Anarcoefemèrides | [05/07] «L'Internazionale» - «Fructidor» - Camps de concentració franquistes - Molas - Pozzi - Gobron - Okamoto - Panzacchi - Pere Moragues - Bazal - Canal - Díez García - Castanier - Sandoval - Einstein - González Pacheco - García Jiménez - Balestri - Font - Hernández - Mers - Mawet\n[05/07] «L'Internazionale» - «Fructidor» - Camps de concentració franquistes - Molas - Pozzi - Gobron - Okamoto - Panzacchi - Pere Moragues - Bazal - Canal - Díez García - Castanier - Sandoval - Einstein - González Pacheco - García Jiménez - Balestri - Font - Hernández - Mers - Mawet\nefemerides | 05 Juliol, 2018 13:16\nAnarcoefemèrides del 5 de juliol\nPremsa anarquista internacional\n- Surt L'Internazionale: El 5 de juliol de 1901 surt a Trieste (Friül) el primer número del periòdic anarquista en llengua italiana L'Internazionale. Dirigit per Giovanni Obersnu, hi van col·laborar Ugo Lanzi, Renato Siglich (Souvarine), Vicenzo Maier, Giovanni Zolia, Carlo Kosak, Arturo Covitz i Renato Milchersich. Atacà sistemàticament les posicions socialdemòcrates. Dels quatre números que publicà fins al 16 d'agost de 1901, els tres últims van ser segrestats per la policia.\nCapçalera de Fructidor\n- Surt Fructidor: El 5 de juliol de 1934 surt a Maó (Menorca, Illes Balears) el primer número de la publicació anarquista Fructidor. Periódico de cultura y sociología. Órgano del Ateneo Racionalista y de las Juventudes Libertarias menorquinas. A partir del número 14 (13 de juliol de 1935) portà el subtítol «Semanario de cultura y sociología» i a partir del número 15 (3 d'agost de 1935) «Semanario órgano del Ateneo Racionalista y de las JJ. LL. Menorquinas. Portavoz de los sindicatos únicos de Menorca afectos a la CNT de España». Entre 1934 i 1935 havia aparegut la mateixa capçalera, òrgan de la Federació Obrera de Menorca (FOM). D'antuvi quinzenal, a partir del número 11 (13 de juliol de 1935) passà a setmanal. Suspès arran dels «Fets d'Octubre» de 1934, reaparegué l'1 de juny de 1935. Va ser dirigit per Clodoaldo Villalonga i Liberto Callejas. Trobem textos de Joan Bagur, Liberto Callejas, Joan Camps (Floreal del Campo), J. Cardona, Florià Cardona Pons, J. Carreras, Esperança Elias, Ferran Ferrer, Armand Huguet, Magí Rallé Sans, Miquel Sintes, En sortiren 78 números, l'últim el 31 d'octubre de 1936.\n- Creació dels camps de concentració franquistes: El 5 de juliol de 1937 la Secretaria de Guerra del Govern franquista promulga a Burgos (Castella, Espanya) l'Ordre «Camps de concentració de presoners» («Secretaría de Guerra. Órdenes. Campos de concentración de prisioneros. BOE Burgos, 5-VII-1937, núm. 258»), primera peça del sistema franquista de camps de presoners que durarà 25 anys. Al voltant de mig milió de lluitadors antifeixistes (republicans, anarquistes, socialistes, comunistes, nacionalistes, maçons, etc.) fets presoners durant la Guerra Civil (1936-1939) --367.000 durant els tres anys bèl·lics i 140.00 durant l'ofensiva final--, van ser reclosos en camps de concentració, colònies i destacaments penitenciaris per la dictadura franquista, la majoria dels quals pel delicte de «rebel·lió». Alhora que es publicava l'ordre dels camps de concentració, l'endemà, el 6 de juliol de 1937, la Comissió d'Obres Públiques es dirigí a la Junta Tècnica de l'Estat rebel per a suggerir un pla d'obres públiques i treballs aptes per als presoners i presos polítics; la proposta va ser aprovada el 13 de juliol d'aquell any, cosa que indica clarament que el pla estava traçat per endavant i no motivat per la quantitat de presoners que hi anaven arribant. Aquests presos de guerra, enquadrats en Batallons Disciplinaris de Treballadors (BDT), van ser obligats a reconstruir les infraestructures (carreteres, vies fèrries, grans obres hidràuliques, canals fluvials, túnels, aeroports, hospitals, ports, estadis de futbol, fàbriques, edificis militars, casernes, convents, pobles sencers, urbanitzacions de luxe, etc.) de l'Estat franquista en règim de treballs forçats de tipus esclavista. Els penats treballaven forçosament amb l'esperança de reduir les seves condemnes i d'obtenir un exigu salari amb el qual mantenir sa família. El pres era remunerat amb dues pessetes del nou Estat, de les quals es retenien 1.50 per al manteniment del propi treballador, i la resta del salari li era lliurat durant el cap de setmana, si no havia hagut cap falta, vertadera porta falsa amb la qual el creditor passava a ser deutor pel caprici de qualsevol cap o per la delació d'un nombrós cos de confidents, creat a partir de 1938 entre els presoners mateixos. En 1937 hi havia 28 camps de concentració i mesos després, ja en 1938, funcionaven 45 camps i 50 batallons de treballadors; així fins a un total, en 1943, de 141, nombre màxim de camps de concentració que s'establí. En 1962 es va clausurar a Los Merinales (Sevilla, Andalusia, Espanya) --encara que no es tancà fins al 1970-- l'últim camp de concentració franquista. En 2004 el cineasta Manuel Palacios estrenà el documental Rejas en la memoria, on historia aquesta repressió basada en els testimonis dels sobrevivents.\nJosep Molas Duran\n- Josep Molas Duran: El 5 de juliol de 1861 neix a Igualada (Anoia, Catalunya) l'anarquista Josep Aleix Joan Molas i Duran, conegut com El Burleta, per la seva afició a la broma. Sos pares es deien Aleix Molas Casanovas, pagès, i Rosa Duran Balcells, i era el tercer de cinc germans. Va fer el servei militar com a cornetí d'ordres a la guarnició de Barcelona. D'escassa instrucció, feia de manobre a Igualada. Sembla que es va veure influenciat pel grup editor (Frederic Carbonell Barral, Bonaventura Botines Codina, Lluís Llansana Sabaté, Pere Font Poch, Francesc Serret Constansó, Josep Carreras Llansana i Pere Marbà Cullet) del setmanari anarquista La Federación Igualadina (1883-1885). Després marxà a Barcelona, on treballà de paleta a Gràcia i s'introduí en els cercles llibertaris, destacant com a activista en la societat obrera de paletes. L'1 de gener de 1893 participà com a orador, en representació dels paletes, en el míting de la plaça de braus de Barcelona, juntament amb Manuel Ars Solanellas. L'endemà del 24 de setembre de 1893, data de l'atemptat contra el general Arsenio Martínez Campos a mans de Paulí Pallàs Latorre esdevingut a la Gran Via barcelonina, va ser detingut com a destacat militant anarquista i romangué empresonat governativament durant més d'un any. Un cop lliure, el 3 de juliol de 1895 va ser novament detingut, però per una qüestió de faldilles i amollat poc després per manca de proves. El 8 de juny de 1896, l'endemà de l'atemptat contra la processó del Corpus Christi al carrer dels Canvis Nous de Barcelona, va ser detingut, juntament amb molts altres militants, pels inspectors de policia Daniel Freixa i Antoni Tresols. El seu empresonament al castell de Montjuïc va ser completament arbitrari, sense garanties processals i, a partir del 6 d'agost, va ser sotmès a tortura, dirigida per la secció especial de la policia judicial barcelonina encapçalada pel primer tinent de la Guàrdia Civil Narciso Portas Ascanio. Va escriure unes cartes sobre les tortures que va patir i que van ser publicades per la premsa anarquista internacional (Le Temps Nouveaux, Le Libertaire, Le Père Peinard, de París, i Despertar, de Nova York). En el muntatge policíac se li acusà, malgrat tenir coartada amb testimonis, de ser coautor amb cooperació directa de l'atemptat, atribuït al principal acusat, Tomàs Ascheri. Entre l'11 i el 15 de desembre de 1896 va tenir lloc el consell de guerra ordinari a porta tancada, on va fer una exposició de les tortures infligides, però el 19 de desembre de 1896 va ser condemnat a mort juntament amb set companys. El 28 d'abril de 1897 la Sala de Justícia del Consell Suprem de Guerra i Marina de Madrid, que havia de revisar el cas i dictar la sentència definitiva, condemna a mort cinc dels processats (Joan Alsina Vicente, Tomàs Ascheri Fossati, Lluís Mas García, Josep Moles Duran i Antoni Nogués Figueras). El 3 de maig rebé la notificació sentència, tot cantant l'himne anarquista, i aquell mateix dia els condemnats entraren en capella. Josep Molas i Duran va ser afusellat el 4 de maig de 1897 als fossats de la fortalesa militar del castell de Montjuïc de Barcelona (Catalunya), tot cridant «Visca la Revolució Social!», i el seu cos sepultat en una fossa comuna del cementiri barceloní del Sud Oest.\nJosep Molas Duran (1861-1897)\nAntoni Dalmau i Ribalta: «El tràgic final de Josep Molas i Duran, àlies El Burleta (1861-1897)», en Revista d'Igualada, 30 (desembre 2008). pp.18-31\nFitxa policíaca d'Angelo Pozzi\n- Angelo Pozzi: El 5 de juliol de 1890 neix a Longiano (Emília-Romanya, Itàlia) l'anarquista Angelo Pozzi. Sos pares es deien Salvadore Pozzi i Matilde Brondinelli. Paleta de professió, emigrà a Suïssa i visqué al barri de Seebach de Zuric (Zuric, Suïssa). Es va veure implicat en l'«Afer de la Bomba» de Zuric i va ser detingut i empresonat des del 26 d'octubre de 1918 fins a uns dies abans del judici, que se celebrà entre el 12 i el 13 de juny de 1919. Va haver de romandre a disposició del tribunal fins al final del procés, ben igual que altres implicats (Mario Castagna, Francesco Pezzi, Giacomo Magni, Eugenio Giuseppe Macchi, Carlo Restelli). El 13 de juny de 1919 va ser absolt, com la majoria dels detinguts preventivament, i rebé una indemnització de 600 francs per l'empresonament injust, després, segurament, fou expulsat de Suïssa. En 1935 estava domiciliat a Annecy (Roine-Alps, Arpitània) i, encara que no feia propaganda activament, es relacionà amb el grup anarquista editor de Le Réveil Anarchiste de Ginebra (Ginebra, Suïssa) i per tant estava sota estreta vigilància de la policia francesa. Un informe policíac del 5 d'octubre de 1937 informà que el 19 de setembre havia participat en una festa anarquista que reuní 58 llibertaris, incloent una desena de dones i infants, de França i de Ginebra. Desconeixem la data i el lloc de la seva defunció.\nGabriel Gobron, mestre del caodaisme\n- Gabriel Gobron: El 5 de juliol de 1895 neix a Bayonville-sur-Mad (Lorena, França) el periodista, escriptor, historiador, traductor, mestre, professor, espiritista, ocultista, revolucionari pacifista i anarquista Gabriel Gobron, conegut sota el pseudònim de Frère Gago. Tingué dues germanes i un germà. Després de fer els estudis primaris, seguí la seva educació a l'Escola Primària Superior de Pont-à-Mousson (Lorena, França) i després a l'Escola Normal de Mestres de Nancy (Lorena, França). Un cop esdevingué docent, aconseguí un lloc de feina en una escola primària superior a Sidi Bel Abbès (Algèria), on restà sis anys. Molt atret pel misticisme, d'antuvi es convertí a l'Islam. De bel nou a la metròpoli, ensenyà a Rethel i, cada dijous, viatjà a París per seguir cursos a la Sorbona. Un cop obtingué la llicenciatura en Lletres, va ser nomenat professor de secundària a Rethel. Assegurada la subsistència, decidí no presentar-se a cap altra oposició més i dedicar-se als seus estudis, a escriure i a publicar en revistes literàries i de pensament (L'Algérie nouvelle, L'Esprit français, Le Merle mandarin, La Patrie malgache, Le Pays Lorrain, La Pensée Française, Le Progrès de Bel-Abbès, etc.). Estudià diverses llengües (anglès, alemany, italià, espanyol i portuguès) i, alhora que feia traduccions de filòsofs estrangers, s'apassionà per les ciències ocultes i col·laborà en publicacions del gènere (L'Astrosophie, Bulletin de la Société d'Études Psychiques de Nancy, Le Fraterniste, Revue Spirite Belga, etc.). En 1918 publicà un recull dels seus treballs sota el títol de Les couarails de Pont-à-Mousson. En 1920 son pare, el forner Jules Gobron, morí de tuberculosi. En 1921 publicà Yan, fils de Maroussia, novel·la en part autobiogràfica, i en 1925, la novel·la L'Ermonec. Entre 1928 i 1929 publicà en dos volums les seves Histoires lorraines. Au pays des Cocolinjos et des Colindindins. Durant l'estiu de 1929 viatjà arreu d'Europa (Alemanya, Txecoslovàquia, Hongria). En aquest 1929 publicà Contacts avec la jeune génération allemande, obra que fou premiada amb el Preu Internacional de Literatura de Ginebra (Ginebra, Suïssa). Fortament traumatitzat per la Gran Guerra, hagué de veure com els membres de sa família lluitaren en exèrcits enfrontats, experiència que posteriorment explicà en el seu últim llibre Notre-Dame des Neiges, histoire d'une famille de boulangers (1938). Periodista i escriptor llibertari, durant el període d'entreguerres col·laborà en nombroses publicacions anarquistes, sindicalistes i pacifistes com ara La Brochure Mensuelle, La Conquête du Pain, L'En Dehors, Germinal, La Grande Réforme, Les Libérés de toutes les Guerres, Le Libertaire, La Patrie Humaine, Les Primaires, Le Semeur de Normandie, SIA, Terre Libre, etc. Entre el seus llibres de caràcter llibertari podem destacar Ni bolchévisme, ni fascisme. Réponse à deux compères: MM. Vaillant-Couturier et Camille Aymard (1926, amb Armand Gilles), Enfances catholiques. Document (1934) i Jean Peuple bâtit la cité. Les principes de la nouvelle économie sociale à base distributive, devra-t-elle adopter la forme étatiste ou la forme fédéraliste? (1937). A finals dels anys vint fou un dels propagandistes del caodaisme, una mena de religió sincrètica del budisme, de l'hinduisme, del cristianisme, del islamisme, del confucianisme i del taoisme, que es creà i desenvolupà a l'Indoxina francesa. Els escrits sobre caodaisme de Frère Gago, nom pel qual es anomenat Gobron pels membres d'aquesta religió, que va escriure entre 1937 i 1939, es van publicar pòstumament sota els títols Histoire du caodaïsme. Bouddhisme rénové, spiritisme annamite, religion nouvelle en Eurasie (1948), Histoire et philosophie du caodaïsme. Bouddhisme rénové, spiritisme vietnamien, religion nouvelle en Eurasie (1949) i Le caodaïsme en images (1949, amb altres). Altres obres seves són Tartines de Cancoyotte. Conte lorrain (1919), Raspoutine et l'orgie russe (1930), Nelson, le cœur de chêne (1931-1932, amb Sylvain Bonmariage), La Hongrie mystérieuse (1933), Barbandouille. Fabliau moderne pour adultes (1933), L'Encyclique testamentaire de l'île de déportation et de martyre du Pape Léon XIV (1938), Les persécutions de l'administration française contre les caodaïstes (1938) i L'expérience d'un cardiaque. Conseils utiles aux malades (1941). Gabriel Gobron va morir el 8 de juliol de 1941 a Rethel (Xampanya-Ardenes, França) i fou enterrat a Bayonville-sur-Mad (Lorena, França). La seva esposa fou Marguerite Gobron.\n- Okamoto Jun: El 5 de juliol de 1901 neix a Honjō (Saitama, Japó) el poeta, dramaturg i anarquista Okamoto Yasutaro (Okamoto és el llinatge), més conegut com Okamoto Jun. En 1906, amb sos pares divorciats, va ser enviat amb son avi matern a Kyoto (Kyoto, Japó), on va fer els estudis primaris, que completà posteriorment a Honjō. Un any després començà els estudis secundaris a Kyoto i un cop graduat es traslladà a Tòquio (Japó) on va fer estudis a les universitats de Chūō i de Tōyō, estudis que abandonà. En 1920 entrà en contacte amb els cercles llibertaris i es va veure fortament influenciat per Piotr Kropotkin i Sakai Osugi. En aquesta època es relacionà amb l'Aliança Socialista Japonesa (ASJ) i començà a escriure. En 1922 es va casar i en 1923, amb Tsuboi Shigeji, Hagiwara Kyojiro, Kawasaki Chotaro i altres, creà un grup de poesia d'avantguarda (dadaista, futurista i nihilista) que edità la revista anarquista Aka to Kuro (Roig i Negre), que publicà quatre números entre gener de 1923 i juny de 1924. En 1928 publicà la seva primera col·lecció de poemes Del matí a la nit i en 1933 la segona Mal karma és viu, però tingué problemes amb les autoritats que segrestaren els exemplars. Durant l'estiu de 1933, amb Tai Uemura, Akiyama i Tozaburo Ono, creà la «Kaiho Bunka Renmei» (Lliga per a una Cultura de l'Alliberament), que publicà la revista Bungaku Tsuhin (Notícies Literàries), que volia arreplegar les iniciatives dels moviments cultural i obrer de tendència anarquista. En 1935 va ser detingut per violació de la «Llei de Preservació de la Pau». En 1937 se separà de sa companya. En 1940, amb Hanada Seiki, creà una organització cultural avantguardista i el març d'aquest mateix any, amb Tsuboi Shigeji, Ono Tôsaburô, Kaneko Mitsuharu, Aoyanagi Yû, Akiyama Kiyoshi, Emori Moriya i altres, fundà la revista Shigen (Plana Poètica). En 1941 publicà la seva col·lecció de poemes Locomotora de nit. En 1942 entrà a treballar de guionista en els estudis cinematogràfics Daiei Tamagawa. Després de la II Guerra Mundial s'acostà al comunisme. En 1947 es publicà el poemari Bandera de roba feta pedaços. Okamoto Jun va morir el 16 de febrer de 1978 al Japó.\n- Umberto Panzacchi: El 5 de juliol de 1901 neix a Bolonya (Emília-Romanya, Itàlia) l'anarquista i resistent antifeixista Umberto Panzacchi, conegut com Panzata. Sos pares es deien Guglielmo Panzacchi i Bianca Reggiani. Es guanyava la vida com a obrer de la pavimentació i paleta. Per les seves activitats antifeixistes, a finals de 1923 passà a França i a París participà en nombroses manifestacions contra el règim de Benito Mussolini. L'octubre de 1936 el trobem a Espanya com a voluntari defensant la Revolució enquadrat en la II Companyia de la «Brigada Internacional Garibaldi» i prengué part en diferents accions militars al front de Madrid (Boadilla del Monte, Mirabueno, Majadahonda i Arganda). Molt deteriorat físicament, el febrer de 1937 va ser enviat a les cuines dels batalló, on restà fins el juliol de 1937, quan, malalt del cor, va ser hospitalitzat. L'octubre va ser repatriat com a «invàlid» a França. Umberto Panzacchi va morir el novembre de 1941 a París (França).\n- Ramon Pere Moragues: El 5 de juliol de 1903 neix a Vinaixa (Garrigues, Catalunya) el militant anarquista Ramon Pere Moragues. Va formar part activa del moviment llibertari de Terrassa. El febrer de 1939, amb la Retirada, s'exilià a França, on fou internat a diversos camps. Més tard fou enrolat en una Companyia de Treballadors Estrangers (CTE) per fer feina a les fortificacions de la Línia Maginot. El juny de 1940, arran de l'ocupació alemanya, fou detingut per les tropes nazis i deportat al camp de concentració de Mauthausen amb la matrícula 12.059. Ramon Pere Moragues va morir el 28 de setembre de 1941 al camp de concentració de Gusen (Alta Àustria, Àustria), depenent del de Mauthausen.\n- Luis Bazal Rodríguez: El 5 de juliol de 1905 neix a Cerecinos de Campos (Zamora, Castella, Espanya) –alguns citen erròniament Xinzo de Limia (Ourense, Galícia)– l'escriptor, poeta i mestre anarquista i anarcosindicalista Luis Bazal Rodríguez. Fill d'un metge oculista gallec que va ser traslladat a Madrid (Espanya), quan aquest morí, sa família s'instal·là a Verín (Ourense, Galícia). Luis Bazal estudià magisteri, com sos altres dos germans, a Ourense i exercí la seva professió a Galícia (Correchouso, Castro de Beiro, Pidre, etc.). Fou membre de l'Associació de Treballadors de l'Ensenyament d'Ourense (ATEO). Milità en la Federació Local de la Confederació Nacional del Treball (CNT) de Verín i amb José Losada Dalama (Sastriño), Celso Blanco i José Perdiz Varela acabà en 1933, gràcies a la implantació del sindicat anarcosindicalista, amb l'hegemonia que mantenia la Unió General de Treballadors (UGT). En aquests anys (1930-1934) col·laborà en Solidaridad Obrera de la Corunya. Arran dels fets revolucionaris d'octubre de 1934, mentre feia de mestre a Correchouso (Laza, Ourense, Galícia), va ser detingut sota l'acusació de complicitat en una temptativa d'evasió de militants llibertaris de la presó de Verín i de fer costat les reivindicacions sindicals dels carrilanos (constructors de les línies ferroviàries). Després de dos mesos empresonat, va ser traslladat a Pidre (Solbeira de Limia, Ourense, Galícia) com a represàlies. Durant el curs 1935-36 exercí el magisteri a Palmés (Ourense, Galícia), on organitzà el Sindicat d'Oficis Diversos de la CNT, milità en la Federació Anarquista Ibèrica (FAI) i dinamitzà els moviments associatius veïnals i pagesos. S'enfrontà a l'aixecament feixista de juliol de 1936 i quan els franquistes ocuparen la zona, passà a Portugal i a Lisboa embarcà cap a Tarragona (Tarragonès, Catalunya). Després lluità en l'Exèrcit Popular de la II República espanyola, participant en la Batalla de l'Ebre i a les lluites a la Serra de Pàndols i Serra de Cavalls. Mentrestant, va ser jutjat a Ourense per «rebel·lió militar» i declarat en rebel·lia. Amb el triomf franquista, passà a França i fou internat al camp de concentració d'Argelers. Durant la II Guerra Mundial, participà activament en la Resistència. A Tolosa i a Besiers (Llenguadoc, Occitània) treballà de mestre i col·laborà en la premsa llibertària (Cenit, Solidaridad Obrera, etc.). La seva faceta d'escriptor la desenvolupà en el camp poètic, assagístic i novel·lístic. És autor de Vaso de lágrimas (Poemas de guerra. Poemas del exilio. Poesía de la muerte...) (1957), Rebeldías. Selección de poemas (1965), ¡Ay de los vencidos! Testimonio de la guerra de España (1966), Ave César. Testimonio de la guerra civil española (1981, segona edició d'¡Ay de los vencidos!), Dialogo de los ociosos. Ensayo crítico filosófico (sd), El duro pan del exilio (sd), ¿Para siempre? (sd); deixà molts de manuscrits inèdits actualment perduts. Al final dels seus dies retornà a la Península. Luis Bazal Rodríguez va morir el 17 de gener de 1993 a Roses (Alt Empordà, Catalunya), on tenia família, i fou enterrat al cementiri d'aquesta localitat. En 2007 l'historiador Xerardo Dasairas Valsa, després de trobar causalment el manuscrit de l'autobiografia de Bazal a la Biblioteca de la Universitat de Tolosa de Llenguadoc, publicà Luis Bazal. Memoria e fuga dun mestre anarquista galego.\n- Josep Canal Arderiu: El 5 de juliol de 1906 neix a Puig-reig (Berguedà, Catalunya) l'anarcosindicalista Josep Canal Arderiu. Sos pares es deien Josep Canal i Vicenta Arderiu. Afiliat a la Confederació Nacional del Treball (CNT) de Puig-reig, quan esclatà la Revolució llibertària de 1936 fou un dels capdavanters del procés col·lectivitzador al Berguedà. També lluità als fronts de guerra. Amb la victòria franquista, passà els Pirineus. En 1941 va ser detingut pels nazis i deportat al camp de concentració de Mauthausen (Alta Àustria, Àustria). El 5 de maig de 1945 va ser alliberat del captiveri per les tropes aliades. Durant la postguerra s'instal·là a Briva la Galharda, on milità en la Federació Local de la CNT en l'Exili de la localitat. Josep Canal Arderiu va morir el 5 d'octubre de 1960 a Briva la Galharda (Llemosí, Occitània).\nFidel Díez García\n- Fidel Díez García: El 5 de juliol de 1915 neix a La Robla (Lleó, Castella, Espanya) l'anarquista, anarcosindicalista i resistent antifranquista Fidel Díez García –també citat erròniament com Díaz. Sos pares es deien José Díez Rodríguez i Juana García González. Arran de la repressió del moviment revolucionari d'octubre de 1934, esdevingué un dels organitzadors, amb Máximo Presa, Otilio Campos, Jesús Robles i José Rodríguez, entre d'altres, de la Confederació Nacional del Treball (CNT) de La Robla, posant un local de la seva propietat a la disposició del sindicat anarcosindicalista. Militant de les Joventuts Llibertàries, a finals de 1936 s'enrolà com a voluntari a la caserna de Cármenes i lluità com a milicià contra el feixisme al front nord enquadrat en el Batalló 206 de la CNT. En 1937, arran de la caiguda del front nord, va ser capturat a Astúries per les tropes franquistes i empresonat. Un cop lliure, va fer tasques d'enllaç amb els guerrilles llibertaris i efectuà nombroses missions assegurant les relacions amb la Regional confederal asturiana des del bar Setién de Gijón, que també servia com a centre de recollida de cotitzacions. A finals de 1947 organitzà una reunió de guerrillers al bosc de San Pelayo amb la finalitat d'organitzar la seva evacuació, ordenada pel Moviment Llibertari Espanyol (MLE). Després de la mort del dictador Francisco Franco, participà activament en la reorganització de la CNT a La Robla, amb el suport d'antics membres del Batalló Confederal 206. El març de 1991 participà en l'exposició que sobre la historia de l'anarquisme es realitzà a Lleó. Fidel Díez García va morir el 20 de juliol de 1991 a Lleó (Castella, Espanya) i fou enterrat al cementiri de La Robla.\nPaul Castanier (dreta) amb Léo Ferrer durant un assaig (1970) [Foto Dominique Lacout]\n- Paul Castanier: El 5 de juliol de 1935 neix a Alger (Algèria francesa; actual Algèria) el pianista i compositor llibertari Paul Castanier, conegut com Popaul. Quan era molt petit, a causa de l'ús d'un col·liri dolent, esdevingué cec. En 1957 conegué el cantautor anarquista Léo Ferré al cabaret Chez Plumeau, al barri de Montmartre de París (França), i passà a ser el seu acompanyant fins al juny de 1973, tocant al seu costat per tot arreu (França, Bèlgica, Canadà, Líban, Àfrica del Nord i Suïssa). En 1959, com a pianista solista, interpretà nombroses obres experimentals del compositor Michel Magne. El novembre de 1961 s'integrà en l'orquestra de Jean-Michel Defaye del teatre Alhambra de París. Després de separar-se de Léo Ferré continuà la seva carrera artística en els cercles llibertaris. En 1974 acompanyà la cantautor llibertari Jean Vasca en els seus concerts al teatre Olympia de París. Durant un temps treballà amb son amic llibertari Maurice Frot, exdirector d'escena de Léo Ferré, amb qui compon cançons i coescriu en 1975 la peça teatral La Vie-ordures. Posteriorment acompanyà els cantautors Yvan Dautin i Rufus i col·laborà habitualment amb el cantautor llibertari Alain Meilland i també el duo d'humoristes provocadors Font et Val. En 1979 enregistrà dos àlbums instrumentals en solitari: L'homme seul est toujours en mauvaise compagnie i Claviers cèltiques. Altres artistes amb els quals treballà foren Michèle Bernard, Pia Colombo, Jean Ferrat, Glenmor, Michel Grange, Renaud Marx, Alain Melliaud, Bee Michelin, etc. Paul Castanier va morir prematurament el 7 de novembre de 1991 a París (França). El febrer de 1992 se li va retre un homenatge pòstum al teatre Olympia de París pels artistes amb els quals havia treballat.\n- Felipe Sandoval: El 5 de juliol de 1939 se suïcida a Madrid (Espanya) el militant anarquista i anarcosindicalista Felipe Emilio Sandoval Cabrerizo, també conegut com Doctor Muñiz. Havia nascut el 26 de maig de 1886 al barri de Las Injurias de Madrid (Espanya). Fill de pare desconegut i d'una bugadera que rentava al riu Manzanares, es crià en un orfenat (Asil d'Infants de Bugaderes) sota la tutela de les monges Filles de la Caritat. Manobre de professió, després d'haver fet abans de cambrer, fou un activista anarquista dels durs. Tancat a la presó Model de Barcelona per un robatori, en 1919, després d'intentar fugir, rebé una pallissa que el desfigurà el rostre. Sortí de la Península i s'instal·là a París (França), on durant un temps fou ajuda de cambra en una noble família parisenca i després viurà gràcies a estafes diverses. A la capital francesa, cap al 1926, participà en les tertúlies de Joan García Oliver i d'altres grups d'anarquistes exiliats. De bell nou a Madrid, en 1932 intervingué, amb altres tres companys, en l'assalt del domicili d'Agapito Velasco, abastador municipal a qui acusaven de quedar-se amb els diners dels menjadors de l'Assistència Social, i al qual furtaren 35.000 pessetes. El 8 d'abril de 1933 atracà, amb set companys, una sucursal madrilenya del banc de Biscaia, amb un botí de 40.000 pessetes. Poc després atracà Juan Pérez de Seoane, comte de Riudoms, a la carretera de Burgos quan el vell monàrquic fugia en cotxe, amb sa família i les seves pertinences, a l'exili. Després del robatori d'un arsenal d'armes, fou detingut per la Guàrdia Civil a l'estació d'Atocha i empresonat a Colmenar Viejo, d'on aconseguí fugir mesos després ferint un funcionari de presons. Segons fonts franquistes, començada la guerra, dirigí dues txeques madrilenyes, especialment la que funcionava al Cinema Europa de Cuatro Caminos. També se l'atribueix la preparació de l'assalt i crema de la presó de Madrid el 22 d'agost de 1936, que acabà amb la matança de coneguts polítics de dretes (Melquíades Alvarez, Rico Avello, Jose María Albinyana, Fernando Primo de Rivera, etc.), encara que ell sempre negà aquesta acusació. Per a molts fou un autèntic botxí de la revolució. Després del desmantellament del sistema de txeques per part de la Junta de Defensa de Madrid, passà a desenvolupar tasques d'espionatge a Barcelona i a València, i posteriorment tornà a Madrid, malalt de tuberculosi i desenganyat. Detingut el 16 de juny de 1939 a Alacant en l'agafada coneguda com «Expedició dels 101» --dirigents polítics i sindicals i periodistes detinguts al port d'Alacant quan volien fugir. Després de dures tortures, escrigué una llarga confessió indigna i delatora a la Brigada de la Divisió d'Investigació Política franquista. Felipe Sandoval se suïcidà el 5 de juliol de 1939 llançant-se al buit des de la finestra de la casa habilitada com a presó al carrer Almagro de Madrid (Espanya) i fou enterrat l'endemà en una tomba de tercera del cementiri madrileny de l'Est; ningú no reclamà el seu cadàver. En 2007 el pintor i escriptor Carlos García Alix li dedicà un documental i un llibre sota el títol El honor de las injurias.\nCarl Einstein fotografiat en Match (16 de febrer de 1939), possiblement la seva última foto\n- Carl Einstein: El 5 de juliol de 1940 mor a Bétharram (Aquitània, Occitània) el poeta, escriptor, historiador de l’art i combatent anarquista Carl Einstein, també conegut com Karl Einstein. Havia nascut el 26 d’abril de 1885 a Neuwied (Renània-Palatinat, Alemanya) en una família jueva. En 1918 va prendre part en la Revolució Espartaquista a Berlín. Apassionat per l’art, va freqüentar els cercles artístics --va ser bon amic de George Grosz, Georges Braque, Picasso-- i va esdevenir un representant dels moviments expressionista i dadaista alemanys, tot descobrint al món Picasso, el cubisme i l’art africà. Arran d’una campanya de difamació portada a terme per l’extrema dreta contra la seva peça teatral Die Schlimme Botschaft va ser condemnat per blasfèmia en 1922 i va exiliar-se d’Alemanya per instal·lar-se finalment a França en 1928, on va fundar, amb Georges Bataille i Michel Leiris, la revista Documents. Va coescriure amb el director Jean Renoir la pel·lícula Toni (1934). En 1936, amb altres companys com Helmut Rudiger, marxarà a lluitar en la Revolució espanyola combatent en les files de la Confederació Nacional del Treball (CNT), integrant-se en el Grup Internacional de la Columna Durruti, però serà ferit en combat. Va ser a Barcelona, el 22 de novembre de 1936, per pronunciar el discurs fúnebre de Durruti. Quan la guerra va acabar, va travessar els Pirineus i va ser internat als camps de concentració del sud de França amb els combatents antifeixistes i la població peninsular que fugia de les tropes franquistes. En 1940, completament deprimit i temorós de caure a mans dels nazis en veure la impossibilitat de passar la frontera hispanofrancesa, es va suïcidar llançant-se al torrent pirinenc anomenat Gave de Pau. Una estela al cementiri de Boel-Bezing (Aquitània, Occitània) recorda el seu combat per la llibertat. Entre les seves obres literàries podem destacar la novel·la Bebuquin oder die Dilettanten des Wunders (1912) i la seva obra teatral Die Schlimme Botschaft (1921), i entre els seus assaigs de crítica artística Wilhelm Lehmbrucks graphisches Werk (1913), Negerplastik (1915), Afrikanische Plastik (1921), Der frühere japanische Holzschnitt (1922), M. Kisling (1922), Entwurf einer Landschaft (1930), Giorgio di Chirico (1930), Georges Braque (1934), entre altres. La seva obra Die Kunst des XX. Jahrhunderts (L’Art del segle XX), publicada en 1926, va revolucionar la manera d’abordar la pintura i les arts plàstiques d’aleshores, barrejant l’estètica amb la política. El director Lilo Mangelsdorff va realitzar en 2000 una pel·lícula sobre la seva vida i la seva obra titulada Der Bebuquin. Rendezvous mit Carl Einstein.\nRodolfo González Pacheco (dreta) amb Simón Radowitzky\n- Rodolfo González Pacheco: El 5 de juliol de 1949 mor a Buenos Aires (Argentina) l'escriptor, dramaturg, periodista i agitador anarquista Carlos Rodolfo González Pacheco. Havia nascut el 4 de maig de 1881 --alguns autors citen 9 d'agost de 1882-- a Tandil (Buenos Aires, Argentina). Sos pares, l'uruguaià Agustín Pacheco i Benicia González, eren propietaris d'un magatzem comercial de queviures i d'articles de primera necessitat instal·lat en un tros de terra de la seva propietat. Després d'estudiar les primeres lletres i quan encara era un adolescent, començà a treballar com a escrivent a l'Ajuntament de Tandil. A començaments de segle publicà, sota el pseudònim Solrac (Carlos a l'enrevès) els seus primers escrits en el periòdic filomaçó Luz y Verdad, editat a Tandil per José A. Cabral. Després marxà a Buenos Aires, on es decantà per l'anarquisme gràcies a les seves lectures (Mikhail Bakunin, Piotr Kropotkin, Pietro Gori, Errico Malatesta, etc.) i visqué la bohèmia de la capital argentina. Orador de talent, recorregué Amèrica Llatina (Argentina, Uruguai, Paraguai, Cuba, Xile, Mèxic) fent conferències i mítings en defensa dels perseguits (Simón Radowitzky, Sacco i Vanzetti, contra l'explotació dels mensúes i dels miners, etc.). Participà en la fundació i en el desenvolupament de nombrosos periòdics anarquistes, com ara La Antorcha, La Batalla, Germinal, Campana Nueva, La Mentira, La Protesta, etc. Les seves col·laboracions en la premsa («Carteles») --textos no massa extensos que es publicaven en forma de requadres en les periòdics anarquistes i on prenia posició crítica dels esdeveniments públics del moment-- assoliren un gran ressò. La seva literatura es va veure fortament influenciada pels escriptors anarquistes Florencio Sánchez i Alberto Ghiraldo. Va ser un afamat dramaturg, que commogué els sectors populars amb les seves obres de teatre (Hermano Lobo, Las víboras, La inundación, Hijos del Pueblo, etc.), peces que s'estrenaren a sales comercials, però que estaven dissenyades per representar-se en «quadres filodramàtics», és a dir, els teatres de les «societats de resistència» (sindicats) i de les biblioteques populars anarquistes i socialistes. En 1911, pels seus crítics i incendiaris articles contra la Llei Social i la Llei de Residència, fou empresonat i deportat a Ushuaia, on compartí garjola amb Alberto Ghiraldo. En sortir, fundà a Buenos Aires Libre Palabra i El Manifiesto. Entre juliol i setembre de 1913 marxà a Mèxic, on establí contactes amb el moviment magonista i analitzà la revolució mexicana. En 1914 passà l'Atlàntic i arribà a la Península per la Corunya, fent una conferència a Ferrol, i retornant a Amèrica l'agost d'aquell mateix any. Poc després fundà La Obra, però durant els fets de la «Setmana Tràgica» argentina de gener de 1919 fou clausurada, juntament amb La Protesta, per Hipólito Yrigoyen. Malgrat les amenaces d'empresonament, creà Tribuna Proletaria i durant el govern de Marcelo Torcuato de Alvear va ser condemnat a sis mesos de presó pels seus elogis vers Kurt Gustav Wilckens, l'obrer anarquista alemany que havia matat el tinent coronel Héctor Benigno Varela, repressor de la «Patagònia Rebel». En 1931 s'exilià a la Península i s'instal·là a Barcelona (Catalunya), afiliant-se a la Confederació Nacional del Treball (CNT). Josep Peirats l'entrevistà per al setmanari Ruta. Dirigí el Teatre del Poble de Barcelona, que va iniciar les representacions al Teatre Circ Barcelonès el 18 de juliol de 1937 amb l'obra ¡Venciste, Monatkof!, de l'escriptor soviètic Isaac Steimberg. Aquest mateix any, fou el director de la revista anarquista valenciana Nosotros. Després retornà a l'Argentina. Fou secretari de la Societat Argentina d'Autors Dramàtics i en 1944 aconseguí el premi de l'Acadèmia d'Arts i Ciències Cinematogràfiques, pel seu guió de la pel·lícula Tres hombres del río. Amb l'arribada del peronisme les seves obres desaparegueren dels escenaris i les seves conferències van ser prohibides. Trobem articles seus en Brazo y Cerebro, El Comunista, ¡Despertad!, Los Nuevos, La Solidaridad, Solidaridad Obrera, Umbral, etc. Entre les seves obres destaquen Rasgos. Prosa y verso (1907), La inundación (1918 i 1920), Carteles (1919 i 1937), Las víboras (1919), Hijos del Pueblo (1921), El sembrador (1922), Carteles. Prosas de Chile (1923), Hermano lobo (1925), Teatro (1926), A contramano (1927), Carteles de ayer y hoy (1928), El hombre de la plaza pública (1928), El grillo (1929), Juana y Juan (1932), Que la agarre quin la quiera (1932, amb Pedro E. Picó), Campo de hoy, amor de nunca (1932, amb Pedro E. Picó), ¿Qué es el antisemitismo? Encuesta mundial (1934, amb altres), Juan de Dios, milico y paisano (1935, amb Pedro E. Picó), Un proletario. Florencio Sánchez, periodista, dramaturgo y trabajador manual (1935), Magdalena (1935), Compañeros (1936), Natividad (1936), Carteles de España (1940), Manos de luz (1940), Nace un pueblo (1943, amb Pedro E. Picó), Tres hombres al río (1944), Cuando aquí había reyes (1947), Teatro completo (1953 i 1956, publicació pòstuma en dos toms de la seva obra teatral), etc. En 1963 Alfredo de la Guardia publicà a Buenos Aires la biografia Rodolfo González Pacheco. A partir de 1980 un carrer del Barri Universitari de Tandil porta el seu nom.\nNecrològica d'Antonio García Jiménez apareguda en el periòdic tolosà Espoir de l'11 de novembre de 1973\n- Antonio García Jiménez: El 5 de juliol --algunes fonts citen erròniament el 7 de juliol-- de 1973 mor a Alèst (Llenguadoc, Occitània) l'anarcosindicalista Antonio García Jiménez. Havia nascut el 23 de setembre de 1902 a Còrdova (Andalusia, Espanya). Sos pares es deien Bartolomé García i Luisa Jiménez. Milità en la Confederació Nacional del Treball (CNT) de Còrdova. En 1936, quan el cop militar feixista, pogué fugir de les tropes franquistes i va fer la guerra en unitats confederals. En 1939, amb el triomf franquista, passà a França. Treballà de paleta i milità en la CNT d'Alèst. Sa companya fou María Jesús Luque.


