POLÍTICA - 29/05/2020 10:45 / Redacció\nDesprés d'estar tres mesos tancats en una illa d'Honduras, els Supervivientes han arribat a Madrid i ho han fet amb fortes mesures policials. L'espanyolada que mira aquests programes i s'emociona amb la vida dels altres ha anat a rebre'ls i ha trencat la distància de seguretat en molts moments.\nFOTO: Supervivientes arriben a España\n“¡Dos metros, por favor!”, “¡Yo no estoy tocando a nadie!”, “¡Dejad pasar!, “¡Ábranse!”... Empentes i més empentes i crits i més crits. La policia ha tingut feina per contenir aquesta gent. La situació ha degenerat tant que una de les concursants, l’andalusa Ana María, ha patit un atac d’ansietat i ha acabat plorant.\nEl Gobierno d'España obliga a fer un confinament de 14 dies a tothom que arribi des de fora. És per això que la gala no podrà ser immediata. Hauran de passar uns dies tancats a casa i després, Jorge Javier Vázquez ja podrà presentar el programa.\nParaules clau: INCOMPLIMENT


Making of a murderer & The Expanse :: Amb compte ::\nMaking of a murderer & The Expanse\nby Roger Compte · 10/1/2016\nToca recomanació de sèrie d’urgència, d’aquelles que m’agafa tal apassionament que no m’espero a haver-la vist sencera o la majoria de capítols. Making of a Murderer, sèrie documental i producció pròpia de Netflix (servei del que estic més que content i que no paren d’anar ampliant catàleg -principal crítica que rebia-) . Resumint: home va a presó per una violació, passa 18 anys privat de llibertat, aconsegueix demostrar innocència i no gaire després, li encolomen un assassinat, que sembla que tampoc ha comés.\nAquesta sèrie de Making of a Murderer es va estrenar durant les festes de Nadal als Estats Units i ha commogut el país; a Forbes deien en un article que és la sèrie més important que ha fet mai Netflix (i n’expliquen el ressó social). No m’estranya: t’explica uns fets absolutament extraodinaris, que deixen en molt mal lloc el sistema judicial d’Estats Units. Et sembla increïble que això pugui passar (i la d’altres casos que hi deu haver) i flipes amb la desfilada de persones molt filles de puta que no tenen cap problema a mentir i inventar si això suposa fer anar a presó algú que no els hi cau especialment bé. Són 10 capítols: vaig acabar el primer i em va semblar al·lucinant que poguessin allargar tant la historia. Però he vist el segon i el tercer i m’han enganxat igual o més, a la vegada que m’han deixat molt mal cos, com els millors documentals que hagi pogut veure. Per opinions que he llegit, sembla que la historia aguanta i continua impactant al llarg de la resta d’episodis. Molts la comparen amb una d’HBO, The Jinx, que és una de les (tantes) que tinc pendents.\nNo té sentit explicar gaire res més de com avança tot o fer un rànquing dels personatges que em gelen més la sang (encara que el tal Kratz del bigoti té números). Feu-vos un favor i mireu com a mínim el primer capítol. Per flipar.\nL’altre novetat a la graella de sèries televisives a casa és The Expanse, sèrie que em va recomanar (i va fer bé) per Twitter l’aouita. Ciència ficció a l’espai de caire més “realista”, sense alienigenes de formes estranyes i treballada perquè sembli un futur plausible. Hi ha colònies humanes a la Terra i a Mart, i també al cinturó d’Asteroides, d’on es treuen materials (entre ells la preciada aigua) per assegurar la vida als dos planetes. Hi ha friccions polítiques pel control de tot plegat i possibles guerres pel mig: s’hi veu pressupost, hi ha personatges amb ganxo (detectiu amb barret, això sempre dona punts) i un aire una mica a Battlestar Galactica, amb cosetes de Desafio Total.\nAmb aquestes dos aniré fent temps, que queda poc més d’un mes per Vinyl. Scorsese + Terence Winter, és a dir, el duo que impulsava Boardwalk Empire, en una historia sobre rock i drogues als 70, amb el Mick Jagger pel mig de productor i el Bobby Cannavale (el magnífic Gyp Rosetti a Boardwalk Empire) de protagonista. Res pot fallar.\nSèries per l’estiu\nby Roger Compte · Published 19/6/2009\nDavid Aouita ha dit:\n15/1/2016 a les 3:33 pm\nFinalment una seria de Sci fi on no ens tracten com a idiotes, amb una mica de xixa darrere, com dius rollo Battlestar però sense els meus anyorats Cylons.\nMaking of a Murderer a la llista! 🙂\nJordi R. ha dit:\n22/1/2016 a les 7:28 pm\nThe Jinx està bé, i el final és superpepiníssim.\nkrmflq ha dit:\n23/1/2016 a les 7:27 pm\nEstic pel capítol 4 de Making a Murderer perquè vaig veure el teu post i estic tope enganxada, desitjant trobar un moment per veure’n un altre.\n23/1/2016 a les 7:50 pm\nNosaltres pel 8,ja acaba. És flipant!\nNext story Lo Ponts\nPrevious story Sèries preferides del 2015


L’operació llampec de Putin s’ha convertit en una guerra de desgast\nUn cotxe cremat després d'un atac a Khàrkiv. Oleg Pereverzev / Reuters\nBarcelonaAmb les tropes estancades des de fa dies , Rússia s’acarnissa amb la població civil a les ciutats assetjades per tractar de forçar una rendició que ara sembla llunyana. Moscou ha fracassat en l’intent d’encerclar Kíiv i centra ara l’ofensiva militar en el front est, on hi ha el gruix de forces ucraïneses. Quan fa només un mes de l’inici de la invasió, tot indica que va per llarg.\nMoscou ha perdut al front de Kíiv\n“La maniobra d’obertura [de la invasió russa] va ser més pròpia d’un cop d’estat que d’una guerra”, explica el president de la Societat d’Estudis Militars (SEM) de Catalunya, Pol Molas. L’arribada de les tropes russes a Kíiv des de Bielorússia en els primers dies d’invasió, quan fins i tot van caure paracaigudistes russos als afores de la capital, demostra que Vladímir Putin s’esperava un passeig. La famosa “operació militar especial” per alliberar i “desnazificar” Ucraïna s’estava aplicant sobre el terreny amb una estratègia militar pensada per a una població que els rebés amb els braços oberts o com a mínim es rendís sense oferir resistència. “La intel·ligència russa tenia dades que advertien que els ucraïnesos resistirien, però ningú es va atrevir a dir la veritat a Putin”, interpreta l’analista militar. Van topar amb una resistència ucraïnesa forta i ben entrenada, i amb el suport de milers de ciutadans, reclutats i voluntaris, de la Defensa Territorial.\nEl comboi militar de 60 quilòmetres de llarg que va enviar Moscou cap a Kíiv va quedar aviat encallat a uns 15 quilòmetres de la ciutat. Els ucraïnesos van atacar les línies d’abastiment i fins i tot van fer servir els rius per provocar inundacions controlades que els bloquegessin l’avenç. Però també hi ha hagut alguns “errors logístics d’envergadura” per part de Rússia que han sorprès els mateixos analistes militars, com explica Alberto Bueno, especialista en defensa de la Universitat de Granada. “L’avenç de columnes cuirassades sense reconeixement ni infanteria i el poc paper de la força aèria” són altres sorpreses, diu, tot i que el segon punt s’atribueix al fet que Rússia no ha aconseguit imposar-se en l’espai aeri, on està trobant més contestació ucraïnesa de l’esperada.\nFins i tot la raspútitsa, com es coneix en rus el terreny fangós que es genera quan la neu es desfà en aquestes regions, els ha fet la guitza: els vehicles militars russos no surten de les carreteres asfaltades per no quedar atrapats en el fang, i a les carreteres són molt més vulnerables a les emboscades ucraïneses. Al nord-est de Kíiv una d’aquestes emboscades va deixar fora de combat tot un regiment rus a principis de març. Segons Oryx, els russos han perdut més de 1.700 vehicles i equipaments (Ucraïna, 516), entre els quals 275 tancs. “Els russos no estan sent fidels a la seva manera de fer la guerra: els soviètics ja van aprofitar la raspútitsa per alentir els alemanys a la Segona Guerra Mundial”, apunta Molas.\nDivendres les forces ucraïneses ja havien recuperat un territori de 35 quilòmetres al voltant de Kíiv, on els russos han hagut de recular, segons la intel·ligència britànica. Amb més de tres milions d’habitants i un perímetre de més de 100 quilòmetres, els russos no tenen prou efectius per encerclar la ciutat. Si no és que hi ha un canvi radical, el front de Kíiv ja està perdut per a Rússia.\nInteractiu: Així s'ha encallat Rússia a Ucraïna\nObjectiu a l’est: encerclar el gruix de les tropes ucraïneses\nPerdut el front de Kíiv, els esforços militars de Rússia es concentren ara en el front de l’est. Va ser el primer on van conquerir terreny només entrar-hi, el 24 de febrer, ja que a la zona del Donbass comptaven amb les milícies pro-russes que hi lluiten des del 2014. Però és aquí on també l’exèrcit ucraïnès té el seu desplegament més important “i on han estat preparant les defenses des del 2015”, assenyala Molas. L’estratègia del Kremlin passa ara per intentar fer una pinça que encercli aquestes tropes ucraïneses, les Forces d’Operació Conjuntes (JFO, en les sigles en anglès), avançant des de l’est al Donbass i pel nord des de Khàrkiv. Si les tropes russes aconsegueixen encerclar i bloquejar aquests regiments “podrien liquidar entre un quart i un terç de les forces ucraïneses” -les que componen les JFO-, segons apunta Pol Molas, però també destaca que els ucraïnesos aquí hi tenen “posicions molt ben atrinxerades i han tingut vuit anys per preparar-se”.\nPer atacar les JFO, Rússia està desplaçant ara tropes des de Khàrkiv, la segona ciutat més gran del país, que porta sotmesa a un setge brutal des de la primera setmana de conflicte, igual que Sumi i Txerníhiv, també al nord, i que Mariúpol, al sud. “El problema de qualsevol exèrcit és que no pot deixar ciutats a la rereguarda i per això la situació està estancada”, explica David Alegre, historiador de la guerra a la UAB. I és que les localitats encerclades estan resistint molt més del que s’esperava Moscou, a costa, això sí, d’unes elevades pèrdues humanes. Incapaç de seguir avançant per conquerir més terreny, l’estratègia de desgast russa s’està acarnissant amb la població civil.\nMapa actualitzat el 25 de març\nAvanç de les tropes russes\nAtacs des de la invasió\nRússia el 2014\nCiutat sota control rus\nPrincipals fronts ucraïnesos\nEl flanc est de l’OTAN\nla defensa d’ucraïna\nFORCES DE LA FEDERACIÓ RUSSA\nForçes reunides als 4 estats membres fronterers amb Ucraïna, a Bulgària i als països bàltics\n209.000 militars actius (aproximadament)\nDistribució: exèrcit (145.000), força naval (11.000), força aèria (45.000) i forces d’assalt aerotransportades (8.000).\nDesplegament a Ucraïna juntament amb les repúbliques de Donetsk i Lugansk\n9 exèrcits d’armes combinades (CAA) \n40.000 militars sota ordres directes\n900.000 persones de reserva\n(5 anys posteriors al servei militar)\n100.000 militars dels Estats Units desplegats a Europa\n1r exèrcit de tancs de la guàrdia (GTA) \n130 avions aliats en alerta alta\n22è Cos d’Exèrcit (Crimea) \n102.000 forces paramilitars (aprox.)\n140 vaixells aliats al mar\nAquestes tres unitats sumaven uns 98 batallons abans d’iniciar la guerra, però ara ja n’hi ha 120 identificats\n62.000 Guàrdia Nacional - Defensa Territorial\n40.000 Guàrdia de fronteres\nCossos d’exèrcit de Donetsk i Lugansk (1r i 2n)\n(entre 30.000 i 35.000) \nFont: IISS Military Balance 2021 (Regne Unit)\n195.000 efectius entre les diferents forces [1+2+3+4]\ntot i que totes les xifres són orientatives\nFont: Rochan Consulting (Polònia)\n195.000 efectius entre les diferents forces [1+2+3+4] tot i que totes les xifres\nFont: Ministeri de Defensa del Regne Unit / Gràfic: Eduard Forroll Isanda\nEn el bàndol ucraïnès, el que està clar és que hi ha molts més morts civils que militars. Però les pèrdues humanes russes també són devastadores. Segons l’OTAN, entre 7.000 i 15.000 soldats russos haurien mort. “És una especulació i una forquilla massa ampla, però la dada més baixa de les dues ja és una xifra terrible per a l’exèrcit rus”, diu Alberto Bueno. “Fins i tot les xifres reconegudes pel mateix Kremlin [alguns mitjans russos van arribar a parlar de 9.000 morts segons el seu govern, però després ho van retirar] apunten ja a un dels desastres militars més greus en la història contemporània de Rússia des de la Segona Guerra Mundial”, afegeix.\nEl front sud: la sortida al mar\nMariúpol és una altra de les ciutats convertides en un infern per les bombes russes. Els veïns han cavat fosses comunes improvisades per ficar-hi els cadàvers que quedaven estesos enmig del carrer. Els altos el foc s’han incomplert gairebé sempre i els corredors humanitaris que s’havien pactat han permès sortir fins ara molt poca gent, alhora que Ucraïna denuncia els “segrestos” d’habitants de la ciutat per portar-los a Rússia. Mariúpol és una ciutat estratègica: si cau, Moscou no només controlarà tota la sortida ucraïnesa al mar d’Azov, sinó que també unirà el front sud amb el territori ja controlat a l’est, al Donbass. Divendres les autoritats ucraïneses deien que Rússia havia aconseguit “parcialment” unir aquests dos fronts, però Mariúpol encara no es donava per perduda.\nCiutadans de Mariúpol cavant tombes ALEXANDER ERMOCHENKO\nEls vaixells de guerra russos al mar Negre i el mar d’Azov mantenen bloquejat el comerç marítim ucraïnès i donen als soldats invasors un suport clau per avançar en el front sud. Però no són infal·libles: fa pocs dies els míssils ucraïnesos en van destruir dos. “Rússia té una flota marítima important, motiu de prestigi, però que costa molts diners de mantenir”, diu Alegre. Si bé l’exèrcit rus és un dels més poderosos del món, “la seva modernització en les últimes dues dècades ha fracassat pels bloquejos de la mateixa oligarquia russa”, que no volia invertir tots els diners que requereix la tecnologia militar puntera, explica. És per això que l’analista dona credibilitat a les informacions del Pentàgon que diuen que Rússia s’està quedant sense míssils guiats de precisió i per això també opta per bombes que generen més danys indiscriminats. També sembla que els dos mísisils hipersònics llançats des de Crimea, un cap a l’oest i l’altre a Mikolaiv, proven aquesta escassetat de míssils de creuer. Això se suma als errors logístics, a la resistència ucraïnesa i al fet que “els sistemes de comunicació els estan fallant constantment”, explica l’analista de la UAB. Però també hi ha el factor “tipus de combatent”, ja que bona part de les tropes russes estan formades per joves sense experiència militar “que sovint no sabien ni què hi anaven a fer”, a Ucraïna, diu.\nEn aquest front, a més, les forces ucraïneses “estan fent una bona explotació de les vulnerabilitats de les comunicacions”, un altre punt feble dels russos sobre el terreny, diu Molas. A més dels atacs contra objectius d’abastiment i comunicació russos, els ucraïnesos s’han dedicat a “enviar missatges SMS als mòbils dels soldats russos per oferir-los rutes de fuga si deserten”, explica l’analista.\nTot i així, en aquest front no hi ha raspútitsa i les forces russes que entren per Crimea -on l’exèrcit rus ja hi era abans i tot de l’annexió, el 2014- han aconseguit avançar més que al nord.\nGuerra a Ucraïna Rússia Kíiv Mariúpol


