, delegada de la JNC a les Terres de l’Ebre va felicità els militants de la JNC d’Amposta i de les Terres de l’Ebre per la seva bona feina i pel seu treball i esforç constant i els va encoratjar a seguir endavant en aquesta bona línea i seguir així fent de la JNC un referent a les comarques ebrenques.\nA l’acte i van assistir l’alcalde d’Amposta, Manel Ferre, el senador Joan Roig, el diputat de CIU Francesc Homs i els membres del CEN: Oriol Vazquez, Marga Payola i Oriol Martin. També els van acompanyar militants de la JNC del Camp de Tarragona, de Barcelona i de Regió 1.\nPublicat per JNC/TORTOSA a 17:21:00\nLa Joventut Nacionalista de Catalunya refunda el c...


Conferències | Esther Borrell i Rosell\nCada cosa té el seu temps…\nD’un any a l’altre les llavors germinen i de quatre branques neix un bosc. S’estàn confirmant les conferències desitjades…\nPer setembre se’n farà una a Polinyà. Les tendes roges están sortint com bolets i també están treballant en la mateixa direcció que jo, que la Gran Mare…. La Marta n’està fent una a Barcelona amb projectes de fer-hi tallers…. I compta amb mi….\nCom demanar una conferència gratuïta al Portal de les Lletres Catalanes?\nSabeu com podeu demanar una conferència gratuïta per al vostre institut mitjançant El portal de les Lletres Catalanes?….\nCal entrar a QUI ES QUI…. i després us fan triar EN VEU ALTA o AUTORS A LES AULES i l’autor que voleu. Però ho heu de fer amb molt de temps. Crec que en aquest moment no es poden fer sol.licituts. Es fan a l’estiu. Si no podeu esperar tant, em podeu contactar personalment a www.estherborrell.com o a www.trobadorsdelagranmare.cat\nEm demanen una conferència per a un centre de salut…\nVan arribant declaracions d’interès sobre les meves conferències, si bé els encàrrecs no s’acaben de concretar.\nEstic esperant la concreció del encàrrecs de Palautordera, Santa Coloma, Barcelona, Polinyà, d’aquest Centre de Salut….\nCada cosa te el seu temps.\nProbable conferència a Polinyà ….\nLa Virtuts m’està ajudant a buscar encàrrecs de conferències i presentacions de llibres. Per ara sembla molt possible que l’Ajuntament de Polinyà encarregui una conferència i s’apropen possibilitats de presentar Les Tres Reines Magues a Vic!\nGràcies a totes i a tots per la vostra col.laboració!\nEnganyades i estafades\nQuan vaig estudiar amb la professora Claudia von Werholf, a Austria, les alumnes del departament d’Estudis de Dones es varen quedar consternades perquè res d’allò que varem aprendre a les seves classes i res de les lectures que varem llegir o escoltar als discursos que els companys feren en els seminaris del departament ens hagués estat trasmés durant tota la vida. Dues companyes varen mostrar públicament en una clase la seva sensació d’haver estat enganyades durant tota la seva vida en el sistema educatiu. El comentari que ha fet l’Eva Duran sobre la meva obra m’ha fet recordar aquesta decepció universitaria.\nA L’Eva Duran també li interessen les conferències…\nPer ara hi ha moltes dates per triar. Sabeu com encarregar una conferència?\nSanta Coloma de Gramenet segueix…\nSembla que a Santa Coloma li interessa encarregar una conferència. Vàries persones de diferents grups s’han interessat pels temes que ofereixo. No sé si saben que sóc filla de Santa Coloma i que he escrit dos llibres sobre la història de la ciutat des de la mirada d’una dona. Fa uns quants anys que no passo per la ciutat. M’encantarà tornar-hi i veure els carrers per on jugava de petita. Fins aviat.