Per què a Laporta gairebé li dóna infart quan ha 'ressuscitat' Trincao? - El triangle\nA Joan Laporta gairebé li dóna un infart quan Xavi Hernández ha posat sobre la taula el nom d’un futbolista per a reforçar la plantilla, el del portuguès Trincao, un extrem que, a parer seu, podria obrir el camp tal com el nou entrenador del primer equip vol fer tàcticament a partir del pròxim dia 20 de novembre, quan debuti contra l’Espanyol.\nEl motiu d’aquest suggeriment està del tot raonat, perquè l’artilleria del Barça és pólvora mullada amb Ansu Fati recurrentment lesionat, Kun Agüero del tot fora de combat, Braithwaite sortint d’una greu lesió i Luuk de Jong sense l’estat d’ànim ni les condicions per a ocupar un lloc en atac si no és una emergència. Només Memphis Depay sembla sostenir el major esforç ofensiu, encara que la solitud en la qual s’ha anat trobant sembla que li ha acabat passant factura i està avui fora de forma.\nEn conclusió, Xavi Hernandez, havia pensat que Trincao podria ser repescat perquè no hi ha reserves ni expectatives de poder gastar diners en reforços en el mercat d’hivern.\nEl problema és que la presumpta cessió de Trincao al Wolverhampton Wanderers de la Premier pot considerar-se com un traspàs encobert, més o menys com l’operació tancada de Griezmann amb l’At. Madrid. Tots dos jugadors figuren en els pressupostos d’aquesta temporada com a objecte d’una reversió de prop de 25 milions d’euros després d’haver estat ‘devaluats’ a valor zero, és a dir amortitzats amb càrrec a la temporada 2020-21.\nTots dos són, per dir-ho així, part d’aquestes pèrdues exagerades de 263 milions decidides per la junta de Joan Laporta de manera voluntària i amb l’única justificació i motivació d’exagerar el llast de la temporada 2020-21 i procurar, com en el cas d’aquests dos futbolistes, fabricar un ingrés artificial. L’equació és molt senzilla: tant Griezmann com Trincao van iniciar el curs amortitzats, de manera que qualsevol venda es considera un benefici net a l’efecte del compte d’explotació.\nEl parany comptable i la intencionat resulta evident i palmària quan l’amortització s’ha decidit després de tancar les ‘vendes’, després del 4 de juliol passat.\nEl cas de Trincao té quelcom de misteriós doncs a diferència de Griezmann, que està cedit amb una opció de compra obligatòria per part de l’At. Madrid de 40 milions d’euros (dels quals ha avançat 10 milions aquesta temporada), el davanter portuguès va marxar cedit sense aquest traspàs tancat.\nResulta, però, contradictori que es tracti informativament com una cessió i en canvi comptablement com un traspàs produint un superàvit pròxim als 15 milions.\nPer aquest motiu el seu nom com a possible incorporació va encendre totes les alarmes en els despatxos. Si cal desempolsar l’operació Trincao és possible que es destapi algun tipus de situació fora de control i que els comptes saltin pels aires.\nSense aquests milions de tornada la situació de l’economia es tornaria encara més delicada, perquè Laporta necessita a més d’aquestes dues vendes absolutament artificials (ambdues deixarien més de 60 milions de pèrdues en la vida real) col·locar 50 milions pel Barça Studios per a evitar presentar dèficit i defensar aquests 5 milions que calcula guanyar a final de temporada.