abril, 2010 | Diari Maresme - Part 3\nbuy zovirax online canada where to buy provera 10mg buy retin a cream buy kamagra next day delivery can you buy propecia online\nPer David Xiberta , a Tira còmica 28 d'abr. de 2010\nEsquerra Maresme s’oposa a la moció del PP\nPer Redacció , a Política 28 d'abr. de 2010\nEsquerra Republicana del Maresme demanarà als seus regidors que rebutgin la moció que el Partit Popular presentarà als consistoris de la comarca, on es demana que els ajuntaments “delatin” als immigrants sense papers. Segons Esquerra, “el partit espanyolista s’equivoca d’enfocament i de proposta”. Pels republicans, “el fenomen de la immigració no es pot tractar de […]\nJoan Catà, director-gerent del Consorci\nEl passat 14 d’abril, el plenari del Consorci Digital Mataró-Maresme va nomenar per unanimitat Joan Catà com a director-gerent del Consorci Digital Mataró-Maresme. El nou director-gerent ha assumit el càrrec que va deixar vacant Jordi Marin com “un nou repte professional” que afronta, “com tots els que l’han precedit, amb il·lusió i amb respecte“. Joan […]\nLladres de coure a Llavaneres\nLa Policia Local de Llavaneres ha detingut aquest dimarts, en dues operacions diferents, dos homes que van ser enxampats mentre furtaven coure. Un està acusat de furt i el segon, que va malmetre dotze fanals públics, de robatori amb força. Segons fonts policials, l’objectiu en tots dos casos és el mateix: aconseguir coure per vendre’l.\nInauguren la biblioteca de Premià de Mar\nPer Redacció , a Cultura 28 d'abr. de 2010\nPremià de Mar va inaugurar dissabte 24 d’abril la Biblioteca Municipal Martí Rosselló i Lloveras. L’acte va comptar amb l’assistència de centenars de persones que es van apropar al nou equipament. Paral·lelament a la inauguració, la biblioteca va acollir diversos espectacles d’animació amb motiu de la celebració. L’acte va comptar també amb l’assistència de l’alcalde, […]\n“Gir radical” al desdoblament de la N-II\nEl Congrés dels Diputats a Madrid ha donat suport unànim a una moció de Convergència i Unió (CiU) per fer un “gir radical“, segons els convergents, en els tràmits en el desdoblament de la carretera N-II. L’acord suposarà licitar en el segon semestre de 2010 el tram de Caldes de Malavella a Tordera. Concretament, la proposta del Grup Parlamentari […]\nEls botiguers mataronins tornen a classe\nUnió de Botiguers de Mataró ha signat un acord de col·laboració amb l’empresa Tr@iningtutor, del Grup Premià In-Mataró In, per oferir als seus associats formació on-line mitjançant un portal personalitzat i cursos presencials. Amb la signatura de l’acord, les dues entitats establiran una programació conjunta dels cursos a oferir, mentre que Tr@iningtutor proporcionarà el suport […]


Aula Sant Feliu: d’abril 2012\nSembrant llavors d'optimisme\nAhir, fent zapping, vaig anar a parar al programa Singulars del Canal 33, que sovint entrevista a personatges molt interessants per una o altra raó. El títol del programa d'ahir era Xavier Verdaguer. Un emprenedor "en sèrie". Vaig pensar que em podria interessar per aquesta necessitat cada cop més acusada d'incloure la cultura emprenedora en les nostres vides diàries i en el desenvolupament de la nostra tasca professional. Clicant a baix podreu veure el vídeo. Jo crec que val la pena dedicar-hi una estona perquè, encara que salvant les distàncies entre EUA i Catalunya, es van dir coses tant interessants com les següents:\n- Les crisis passen i es poden convertir en grans oportunitats\n- Fracassar forma part de l'aprenentatge\n- Necessitem crear una cultura emprenedora, que inclogui el concepte de cultura del fracàs i de l'èxit\n- La peça clau i motor de la cultura emprenedora és el sistema educatiu, i hem d'apostar per ell encara que els resultats s'obtinguin a llarg termini.\n- El sistema educatiu ha de formar emprenedors i no pas directius (que és el què fem ara)\n- La societat actual no demanda directius, sinó gent que creï llocs de treball\n- Els estudiant d'EUA quan acaben la carrera, malgrat tenir feina assegurada, tenen com a primera opció muntar el seu propi negoci.\n- Els joves d'EUA tenen com a referents a emprenedors (creadors de Google, Facebook...) i no pas a futbolistes o gent de la faràndula.\n- Emprendre és una aposta guanyadora: si va bé, perfecte; si no va bé, haurem aprés moltíssim.\nPublicat per Gemma Ventura a 1:14 Cap comentari:\nUn Conte de Reis i Dracs\nEl Dimecres 18 d'abril els alumnes de la Casa d'Oficis d'Animació Sociocultural varen realitzar una tarda de contes en el marc de les activitats realitzades mensualment per la Biblioteca Montserrat Roig de Sant Feliu de Llobregat.\nEs varen realitzar dos contes i una cançó . El primer conte va ser "El Rei que duia orelles d'ase" va ser un conte emotiu i proper. Pel fet que explica la historia d'un rei acomplexat per les seves orelles. Això prendre decisions com el fet de matar als seus perruquers. Fins que com tot en la vida, la historia canvia. I quan la cort i els subdits se'n assabenten no passa res, tot continua igual.\nAquest conte es va escollir per transmetre als infants que lo important es sentir-se be amb un mateix i no està pendent del que pensaran els altres.\nEl segon conte és històric "la historia del Monstre de Banyoles", tot i que els infants eren massa petits per saber on t'era Banyoles, si que va ser impressionant la reacció d'ells i elles quan van veure la "bestia ferotge", que de tant ferotge que semblava era tan minso com un gatet. Per tant aquest conte és una bona lliçó de que les "aparences enganyen".\nI per acabar varem cantar i ballar amb una dansa del "Drac catacric, catacrac". Que tant els hi va agradar que dues vegades varen cantar.\nAquest va ser el primer espectacle fora de l'Aula Sant Feliu realitzat pels alumnes de la Casa d'oficis, i va ser una hora del conte diferent. Amb la participació de molts infants amb les seves famílies, la sala estava plena de bat a bat.\nA estat tot un èxit pels alumnes d' Animació Sociocultural, en tots el sentits. Tant per l'assistència com per la feina realitzada en la preparació i ambientació dels contes: escenari, pancartes, castell, drac i etc. Com tot el treball d'interpretació i teatre.\nEnhorabona per aquest espectacle de sortida. Aquí teniu un tastet.\nPublicat per Isa Piédrola a 7:43 Cap comentari:\nLes monitores expliquen la seva experiència a la ràdio.\nEl passat dilluns 16 d’abril, 4 alumnes del curs de Monitor/a d’activitats de lleure infantil i juvenil (Blanca, Ana Mª, Flor Marilis, i Angels) van participar a l’espai “Estudies o Treballes” de Ràdio Sant Feliu.\nMalgrat que les alumnes encara estan realitzant les pràctiques formatives de l’especialitat, es van oferir a venir a aquest espai radiofònic per explicar la seva experiència en relació a la participació al curs.\nLes hi agraeixo molt la seva col•laboració i més tenint en compte que era la primera vegada que parlaven per la ràdio.\nPublicat per Sònia Jiménez a 3:22 Cap comentari:\nTitelles Músicals, primer espectacle de la C.O d'Animació Sociocultural\nEl divendres 30 de març els alumnes de la Casa d'Oficis d'Animació sociocultural varen realitzar un primer espectacle de "Titelles Musicals".\nAquest espectacle és el resultat de tot un procés de formació i de treball realitzat pels alumnes i els docents especialitzats.\nEn primer lloc varen realitzar un mòdul de creació i elaboració de les titelles, on cada alumne va poder fer la seva pròpia muppet.\nUn cop realitzada aquesta feina, que va durar unes 16 hores de formació a l'aula, es va treballar l'expressió i el moviment de les titelles, amb mòduls d'expressió corporal i músical.\nPosteriorment es va passar a la creació i organització de l'espectacle musical: escollir les músiques, les disfresses, les robes, i els complements. Elaborar, pintar, retallar tota l'àmbientació que donava llum i color a l'espectacle.\nL'objectiu d'aquest mòdul formatiu és fer competents als alumnes en la realització d'espectacles adreçat a multiples destinataris: joves, adults, infants. Fent us de la música com element que ajuda a crear l'espectacle, donant-li llum i color.\nAquí trobareu una petita mostra de l'espectacle que es va realitzar.\nÉs un treball ple d'esforç i de molta feina, doncs assejar és cansat un cop i un altre cop, mirar que les músiques siguin adients i els moviments.\nVolem felicitar als alumnes per tot el treball realitzat, els ànims i les energies invertides que han portat aquest bon resultat. Per això es vol agraïr tota la feina realitzada pels alumnes de la Casa d'Oficis d'Animació sociocultural que varen portar a terme aquest fantàstic espectacle.\nHa estat la primera producció i ara durant tot l'any s'anirà realitzant i readaptant a diferents col.lectius: grups de gent gran, persones amb discapacitats, grups infants, etc.\nPublicat per Isa Piédrola a 8:20 2 comentaris:\nEl programa SUMA'T comença a restar dies per arribar a la seva fi i els alumnes comencen a posar la seva mirada en els seus projectes de futur. Ja fa més d'un any que van iniciar aquest procés i des d'aleshores, moltes coses han anat canviant en les seves vides. El temps ha passat molt ràpid, però la feina feta ha estat molta i segur que la seva motxilla de coneixements i experiències ha crescut substancialment.\nEl Jordi T. ha aconseguit el graduat escolar i ara es planteja fer un Cicle Formatiu de Grau Mig d'Emergències Sanitàries. El Raúl M. també amb el seu graduat a la butxaca, vol formar-se com a Mosso d'Esquadra.\nPer la seva banda, el Sergio C. i el Pedro, si tot va bé, tindran el graduat a finals de maig i també es plantegen continuar estudiant.\nEl Jonathan, el Jordi G., la Sheyla, la Aida, el Segio G., el Raul G, l'Ana, la Romina, han hagut de combinar els estudis amb la feina, ja que han tingut la sort d'aconseguir algun contracte durant el transcurs del SUMA'T, i tot i així, han assolit uns resultats molt bons a l'IOC.\nEl Borja i la Susana estan esperant un fill i continuen el seu camí cap a l'obtenció del graduat i fent recerca activa de feina. Igual que la Sandra, que ha hagut de combinar els estudis, amb la recerca de feina i la cura del seu fill.\nL'Albert, el Ismayl, l'Adil, el Bilal, i el Chechu continuen aprovant els mòduls dels graduat, però encara no tenen clar què volen fer quan tinguin el títol. Segur que amb unes sessions de tutories i una mica d'orientació, acabaran trobant una sortida que els hi agradi.\nD'altres estan treballant, no de manera continuada, doncs ja sabem com està la situació, però van aconseguint contractes temporals, a temps parcial, per hores...\nTots i totes han avançat a nivell personal, formatiu i professional i per això, ara encaren la recta final del programa amb una certa dosi d'incertesa, però amb optimisme i motivació.\nPublicat per Gemma Ventura a 2:33 1 comentari:\nComencen nous cursos a l'Aula Sant Feliu\nAquesta setmana a l’Aula Sant Feliu han començat tres dels quatre cursos que formen part de les accions de formació que desenvolupa el dispositiu d’inserció laboral de Fem Barri durant aquest any, amb l’objectiu de qualificar professionalment a les persones que participen en el programa, i així millorar les seves expectativas d’inserció laboral .\nEn total, 44 persones han començat aquest dilluns la formació en les especialitat d’atenció al client, gestor de magatzem i cambrera de pisos. Aquests cursos que finalitzaran a finals de juliol , combinen la formación a l’Aula Sant Feliu i a empreses dels sectors, de manera que durant aquests mesos tindran l’oportunitat d’aprendre a nivell tèoric i pràctic com desenvolupar-se en l’ofici en el que han decidit formar-se. El proper dilluns s’inicia el curs d’auxiliar de cuina amb 15 participants, que es realitzarà a les instal•lacions d’una empresa col•laboradora.\nPublicat per Maria a 6:25 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: inserció laboral, orientació laboral, Programa Fem Barri, Treball als Barris\nL'Aula Sant Feliu participa al concurs de microrelats per Sant Jordi\nJa ha passat un any des de que molts de nosaltres vam participar al concurs de microrelats a Twitter per Sant Jordi, i fins i tot vam rebre algun reconeixement!!!\nAquest any ens tornem a animar a participar en aquesta iniciativa, tan sols hem d'escriure un microrelat de 140 caracters que ha d'incloure la paraula Sant Feliu (o SantFeliu o #SantFeliu) i ha de portar l'etiqueta o hashtag #xarcont per tal de filtrar els twitts a concurs, tenim temps fins el 25 d'abril. Aquí trobareu tota la informació del concurs.\nPublicat per Lídia López a 1:18 1 comentari:\nPROVES LLIURES PER L'OBTENCIÓ DEL GRADUAT DE SECUNDARIA\nAquí us deixem el link per inscriure's a les proves.\nEl termini acaba el dia 17 d'abril.\nPublicat per CFA Mestre Esteve a 5:20 Cap comentari:\nAnem a peu a les escoles\nComencen un nou trimestre del curs i les agents cíviques tornen a l'escola a desenvolupar la campanya "Accés segur a les escoles" que tracta de garantir la seguretat dels més petits. Ara per ara cobreixen les entrades de 4 centres de la ciutat: Pau Vila, Salvador Espriu, Nadal i Marti Pol amb l'ajuda d'unes pales d'stop i armilles reflectants. D'aquesta manera complementem la tasca de la Policia Local (promotor de la campanya) que té presència a altres escoles.\nAquesta és una iniciativa municipal que a més de minvar el risc d'accidents i pacificar el trànsit aconsigueix fer els itineraris de casa a l'escola més desitjables. Però... quins motius tenim per anar a l'escola a peu?\nConeixement de l’entorn: aprenen a moure’s pel poble.\nAprendre a circular: ensenyant dia a dia les normes de circulació.\nFer exercici: hem de fer a un pas una mica lleuger.\nMés relacions socials: ens trobem amb persones amb les que acabem establint una certa relació.\nContacte amb el medi: el camí de casa a l’escola està ple de descobriments i podem sentir en pròpia pell el clima de cada moment.\nConrear bons hàbits: ajuda a sentar les bases d’una forma de vida més dinàmica i, per tant, saludable.\nTemps per a la comunicació: ens dóna l’oportunitat de poder parlar en uns moments en què no tenim cap altra feina.\nAutonomia: anar sols a l’escola és una bona manera d’exercitar aquesta capacitat.\nPublicat per Iago a 5:02 Cap comentari:\nLes monitores expliquen la seva experiència a la r...\nTitelles Músicals, primer espectacle de la C.O d'A...\nL'Aula Sant Feliu participa al concurs de microrel...\nPROVES LLIURES PER L'OBTENCIÓ DEL GRADUAT DE SECUN...