Reneix el Club Sant Jordi de Santa Eugènia | El Dimoni de Santa Eugènia de Ter (Gironès)\n: : Actualitat > 2008 :: Retalls de premsa | 06·11·2008\nReneix el Club Sant Jordi de Santa Eugènia\nDIARI DE GIRONA > L’Obra Social de Caixa Catalunya va obrir dimecres -5 de nov.- les noves instal·lacions del Club Caixa Catalunya-Sant Jordi de Girona, situat al carrer Santa Eugènia . El Club Sant Jordi de Girona, que va néixer l’any del 1980, ha fet una reforma completa de les seves instal·lacions per tal d’oferir a les persones grans i a les entitats de la ciutat millors espais, polivalents i funcionals.\nAmb la remodelació, el centre ofereix nous serveis com ara equips informàtics amb connexió a internet per tal d’apropar les persones grans a les noves tecnologies, un espai de cuina, una sala d’activitat física amb vestuaris i una aula polivalent per poder-hi fer cursos i tallers. També s’ha realitzat un canvi de mobiliari i pintura i s’han eliminat les barreres arquitectòniques. El Club Sant Jordi de Girona compta amb 850 socis.\nL’objectiu d’aquests clubs és consolidar-se com a espais d’intercanvi i convivència en què es fan diverses activitats que afavoreixen la relació i el desenvolupament integral de les persones. En aquests clubs s’impulsen activitats que promouen els valors de les relacions intergeneracionals i multiculturals, l’associacionisme, el voluntariat, la formació permanent i l’accés a les noves tecnologies. A més a més, participen en les programacions culturals i cíviques que es desenvolupen en l’entorn més proper, per tal de crear vincles de relació i enfortir el teixit social de la zona. [Diari de Girona]\nEL PUNT [06·11·2008] > L’Obra Social de Caixa Catalunya va reobrir dimecres les noves instal·lacions del Club Sant Jordi de Girona, situat al carrer Santa Eugènia número 189, al costat de la plaça del Barco. Les instal·lacions s’han equipat amb una aula d’informàtica amb connexió a internet, i amb un espai de cuina, una sala d’activitat física amb els seus vestidors i una aula polivalent per fer-hi cursets i tallers. Dimecres -5 de nov.- al matí, el director de l’àrea d’atenció social de l’Obra Social de Caixa Catalunya, Josep Solans, i el regidor de Serveis socials de Girona, Joan Olòriz, van presidir la inauguració dels nous locals. A la tarda, un concert de sarsuela, un tast d’olis i un concert de coral van completar els actes inaugurals. El Club Sant Jordi de Girona té en l’actualitat uns 850 socis. [D.V. · El Punt]\nDIARI DE GIRONA [05·11·2008] > El Club Caixa Catalunya-Sant Jordi de Girona (carrer Santa Eugènia ), reobre dimecres les portes després de mesos de reformes. Els clubs Sant Jordi són espais d’intercanvi i convivència creats per a persones grans. Amb la renovació del club de Girona, es garanteix un ampli ventall de novetats com l’aula informàtica amb connexió a internet, cuina per poder fer cursos i tallers, sala d’activitats físiques amb vestuaris, canvi de mobles i pintura, així com diversos espais polivalents i funcionals. El Club Caixa Catalunya-Sant Jordi de Girona, fundat el 1980, constitueix tot un referent a la ciutat. En l’actualitat ja disposa de 850 socis. [Diari de Girona]


Una idea decadent d’Europa (El Singular) – Dietari a Destemps\nMai 27, 2012 by enricvila\nUna idea decadent d’Europa (El Singular)\nAra que s’acosta el 300 aniversari de 1714 tenim una oportunitat immillorable per començar a prendre’ns seriosament la guerra de successió. No vull dir que tornem a insistir en la llegenda mesella del poble que es posa a treballar pels seus colonitzadors l’endemà de la derrota; vull dir que tenim l’oportunitat de mirar d’aprofundir en les conseqüències que va tenir la caiguda de Barcelona pel conjunt d’Europa, i de retruc per tot el món.\nSeguint el procés que va portar fins a la Pau d’Utrecht, és difícil no pensar amb la possibilitat que els Aliats s’haguessin estimbat a Normandia. Imaginem-nos que el 1944 els alemanys aturen les forces aliades a les platges de França i que Hitler resisteix al continent. Al final els americans hi haurien acabat pactant i avui dubto que la Xina, la Índia o el Brasil fossin economies emergents. Difícilment parlaríem de decadència. Primer perquè les lleis de premsa no ho permetrien, però segon perquè els exèrcits occidentals continuarien sent els més poderosos del món. Això sí, els catalans no existiríem ni en els llibres. Les elits russes parlarien alemany. L’antisemitisme estaria tan acceptat com avui ho està el pacifisme. I, en resum, Occident continuaria dominant la humanitat, però la humanitat seria molt menys lliure.