Tramitació electrònica de la revisió de la incapacitat temporal a petició de les empreses. Canal Salut\nTramitació electrònica de la revisió de la incapacitat temporal a petició de les empreses\nEl passat dia 5 de juny es va publicar el nou tràmit Revisió de la situació d’incapacitat temporal a petició de les empreses a la pàgina Tràmits de la Generalitat, on es poden consultar tots els tràmits que les empreses i la ciutadania poden fer amb l’Administració.\nAquest tràmit està concebut perquè la comunicació entre l’Administració i l’empresa sigui únicament en suport electrònic, tal com obliga la Llei de procediment administratiu. S’adreça a les empreses, el règim especial d’autònoms i les administracions públiques que, tal com permet la normativa, vulguin demanar la revisió de la incapacitat temporal d’un treballador o treballadora al seu càrrec.\nUn cop efectuada la revisió, la Subdirecció General d’Avaluacions Mèdiques, que és l’encarregada del control, la inspecció, l’avaluació i el seguiment dels processos mèdics i sanitaris corresponents a les prestacions del sistema de la Seguretat Social en matèria d’incapacitats laborals, si ho considera oportú, citarà el treballador o treballadora i comunicarà a l’empresa el resultat mitjançant una notificació electrònica.\nPer a més informació, consulteu la pàgina Tràmits de la Generalitat. Podeu fer la cerca per temes i després clicar a Salut i avaluacions mèdiques, on trobareu la descripció detallada del tràmit.