Polìtica de Cookies | Centre Respira Girona\nLa present política de cookies té per finalitat informar sobre les cookies que s'utilitzen en la pàgina web de RESPIRA BENESTAR I SALUT SL.\nUna galeta és un petit fragment de text que els llocs web que visita envien al navegador i que permet que el lloc web recordi informació sobre la seva visita, com el seu idioma preferit i altres opcions, per tal de facilitar la seva propera visita i fer que el lloc li resulti més útil. Les galetes tenen un paper molt important i contribueixen a tenir una millor experiència de navegació per a l'usuari.\nSegons qui sigui l'entitat que gestioni el domini des d'on s'envien les cookies i es tractin les dades que s'obtinguin, es poden distingir dos tipus: galetes pròpies i galetes de tercers.\nExisteix també una segona classificació segons el termini de temps que romanen emmagatzemades al navegador del client, podent tractar-se d'cookies de sessió o galetes persistents.\nA continuació, s'identifiquen les galetes que estan sent utilitzades en aquesta web així com la seva tipologia i funció:\nLa pàgina web de xxx utilitza Google Analytics, un servei d'analítica web desenvolupada per Google, que permet el mesurament i anàlisi de la navegació a les pàgines web. En el seu navegador podrà observar galetes d'aquest servei. Segons la tipologia anterior es tracta de cookies pròpies, de sessió i d'anàlisi.\nMitjançant l'analítica web s'obté informació relativa al nombre d'usuaris que accedeixen al web, el nombre de pàgines vistes, la freqüència i repetició de les visites, la seva durada, el navegador utilitzat, l'operador que presta el servei, l'idioma , el terminal que utilitza i la ciutat a la qual està assignada la seva adreça IP. Informació que possibilita un millor i més apropiat servei per part d'aquest portal.\nPer garantir l'anonimat, Google convertirà la seva informació en anònima truncant l'adreça IP abans d'emmagatzemar-, de manera que Google Analytics no s'usa per localitzar o demanar informació personal identificable dels visitants del lloc. Google només podrà enviar la informació recollida per Google Analytics a tercers que estigui legalment obligat. D'acord amb les condicions de prestació del servei de Google Analytics, Google no associarà la seva adreça IP a cap altra dada conservat per Google.\nFinalment, es descarrega una galeta denominada show_cookies, pròpia, de tipus tècnic i de sessió. Gestiona consentiment per a l'ús de les cookies a la pàgina web, amb l'objecte de recordar aquells usuaris que les han acceptat i aquells que no, de manera que als primers no se'ls mostri informació a la part superior de la pàgina referent a això.\nPrement el botó ACCEPTO s'assumeix que vostè accepta l'ús de galetes.


Confraria Gastronòmica dels Naps Ratafins / SALITJA (La Selva): de març 2015\nÉs el primer cop que una ratafia obté una Gran Medalla d'Or en un Concurs Internacional\nLes ratafies premiades, amb el diploma de la Gran Medalla d'Or. Foto: Licors Portet\nLicors Portet, empresa elaboradora de licors tradicionals amb seu a la Pobla de Segur (el Pallars Jussà), ha obtingut cinc medalles al Concurs Internacional per a vins i licors Catavinum celebrat a Gasteiz (País Basc). La Ratafia dels Raiers Reserva ha obtingut una gran Medalla d’Or, que supera les Medalles d’Or obtingudes l’any 2011 al Concours Mondial de Bruxelles i, l'any passat, al mateix Catavinum. Aquest és el primer cop que una ratafia obté una Gran Medalla d’Or en un Concurs Internacional.\nLes altres medalles han estat per l'Aiguardent a l'aroma de ceps Flor de Nhèu, elaborat amb un destil·lat de bolets, que ha obtingut una medalla d’or. També han obtingut medalla, en aquest cas de plata, la Ratafia dels Raiers, la Ratafia de Nous i Pomes Portet 1883 i l’Aigua de Nodes dera Val (la ratafia aranesa).\nEls diplomes i medalles s'atribueixen als vins segons la puntuació que obtinguin. La gran Medalla d'Or és pels vins i licors que han sumat de 95 a 100 punts; la Medalla d'Or de 89 a 94 punts; i la Medalla de Plata, de 80 a 88 punts. En l'edició de l'any passat, Licors Portet va obtenir 4 medalles.\nPublicat per Indeps d'Aiguaviva, Sant Dalmai, Vilobí i Salitja a 15:08 Cap comentari:\n53es Jornades Gastronòmiques MARÇ 2015\nJORNADA DEL ROSTIT\nNàiades de riera\nVi blanc Ermita d'Espiells Juvé Camps D.O. Penedès\nVi negre Arienzo Marqués de Riscal Crianza 2010 D.O. Rioja\nVi negre Piscis Aldonza D.O. Navarra\nEtiquetes de comentaris: bitxos, botifarra, coca, galetes, iogurt, JORNADES, llimonet, pollastre, porc, ratafia, rostit\nPublicat per Indeps d'Aiguaviva, Sant Dalmai, Vilobí i Salitja a 14:49 Cap comentari:\nLa venda de diversos productes serviran per pagar la multa que la colla té pendent pel famós "fals afusellament" a un regidor del PP\nLa ratafia, ideal també per combatre el fred i les baixes temperatures. Foto: Trabucaires Cardedeu\nSamarretes, CD's... i ratafia de la bona. Després de la polèmica pel fals "afusellament" que va denunciar un regidor del PP durant la darrera festa major, la colla dels Trabucaires de Cardedeu va patir un "setge" mediàtic per part dels mitjans "més afins a la dreta espanyolíssima" que volen fer creure "l’existència d’un clima de tensió extrema a Catalunya en mans de radicals separatistes", tal com declaren.\nEl detonant del "linxament" va ser la famosa portada de diumenge 24 d’agost la "La Razón", amb el titular: "Los soberanistas ejecutan al PP". Encara després, els Trabucaires van ser multats per la Delegació del Govern a pagar una multa de 25.000 euros. I és per això que per Nadal van engegar una campanya de venda de productes propis amb la finalitat de poder pagar la multa.\nRatafia "per evitar que el govern se surti amb la seva"\nEl producte estrella, sense cap mena de dubte, és la "ratafia trabucaire", que té algunes indicacions que la fan ideal pels temps que corren, tal com afirma al colla. En temps de baixes temperatures i neu (observar la foto) és ideal "per fer passar el fred", però també "per celebrar quelcom", "per gaudir amb amics" i per fer "que l'estat espanyol no es surti amb la seva".\nEl preu de la beguda nacional dels països catalans amb denominació 100% trabucaire (una ratafia de nous macerades amb herbes remeieres del Pirineu amb un 50% de sucre de canya), és de 9,95 €, IVA inclòs i es pot comprar al web dels Trabucaires. El CD (i properament la ratafia) es pot comprar als supermercats Bonpreu-Esclat i a diverses botigues de Cardedeu (Taramabana, el 116, Espai 31, El Compàs i Bada Llibres).\nLa ratafia dels Trabucaires de Cardedeu, i el CD 'Tots som trabucaires' Foto: Trabucaires\nPublicat per Indeps d'Aiguaviva, Sant Dalmai, Vilobí i Salitja a 14:43 Cap comentari:\nLa Ratafia dels Raiers Reserva, Gran Medalla d'Or ...\nLa ratafia Terrània, Premi Cactus a la Millor Inno...\nEls Trabucaires de Cardedeu venen ratafia per paga...