\nDoncs em fa l’efecte que això va passar el 1714, però amb els francesos en el paper dels alemanys. L’enfrontament entre les potències comercials i les potències despòtiques es va saldar en empat. Després de la caiguda de Barcelona, el continent queda en mans de les concepcions absolutistes de Lluís XIV, i Anglaterra i les Províncies Unides han d’anar a buscar la força en les colònies d’ultramar. La consciència cristiana és substituïda per la consciència nacional i cada Estat europeu es posa a viure com si estigués sol al món. Després de 1714, Alemanya inicia el seu procés de prussianització. L’imperi xinès, que ja estava tocat, declina. I l’Imperi Otomà comença a cedir davant d’Europa, que li fa tastar la seva pròpia medicina.\nNo és casualitat que Leibniz digués que els borbons governaven com els Turcs. El 1683, els turcs encara havien pogut arribar fins a les portes de Viena i exigir a la població que es rendís i abracés la fe dels musulmans. Després de la guerra de successió, les aliances multinacionals per defensar Europa dels enemics exteriors passen a la història. Ja en el setge de Viena, que va ser salvat per una càrrega èpica de la cavalleria polonesa, els francesos hi van brillar per la seva absència. L’ordre polític de la Pau d’Utrecht desencadena una furiosa competència militar i ideològica que portarà els europeus a dominar el setanta per cent de l’economia mundial, abans d’autodestruir-se com una colla de lladres davant la cova d’Ali Babà, en dues guerres catastròfiques.\nLa derrota de 1714 també segella la decadència del mediterrani. No és casualitat que l’únic país del sud d’Europa que va fer la Revolució Industrial a temps fos l’únic que va resistir a l’absolutisme fins a les últimes consequències -parlo de Catalunya, naturalment. Tampoc no és casualitat que l’europeïsme més idealista quedés en mans dels intel•lectuals de les nacions que van quedar excloses del nou sistema de repartiment: polonesos, txecs, alsacians, letons, catalans, escocesos. Així mateix, no deu ser fruit de l’atzar que el primer intent de democratitzar Espanya vingués del General Prim, que va fer fora els borbons per posar un descendent directe del rei que els catalans defensaven el 1714. També és normal el pelessin de seguida. I que vagi guanyant pes la teoria que els assassins van ser pagats pel duc de Montpensier.\nEn resum, després de la guerra de Successió, a Europa s’imposa un model d’Estat que prioritza la colonització per sobre del comerç -per més que es parli de capitalisme. Enverinats per l’universalisme francès, cada Estat es creu una nova Roma i comença una escalada colonial i militar que portarà un gran progrés material al continent, i un augment de la pobresa en els altres. L’etapa que es va obrir el 1714 es va acabar el 1989 amb la caiguda del mur de Berlín i el procés de globalització que ha permès el desenvolupament de les antigues colònies sotmeses per Europa. Ara comencem a veure que, amb la fi de la guerra freda, no es va acabar la història, sinó tant sols una manera d’interpretar-la i de protagonitzar-la. I que Catalunya, juntament amb Escòcia i Flandes, podria ser el motor d’un procés que demostri que no és ben bé Europa, sinó una idea d’Europa, el que està en decadència.\nPer cert: en l’Europa “catalana”, la Constitució començarà dient: “La pela per qui la treballa”.\n← La nostra petita postguerra (FCO)\nLa mòmia d’en Prim V.II (FCO) →\n3 pensaments sobre “Una idea decadent d’Europa (El Singular)”\nJordi | Mai 28, 2012 a les 10:37 am\nNo sé si el que recordaré té cap relació amb el que plantegeu, però podria ser.\nCrec que és a mitjan segle XVIII que a Europa, si més no en una part, els jesuïtes cauen en desgràcia, fins a ser-ne fins i tot expulsats (com a mínim de la corona hispànica).\nI, crec que lligat amb això, la corona hispànica desfà les missions que els jesuïtes tenien al que avui és el Paraguai, no sense que aquestes abans plantin cara i es defensin militarment.\nNo ho he estudiat mai, però tinc la intuïció que tot plegat és molt significatiu d’un canvi d’orientació en el pensament i la política dels grups dirigents (probablement, en un sentit, per a mi, negatiu).\nJaume Valls | Mai 30, 2012 a les 9:11 pm\nEl pensament català tornarà a reneixer, ja ho deia Pujals. Si una cosa és un Estat-Imperial, Romà i l’altra és la de ciutats comerciants. Si hi ha un xoc de Nacions-Romanes, no pot haver-hi Unió. Ni cap Unió Europea. Però sobretot.\nJordi | Mai 31, 2012 a les 5:48 pm\nUs recomano el text de Simone Weil titulat “Unes quantes reflexions sobre els orígens de l’hitlerisme”, que he trobat traduït a la xarxa amb aquest enllaç:\nUs el recomano per l’interès que teniu a mirar la història d’Europa com un tot. Posa qüestions i hi troba respostes. És un text de l’any 1939.