La xarxa viària recupera la normalitat a l'espera d'una nova nevada | NacióDigital\nLa xarxa viària recupera la normalitat a l'espera d'una nova nevada\nEls camions ja poden circular per l'Eix Transversal després d'hores de problemes | Protecció Civil manté activat el Neucat en alerta per un episodi que s'allargarà fins al dimecres al conjunt del país\nper Pere Pratdesaba / Arnau Urgell , 27 de febrer de 2018 a les 06:37 |\nL'Eix Transversal ha estat la carretera més afectada | Josep Maria Montaner\nEl temporal de neu que des de dilluns a la tarda afecta les comarques del nord-est i de la Catalunya Central ha donat una treva però es reactivarà a partir d'aquest dimarts a la tarda. Tanmateix, encara persisteixen petits problemes en algunes carreteres a causa de la neu i el glaç. La xarxa viària, però, es va recuperant a l'espera del segon episodi del temporal.\nJa es pot circular sense cadenes a l'Eix Transversal (C-25) i la C-17, segons indica el Servei Català de Trànsit. A més, des de poc abans de les 11.00 del matí s'ha reobert la circulació als camions a l'Eix després d'hores de problemes. No obstant, és obligatori l'ús de cadenes per circular per la BV-5114 a Campins i la BV-5305 també està tallada de Taradell-Sant Miquel de Balenyà.\nTambé cal precaució per circular a la GI-543 entre Viladrau i Arbúcies, la GI-550 a Santa Coloma Farners, la GI-552 a Arbúcies i la GIV-5411 de Sant Hilari Sacalm al Coll de Ravell.\nDe cara a la segona fase de la nevada, Protecció Civil es planteja restringir tota la circulació de camions arreu del país. També alerta que els cotxes han de portar cadenes i que si no les porten es poden trobar amb algun control de Mossos que els paralitzi el cotxe.\nLa nevada va arrencar al nord-est\nLa nevada va arrencar amb força aquest dilluns a la tarda a les comarques del nord-est, especialment la Garrotxa i el Ripollès, i ràpidament va anar guanyant terreny en zones properes com la Selva, Osona, el Berguedà, el Moianès, el Gironès i punts del Vallès Oriental. Fins i tot, s'ha vist neu de manera més testimonial al Maresme, al Baix Llobregat i al Barcelonès.\nEls gruixos –especialment a Osona i zones properes- han arribat a superar el 15 centímetres en punts poc habituals i l'emblanquinada ha estat notable en capitals de comarca com com Olot, Ripoll, Vic i Berga.\nLa carretera C-25, l'Eix Transversal, ha estat una de les vies més afectades i fins a primera hora del matí s'ha mantingut tallada a causa de la neu, entre els municipis d'Arbúcies (Selva) i Calldetenes (Osona).\nDurant la nit, desenes de persones han quedat encallades a l'alçada de Sant Bartomeu del Grau, a Osona, a causa de l'accident d'un camió. El vehicle ja ha estat retirat i la circulació s'està normalitzant, però els afectats han hagut de passar part de la nit a la carretera.\nUna altra via amb la circulació complicada ha estat la C-17. Durant 55 quilòmetres, entre la Garriga (Vallès Oriental) i Montesquiu (Osona), s'han hagut d'utilitzar cadenes al llarg de la nit.\nEn aquests moments, el problema és el glaç que es pugui acumular a les carreteres, a causa de l'intens fred que fa. A les zones on aquesta nit ha nevat de valent, a hores d'ara els termòmetres s'han desplomat per sota dels zero graus. Protecció Civil, que ha activat el pla Neucat, demana circular amb precaució i evitar el cotxe en la mesura que sigui possible.\nLa precipitació ja pràcticament ha desaparegut, queden ruixats de neu febles i dispersos a la meitat est i l'extrem sud, amb tendència a desaparèixer (imatge: tipus de precipitació estimada a partir de radar). #meteocat pic.twitter.com/WkmMnNxHb8\nEl descens de la temperatura ja es fa notar arreu. En 24h ha baixat de manera moderada o acusada al Pirineu i a la major part del litoral, a punts aïllats de l'interior però és lleugerament superior. #meteocat pic.twitter.com/firvbbyAed\nNevant amb força a Vic on l'emblanquinada ja és notable. Vídeo: @ireneramentol https://t.co/D7JuTFbgNh #neucat pic.twitter.com/mNeBV75sSU\n— NacióDigital (@naciodigital) 26 de febrer de 2018\nLa nevada emblanquina els carrers d'Olot. Foto: Martí Albesa\nRipoll, ben emblanquinat aquest vespre Foto: Mercè Mauri\nLes nevades es reactivaran\nAquest dimarts, la cota es pot situar pràcticament a nivell del mar. Els ruixats de neu es mantindran ben bé fins dimarts al migdia en aquestes zones amb una cota que es mourà entre els 0 i els 200 metres. Durant tot dimarts, la nuvolositat serà abundant i les temperatures seran de cru hivern amb màximes que en els millors dels casos només arribaran als 4º o 5º, sobretot al sud i a la costa. La nevada es reactivarà al sud de Lleida i de Tarragona a la tarda amb una cota de neu d’uns 200 metres.\nA partir de llavors, en arribarà una potent pertorbació provinent del sud de la península que portarà precipitacions arreu que s’estendran de sud a nord al llarg de la matinada i matí de dimecres. Atenció perquè la cota de neu, inicialment, es mourà al voltant dels 200 metres al sud del país i dels 100 o fins i tot per sota a la resta.\nAixò ens fa pensar que de matinada i fins a mig matí de dimecres podem tenir nevades transitòries però abundants fins pràcticament la mateixa costa al centre i sud del país. A partir de llavors, però, la massa d’aire més càlida associada a la pertorbació farà pujar les temperatures i també la cota de neu fins els 1.000 metres i fins i tot els 1.500 a la tarda. Ja no nevaria fora de les cotes altes del Pirineu i les pluges es mantindrien ben bé fins dijous.\nAvisos per neu per dimarts i dimecres\nAvís per neu dimarts 27 de febrer Foto: Meteocat\nFOTOS i VÍDEOS La nevada deixa imatges de postal\nTerritorials, Societat, meteorologia, temps, hivern, neu, nevada