L'atenció a la diversitat de la UOC a la conferència anual de l'EADTU\nAmb la innovació en l’educació superior com a tema principal, l’Associació Europea d’Universitats d’Ensenyament a Distància, (EADTU per les seves sigles en anglès) celebra la seva conferència anual en format virtual del 28 al 30 d’octubre.\nLa UOC hi participarà molt activament de l’esdeveniment. A més de la ponència del Rector prevista pel 28 d’octubre, l’investigador i doctorand de la UOC, Efrem Melián, presentarà la ponència “Students with Disabilities in Online Education: The case of the Universitat Oberta de Catalunya”, on presentarà els resultats del seu estudi sobre l’atenció a la diversitat funcional de la UOC, dirigit per l’investigador Julio Meneses.\nLa UOC està des dels seus orígens compromesa amb la inclusió social de les persones amb diversitat funcional, i per tant procura facilitar l’accessibilitat de la universitat per a tothom qui vulgui formar part dels diferents col·lectius de la seva comunitat (estudiants, docents col·laboradors, professorat i personal de gestió). Per a fer-ho, va crear el Programa d’accessibilitat, per al foment i la coordinació de la posada en marxa dels principis i plans d’actuació acordats pel Comitè de Direcció Executiu en aquest àmbit.\nLa conferència I•HE2020 “Online Bridging Event” abordarà temes com la universitat del futur, l’ensenyament híbrid post Covid-19, els microcrèdits o els avenços actuals en educació i posarà de relleu les principals novetats en matèria d’innovació de l’ensenyament superior a partir d’una sèrie de conferències magistrals, seminaris i tallers en línia. L’assistència és gratuïta, però requereix de registre previ.\nAssociació Europea d'Universitats d'Ensenyament a Distància, (EADTU)


Ràdio Balaguer - Aquest dimecres 9 de gener, a 2/4 de 8 del vespre i a la Biblioteca Margarida de Monferrat, tindrà lloc el primer taller 'Educar amb coaching. El teu jo educador' a càrrec de Blanca Sisó.\nAquest dimecres 9 de gener, a 2/4 de 8 del vespre i a la Biblioteca Margarida de Monferrat, tindrà lloc el primer taller 'Educar amb coaching. El teu jo educador' a càrrec de Blanca Sisó.\nAquest vespre, 2/4 de 8 del vespre i a la Biblioteca Margarida de Monferrat, tindrà lloc el primer taller del cicle Escola en Família, "Educar amb coaching. El teu jo educador".\nSegons la directora de la Biblioteca Margarida de Montferrat, Núria Arbós, serà un taller pràctic en què els pares i mares podran adquirir diferents recursos per, posteriorment, posar-los en pràctica en el dia a dia de l'educació dels seus fills.\nEn aquest primer taller, per exemple, mitjançant les eines pròpies del 'coaching', es tractaran temes com la potenciació de l'estil educatiu prenent consciència de les diferents àrees de la vida familiar que poden millorar realitzant petits i senzills canvis que ells mateixos dissenyaran. Coneixeran, també, com incorporar el Kaizen Coaching en l’educació dels seus fills i una de les habilitats d’actitud més eficaces: la capacitat d’enquadrar.\nLes inscripcions per assistir al taller es poden fer a la mateixa biblioteca i les places són limitades a una vintena de famílies. Segons Núria Arbós, en la sessió d'avui, oberta a tothom que ho desitgi, s'explicarà la dinàmica del taller i de cara a les properes edicions s'intentarà ja formar aquest grup reduït d'assistents per poder dur a terme el taller de la manera més pràctica possible.\nAquest és el primer taller del cicle 'Escola de Família' adreçat a pares i mares, es durà a terme el segon dimecres de cada mes fins al juny i anirà a càrrec de Blanca Sisó Aresté. Sisó és Master Coach en Educació, educadora, humanista, facilitadora d'eines de coaching i mindfulness. Diplomada en Magisteri es també especialista en intel•ligència emocional. Té experiència com a educadora en les diferents etapes dels infants (de 0 a 12 anys) i amb persones amb discapacitat i patologies mentals. A més, és la creadora del projecte "Creixent amb coaching" i redactora de blogs.


Reforma laboral 2022: nova normativa per a artistes i professionals del sector – Unión de Músicos\nPremsa i comunicats\nReforma laboral 2022: nova normativa per a artistes i professionals del sector\nS’ha publicat el 23 de març, mitjançant Reial decret llei 5/2022, de 22 de març, la modificació de la normativa reguladora de la relació laboral de caràcter especial dels artistes en espectacles públics, establerta en el Reial decret 1435/1985, d’1 d’agost. Mitjançant aquesta nova regulació, que entrés en vigor el 31 de març de 2022, s’inclou dins de la relació laboral especial al personal auxiliar i tècnic, i es crea una modalitat de contractació de durada determinada específica.\nD’aquesta manera, s’ha elaborat un nou model de clàusula específica dels contractes de durada determinada que servirà per a donar cobertura tant a artistes com a tècnics/ques i personal auxiliar. Aquest contracte es denomina: “Contracte artístic de durada determinada de les persones artistes que desenvolupen la seva activitat en les arts escèniques, audiovisuals i musicals, així com les persones que realitzen activitats tècniques o auxiliars”.\nAl model que serveix per a donar cobertura a aquests nous contractes se li assignessin els codis 407 i 507, segons la contractació sigui a temps complet o a temps parcial. Aquest model ja està elaborat i s’incorporarà, a partir del 31 de març pròxim, com a clàusules específiques del model de contracte temporal publicat en la pàgina web per a la seva formalització per escrit una vegada que hagi entrat en vigor la modificació del Reial decret 1435/1685, d’1 d’agost.\nD’altra banda, està sent objecte del corresponent desenvolupament i ajust tècnic per a poder efectuar la comunicació en l’aplicació Contrat@. Fins que no estigui disponible en Contrat@ la comunicació d’aquests contractes 407/507, aquesta s’haurà d’efectuar utilitzant el codi 990 (altres contractes). Quan el desenvolupament en l’aplicació es materialitzi, els contractes comunicats fins a aquest moment amb el codi 990, es podran equiparar als nous codis establerts.\nA més, pots consultar el RDL 5/2022 íntegrament aquí: https://www.boe.es/eli/es/rdl/2022/03/22/5\nAssociacions sindicals i professionals de músics de l'estat sumem les nostres forces a la Unió de Músics.


Gaudeix del LLuçanès en burricleta | Petits Grans Hotels de Catalunya\nGaudeix del Lluçanès en burricleta\nCodi ruta: BURRICLETA / OLOST\nMitjana: 15-20 Mitjana km/dia\nRecomanen que us agafeu el vostre temps i gaudiu en burricleta dels paisatges per la comarca del LLuçanès i la excel.lent gastronòmia del restaurant de la Fonda Sala a Olost que ostenta una estrella Michelin.\nEs una ruta circular que us porta d'Olost a Oristà i us torna a Olost per un recorregut de grans vistes. El trajecte és en un 90% per camí de terra i el tram asfaltat es per l'antiga carretera B433, ara nomès transitada pels veins de la zona.\n- 2 nits per 2 persones a Olost (Lluçanès ) a l'Hotel Fonda Sala amb esmorzar i sopar.\n- 2 dies de lloguer de la burricleta + casc + GpS .\n- Picnic opcional: 10 € per persona\nEs recomana portar roba còmoda .


Controlats els quatre incendis que han cremat prop de 400 hectàrees a Lleida\nUna seixantena de dotacions dels bombers treballen a aquesta hora per extingir els quatre focs que ja han devastat prop de 400 hectàrees a la plana de Lleida. Tots estan controlats, però continuen els esforços per extingir-los definitivament. Des que ha començat l'estiu ja s'han cremat més de mil hectàrees a les comarques de Ponent, quan en tot l'any passat només se'n van cremar 18.\n03/07/2009 - 08.54 Actualitzat 03/07/2009 - 14.24\nEls incendis de la plana de Lleida estan controlats però una seixantena de dotacions dels bombers encara treballen a aquesta hora per extingir els quatre focs, i es preveu que ho aconsegueixin aviat.\nAquestes prop de 400 hectàrees se sumen a les 240 que van quedar calcinades als Plans de Sió, en el segon incendi més important de l'estiu a les comarques de Lleida, després del que va cremar 300 hectàrees a la Noguera el 14 de juny. Les flames van arribar molt a prop de nuclis habitats, tal com va destacar Adrià Marquilles, l'alcalde dels Plans de Sió. En total, aquest estiu ja s'han cremat més de 1.100 hectàrees a les comarques de Lleida.\nControlats els incendis a les comarques de Lleida


Figueres, pionera en prohibir el burca als edificis públics - Diari de Girona\nPrimer municipi a Girona\nFigueres, pionera en prohibir el burca als edificis públics\nVel integral i dignitat\n«Un dia voldran impedir per llei que ningú mengi cuscus»\nFigueres, pionera en prohibir el burca als edificis públics Diari de Girona\nL'Ajuntament crearà una comissió que modificarà l'Ordenança de Civisme per incloure-hi un nou punt\nDesprés que Girona ho rebutgés la semana passada, Figueres es convertirà en la primera ciutat de les comarques gironines que prohibirà l'ús del burca i el nicab als equipaments municipals. L'Ajuntament crearà una comissió que modificarà l'Ordenança de Civisme per incloure-hi un punt on es recollirà que cap ciutadà podrà portar la cara tapada quan entri en un edifici públic. La mesura, segons el consistori, s'ha consensuat amb els tres grups municipals que conformen el govern (CiU, ERC i ICV), però els ecosocialistes asseguren que no són favorables a prohibir-ho perquè «es penalitza la dona en lloc de l'agressor», de manera que, en cas de fer-se una votació, s'abstindran. El document del Pacte Cívic per a la Convivència que comporta la modificació de l'ordenança és un dels acords que es van fer amb el pacte entre Esquerra i Convergència.\nLa prohibició ha estat impulsada per diverses àrees del grup municipal d'ERC. De fet, ahir mateix la Junta de Govern Local va aprovar d'urgència dur a terme la modificació i constituir una comissió que serà l'encarregada de fer-ne el redactat. L'acord estableix que l'Ajuntament de la capital altempordanesa regularà l'ús de determinades peces de roba als equipaments i edificis públics. El vicealcalde de la ciutat, Francesc Canet (ERC), ha explicat que «en definitiva, s'establirà el principi clar i indiscutible que s'ha d'anar amb la cara descoberta», insistint que no només es parla de burques o nicabs sinó "també, per exemple, de passamuntanyes". La mesura s'instaurarà en el marc del Pacte Cívic per a la Convivència, un document que es desprèn de l'acord de pacte de Govern entre CiU i i ERC.\nEl regidor d'ICV, Richard Eleman, assegura que el seu grup és «favorable» a prohibir l'ús del burca i el nicab, però considera que si s'impedeix portar-lo en espais públics «el que estem provocant és la penalització de les dones, en lloc dels agressors». Per aquest motiu, Elelman assegura que, en el cas que hi hagi una votació, no s'hi oposarà, sinó que s'abstindrà.\nDes de l'oposició, el portaveu del PSC, Pere Casellas, celebra «que el govern municipal llegeixi els meus articles i que procedeixi a restringir l'ús del burca i el nicab». El PP, per la seva banda, va entrar ahir una moció en la qual destaquen que la mesura ha de servir «per lluitar contra la violència de gènere i les pràctiques que atemptin contra la dignitat de les dones». «A Figueres està demostrat que les ordenances no s'apliquen i el que nosaltres demanem actuacions concretes, així com també que es posicionin perquè creiem que l'anunci és només per amagar el cap sota l'ala», assegura el regidor Diego Borrego (PP). Hi ha d'altres municipis on el PP estudia presentar mocions, com Roses i Palafrugell.\nL'establiment d'un Pacte Cívic per a la Convivència -en el marc del qual es farà la prohibició- es recull al pacte de govern figuerenc. Per redactar el document, l'Ajuntament s'ha presentat a una convocatòria pública d'ajudes de la Generalitat. La intenció és portar a terme un procés participatiu que culmini amb l'adequació de l'ordenança a la interculturalitat.\n«Això no ho haurien de regular els ajuntaments». Tema del dia


REFLEXIONS I ALTRES COSES ............: Maneres de informar...................\nAl llegir una nova notícia d'assassinat d'una dona a mans del seu ex-marit, m'ha cridat l'atenció una vegada més que els periodistes quan fan la ressenya de la informació, a part de posar el nom i edat dels protagonistes, sempre fan esment de la seva nacionalitat.\nJo això no ho acabo d'entendre, el crim, delicte, o falta, és el mateix siguis català, espanyol, marroquí, alemany, anglès, senegalès, o nigerià, ¿quina necessitat hi ha d'especificar d'on és el criminal o delinqüent? potser la justícia s'aplicarà de diferent manera depenent de la nacionalitat? jo no vull creure que és jutgi de diferent manera.\nEl que si és segur és que la opinió pública, o sigui, els lectors de la notícia al saber la nacionalitat la majoria ja jutjaran, perquè és clar: un gitano...... o un marroquí........ o un negre.......... ja se sap no són bona gent. Ens vantem de que no som racistes, ni xenòfobs, però la realitat n'és una altra, sembla que esperem precisament això que ens diguin que el criminal no és català o espanyol per dir-nos: està clar.... és que són diferents.\nPer favor, el crim i la delinqüència no tenen nacionalitat, un assassinat, un robatori, una agressió, no tenen a veure res amb d'on són els que ho cometen. Jo demanaria als senyors periodistes que s'abstinguessin de fer esment de informar del lloc de naixement. La gent de tot el món, és bona o dolenta, evidentment que en cultures diferents i educacions diferents pot haver-hi diferents maneres de veure les coses però el que si tinc clar i no voldria equivocar-me és que els valors del be i el mal són a tot arreu iguals.\nPublicat per Marali a 11:21\nEtiquetes de comentaris: crims, justícia., nacionalitats, racisme\n" Una bajanada repetida per 36 milions de boques no deixa de ser una bajanada "\nAquest comentari es molt adient per a tots aquells que diuen que Catalunya es Espanya i que els catalans som espanyols.\n19 de setembre de 2008 a les 13:46\nNo penso com tú, anònim, la questió de les nacionalitats no és cap bajanada. Sí que estic d'acord amb la "cita" de l'Anatole France.\n19 de setembre de 2008 a les 14:02\nEstic d'acord amb tu. La nacionalitat d'una persona no es cap bajanada. Potser que els hi expliquem aixo amb els espanyols no creus? Hem sembla a mi que no ho tenen gaire clar quant en fant un gra tant de la nacionalitat catalana. Ho posem a la constituciò espanyola que es important aixo de les nacionalitats o demanen permis a la brunete mediatica espanyola? El Mundo, La Razón, La Cope, El Pais, ABC? o potser als partits democratics espanyols? PP, PSOE. No se, diguem tu.... estic perplex i no toco bola amb aquest tema.\n22 de setembre de 2008 a les 12:57\nEt vaig contestar malgrat l'anonimat perquè vas fer un comentari a la cita de l'Anatole France en lloc de comentar el post, però sàpigues que no tinc costum de respondre els anònims.\n22 de setembre de 2008 a les 13:02\nPerdona però pensava que que ja sabies que era "Turu el Terrible", Com que no estic en aquest blog. nomes es pot contestar com anonim. Perdona la meva ignorancia bloguiana. Tot i aixi mantenc el que vaig escriure.\n22 de setembre de 2008 a les 20:47\nHola Josep, pots obrir-te un compte a google i amb el teu mail ja podràs deixar el teu nom. Ei, no ha facis per mi eh? però hi ha blogs molt interessants on podràs deixar-hi comentaris sense anonimat.\n23 de setembre de 2008 a les 9:44\nHe de posar aquest comentari ja que avui desprès de llegir el diari he vist com de nou dues dones han sigut víctimes de violència de gènere. Segons l’article l’assassí era marroquí. I he recordat el que vares criticar al començament d’aquest comentari sobre les nacionalitats. Potser no es bo i tens raó, però també es ben cert que els mitjans de comunicació son sectaris en general. No es que només siguin estrangers els que anomenen. Si son bascos també ho diuen si son Catalans també ho fan saber, però mai llegeixo que el home era espanyol quant passa quelcom al estat. Penso que es una forma primària de països subdesenvolupats que tenen problemes en reconèixer la seva decadència o poca presencia a nivell mundial. Reminiscències del passat Espanyol mes xauvinista i amb tocs franquistes de altres èpoques. Nosaltres som fantàstics, son els altres (Estrangers, bascos, catalans, etc.) els que no estan a la nostre alçada. Molt sovint quant un català guanya quelcom a nivell internacional els diaris i TV espanyols, parlen de un esportista o científic o el que sigui espanyol, si es un acte negatiu (per exemple el affair Oleguer) parlen de nacionalista català. Malauradament també trobem aquests tics en diaris de qualitat (?) catalans. Suposo que es degut al fet que els Ibèrics viuen mirant sempre enrere i obliden que el futur es el que ha de venir.\nDegut al meu passat Holandès, miro l’estat Espanyol de forma diferent a vosaltres, també a Catalunya la miro diferent a quant vivia allà. Massa prepotència rojigualda es el que i ha.\n29 de setembre de 2008 a les 14:58\nTuru El Terrible jejejeje, vaja comentari més llarg que has fet eh?, ja ho veus, el meu post el va motivar una notícia d'un crim on feien esment de que tan l'agresor com la víctima eren espanyols. I jo repeteixo, que més dona d'on són els criminals. Els crims són el que són per tothom.\nAdeu guapo, nacionalista acèrrim. Si t'bres un compte a Google i Blogger et passaré unes quantes adreçes de blocaires dels teus.\n29 de setembre de 2008 a les 15:08


Montse Periago i Cristina Gutiérrez | Q-Life\nMontse Periago i Cristina Gutiérrez (Anna Comet)\nÉs la primera entrevista que fem amb dues corredores a la vegada, però en el cas de la Cristina i de la Montse no podia ser d’una altra forma. Parlant amb elles durant l'entrevista estava clar que hagués estat una solemne ximpleria fer-la per separat. Córrer les ha unit i d'això ha sorgit una gran amistat, cadascuna d'elles des de la seva perspectiva personal, però amb un fons comú molt semblant, d'aquelles amistats que desprenen una mica d'enveja sana d'aquells que es creuen en el seu camí.\nQuan ens plantejàvem fer aquesta entrevista, en Víctor em va proposar que us la fes conjunta, per què creieu que em va proposar que us la fes a les dues a la vegada?\n(una gran rialla i responen gairebé alhora) Perquè sempre anem juntes a tot arreu, coincidim en molts aspectes de la vida, tant a nivell atlètic ja que acostumem a posar-nos metes semblants, com en aspectes més personals com la forma de fer les coses, les nostres nenes tenen la mateixa edat, entrenen juntes al CAVic. Sempre anem amb la nenes, si elles corren a qualsevol lloc... nosaltres també, que corren un cros, nosaltres també, ens apuntem a tot.\nSou antigues amigues o us heu trobat corrent?\nNo, no érem velles amigues, ens hem conegut a través de les nenes. D'anar al CAVic i mentre elles entrenaven, nosaltres amb un grup més de pares vàrem començar a córrer per a aprofitar el temps i d'aquí a sortit la nostra amistat. El que passa que dels que fem curses populars sobretot som nosaltres dos i de tant en tant algú més.\nLlavors podríem dir que en el vostre cas us ha unit l'esport?\nSi és absolutament així. Fins i tot molts dies ara sortim a córrer per a poder parlar i amb el temps hem anat quedant per a fer altres coses que no tenen res que veure amb córrer, des de fer muntanya o anar a prendre alguna cosa.\nMontse: jo acostumo a entrenar dos dies a la setmana quan les nenes entrenen i intento escapar-me algun altre dia prop de casa o surto a córrer amb el meu marit.\nCristina: si puc entreno cada dia, de dilluns a divendres, i quan hi ha cursa, competeixo el cap de setmana. Tinc un bon horari i puc combinar-ho molt bé.\nQuins valors atorgueu al fet d'entrenar i córrer?\nMontse: personalment sentir-me bé, és una cosa que em fa mandra de començar però al final et sents bé. El fet de millorar, encara que en el nostre cas no sigui molt, et fa sentir bé i fa que vulguis cada dia una mica més.\nCristina: per a mi és qualitat de vida. Molta gent em pregunta que per què corro... per a mi és qualitat de vida, arribo a casa que sóc una persona nova, em relaxa, alguns dies penso en coses, no sé, crec que qui no ho fa no pot entendre-ho.\nLes dues teniu filles que estan introduint-se a l'esport, li doneu un valor a l'esport o simplement és un complement més?\nCristina: li dono molt valor, per a mi l'atletisme m'ha servit molt per a la vida i em vaig adonar que a la gran li feia gràcia, a part que és molt nerviosa i al col·legi em van aconsellar que fes esport. Però sobretot per a la vida, l'esforç, les ganes de superar-te, el compromís.\nMontse: a casa fem molt esport, sobretot el meu marit, i això anima a tota la família. Està clar que als nens cal dirigir-los una mica, però ho viuen a casa i també t'ho demanen i s’ho passen molt bé.\nQuines són les raons per les que us calceu les bambes de córrer qualsevol dia de la setmana?\nCristina: m'ho demana el cos, ho necessito perquè em trobo bé amb mi mateixa. Podria afirmar que estic enganxada.\nMontse: per a sentir-me bé és una raó i també perquè si vaig amb elles parlem i si vaig algun dia sola aprofito per a pensar i per a posar les coses en ordre, que amb el ritme del dia a dia no et dóna temps.\nI per quin ho feu per a anar a córrer alguna prova competitiva el cap de setmana?\nPer a provar-nos i per a gaudir-les. També coneixes gent i formes de fer. I ens anem animant... mira ara en fan una a Folgueroles i una altra en Tavérnolas i així anem fent. A més ja estem repetint algunes de les curses i és curiós veure com vas millorant.\nCristina: a mi em sap greu la gent que té massa sentit del ridícul, competim per a passar-ho bé i no ens importa el que quedem, crec que la gent s'hauria d'animar més i deixar de costat si ho fan bé o no.\nTeniu família, com us organitzeu per a portar a terme totes les obligacions familiars i laborals i els entrenaments?\nÉs qüestió d'organitzar-se, aprofitar el temps que les nenes estan entrenant. O ara que ja comencen a ser una mica més grans les pots deixar a casa tres quarts d'hora o una hora tranquil·lament i no passa res. Després arribes a casa i continues corrent (riuen) però és una altra forma de córrer...\nMontse: Quan eren més petites ho combinàvem amb el meu marit, sortia ell o sortia jo, ara ja podem sortir junts molts dies.\nCristina: els avis ajuden molt en aquest aspecte.\nLes vostres parelles també són esportistes?\nMontse: el meu marit sí, sobretot esquí de muntanya, alpinisme i bicicleta. Entén perfectament la meva necessitat de fer esport fins i tot és ell qui m’empeny perquè faci més coses.\nCristina: el meu marit no, però sembla que ara comença a agafar la bicicleta i podem fer sortides, segueix molt bé i li agrada. Li he enganxat una mica aquestes ganes de fer coses.\nL'hivern és dur per als entrenaments?\nPer a res, els tres hiverns que fa que correm no hem deixat mai d'entrenar. Et poses més capes o menys capes i ja està. Preferim l'hivern, el fred ens activa. Però es nota que a la gent li costa més, l'altre dia que feia sol vàrem trobar a molta gent corrent, en canvi durant l'hivern...\nQuines curses teniu a la vista?\nUi, ui, ui! Estem molt ocupades (riuen). Una de les coses que ens agradaria fer són els relleus de Palafrugell, són 4 relleus de 5 km cadascun. I les que vagin sortint... sobretot les de mitja muntanya són les que ens agraden més. Però no seguim cap entrenament ni tampoc busquem marques.\nUn sinònim per a la paraula entrenament\nCristina: mandra... m'ha sortit del cor! (i riu) esforç\nMontse: si, esforç\nI un per a la paraula competició\nMontse: estressant, encara que divertit...\nNom: Cristina Gutiérrez\nProfessió: monitora en el menjador d'un institut\nFamília: 2 filles, una de 12 i altra de 10 fan atletisme\nAnys que corres: havia corregut de jove, feia atletisme però durant l'adolescència ho vaig deixar i he tornat a agafar-ho fa uns 3 o 4 anys.\nUna pel·lícula: buf... gairebé no miro pel·lícules.\nUn llibre: els llibres els devoro... però et podria dir Veus del Desert.\nUn menjar: fideuà\nUna beguda: cervesa\nEl que més odies: no poder dormir i una pujada que fem en direcció a la Creu de Gurb\nEl que et fa feliç: estar feliç, relaxada i amb els meus.\nSi no entrenes: m’estresso\nEl millor moment de l'entrenament és durant tot l'estona encara que l'inici és el que més costa.\nNom: Montse Periago\nAny de naixença: 1969\nFamília: 2 filles, d’11 i 8 anys fan atletisme\nAnys que corres: de forma més seriosa fa 3 anys, anteriorment no corria assíduament, vinc del món de la muntanya.\nUna pel·lícula: tinc el tema del cinema molt aparcat.\nUn llibre: jo també llegeixo molt, em quedo amb L'ós cavernari.\nUna beguda: una cervesa després d'una cursa...\nEl que més odies: la hipocresia\nEl que et fa feliç: estar feliç amb tu mateix\nSi no entrenes: no passa res, entrenaré el pròxim dia.\nEl millor moment de l'entrenament és quan acabo.