El nou àlbum de Halsey, mostra 'maníac' el cos de jennifer i 'l'etern sol de la ment impecable' - Història\nI les referències són molt intencionades.\nHalsey va llançar oficialment el seu esperat disc Manique el 17 de gener, i els fans ja exploren les referències de la cultura pop de l'àlbum: concretament, mostres de pel·lícules de Eterna insolació de la ment impecable i El cos de Jennifer.\nLes dues pel·lícules s’extreuen en dues cançons diferents publicades Manique, i són clarament importants per a Halsey. A la primera cançó de l'àlbum, 'Ashley', Halsey tanca la pista amb el monòleg de Kate Winslet Eterna sol: “Molts nois pensen que sóc un concepte, o els complete, o els faré vius. Però només sóc una noia encastada que busca la meva tranquil·litat; no m'assignis el teu '.\nSi no heu vist el clàssic del culte del 2004, la pel·lícula explora la relació entre Clementine de Kate Winslet i Joel de Jim Carrey, una parella desvinculada que té els seus records esborrats, només per tornar els uns als altres. Halsey ha estat vocal sobre el seu amor per Eterna sol en el passat. El 2019, va dir ella Roca que roda va ser una de les primeres pel·lícules que va encantar. 'Bàsicament vaig construir tota la meva personalitat fora de Clementine', diu sobre el personatge de Kate Winslet a la pel·lícula de 2004. 'Va ser realment emocionant veure una dona al cinema orgullosa i alliberada per la seva estranya i en un propi jo no educat, no polític, inconformista, inconformista, inconvenient'.\nEls lligams a la pel·lícula no s’aturen amb ‘Ashley’ - també té una cançó anomenada adequadament ‘clementina’. I casualment (o no), la seva col·laboradora de 'Suga's Interlude', Min Yoongi de BTS, va produir una cançó l'any passat per al grup de hip-hop sud-coreà Epik High anomenat 'Eternal Sunshine'.\nL'altra pel·lícula mostra Halsey a Manique És un altre dels favorits del culte, el 2009 El cos de Jennifer. El cinema de terror protagonitza Megan Fox com a adolescent Jennifer en una ratxa de venjança contra els nois de la seva ciutat natal, i Amanda Seyfried com la seva millor amiga Needy, que intenta ajudar-la i està espantada en el procés.\nem va caçar\nHalsey es va vincular a la pel·lícula al començament de la seva cançó 'kill boys'. A la mostra, Needy li diu a Jennifer: 'estàs matant gent'. Jennifer respon: 'No! Estic matant nois. Els nois només són marcadors de lloc. Vénen i se’n van ’. Needy diu: 'Tu ets el meu millor amic i vull ajudar-te, però no et deixaré tornar a matar'. Jennifer renuncia a: 'Això és perdre / perdre'.\nLa col·locació de la cançó és important: a la llista de temes, 'matar nois' arriba després de 'Alanis' Interlude '(que presenta Alanis Morissette), una cançó que és explícitament estranya, amb línies com 'el teu p * ssy és un país de les meravelles i jo. podria ser un home millor. No m'importa '. El llegat de El cos de Jennifer, mentrestant, és un dels queres. Com ells. L'escriptora Sarah Fonseca explica que la relació apassionada i apassionada dels amics (considerada 'totalment lesbigay' per una companya de classe a la primera de la pel·lícula) és el punt àlgid emocional del qual sorgeixen les declaracions feministes més grans de Jennifer's Body, la majoria de les quals estan revestides amb habilitat en sang falsa i late aughts band merch, s'originen: les dones sempre han de tenir l'objectiu de donar-se suport l'un a l'altre; el patriarcat fa que l’amistat entre les dones sigui tremendament difícil, i el sexe amb els homes suposa una molèstia; els supervivents són omnipotents; l’abandonament temerari de noies adolescents no justifica l’assalt; ningú no demana que es converteixi en un monstre, però ningú no s'ha d'estranyar quan el monstre de la seva creació s'invita a sopar '.\nHalsey ha parlat de la seva pròpia sexualitat en els darrers anys. 'Sóc una dona jove i bisexual, i he passat gran part de la meva vida intentant validar-me –amb els meus amics, la meva família, a mi mateixa– intentant demostrar que qui estimo i com em sento no ho és una fase ”, va dir en un vídeo del 2018 que acceptava un premi de GLAAD. 'Així que he intentat molt dur aquest any el coratge per escriure pronoms femenins a la meva música'.\nAmbdues referències, òbviament, es van triar amb intenció i ajuden a il·luminar els temes que interessa a Halsey Manique: el caos intern, l’autoreflexió, l’auto-sabotatge, les relacions dinàmiques i els seus finals i la manera com el seu gènere i sexualitat s’entrecreuen amb la “histèria” d’Amèrica i el mal comportament dels homes.\npentinat de nois 2014\nHi ha molt per desembalar quan els fans s’inclouen en el disc, com Halsey ho va dir en un tuit sobre el llançament de l’àlbum: “He passat tota la vida lluitant per acceptar aquesta part de mi i en vaig treure l’art. Em sento feliç. Gràcies'.\nVoleu més de Teen Vogue? Mira això: Espectacle en directe Pandora d'Halsey, indicat el que ve a ser el nou àlbum 'Manic'


Molta assistència de públic a la Festa del 40 è aniversari de les entitats de Bosc de Tosca | Web oficial de l'Ajuntament de Les Preses\nMolta assistència de públic a la Festa del 40 è aniversari de les entitats de Bosc de Tosca\nAquest cap de setmana es va celebrar els 40 anys d’entitats del Bosc de Tosca i Sant Miquel del Corb. Amb motiu d’aquesta efemèride es van ajuntar els dos actes més rellevants de Bosc de Tosca el Cagaburro i el Festival de Bosc de Tosca i es va fer al Parc del Xingurri, situat al costat de la zona industrial de les Preses.\nLa tarda de dissabte es va omplir de gom a gom per a participar al concurs del Cagaburro que organitza el Club Escola de Futbol de Bosc de Tosca. Es divideix el camp del Parc Xingurri amb diferents parcel·les i s’hi passegen 5 burros. Les parcel·les on els burros deixen els excrements són les parcel·les guanyadores. Mentre el públic assistent espera s’organitzen diferents tipus d’activitats com la festa de l’escuma, pista de futbol inflable, pista lliscant refrescant amb piscina, taller de bombolles gegants i un camp d’esports inflable. A mitja tarda es va poder gaudir d’un espectacle de màgia amb el Mag Marc i el seu ShowMag, també es va fer un divertit i original concurs de paelles.\nEls números premiats del Cagaburro d’enguany són: premi groc el número 3199, premi vermell el número 800, premi verd el número 3140, premi blau el número 899 i premi rosa el número 1960\nAl vespre es va fer un sopar popular amb l’assistència de més de 700 persones. Per arrencar el somriure dels assistents hi va haver la intervenció dels Germans Colom amb el seu humor. També es va presentar la nova equipació dels equips de futbol de Bosc de Tosca i a les 11 de la nit va començar el Festival de Bosc de Tosca amb l’actuació de Miquel del Roig i tot seguit més ritme amb el conjunt Di-Versiones. En el transcurs del ball es va anunciar la proclamació de la pubilla i l’hereu de Bosc de Tosca que enguany els escollits van ser la Sara Planella Sala i en Marc Boix Masdeu.\nEl Club Escola de Futbol Bosc de Tosca va voler obsequiar amb el seu pin d’or a diferents persones que pel seu esforç, treball i dedicació al club enguany van donar el pin d’or al mateix alcalde de les Preses, Pere Vila, a l’Alber Danés, a en Joan Plana com a Garrotxí de l’any i entrenador i jugador del Bosc de Tosca, i el president de Club Escola de Futbol Bosc de Tosca, Xevi Cros. També es va fer un homenatge a les patinadores campiones del CPA Olot. El festival de Bosc de Tosca es va tancar amb l’actuació del dj Kurba.\nL’organització està molt satisfeta de la festa i de la gran assistència de públic.


39 passatgers libanesos demanen asil a l’aeroport del Prat\n39 passatgers libanesos demanen asil a l'aeroport del Prat / Eduardo Sanz (Europa Press)\nLes persones van arribar dilluns a Catalunya d'un vol d'Egipte amb destinació Bogotà (Colòmbia)\n39 passatgers libanesos demanen asil a l’aeroport del Prat. Les persones van arribar dilluns a les 11 h Catalunya, d’un vol d’Egipte amb destinació Bogotà (Colòmbia). Va ser aleshores quan van decidir no continuar el trajecte i demanar aquestes peticions de protecció internacional. Els passatgers no es troben retinguts, sinó que estan esperant que l’oficina d’asil i refugi estatal els doni resposta a la seva sol·licitud d’asil, confirmen fonts de la Delegació del govern espanyol a Catalunya al diari ARA. De moment, es neguen a continuar el seu viatge fins a l’Amèrica Llatina. Tampoc volen tornar als seus països d’origen.\nÉs per això que es mantenen a l’espera, a l’interior de l’aeroport del Prat, pendents de les resolucions que facin les autoritats espanyoles. Les instal·lacions disposen d’un espai habilitat per aquestes situacions, amb dutxes i serveis bàsics disponibles per als usuaris.\nFugida de passatgers a Palma\nAquesta situació se succeeix a la del passat 5 de novembre, quan un grup de passatgers van fugir de l’aeroport de l’aeroport de Palma de Mallorca. En aquets cas, un grup de persones que feia el trajecte en avió des del Marroc fins a Turquia van baixar de l’avió i caminaven per les pistes de l’aeroport, segons van confirmar a través de Twitter el grup de Controladors Aeris.\nMés tard s’ha sabut que la fugida de l’avió de Palma es podria haver organitzat a través de Facebook. Un grup d’aquesta xarxa social anomenat Brooklyn va publicar al juliol un text en què s’explicava com realitzar una acció similar a la que finalment ha succeït a Palma, segons fonts de l’agència EFE. Aquest grup, format per 15.000 marroquins, ha reivindicat l”èxit” de Palma assegurant que “no som un grup qualsevol sinó una llegenda”. Els joves fugits, que encara estan sent buscats per les autoritats a Palma, seran acusats d’un delicte de desordre públic i una entrada il·legal.\nAeroport del Prat protecció internacional\nBaldiri Novembre 19, 2021 | 13:07\nQuè passin què passin, i que dilluns es posin a treballar per pagar-nos les pensions. Jo sóc un pensionista acollonido.


Cine Base, implantant la narrativa audiovisual a l'ESO - ESCAC\nPrograma per implantar la Narrativa Audiovisual a l'Educació Secundària Obligatòria.\nNoves maneres de comunicar necessiten noves maneres d'ensenyar\nAl segle XXI la narració és audiovisual i per això és imprescindible traslladar-la a les aules.\nDurant els últims quatre anys hem treballat en més de 100 instituts de secundària tant a nivell autonòmic com nacional, aplicant més de 200 projectes diferents i tallers que han cursat més de 7.000 alumnes.\nA més, als cursos Summer School (cursos intensius d’estiu de formació en la narrativa audiovisual) han participat més de 2.000 alumnes i docents d’educació secundària del nostre país.\nPer què Cine Base?\nEl programa Cine Base busca desenvolupar al màxim la capacitat de Narrativa Audiovisual de cadascun dels alumnes, mitjançant un format accessible per a tothom. La narrativa audiovisual és també un suport a la formació idoni per a l’Educació Secundària Obligatòria perquè:\nÉs una eina transversal i interdisciplinar, útil per a qualsevol assignatura o departament.\nReforça el treball en equip i per projectes.\nAporta una via d’expressió i comunicació nova per als alumnes. Ajudant-los en el desenvolupament de les seves idees i veu pròpia.\nÉs aplicable a qualsevol assignatura, de qualsevol departament i de qualsevol centre per complementar i donar suport a la formació per a qualsevol futur professional.\nUn projecte en quatre accions\nL’equip docent de Cine Base ha creat i ofereix un manual de pràctiques de narrativa audiovisual per aplicar a les aules de secundària.\nCursos de formació intensiva\nCine Base ofereix diferents cursos intensius especialitzats en narrativa audiovisual, realitzats en una escola de cinema i dirigits tant als professors com als seus alumnes.\nAssistència a les aules\nCine Base ha desenvolupat i ofereix propostes curriculars per als centres que vulguin introduir la narrativa audiovisual a les seves aules, així com supervisió de projectes i tallers als centres.\nCine Base ofereix diferents projectes de formació complementària que promouen tant la cultura audiovisual com la trobada de diferents centres per a l’intercanvi d’experiències i el desenvolupament dels nous talents.\nPer a més informació, assistència a l’aula o el Manual de Narrativa, visita la web del programa.\nAnar a Cine Base


La baixada de l’IVA a les perruqueries marca el debat final dels Pressupostos al Senat\nTot apunta que els comptes no incorporaran cap de les propostes registrades i quedaran definitivament aprovats, sense haver de tornar al Congrés\n21 de de desembre del 2021. 23:57\nLa decisió del president del Senat, Ander Gil, de permetre o no votar la baixada de l’IVA a les perruqueries marcarà aquest dimarts el debat final dels Pressupostos del 2022 a la Cambra alta, on podrien quedar aprovats de manera definitiva.\nLa proposta de baixar l’IVA als serveis de perruqueria i estètica del tipus general (21%) al reduït (10%), recollida en set esmenes als Pressupostos registrades per sengles partits, ha robat protagonisme als Comptes en les últimes jornades de tramitació.\nAquestes esmenes van ser vetades pel Govern per reduir ingressos, però aquest dilluns, la Mesa del Senat –amb el vot clau del PNB, malgrat ser soci prioritari de l’Executiu–, va rebutjar aquest veto, cosa que, en principi, permetia votar-les en el ple.\nNo obstant, el Govern ha plantejat la seva disconformitat amb aquest rebuig, cosa que deixa a les mans del president del Senat la decisió de permetre o no votar les esmenes, una qüestió que tot apunta que es resoldrà de manera favorable per a l’Executiu.\nMés enllà de l’impacte econòmic de la mesura en cas que tirés endavant, la clau és que alteraria el calendari pressupostari, ja que qualsevol canvi en els comptes suposaria que aquestes haurien de tornar al Congrés la setmana del 27 de desembre, una cosa que no està prevista.\nMalgrat la polèmica de l’IVA a les perruqueries, tot apunta que els Pressupostos no incorporaran cap de les propostes registrades al Senat –gairebé 4.000 esmenes– i quedaran definitivament aprovats aquest dimarts, sense haver de tornar al Congrés.\nDe fet, el PSOE, el PNB i Bildu no van presentar esmenes al Senat i ERC, que sí que ho va fer, va anunciar que les retirava després d’arribar a un acord amb el Govern sobre la Llei Audiovisual. Les quatre formacions compten amb majoria absoluta a la Cambra alta, cosa que garanteix l’aprovació dels Comptes.\nA aquests partits s’hi sumarà l’Agrupació Socialista de La Gomera i, previsiblement, altres formacions petites com el Partit Aragonès, les prioritats del qual ja es van negociar i van incloure en el text original dels Pressupostos.\nLa votació dels comptes, les segones del govern de coalició, es realitzarà de manera telemàtica i els resultats es revelaran a primera hora de la tarda, al començament de la sessió de control al Govern, en què hi haurà present el seu president, Pedro Sánchez.\nEl projecte de Llei de Pressupostos Generales de l’Estat per al 2022 estarà així aprovat a temps per entrar en vigor l’1 de gener, cosa que suposa el segon any consecutiu de normalitat pressupostària després de diversos exercicis irregulars.\nEls Pressupostos del 2022 inclouen el sostre de despesa més elevat i la despesa social més gran de la història, en part per la incorporació de fons europeus, i també la previsió de recaptació més elevada.\nNetflix haurà d’oferir un 15% de producció aliena en català\nEntre les mesures d’ingressos, destaca l’establiment d’un tipus mínim efectiu del 15% en l’impost de societats per a grans empreses o la reducció de les aportacions deduïbles a plans de pensions individuals a 1.500 euros.\nEntre les de despesa, la pujada de les pensions amb l’IPC i del sou dels funcionaris en un 2%, així com els bons vivenda i cultural o 40.000 milions d’inversió.\nAnder Gil Unides Podem Meritxell Batet Javier Maroto Compromís Hisenda Congrés Senat PP PSOE Pressupostos Generals de l'Estat Govern Pedro Sánchez Llengua vehicular María Jesús Montero Castellà Català Idiomes Consell d'Europa Ministeri d'Hisenda


Durant estos dies s'ha procedit a la neteja amb aigua clorada a pressió de tots els contenidors de la població, així com la ubicació d’estos.\nTambé s'està procedint a la neteja de zones més sensibles de contaminació, com la contornada del Centre de Salut, zones de comerç autoritzades per a la seua obertura, el mercat municipal i les farmàcies, així com els llocs on més aglomeració de persones puga produir-se.\nEn estes zones es procedeix també a la neteja del mobiliari urbà veí. A més a més, aquestes neteges es continuaran realitzant amb assiduïtat.\nEl servici d'Ecoparc està disponible, en el seu horari habitual, només per a atendre a les xicotetes empreses que solen fer ús d’ell. Cal recordar als ciutadans que l'estat d'alerta en què ens trobem no permet desplaçaments que no siguen de necessitat, per tant, si es desplacen a l'Ecoparc, no seran atesos si no és una urgència. El personal de l'Ecoparc, en cap concepte, ajudarà a descarregar res de cap vehicle.\nEl servici de recollida d'efectes i voluminosos es continua realitzant en els mateixos dies: dimecres i dissabtes. Es pot concertar cita cridant al telèfon 965335204 i els efectes han de ser depositats el dia i l’hora que s’indique, en la vorera del domicili, intentant no entorpir el trànsit de persones.\n“Des de la Regidoria de Neteja viària i Recollida de Residus urbans (RSU) preguem als ciutadans que complisquen amb els horaris d'abocament de residus en els contenidors i que siguen depositats en l'interior. Som conscients que això pot suposar un esforç per a algunes persones, és per això que sol·licitem a la població que, en la mesura que siga possible, siguem solidaris amb els més vulnerables”, apunta Paqui Ruiz.\nAixí mateix la regidora de l`àrea afegix, “demanem que es seguisquen les recomanacions d'higiene i cures que ens han demanat a tota la població. Recorden que les màscares protectores i guants de làtex o nitril no són reciclables i han de depositar-se en el contenidor de la resta (verd) en una bossa tancada. A més a més, també demanem que es continuen reciclant envasos, cartó i vidre”.\nFinalment, sol·licitar a tota la ciutadania de Cocentaina la seua col·laboració en estos dies i que, en la mesura que siga possible, faciliten la tasca del personal de neteja.\nAl servici de neteja viària i recollida de residus, agrair-los el gran esforç que suposa la tasca que realitzen durant tot l'any i especialment davant d'esta situació.


Quin ha de ser el full de ruta per assolir la independència? La República\nGerard Sesé 05/06/2019\nManifestació de la Diada de l'11 de setembre / Marc Puig\nCatalunya no havia viscut mai una unió tan indestructible i corpulenta com la que va esdevenir els mesos previs a l’1-O del 2017 i els posteriors dies, fins al novembre.\nDes d’un llibertari fins a un carlista, tots vam lluitar units per a exercir el dret a l’autodeterminació de Catalunya i, fins i tot, vam posar el cos per a protegir aquest dret legítim.\nAra hi ha síndrome d’abstinència. La unitat aconseguida no ha prosperat. La repressió de l’Estat ha fet mal i, inevitablement, la tensió viscuda durant tants mesos seguits a la societat catalana passa factura en forma de cansament.\nUn cansament fruit també pel fort sentiment, molt majoritari, de desorientació, descontentament i incredulitat per la manca d’unitat (que no vol dir un sol partit o llista única) de cara a forjar estratègies a curt i mitjà termini. Sembla tot paralitzat o que, àdhuc, reculem.\nL’ANC proposava un camí, el de descongelar la declaració d’independència si en unes eleccions catalanes se supera el 50% del vot independentista. Però… és factible? No havíem de construir unes estructures d’Estat per a poder fer aquest pas? Les tenim? La gent està preparada per aturar el país durant setmanes? I… Quan han de ser aquestes eleccions? Després de les sentències per a aprofitar un nou desig d’embat de la societat contra l’Estat? O hem d’esperar a recuperar del tot les institucions, que hem descobert que estan bona part en mans de l’Estat, com per exemple els Mossos? Humilment, proposo un possible full de ruta que pot servir per a inspirar-ne de millors, per a fer reflexionar de les possibilitats que tenim o, simplement, perquè quedi en l’oblit al cap de poques hores:\n1- Campanya de sensibilització a tots els catalans per mar, aire i terra: Espanya mai pactarà un referèndum i, per tant, l’única via possible és la unilateral. Tothom ho ha de tenir clar: la unitat ja no és per a poder decidir sinó per a assolir la independència. Seguir parlant dels greuges que representa seguir a Espanya com el dèficit fiscal i altres problemes que afecten directament a les necessitats bàsiques de la gent.\n2- Europa ens mira però no ens toca. Tot i seguir fent tasca d’internacionalització, ens hem de preparar per a una mobilització llarga, dura, complicada i de gran impacte seguint les directrius de la resistència no violenta i l’acció pacífica per a la desobediència civil. Fer un 3-O de setmanes. Tenir clar que hi haurà represàlies i més presos polítics que només seran lliures amb la independència. Caldria una entitat que gestionés l’acció: calendaris, gent necessària a punts estratègics, repartiment d’aliments per a resistir, relleus, torns, seguretat i assistència jurídica, entre d’altres moltes coses.\n3- Treballar una República digital: començar a fer un DNI català que ens permetrà fer votacions posteriors, com per exemple el d’una Constitució catalana. Fer des de fora tot allò que Espanya no ens deixarà fer des de l’autonomia. Per tant, recolzament absolut a la tasca del Consell per la República. Dur a terme una diplomàcia desacomplexada per a tenir forjats reconeixements internacionals d’Estats clau.\n4- Forjar una estratègia conjunta entre tots els partits independentistes per a oferir una resposta coordinada a les sentències. Abandonar la lluita partidista per a disputar-se engrunes autonòmiques i visualitzar en comú un escenari amb possibles eleccions i plantejar una posterior DUI, inclosa als programes de tothom. Que els partits que governen les institucions les converteixin al servei de la llibertat i emancipació del país.\n5- Estar determinats: no cometre l’error dels dies posteriors a l’1-O i perdre la unitat i determinació. Si institucions, entitats civils i societat van a l’una, no hi ha aturador. Ser conscients que quan es comença una gesta de tal magnitud res no s’atura fins al final: l’obligació d’un mediador internacional que faci que ens repartim els actius i passius de manera bilateral amb l’Estat o que forci a Espanya a deixar que Catalunya voti.\nÉs utòpic? Inviable? Factible? A 6 mesos vista o a 20 anys vista? Preguntes que ens hem de fer i respondre i, per tant, és necessari crear els ponts i mecanismes perquè tot això es plantegi en una taula amb tots els actors independentistes.\nNingú no ens va dir que fos fàcil.


El director de la Bonanova i l'IMAS asseguren que els 8 casos detectats de sarna es deuen a factors externs\nLes 8 persones afectades ja han rebut tractament i la residència ha duit a terme el protocol de control i prevenció del brot\n2 min. Palma 06/02/2018 14:20\n651x366 El director de la Bonanova i l'IMAS asseguren que els vuit casos detectats de sarna es deuen a factors externs. / ARA BALEARS El director de la Bonanova i l'IMAS asseguren que els vuit casos detectats de sarna es deuen a factors externs. / ARA BALEARS\nToni Cantallops, director del centre geriàtric de la Bonanova (Palma) ha dit que el brot de sarna que es va detectar dilluns passat a la residència va ser causat probablement per un factor exter, com ara el contacte directe per la visita d'un familiar. Tot i que és molt difícil saber-ne les causes exactes, Cantallops ha descartat que hi hagués una manca d'higiene al centre. L'IMAS ha donat per controlat el brot, que ha afectat vuit persones, sis usuaris i dos professionals sanitaris. Fins ara s'ha aplicat el protocol establert, que consisteix en el tractament de la infecció per via oral i per mitjà de pomades. La sarna o escabiosi és una malaltia infectocontagiosa de la pell causada per un àcar que, una vegada tractada, normalment es resol amb pocs dies.\nD'altra banda s'han posat en quarantena els dos mòduls de la primera planta de la residència i s'han aïllat les habitacions i els espais dels usuaris afectats. També s'han netejat tots els elements tèxtils de l'habitació, que inclouen la roba dels usuaris i del llit. Igualment, s'ha avisat tot el personal del mòdul perquè prengués les mesures preventives establertes en el procediment d'actuació en cas de malaltia contagiosa. El centre geriàtric de la Bonanova és un dels més grans de tot l'estat espanyol i dona servei a uns 450 usuaris.