Eibar, una alternativa al futbol modern | Paraula 303\n(Re)acció / Esports\nPosted on 18/02/2017 by Andoni Bengoetxea\tDeixa un comentari\nCada cop estem més acostumats a un futbol dominat per magnats, xeics i grans empreses que s’apoderen de clubs, tant d’històrics com d’humils, malbaratant milions fitxant grans estrelles per xifres astronòmiques i creant infraestructures faraòniques per afavorir el desenvolupament d’aquest esport. Grans bancs i companyies multinacionals transformen a poc a poc el que va començar sent fa uns 150 anys a Anglaterra un simple joc en un dels negocis més lucratius del món. Però encara és possible trobar algunes poques excepcions. Equips com la Sociedad Deportiva Eibar (SD Eibar), que no semblen tenir cabuda al futbol modern d’avui dia, existeixen per demostrar-nos que aquest esport no viu només dels diners.\nSi no fos pel futbol, probablement aquesta petita ciutat basca amb prou feines seria coneguda. No obstant el modest club que representa la vila guipuscoana ha aconseguit fer-se un lloc en la que s’autodenomina com “la millor lliga del món”, situant Eibar a tots els mapes i fent-la coneguda per aficionats a l’esport rei d’arreu del planeta.\nUbicada de forma pràcticament equidistant a les tres capitals provincials de la Comunitat Autònoma Basca, Eibar és una població industrial que no arriba als 30.000 habitants, la història de la qual ha anat lligada a les nombroses factories i tallers que ha albergat. La ciutat va ser durant molt de temps un important centre de fabricació d’armes, no en va se la coneix com “ciutat armera”. La Primera Guerra Mundial va suposar un gran auge per Eibar, però la fi de la Gran Guerra va significar el declivi d’aquest sector. Tot i això, la diversificació va permetre a la ciutat continuar prosperant; la fabricació de màquines de costura (Alfa) i de bicicletes (Orbea, BH) entre d’altres van permetre a la ciutat seguir desenvolupant-se, convertint-se en un pol d’atracció per immigrants provinents sobretot del nord d’Espanya i creixent fins més no poder, per les empinades vessants de l’abrupta vall on queda tancada la vila.\nEl tarannà industrial d’aquesta ciutat explica que hagi estat bressol de nombrosos moviments obrers, així com un dels principals feus socialistes al País Basc. Cal destacar que Eibar va ser un dels tres municipis on es va proclamar la II República el 13 d’abril de 1931, un dia abans que a la resta del país, sent l’ajuntament d’Eibar el primer lloc on va onejar la bandera tricolor republicana.\nEl futbol va aparèixer aquí durant la primera dècada del segle passat gràcies a petits clubs que no acabaven d’arrelar i al cap de pocs anys desapareixien. Va ser el 1940, un cop finalitzada la Guerra Civil, quan dos d’aquests clubs van decidir unir les seves forces per crear l’actual Sociedad Deportiva Eibar. Inspirat en els colors vermell i blanc de l’Atlètic de Bilbao, aquest nou club va començar a militar a les categories regionals, tot i que aviat adoptaria els colors blaugranes gràcies a una cessió d’equipaments per part del Futbol Club Barcelona. L’equip no trigaria en professionalitzar-se, convertint-se a partir de mitjans dels cinquanta en un clàssic de segona i tercera divisió. A la temporada 2013-2014, després d’aconseguir un ascens a segona des de la categoria de bronze, tot i marcar-se la permanència com a objectiu de la temporada, l’equip armer va sorprendre tothom amb una espectacular segona volta que els va conduir directament a primera divisió per primera vegada a la història.\nJugadors i afició celebren l’ascens a primera pels carrers de la ciutat\nAvui l’Eibar ja va per la seva tercera campanya consecutiva de La Liga. Malgrat que durant el seu primer any va aconseguir la permanència gràcies al descens administratiu de l’Elche CF, a la darrera campanya van aconseguir assegurar la permanència sense grans dificultats, i aquest any, després de realitzar una molt bona primera volta, arribats a la 23ena jornada tenen a l’abast assolir les posicions europees.\nEl fet que una ciutat tan petita sigui capaç de comptar amb un equip que comparteixi categoria amb alguns dels millors clubs del món és de per si digne de destacar. No obstant aquesta no és l’única peculiaritat del conjunt eibarrés.\nLa temporada 2013-2014, durant la qual va participar a segona divisió, el club sumava un capital social que amb prou feines superava els 400.000€, sent una entitat totalment sanejada i sense cap deute. Tanmateix la legislació vigent obligava a tots els clubs de les divisions professionals (Primera i Segona) a comptar amb un capital mínim de 2,1 milions d’euros. Tot i que en l’àmbit esportiu l’Eibar havia acabat la temporada al capdamunt de la classificació de la divisió d’argent, guanyant-se així el dret de jugar a primera divisió, se li exigien 1,7 milions d’euros per complir amb aquesta llei, sense els quals el club no solament no podria jugar durant la pròxima campanya a primera, sinó que patiria un descens administratiu a Segona Divisió B.\nAixí doncs, aquesta injusta llei penalitzava un equip humil però solvent, que mai havia realitzat cap despesa que no es pogués permetre ni havia degut un sol cèntim a cap dels seus jugadors, treballadors ni proveïdors. Però aquesta mateixa llei era clement amb clubs que seguien acumulant deutes any rere any.\nD’aquesta manera la SD Eibar es va veure obligada a quintuplicar el seu capital social per poder fer realitat el somni de competir cara a cara amb el Real Madrid, Barcelona i companyia. Aquesta ampliació de capital, però, es va fer a la seva manera; la inversió no va provenir de les institucions ni d’un accionista majoritari que pren el control del club. Es va iniciar una campanya batejada com “Defiende al Eibar – Eibar defendatu” gràcies al qual es pretenia atraure accionistes i captar el capital necessari.\nDes de llavors el cas de la SD Eibar s’ha convertit en un cas únic, fins i tot d’ensenyança a algunes escoles de negocis. El “Model Eibar” es basa en la gestió d’un club esportiu entenent-lo com una empresa que ha de ser rentable, amb una política de dèficit zero i que no permet que cap empresa o particular tingui més del 5% de les accions del club. Un club que ha de desenvolupar-se en paral·lel a la ciutat a la que representa mitjançant projectes com “Ipurua Tallarra”, un centre de formació esportiva i de manegament esportiu sota les tribunes de l’estadi.\nFinalment la campanya de crowdfunding va donar els seus fruits. Més d’11.000 accionistes repartits per una seixantena de països de tot el món van aconseguir reunir el capital exigit tres setmanes abans de la data límit. Gràcies a això el 24 d’agost del 2014 l’Eibar debutava a la màxima categoria del futbol espanyol i el petit camp d’Ipurua, amb capacitat per només 6.000 espectadors (menys que el mínim exigit per la LFP), era escenari per primera vegada a Primera Divisió d’un derbi provincial amb la Real Societat, on els locals van aconseguir sumar els seus primers tres punts a la primera, guanyant per 1-0 al conjunt donostiarra.\nEls veïns dels blocs de pisos situats rere la tribuna nord gaudeixen des dels seus balcons de vistes privilegiades del terreny de joc\nTags: Eibar, futbol, FutbolModern, LaLiga, LFP, SDEibar. Bookmark the permalink.\nPrevious post ← Oscars 2017: les nominades a millor pel·lícula\nNext post Dissabte →


Castelló fixa un calendari fiscal 2020 més flexible i que ajorna més de tres mesos els pagaments domiciliats de l'IBI\nL'Ajuntament trasllada al segon període de cobrament els impostos de vehicles i de guals per a retardar el seu pagament i alleujar càrrega fiscal\nL'Ajuntament de Castelló ha establit un nou calendari fiscal per a 2020 que flexibilitza els terminis per al pagament dels tributs i ajorna cobraments per a pal·liar les conseqüències econòmiques que la crisi sanitària i social per coronavirus està tenint en les famílies i xicotets empresaris locals. Aquest nou calendari retarda i amplia els períodes de pagament dels diferents impostos, ajorna més de tres mesos els rebuts domiciliats de l'IBI i posposa al segon període fiscal el cobrament d'alguns impostos que es realitzaven en el primer període per a alleugerir la càrrega fiscal.\nL'alcaldessa de Castelló, Amparo Marco, ha explicat que s'ha treballat en aquest nou calendari fiscal pensant en pimes i autònoms, de manera que no vegen minvada les possibilitats de recuperació. “Aquest nou calendari permet un major alleujament per a les famílies en aquests mesos i ajorna a final d'any imposats que tenien lloc en el primer període fiscal de l'any. Es tracta de donar més facilitats als contribuents, famílies i xicotets empresaris locals”, ha afegit.\nEn aquest sentit, el regidor d'Hisenda, David Donate, ha assenyalat que “davant les dificultats econòmiques derivades de la covid-19, des del govern municipal, s'ha fixat un nou calendari que trasllada als últims mesos de l'any imposats com el de vehicles, de manera que evitem acumular càrrega fiscal en aquests mesos d'emergència sanitària i social per coronavirus”.\nPer part seua, l'edil d'Atenció Ciutadana, Ignasi Garcia, ha assegurat que “des del govern municipal som molt conscients que aquesta parada té conseqüències en l'economia de les famílies i per això volem facilitar que totes i tots puguem complir amb les nostres obligacions”. “Les administracions públiques hem respost de manera eficient davant aquesta crisi sanitària i per a poder continuar fent-ho necessitem recursos amb els quals garantir que ningú es quede arrere”, ha apuntat el regidor.\nAquest nou calendari fiscal ha fixat el primer període de pagament del 4 de maig al 31 d'agost de 2020, quan l'any passat va ser del 16 d'abril al 20 de juliol. En aquest primer període es liquidarà l'Impost sobre Béns Immobles (IBI) Urbans, l'IBI Rústic i el de Característiques Especials. El cobrament de l'Impost sobre Vehicles de Tracció Mecànica i el de taxes per entrada de vehicles a través de voreres i reserves de la via pública (guals) s'ajornen al segon període de l'any.\nAquest segon període de pagament que en 2019 es va desenvolupar del 16 de setembre al 20 de novembre s'amplia enguany i tindrà lloc de l'1 de setembre al 30 de novembre de 2020. Així, a partir de setembre es tributarà, a més de l'impost sobre vehicles i les taxes per guals, per l'Impost sobre Activitats Econòmiques (IAE), la taxa per prestació de serveis de recollida de residus sòlids urbans, tractament i eliminació dels mateixos (la taxa de fems) i la taxa per utilització privativa o aprofitament especial del domini públic local per ocupacions de subsòl, sòl de la via pública, terrenys d'ús públic i vol de la via pública amb determinats aprofitaments.\nA més, els rebuts de tributs domiciliats es passaran a cobrament el dia 31 d'agost els corresponents al primer període (IBI) i no el 20 de maig. “Això permet comptar amb més de tres mesos més de termini per a fer front a aquest impost”, ha explicat Donate. Els rebuts del segon període es passaran el 30 de novembre de 2020 i no el 20 de setembre.\nQuant als pagaments fraccionats a la carta en la modalitat de huit terminis mensuals per a l'IBI Urbà i l'impost de vehicles, s'ha ajornat el corresponent al mes d'abril, per la qual cosa els cobraments es reprendran el 15 de maig fins al 15 de novembre.\nA més de la domiciliació bancària i el pagament directe en sucursals, es pot realitzar la liquidació de tributs des de la Seu Electrònica de l'Ajuntament de Castelló (https://sede.castello.es/), a través del portal tributari.