Escola Sant Martí (Barcelona) – Afegim una nova funcionalitat a la web\nAfegim una nova funcionalitat a la web\n28 setembre 2013 Escola 0\nSi voleu estar al dia de totes les novetats que anem publicant us podeu fer seguidors del nostre compte de twitter. El nom d’usuari de l’escola és @escsantmartibcn. A través de twitter es difonen automàticament totes les novetats que apareixen als blocs de les classes i a la web de l’escola.\nPodeu clicar damunt el botó de twitter que hi ha a la barra dreta per fer-vos seguidors de l’escola.\nSi no disposeu de compte de twitter, però també voleu estar al corrent de les novetats us podeu subscriure a la web a través de correu electrònic. Per això heu d’introduir la vostra adreça de correu a l’aplicació que trobareu a la barra esquerra i després clicar damunt el botó “Subscriure’m”. Rebreu puntualment a través del vostre correu les novetats que anem publicant als blocs i a la web.\nJa podeu consultar el menú de menjador del mes d'octubre Ping pong al pati


Quatre problemes del govern de Catalunya, o no es pot passar el mort a la gent - Cat Diàleg - Diari Digital català\nEditorial 17 mayo, 2016 CatDialeg.cat 0\nInici » Historic » Quatre problemes del govern de Catalunya, o no es pot passar el mort a la gent\nEl govern de Puigdemont i Junqueres ha de servir als catalans d’una manera més concreta que amb paraules. Això ja va en el sou de la vicepresidenta Munté i el seu mel•liflu i políticament correcte discurs.\nI per servir-nos amb fets, el primer que han de fer, d’una vegada per totes, és assumir que tenen quatre problemes crucials que els impedeixen fer-nos un servei acceptable. El primer és la pèssima governança que s’arrossega des de Mas, i que es remunta en bona part al tripartit, més en Maragall, que en Montilla, i que per tant s’ha convertit en crònica. El segon és que Catalunya disposa d’un mal finançament i aquesta és una limitació decisiva per la qual, evidentment, no poden donar la «solució Comin», per la sanitat, tan benintencionada com inútil: «amb la independència no hi haurà llistes d’espera»… i totes les necessitats estaran ben cobertes. Això no va així perquè ningú té la més mínima idea de quan es podrà produir; pitjor, ni tan sols pinta que es produirà en uns anys. I també perquè com mostrava l’informe del Consell Assessor per la Transició Nacional, d’entrada amb la independència, les necessitats quedaven tan mal cobertes com les de l’any 2011. Necessitem solucions més concretes, immediates, encara que siguin més imperfectes, però ara. És ben català allò que «De mica en mica s’omple la pica» i si es vol, en termes més doctes, citem a Vicens Vives de Noticia de Catalunya (2ona Edició) «Dominar la historia, promoure dirigents i quadres, i anar a poc a poc és el que ens convindria». El tercer fa referència al nivell de frau fiscal, tan espanyol que mai, mai, s’ha encarat amb voluntat resolutiva. Sempre ha estat un recurs retòric. No som partidaris de matar tot el que és gros i començar una cacera infinita, que mal feta expulsaria a contribuents d’alts ingressos que l’actual i injusta pressió fiscal, però entre poc i massa, afirmem que en el just punt mitjà es troba la Virtud, si Aristòtil, i Tomàs d’Aquino no anaven errats, i que per tant cal un esforç més gran de la Generalitat per reduir el frau fiscal. El quart punt és decisiu. És l’excessiva pressió fiscal que pateix Catalunya per la via de l’IRPF.\nTots els de dalt i els de sota paguen massa, en realitat vivim sota un règim confiscatori. A Catalunya, més encara pels de baix, malgrat que aquí la «dreta» quasi no existeix. Que cadascú es dediqui a comptar quants mesos de l’any treballa de franc per a les administracions públiques: sumi IRPF, IVA, impostos a la gasolina, taxes vàries, impostos municipals. Mig any?, més? No veuen els nostres governants que això és una brutalitat i que impulsa a l’evasió fiscal? La Generalitat ha de propiciar la reducció dels excessos de l’IRPF com a mesura urgent i bàsica.\nI de tot plegat, una conclusió: és una pèssima governança voler resoldre els quatre problemes apuntats, a expenses de l’últim, aclivellant a impostos als ciutadans.\nSón els nostres governants qui s’han d’esprémer el cap perquè són ells els que ens governen amb retribucions de bons executius que els obliga -també altres raons i segurament millor, però deixem-ho només en el sou. No els hi retraiem el que cobren, sinó la feina que fan.\nimpostos15 Junqueres6 Puigdemont24


Valls i la pregonera (Empar Moliner)\nConvidar algú que va viure els fets de la deportació de Leonarda Dibrani és dir-li a Valls qui som i qui no som, qui no volem ser\n2 min. 17/06/2019 18:24\nEscolta aquí l'article llegit de l'Empar Moliner\nAmb un to altiu (del qual potser no és conscient), Manuel Valls va recordar a Ada Colau que “és alcaldessa gràcies a” ell. Durant els quatre anys de mandat ella haurà, doncs, de procurar que l’home no es faci notar gaire. L’home, esclar, haurà de procurar fer-se notar. És per aquesta raó que em permeto suggerir a l’equip de govern de l’alcaldia i els possibles aliats un nom de pregoner per a la Mercè. Ja se sap que aquest nom, tal com estan les coses, crearà més polèmica que una ordenança d’horaris comercials o de ruta del tramvia. Em sembla que l’admirat Bou va dir que si ell esdevenia alcalde l'hi demanaria a la cantant Marta Sánchez.\nJo l'hi proposaria a la professora de geografia i història de l’escola André Malraux de Pontarlier, que era la que duia els alumnes de tercer de secundària a la fàbrica de Peugeot a Sochaux quan van fer parar l’autobús per detenir i deportar l’alumna de 15 anys Leonarda Dibrani. Va ser un escàndol, esclar, fins al punt que el mateix Valls va haver de reconèixer la pròpia “matusseria” després de dir que els gitanos “se n’havien d’anar de França i integrar-se als seus països”. Dic la mestra i no pas la nena, perquè la mestra, pel que sabem, va trobar-se amb un d’aquells casos que et posen davant de la desobediència civil. La mestra és la que va rebre la trucada de la policia amb l’ordre de parar l’autocar per a la detenció. Ella és la que els va dir que “no li podien demanar res tan inhumà” i la que va haver de sentir que “no hi havia elecció”.\nBarcelona és la ciutat on s’ha fet la manifestació amb el lema “Volem acollir”. Fins a l’arribada de Valls no havíem sentit a parlar d’“el problema [sic] dels gitanos”. No n’hi ha, de problema. Convidar aquesta dona, convidar algú que va viure aquests fets, és dir-li a Valls qui som i qui no som, qui no volem ser. Estic segura que la majoria de membres del seu partit hi estarien d’acord.


Mallorca es mou - Editorial - VilaWeb\nEl pessimisme que s'havia instal·lat a Mallorca pensant en la imminent victòria del PP de Bauzá ha tingut una sacsejada amb l'aparició de la Lliga Regionalista, un projecte de Jaume Font que pot erosionar una part del vot dels populars en les eleccions de maig.\nLes coses han anat ràpides. Font pot pactar amb la dessagnada Unió Mallorquina que Josep Melià malda per ressuscitar i conformar, plegats, un pol a la dreta que dispute als populars els escons que necessiten per a arribar al govern, tant al consell com al conjunt de les Illes.\nTots els números indiquen ara mateix que la gran batalla tornarà a ser Mallorca i que el resultat es decidirà en aquesta illa. Ignore si Unió Mallorquina podrà recuperar-se a temps del desastre en què la va sumir la corrupció i també quin serà l'abast final de la maniobra de Jaume Font. Però, si tot va tan just com diuen i un sol diputat pot tombar el govern, potser en aquesta sorprenent escissió per la dreta hi ha la clau del futur polític de les Illes. En els vots que guanye o, alerta!, en els que faça perdre.\nTots els números indiquen ara mateix que la gran batalla tornarà a ser Mallorca i que el resultat es decidirà en aquesta illa.


Juniors m.d. El Carme: Activitats de Nadals\nBenvolguts pares i xiquets dels Júniors del Carme:\nEns posem en contacte amb vosaltres per donar-vos a conéixer les activitats que realitzarem estes festes de Nadals, tant als júniors com a la parròquia:\nEl dimarts 22, a les 22 hores tindrà lloc la celebració del perdó a la Parròquia, per esperar el Jesuset estant en pau amb nosaltres mateixos i amb els qui ens envolten, i en finalitzar, començarà el tradicional Muntatge del Betlem i decoració de la parròquia per a estes festes. Aquesta activitat estarà oberta als grups d'estil III i IV que vulguen participar en la decoració.\nEl dijous 24, a les 16'30 de la vesprada ens reunirem a la parròquia per vore el betlem, assajar una miqueta i començar amb el tradicional Aguinaldo dels júniors. Esperem a tots els xiquets amb moltes ganes de cantar, i si desitgeu que anem a alguna casa en particular, no dubteu en posar-se en contacte amb nosaltres bé per correu (juniorsmdelcarme807d@gmail.com) o a través del facebook! Després, aquest mateix dia, a la mitjanit, tindrà lloc la Missa del Gall, una de les celebracions més especials i boniques de l'any per compartir amb la Família després del sopar de la Nit de Nadal. En finalitzar, tindrem una xicoteta festa al centre amb dolços i xampany. Vos esperem!\nI per transmetre aquesta alegria del naixement de Jesús, el diumenge 27, Dia de la Sagrada Família, acudirem a l'Assil d'Ancians, a les 9 del matí per celebrar amb els més majors del nostre poble els Nadals. Després de la celebració, les mongetes i voluntaris de l'Assil ens ho agraïran amb un xocolatea a la tassa ben calentet. Tot i ser una miqueta matí, és una de les celebracions que més ens enriqueix de tott l'any. No podeu faltar!\nI per finalitzar el trimestre, i abans de començar la setmaneta de vacances de juniors de Nadal, el dilluns 28 tornem d'excursió a Expojove! Aquest any, ens han dit que serà una experiència Intergal·làctica! El preu de l'eixida serà de 10€, i eixirem a les 10 del matí de la parada d'autobús d'enfront del Mercadona de la Ronda del Borx, i la tornada serà sobre les 18h de la vesprada, al mateix lloc. Recordeu que cal portar esmorzar i dinar! Vos deixem l'autorització de l'activitat que acompanya aquesta carta fent clic aci mateixa!. Recordeu de portar-nos-la bé el dia de l'Aguinaldo o el dia de la Família a l'assil, i aviseu els educadors que aneu a vindre si encara no ho heu fet amb temps, ja que les places són limitades!!\nI després d'aquestes merescudes vacances de Nadal, el dissabte 9 de gener tornarem a obrir les portes del centre per encetar les activitats de l'any amb il·lusió i ganes renovades després d'un merescut descans.\nComentar-vos també que durant aquest mes estem realitzant a la parròquia la campanya d'«Un kilo per a l'Assilo», on podeu portar menjar i productes de primera necessitat per col·laborar amb l'Assil d'ancians. Segur que vos estan molt agraits!\nI finalment, desitjar-vos que passeu unes festes de Nadals amb els vostres, i repartint l'amor i estima que el Jesuset ens porta a tots. Molt bones festes i molt bon any!


El pantà de la Baells, amb barques | ACN\nPreocupació per la massificació de banyistes al pantà de la Baells\nper ACN 06 d’agost de 2020 07:28\nProblemes de mobilitat i seguretat viària, abandonament de deixalles i alt risc d'incendi. Aquestes són només algunes de les conseqüències que, segons l'alcalde de Vilada, Quim Espelt, genera la massificació de banyistes a l'entorn del pantà de la Baells. "En una zona molt reduïda s'hi poden concentrar tranquil•lament entre 200 i 300 cotxes", assegura.\nEl problema s'estén a l'entorn de tot el pantà. A Cercs, on la Baells arriba a peu de poble, el cap de setmana s'hi poden concentrar més de 300 persones, tanta gent com viu al nucli. La situació s'ha fet "especialment insostenible" aquest any, arran de la prohibició del bany en d'altres zones de la comarca com la riera de Merlès, i també a les restriccions que hi ha a les piscines municipals per la covid-19.