L’Ajuntament desviarà el trànsit a la carretera d’Ullastrell el proper dissabte arran d’unes obres de millora - Ajuntament de Rubí\nL’Ajuntament desviarà el trànsit a la carretera d’Ullastrell el proper dissabte arran d’unes obres de millora\nL’Ajuntament desviarà el trànsit a la carretera d’Ullastrell el proper dissabte arran d’unes obres de millora El consistori està arranjant el tram d’aquesta via situat davant de l’Escola Joan Maragall per fer-lo més accessible pels vianants https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/l2019ajuntament-desviara-el-transit-a-la-carretera-d2019ullastrell-el-proper-dissabte-arran-d2019unes-obres-de-millora https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/l2019ajuntament-desviara-el-transit-a-la-carretera-d2019ullastrell-el-proper-dissabte-arran-d2019unes-obres-de-millora/@@images/image/preview\nEl consistori està arranjant el tram d’aquesta via situat davant de l’Escola Joan Maragall per fer-lo més accessible pels vianants\nAmb aquestes obres, el consistori rubinenc vol millorar l’accessibilitat de la carretera d’Ullastrell\nEl proper dissabte 19 de desembre, l’Ajuntament de Rubí tallarà el trànsit al tram de la carretera d’Ullastrell comprès entre les dues unions d’aquesta via amb el carrer Sant Esteve, davant de l’Escola Joan Maragall, com a conseqüència d’unes obres de millora. Els vehicles s’hauran de desviar pel c. Sant Esteve, que de manera puntual i excepcional passarà a ser de doble sentit de circulació.\nAquest tram de la carretera d’Ullastrell estarà tallat entre les 7 h del matí i les 22 h de la nit, moment en què es duran a terme tasques d’asfaltatge i pintura. Personal de l’obra coordinarà l’entrada i sortida dels vehicles que hagin d’accedir als pàrquings privats ubicats en aquest tram. El dia següent, jornada electoral, aquesta via haurà recuperat la normalitat. Mentre durin els treballs, i per tal de garantir el pas de vehicles pel c. Sant Esteve, no es podrà estacionar en aquesta via.\nAquestes obres, que formen part del Pla d’inversions financerament sostenible 2014-2015, es van iniciar el mes de setembre. El tram on s’està actuant presentava nombroses deficiències d'accessibilitat per als vianants: pavimentació incomplerta de les voreres, presència d'obstacles en els itineraris de vianants, falta d'enllumenat públic, etc. També hi havia desperfectes al ferm de la carretera, com a conseqüència del trànsit que ha de suportar aquesta via ─a banda dels turismes, també és utilitzada pels vehicles pesants que porten residus a l’abocador─ i del drenatge deficient, que ha calgut arreglar. I és que cal tenir en compte que la carretera d’Ullastrell és un vial molt concorregut: connecta els nuclis d’habitatges que hi ha a la zona nord-oest del municipi amb el centre de Rubí i dóna accés a l’Escola Joan Maragall.\nAmb aquesta actuació, l’Ajuntament de Rubí té la voluntat de garantir l'accessibilitat d'aquesta via als vianants. Per aquest motiu, s’ha actuat majoritàriament a les voreres i voravies i s’arranja i reforça la calçada.\nEls treballs han estat adjudicats a l’empresa Catalana d’Inversió i Construcció Tres SL (CiC3, SL) per un import de 407.298,72 euros.


José Cura es presenta com a director d’orquestra a Lleida - Revista Musical Catalana\nEl mestre José Cura debuta com a director d’orquestra a Espanya al capdavant de l’Orquestra Simfònica Julià Carbonell de les Terres de Lleida, en un concert que tindrà lloc el proper dissabte, 17 de desembre, a les 20.30 h, a l’Auditori Enric Granados de Lleida. El músic argentí dirigirà un programa que aprofundeix en les arrels populars del continent americà des de diferents perspectives, amb l’Adagio de cordes de Samuel Barber, el Tangazo d’Astor Piazzolla i la Simfonia núm. 9, “del Nou Món” d’Antonin Dvořák.\nEl tenor argentí José Cura és també director d’escena, compositor i director d’orquestra. És una figura mediàtica que no deixa indiferent, i que desperta tanta passió com crítica. Amb els personatges de Samsó i Otel·lo va tocar la glòria, gràcies a una forta personalitat artística. Amb un llenguatge directe i la passió que el mou, s’ha guanyat els membres de l’OJC des del primer moment. Parla clar, sap el que vol i és un gran comunicador. Viu a Madrid d’ençà del 1999 i, arran del concert que dirigirà el proper dissabte, 17 de desembre, amb l’Orquestra Simfònica Julià Carbonell de les Terres de Lleida (OJC), parla amb la «Revista Musical Catalana» del seu moment actual.\nRMC.- Com li agrada definir-se?\nJC.- Quan et defineixes, t’encaixones i allí s’acaba tot. La mort de l’artista és la definició. Deixes de ser un artista per ser, amb tots els respectes, un “funcionari”. El músic no té una activitat reglada com el funcionari. Em trobo còmode en totes les facetes. Però valoro molt que quan el teu treball és al capdavant d’un equip, siguis suficientment bo i tinguis l’autoritat perquè l’equip se senti segur.\nRMC.- Després de gaudir d’un lloc privilegiat en l’escena mundial, i amb una experiència de més de 39 anys a l’escenari –26 a nivell internacional–, ¿podem dir que el paper de “tenor” és dels que més pressió continuada reben?\nJC.- Ja no és el paper del tenor, sinó el del cantant. Per més tècnica que tinguis i per més beneït que estiguis pel Creador a nivell purament fisiològic, la veu és una cosa que està molt unida a la psicologia de la persona. Un violinista que estigui psicològicament malament no tocarà eficaçment, però el seu instrument continuarà funcionant. El cantant no tan sols no podrà tocar el seu instrument, sinó que és aquest el que ja no funciona. Perquè ets tu mateix, l’instrument. Les inseguretats afecten el cantant al mil per mil.\nRMC.- Com és possible despertar tanta admiració i rebuig alhora com a cantant?\nJC.- No crec que sigui una cosa personal amb el meu nom. La societat s’acarnissa amb aquella persona que proposa, i en fer-ho, divideix. Per no dividir no s’ha de proposar. Proposar és fer aquella cosa de manera diferent i veure si això resulta. L’única manera de no equivocar-se és no fer res. El risc existeix sempre. A més, la nostra societat llatina és molt difícil. Tan aviat podem exalçar un Messi, o donar-lo per acabat quan intenta coses diferents. Si agrades a tots, vol dir que no estàs fent res de nou. En canvi, si disgustes a tothom, és que ho estàs fent malament. Un sa terme mitjà és la mesura justa i això socialment és necessari.\nRMC.- Molta gent només veu el cantant, però desconeixen el director i l’escenògraf. ¿Ha dirigit i cantat alhora? I… quin avantatge té vostè com a cantant a l’hora de dirigir l’escena?\nJC.- He fet concerts cantant i dirigint. Pot funcionar, però és tan esgotador que al final el que costa en energia i en risc no és valorat. És com si la diferència en l’experiència esteticovisual de l’espectador –veient que no hi ha un director, sinó un cantant que està d’esquena al públic fent música junts–, el distregui del tema artístic en si. D’altra banda, com a cantant saps el que se sent estant al costat de l’altre. És com l’entrenador del futbol que abans era futbolista. Saps el que pots demanar i tens l’avantatge que els que són a l’altre costat no et poden dir que això no es pot fer. De la mateixa manera, si com a director aconsegueixes aplicar el fraseig d’un cantant “de raça” als instruments, hi ha un gran guany.\nRMC.- Vostè viu a Madrid des del 1999. Quantes orquestres espanyoles ha dirigit?\nJC.- És la primera vegada que dirigeixo una orquestra espanyola en la meva vida. I això que la meva carrera universitària inicial era com a compositor i director. A l’era postrègim militar a l’Argentina tot era molt difícil. Pretendre triomfar com a compositor o director era inusitat. Jo he cantat sempre, però mai no m’havia proposat fer cant líric. Al conservatori hi havia una matèria que era “cant complementari” i un dia estava vocalitzant quan el director va preguntar qui cantava. I em preguntà si sabia la veu que tenia. Ell em va dir una cosa molt interessant: “Estudiï cant, no per ser un cantant, si no vol, sinó per ser millor director d’orquestra.”\nRMC.- Què li ha semblat l’OJC i com ha estat el treball amb aquesta formació?\nJC.- L’orquestra és divina i els músics són molt bons professionals. Tenen moltes ganes de fer música i això es nota. En les actituds, en les ganes de divertir-se… Com a formació té els punts més forts i més dèbils…, però hem aconseguit un projecte comú. Tots estem tocant junts i defensant aquest projecte comú. L’energia del concert serà molt gran. Jo em diverteixo molt i vinc amb moltes ganes a cada assaig.\nRMC.- L’orquestra acaba de complir quinze anys. Què diria a la gent i als polítics que hi poden donar suport i ajudar-la a créixer?\nJC.- Donar suport a les nostres institucions culturals és fonamental en un món on cada cop més estem prescindint del factor humà. La música clàssica en estat pur, o el ballet o l’esport són de les poques activitats humanes que van quedant en què l’intèrpret, l’executant i el públic es confronten a partir d’un llenguatge comú que és la música, sense xarxa, sense ordinadors… a pèl. Queden poques activitats així i s’han de cuidar com l’or! No s’han d’esponsoritzar cors i orquestres perquè suposi un punt a favor i em farà guanyar vots. S’ha de fer perquè l’home i la societat ho necessiten desesperadament. I com a guardià del poble, el polític n’és el responsable. A més, hem d’evitar que tota l’eufòria que estem creant aquesta setmana amb l’orquestra i la inèrcia positiva no se’n vagi en orris la següent i que pugui continuar creixent.\nRMC.- ¿Sap que l’OJC és també la titular de La Llotja? ¿Li agradaria poder participar en algun muntatge operístic amb la formació en aquest teatre?\nJC.- M’encantaria. Tot el que jo pugui, per aportar, benvingut sigui. Però necessitem també unes estructures fortes i orgàniques per fer-ho. El teatre és espectacular… i s’ha de fer funcionar. Podria ser un dels primers teatres d’Espanya.\nRMC.- Per acabar, què ens espera al concert de dissabte?\nJC.- És un programa magnífic. El Tangazo de Piazzolla crec que se sentirà per primera vegada a Lleida i és una genialitat assegurada. L’Adagio de Barber és molt emotiu i la Simfonia del Nou Món de Dvořák és la simfonia més executada de totes i segurament la més coneguda en la seva totalitat. Hem buscat un concert en què la gent se senti còmoda, en què la gent gaudeixi, en què vegi la seva orquestra. Perquè aquesta formació que hi haurà damunt de l’escenari és una prolongació de la ciutat. I estic convençut que hi haurà comunió entre públic i orquestra.\nOlivia Balestra ha dit:\n18 desembre, 2016 a les 06:54\nEspero una nueva nota de la Revista Musical Catalana, posterior al concierto de la OJC dirigida por el Maestro José Cura, con su opinión acerca del resultado del trabajo de esta orquesta bajo su dirección. Considero que él es un gran músico, muy completo, inteligentísimo y muy tenaz y exigente en su labor, y es un muy sensible intérprete de las obras que aborda, a la vez que siempre ha logrado una eficaz comunicación con los músicos, y por esto sus conciertos son un grato regalo para el público. Además, les agradecería que, si es posible, habiliten la opción de traducir al español lo escrito en catalán, porque, si bien entiendo bastante, pierdo el significado exacto de algunas palabras y por ello, el sentido del mensaje. Y supongo que lo mismo le ocurre a otras personas que no hablan esta lengua. Desde ya, muchas gracias.


Dimarts, 5 gener 2021. 21:00. Redacció AnoiaDiari.\nUn programa especial sobri, que finalitzava amb un parlament del Patge Faruk amb una guàrdia de patges al carrer Santa Maria -separats per uns quants metres i amb mascareta-, era l'eix de la celebració de la Nit de Reis a Igualada. Se seguia pel canal de Youtube dels Reis i per Canal Taronja. Incloïa connexions amb diversos centres sociosanitaris de la ciutat (Asil, Hospital, Pare Vilaseca, Residència Sant Josep), per on no han pogut passar enguany Ses Majestats. El moment clímax era el discurs del rei negre, amb un esment a l'esforç dels sanitaris i als igualadins i les igualadines que ja no hi són.\nLes circumstàncies feien que la Festa de Reis del 2021, la primera -i esperem que la darrera- amb la COVID-19 hagués de ser austera i sense grans celebracions. No hi havia Cavalcada. El programa especial de poc més de mitja hora amb la que se substituïa, transmetia la voluntat de reivindicar la història i la màgia d'aquesta festivitat. El presentaven Sol Carner i Marc Tarrida, que incorporava en un 'sketch' un igualadí dels anys 40 que se les empescava per fer venir el Patge Faruk per primer cop. Les actuacions musicals del programa tenien a dues formacions habituals, la JOSA i la Banda de Música, tants anys vinculada als Reis, a més de la Coral Xalest que cantava a la basílica de Santa Maria i Roger Argemí. A l'equador del programa, com havia estat a principis del segle passat, els Reis d'Orient arribaven acompanyats de dues rengleres de patges amb torxes enceses.\nVenien a peu pel carrer de l'Argent i entraven a una Plaça de l'Ajuntament buida com mai. La travessaven i amb el Patge Faruk s'endinsaven a la casa consistorial. La Banda de Música, amb els seus intèrprets escampats i distanciats, tocava 'Cinc de gener'. Els esperaven al Saló de Sessions el batlle Marc Castells i la Consellera de Cultura, Àngels Ponsa.\nEl batlle demanava "deixar enrere el 2020. Esperem que el 2021 ens portarà a viure en plena comunitat. Amb el 2020 hem sabut valorar les abraçades i els petons que no hem pogut donar. Gràcies per ser aquí i portar la il·lusió a la nostra ciutat". Agraïa també la presència d'Àngels Ponsa. Ponsa elogiava "els 126 anys d'història. Nens i nenes d'Igualada, sé que esperàveu aquest dia des de feia un any. És un dia que es fa llarg i es posa a la balança tot allò que s'ha fet, en un any molt difícil. El COVID ens ho ha posat difícil, però ho heu sabut resoldre".\nEl Rei Baltasar prenia la paraula i recordava "a la gent que està sola a les residències. I un especial record per als que ja no hi són. Veurem al cel centenars d'estrelles sota el mantell de blau fosc. Estem molt contents, nens i nenes, per com heu ajudat a mares i pares, i que estimeu a avis, companys, amics i mestres. I respecteu la vostra ciutat". Afegia que "pares i mares, abraceu més que mai els vostres fills i ensenyeu-los a estimar la seva ciutat i a la gent de tots orígens i colors. Estimats nens i nenes, joves i grans, que tots els presents us agradin i que l'alegria i felicitat omplin les vostres cases. El futur és a les vostres mans". El rei negre també lloava l'esforç dels sanitaris, uns dels grans protagonistes d'aquests mesos tan aspres i que també han condicionat la festa de Reis.


L’oposició en bloc es mostra en contra dels pressupostos del 14% de l’IBI - Ràdio Olot\nL’oposició en bloc es mostra en contra dels pressupostos del 14% de l’IBI\nERC, PSC i CUP demanen a l’equip de govern repensar una proposta que “s’adeqüi als ciutadans”. Retreuen a l’equip de govern que no hagués tingut capacitat de consensuar els comptes per al 2020. També es queixen que no se’ls ha deixat parlar en el ple municipal que s’ha suspès aquest dimarts.\nEls grups de l’oposició han remarcat als micròfons de Ràdio Olot i també en un comunicat conjunt que la seva posició ha estat en tot moment contrària als pressupostos de l’equip de govern. ERC, PSC i la CUP s’han posat al costat de la ciutadania i han exigit a l’equip de govern que reformi la proposta de pressupostos. Des d’ERC, el regidor Josep Quintana, ha criticat que Junts per Catalunya no portés l’increment d’impostos al programa electoral.\nEl PSC ha remarcat que cal retallar el pressupost i eliminar algunes inversions, per tal d’adequar-lo al moment social que es viu. El seu portaveu, Josep Guix, també ha retret a l’equip de govern que no escoltés a la ciutadania.\nTant ERC, el PSC com la CUP han criticat que no se’ls donés veu durant el ple d’aquest dimarts. Els cupaires han valorat com una “bona notícia” la “capacitat mobilitzadora de la ciutadania”. El seu portaveu, Lluís Riera, també ha assegurat que l’equip de govern ara no en farà prou amb consensuar els pressupostos amb la resta de partits.\nEls grups de l’oposició hauran d’esperar ara una nova ronda de trobades amb l’equip de govern per conèixer la nova proposta pressupostària que es preveu que es presenti aviat.\n248 queries in 0,728 seconds.


Cultura festiva ultima les bases per seleccionar les falles municipals de 2021 - València Notícies\nLes bases permetran els artistes interessats avançar en els seus projectes i, quan acabe la suspensió de terminis administratius, presentar les seues candidatures.\nEl regidor de Cultura Festiva de l’Ajuntament de València, Carlos Galiana, ha anunciat este dimecres que han conclós els treballs per definir les bases per a seleccionar les falles municipals de l’any que ve, el que permetrà la seua aprovació imminent. “D’esta forma traslladem un missatge de certesa i tranquil·litat als artistes fallers, que són protagonistes essencials de les Falles”, ha afirmat.\nCom és conegut, en l’actual situació sanitària la declaració de l’estat d’alarma va suposar la suspensió dels terminis administratius, el que en la pràctica suposa que no es pot obrir cap procediment que oferisca un termini de temps a persones o empreses interessades a participar en qualsevol concurs públic de les administracions públiques. En este sentit, Galiana ha explicat que una vegada s’aproven les bases en breu, els artistes fallers interessats podran avançar en la preparació dels seus projectes per a, una vegada concloga eixa suspensió dels tràmits administratius, poder presentar les seues candidatures a les falles gran i infantil que es plantaran en la Plaça de l’Ajuntament l’any que ve. Les bases contemplen els mateixos pressupostos dels dos darrers anys\nGaliana ha recordat el diàleg constant que hi ha amb el Gremi d’Artistes Fallers, amb què es consensuen les bases des del mandat anterior. També ha ressaltat que la decisió final sobre els projectes seleccionats correspondrà a un jurat tècnic, despolititzat i amb paritat de gènere (conformat per representants del món artístic, faller i creatiu) que, entre altres qüestions, valorarà la sàtira de l’obra en conjunt, la claredat conceptual i la singularitat de la idea plantejada, la integració de l’obra en l’espai públic en què ha d’instal·lar-se, la qualitat compositiva i espacial o la facilitat de recorregut, accessibilitat i relació visual des de l’exterior. També es tindrà en compte un any més l’adequació dels materials amb què es construïsca l’obra a la cremà més neta i respectuosa possible amb el medi ambient, per minimitzar l’emissió de gasos contaminants derivats de materials químics de mala combustió, per la qual cosa es valorarà l’ús de materials naturals, tant en la construcció d’estructures i suports com en cobertures, preparacions i acabats pictòrics. A més, també s’avaluarà l’ús de recursos que afavorisquen la interacció de l’obra amb el públic.\nUna vegada concloga la suspensió dels tràmits administratius s’obrirà un termini de 10 dies hàbils perquè tots els artistes i equips multidisciplinars interessats puguen presentar els seus projectes.


Activitat – Ximo – Full de Lectura\nHome Membres Ximo\nXimo ha actualitzat una entrada en el grup A la platja de Camus fa 1 any, 5 mesos\nEm considere de ment racionalista i tanmateix no m’horroritza l’apunt que ens fa Fernando Miralles. Tot el contrari considere que és un bon matís per comprendre els moviments humans. Miralles diu “ho van fer per raons kármiques”. Subratlle raons en el sentit de motius, o causes explicatives del per què les persones es comporten de la manera que ho fan. El que a mi em falta és una comprensió de què és allò que es denomina “raó kàrmica” i ací vol dir una cosa així com una força interna i inconscient que du a les persones a buscar o tornar als seu orígens. Interessant!\nUna consideració paral·lela: “costes llevantines” per als que vingueren cap ací pel Mediterrani serien les “costes ponentines”, no?\nUn altre tema: Subscric totalment el que diu l’autora Elvira sobre les qüestions filosòfiques i pense que ella ho fa perfectament. És cert que tots tenim una concepció del món, de la realitat, de la vida. La qüestió és si ens hem parat a pensar sobre ella o simplement la tenim de forma totalment irreflexiva i acrítica. Els llibres de Cambrils ens encoratgen, amb bona literatura, a explicitar i reflexionar sobre la nostra concepció del món i les nostres actituds front a la vida.\nElvira Cambrils ha respost a fa 1 any, 5 mesos\nGràcies, Ximo, per la consideració que fas dels meus llibres. Som ésssers socials i fins i tot una activitat tan solitària com l’escriptura necessita l’esperó dels altres.\nFernandoMiralles ha respost a fa 1 any, 5 mesos\nA “raons karmiques” podriem englobar aquelles obligacions, ocorregudes en aquesta vida o en una altra, que hem de saldar per quedar en pau.\nSabem que res és perdona, tant el be com el mal, els egipcis el representaven en una balança, en la qual Anubis posava el cor del mort, representant la consciència o ànima, en un plat, i en l’altre una ploma, símbol de la justícia, i s’anava repassant la vida del mort, abans de presentar-lo a Osiris.\nEn aquesta simbologia, se’ns vol dir que tots els fets queden dipositats en una mena de borsa energètica, que podem anomenar “Karma”, que no s’esborra, i que cal netejar o saldar en aquesta encarnació o en una altra. No sempre el karma és negatiu, pot ser positiu, i això en diem “Darma”.\nA això em referia quan per raons karmicas, alguns valencians possiblement van haver de tornar a Algèria, per saldar un karma.\nSi tinguéssim consciència que el karma és real, possiblement la humanitat s’ho pensaria dues vegades abans de fer el mal, i tendiria a fer el bé.\nXimo ha respost a fa 1 any, 5 mesos\nGràcies Fernando Miralles per la teua resposta i els teus aclariments. Ja puc entendre això del Karma perquè puc relacionar-ho amb el que sé del judici final dels juedeocristians, de les religions òrfiques gregues i de la teoria platònica de la reencarnació de l’ànima, etc… Però de totes les maneres crec que la cruel represió franquista que va fer eixir d’Oliva i d’Espanya als pares de Therèse per tal de salvar la vida, o la fam del tio avi de Daniel que el va fer anar-se’n de Polop per a buscar-se la vida, difícilment pot interpretar-se com una forma de saldar un karma.\nPer alltra banda Albert Camus pensava en maneres d’evitar el mal i fer el bé d’Algèria i de la humanitat sense ser conscient de que el karma és real. Però bé. És interessant el que has explicat. Gràcies de nou.\nAgraeixo la teva resposta, i veig el teu interès en el difícil tema del karma. Com la teva resposta consta de tres blocs, pas a respondre’t seguint el mateix model\n1a. L’existència del Karma.\nFins a la primera part del S.XX, la existencia del karma no havia estat revelada de forma oberta a la humanitat, només algunes “individualitats”, coneixien la seva existència. El cas de Plató en parlar de la reencarnació del “ànima” o consciència, va parlar de forma oberta d’una part de l’ésser humà que transcendia la mort, i si sabem llegir entre línies, podem comprendre les implicacions que això comporta, entre altres que aquesta ànima vendria condicionada per les seves vides anteriors, que és el que nosaltres podriem anomenar karma.\nEl judici final dels cristians sería un manipulació d’aquest concepte, per atemorir a la gent i provocar la seva submissió.\n2a. Relacionar causa-efecte\nDes del punt de vista extern no sempre podem establir una relació de causa-efecte entre un fet i les seves conseqüències o que alguna cosa és conseqüència del karma, només des de la consciència de l’ànima podriem establir aquesta relació, però això no està a l’abast de tothom, encara que podem treballar per apropar-nos.\nEl cas concret, com és una repressió com a conseqüència de la guerra, i l’exili que van haver d’emprendre unes persones, podríem estar relacionant fets que no necessàriament van poder ocórrer en una mateixa encarnació.\n3ª. El bé i el mal\nEl tercer punt és si cap encara més difícil de comprendre. Hi ha persones que estan sent guiades per la seva ànima, i no sempre són conscients. Es caracteritzen per ser persones de “bona voluntat” que se sacrifiquen pel bé de la humanitat, encara a costa de patir elles mateixes. Serien treballadors del “bé”. Això ho estem veient, especialment des de mitjans del Segle passat, en l’aparició moviments de bona voluntat, ONGs, i en el rebuig per les masses del sofriment aliè.\nD’altra banda l’egoisme d’altres gents no ha disminuït, i això produeix el que anomenem “el mal”. Tenim la disjuntiva entre “bé i mal”. El egoisme ocasiona el mal i la recerca del bé comú és el que origina el bé.\nAlbert Camús, com ressenyes, en tractar d’evitar el mal a Algèria, seria un exponent del que fa al bé; els que maten, afusellen, torturen o provoquen el patiment dels altres, per aconseguir un be personal, serien un exponent del mal.\nSegons això, no és difícil saber quan estem fent el bé o el mal, i per tant acumulant karma que caldrà pagar o netejar.\nEspero haver respost als teus qüestions, i quedo a la teva disposició per a qualsevol altra consideració.