Pensión La Fuente Alpujarra De La Sierra Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nHabitació Doble - 2 Llits (2 Adults) - Habitació\nReal, 38, Yegen, Alpujarra De La Sierra, Espanya, 18460 - Veure al mapa\nMés informació sobre Pensión La Fuente\nDissenyat tant per oci com per negoci, Pensión La Fuente està situat idealment a Alpujarra De La Sierra; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Pensión La Fuente, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos habitació familiar, restaurant, visites turístiques, bar, biblioteca.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb piscina privada, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió a cada habitació. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent piscina exterior, jardí. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Pensión La Fuente.


Segell Busquets | Bernat Puigtobella\nBlanca Busquets publica Paraules a mitges (La Rosa dels vents), una novel·la ambientada entre Barcelona i la Plana de Vic, a principis dels anys vuitanta. Hem convidat un editor, una llibretera i una bibliotecària a llegir el nou llibre de Busquets. Bernat Puigtobella és editor de Núvol. Màrius Serra presenta la novel·la aquest dijous 23 d’octubre, a la Casa del Llibre de Rambla Catalunya, 37, a les 19:00 h.\nBlanca Busquets a Can Mauri, a Barcelona\nParaules a mitges és una novel·la molt ben cosida, d’aquelles que no ensenyen les costures. Crec que aquest és un dels millors elogis que es pot fer a un novel·lista. Certament, la millor manera de seduir un lector o un espectador és meravellar-lo sense que pugui endevinar com t’ho has manegat per obrar el miracle. Paraules a mitges té la virtut que llisca amb una gran facilitat i en cap moment se’ns mostra l’esforç que hi ha al darrere. Blanca Busquets té el do d’arrossegar-te amb una prosa diàfana i dúctil, amb una llengua eficaç i genuïna.\nParaules a mitges ens explica la vida de quatre personatges que estan emparentats però que viuen absolutament desconectats els uns dels altres. La novel·la està dividia en quatre parts, una per a cada un dels protagonistes. Busquets hi dóna veu a l’Annabel, l’Albert, la Nina i el Joanet. Els tres primers són germans i les seves vides conflueixen el dia que el seu pare mor i es retroben tots a casa per enterrar-lo. La mort del pare ens situa en l’eix del present. És a partir de l’exigència del dol que els personatges ‘es despullen’. La seva confessió ens portarà endavant i endarrere, guiats pel fil del pensament. La narradora va afaiçonant la història obrint i tancant cercles, amb la mateixa destresa que el torner donaria forma a un càntir de fang.\nÉs difícil parlar d’aquesta obra sense esguerrar l’enjòlit de la història. Al llarg de la novel·la vivim plenament a l’interior d’aquestes veus que ens expliquen en primera persona experiències fundacionals, sempre lligades a l’amor i a la pèrdua de la virginitat. Res no és explícit ni subratllat, sinó suggerit per al·lusions subtils que et permeten lligar caps al final d’un relat que ens ha anat embolcallant amb un vel inconsútil.\nParaules a mitges és la setena novel·la de Blanca Busquets, i la seva obra ha arrelat amb força gràcies a la complicitat dels llibreters i dels lectors d’aquí, però també gràcies als contractes de traducció que ha anat aconseguint l’agència Pontas a l’estranger. Les seves novel·les ja s’han traduït al castellà, l’alemany, l’italià, el noruec i el rus. I n’hi haurà més. Tant important és aquesta bona recepció com el fet que l’autora ha trobat la seva manera d’escriure i l’ha sabut perfer llibre rere llibre. També ha trobat un espai propi i s’ha fet un lloc dins la literatura catalana contemporània, publicant des dels marges de les editorials que tradicionalment han dictat el cànon però des d’un segell, Rosa dels Vents, que té una potent maquinària editorial i una gran xarxa de distribució al darrere. La constància editorial, la coherència literària i la fidelitat dels lectors la converteixen en un rar exemple de literatura comercial de qualitat.\nMàrius Serra presenta la novel·la aquest dijous 23 d’octubre, a la Casa del Llibre de Rambla Catalunya, 37, a les 19:00 h.


MODIFICACIÓ DE LES NOVES MESURES EN MATÈRIA DE SALUT PÚBLICA\nDes de la Unió d’Empresaris d’Hostaleria i Turisme Costa Brava Centre us informem que avui dimarts 20 d’octubre s’ha publicat la Resolució SLT/2568/2020, de 19 d’octubre, per la qual es modifica la Resolució SLT/2546/2020, de 15 d’octubre, per la qual s’adopten mesures en matèria de salut pública per a la contenció del brot epidèmic de la pandèmia de COVID-19 al territori de Catalunya.\nS’estableix que les botigues de conveniència, els establiments comercials de les gasolineres, els establiments de menys de 300 m2, i tots els establiments ubicats en municipis turístics no podran romandre oberts ni portar a terme cap activitat de venda entre les 22 h i les 7 h.\nActivitat d’hotelera i restauració:\nEs suspenen les activitats de restauració, en tot tipus de locals i establiments.\nEs permet el servei d’entrega a domicili o recollida a l’establiment amb cita prèvia.\nEn les àrees de servei d’autopistes i altres vies, les activitats de restauració es poden prestar mitjançant serveis d’entrega al mateix establiment, però no es poden utilitzar els espais interiors destinats al consum d’aliments i begudes. En l’entrega s’ha de garantir la distància entre clients.\n50% d’aforament als espais comuns dels establiments hotelers i d’altres establiments turístics, el qual ha d’estar identificat amb cartells visibles.\nAquesta Resolució entra en vigor avui mateix 20 d’octubre de 2020 i fins a les 00:00 h del dia 31 d’octubre.


Memòria 2012 de Càritas Andorrana\nUn cop celebrada l'Assemblea anual de Càritas Andorrana el passat dilluns 10 de juny, presentem la Memòria de l'exercici 2012 de la nostra institució.\nEn la Memòria hi trobareu les dades més significatives pel que fa a les persones ateses, els recursos emprats i les actuacions que Càritas Andorrana ha dut a terme el darrer any. Durant aquest període ens hem sentit acompanyats per moltes persones i Entitats col·laboradores, compartint amb totes elles el temps, l'afecte i els recursos que hem destinat a les persones més necessitades del nostre país.\nRestem a la vostra disposició de cara a ampliar o puntualitzar la informació que us adjuntem i aprofitem l'avinentesa per a manifestar-vos el testimoni de la nostra més distingida consideració.\nDescarregueu la Memòria en PDF


Home of Zen Bandung Bandung Indonèsia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBeverly Dago Apartment, Jl. Sangkuriang No. 15, Dago, Bandung, Indonèsia, 40135 - Veure al mapa\nMés informació sobre Home of Zen Bandung\nSituat a l'encantadora àrea de Dago, Home of Zen Bandung gaudeix d'una posició excepcional a la els restaurants, compres, els paisatges de Bandung. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHome of Zen Bandung ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, servei de bugaderia, neteja en sec.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, reproductor de DVD/CD per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Home of Zen Bandung.


Prop de 200 persones participen en la III Circular Pantà d'Oliana — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Prop de 200 persones participen en la III Circular Pantà d'Oliana\nProp de 200 persones participen en la III Circular Pantà d'Oliana\nJoan Escolies ha estat el guanyador de la prova, amb una marca de 9 hores i 36 minuts, seguit de Pere López i Ramon Curto En dones, les tres primeres classificades han estat Sara Novell, Montse Graell i Carme Aguilar\nLa III Circular Pantà d'Oliana ja té guanyadors. El primer classificat ha estat Joan Escolies Vidal, veí d'Oliana, amb una marca de 9 hores i 36 minuts. El segon lloc l'ha ocupat Pere López Arias, que ha finalitzat el recorregut en 10 hores i 1 minut. El tercer lloc se l'ha endut Ramon Curto Geira, nou minuts per sota (10 hores i 10 minuts).\nEn dones, la primera classificada de l'edició 2011 ha estat Sara Novell Auleda (12 hores i 36 minuts), seguida de la urgellenca Montse Graell Tor (13 hores i 16 minuts) i de Carme Aguilar Fernández (13 hores i 32 minuts).\nLa prova, en què van participar dissabte 180 esportistes d'arreu de Catalunya, l'organitza des de fa tres anys el Grup Excursionista d'Oliana. La caminada, de 24 hores, consta d'un recorregut de 81 quilòmetres i 6.200 metres de desnivell i enguany era puntuable per a la XIV Copa Catalana de Caminades d’Alta Resistència.


El Comunicable: Tuits sense resposta, marques amb reputació negativa\nQuè guai, som una grup audiovisual públic que apostem per les noves tecnologies! Què guai, som un operador telefònic que estem presents en les xarxes socials per escoltar els usuaris! Mentida, només són guais quan es parla bé d’ells.\nEstic fent referència a @rtve i a @movistar_es, o siga els twitters de Radio Televisión Española i de MoviStar. En l’últim mes he viscut dos situacions que m’han portat a reflexionar sobre la presència de les marques a les xarxes socials, en concret a Twitter, i la tasca que hi fan els community managers. De poc em servix que ambdues marques tinguen Twitter si quan emet una queixa o faig una pregunta ni tan sols em responen. Les xarxes socials són un espai per a compartir. Per això tenen tanta importància en les relacions públiques actuals, perquè l’usuari pot estar en contacte directe amb la marca. Però, què passa quan la qüestió és negativa? Per què callen? Callar és no compartir. Callar és no entendre la base de les xarxes socials.\nAmb MoviStar em va passar que cridaven insistentment al telèfon que tinc de l’Ajuntament. Els he explicat fins a 8 vegades que el telèfon no és meu, que jo no puc fer canvis, que si volien el número de l’alcalde,… i cansat de que no em feren cas els vaig enviar diversos tuits i cap d’ells va tindre resposta.\nEn el cas de RTVE, diumenge passat en el Telediario 1 van eixir unes declaracions en català de Joan Puigcercós, líder d’ERC, en què deia “País Valencià”. Però el redactor -o la redactora- ho va subtitular en castellà com “Comunidad Valenciana”. En els tres tuits que he enviat a @rtve intentava saber perquè havien fet eixa traducció/interpretació, que modifica i molt el missatge original. Tampoc he tingut cap classe de resposta.\nDiu la teoria que una persona enfadada li ho conta a deu més mentre que una satisfeta només li ho transmet a tres. En no tindre resposta jo he escrit 8 ó 9 tuits negatius per a estes dos marques i, a més, he redactat este post. Tot això no haguera passat si hagueren conversat (són només 140 caracters) amb mi. És exactament el mateix que preguntar-li a algú: “tens un minut?”, i que no et mire ni a la cara. Quin record tindrem a partir d’eixe moment d’eixa persona-marca? Generarem una reputació negativa.\nMinistryofdeco 26 de novembre de 2010, a les 9:47\nNo sé per què, però en vore els tweets vaig pensar que no t´anaven a contestar... llàstima que no sàpiguen utilitzar Twitter..


El Circ Raluy Legacy arriba a Amposta amb el seu gran espectacle | Amposta.info\nEl Circ Raluy Legacy arriba a Amposta amb el seu gran espectacle\nEl nou show #THEMAGICFORMULA combina els ingredients clàssics del circ dels anys 30 amb algunes de les disciplines més innovadores del circ mundial. Coincidint amb la presentació del nou espectacle, El Circ Raluy Legacy estrena la seva nova carpa, tot un homenatge als anys daurats del circ.\nEl proper 30 d'octubre arriba a Amposta, el Circ Raluy Legacy amb el seu espectacle: #THEMAGICFORMULA. Un impressionant Show que combina diversió, emoció i fascinació. Una fórmula que sedueix als adults i fascina als més petits, mantenint l'essència del més pur circ dels anys 30 fusionant-la amb l'avantguardisme més actual.\nA #THEMAGICFORMULA ens trobem amb un espectacle carregat de màgia, emoció i destresa, on hi ha trucs i desaparicions, equilibris i contorsions, canvis tan ràpids que els nostres ulls amb prou feines seran capaços d'assimilar o números que ens faran estar en suspens.\nLa nova fórmula compta amb ingredients d'excepció: actuacions dels membres de la família, com Louisa Raluy, (grans il·lusions), Kerry Raluy i Jean Christophe (transformisme), Niedziela i Emily Raluy (monocicles), Jurek Swider que forma el duo perfecte amb l'emblemàtic Pietro Vicentini, els benjamins Benicio i Charnelle, i tot un seguit de figures de renom internacional com l'espectacular trio d'Ucraina Higher Fligt a les barres fixes, el famós trio Lipstick o la reconeguda Troupe Sol Habana, entre d'altres. Tot el conjunt suposa una combinació que allarga la llegenda familiar i trasllada a l'espectador a un món ple de màgia i il·lusió.\nAlgunes d'aquestes actuacions porten tota una temporada rodant per Catalunya amb molt d'èxit, però hi ha dues incorporacions d'excepció: el multifacètic i premiat artista Pietro Vicentini que, juntament amb Bigotis, formen un duo còmic difícil de superar, i el trio Higher Flight, que ens farà gaudir i alhora patir, amb una de les disciplines més difícils del circ: les barres fixes.\nLa venda d'entrades es realitza a través de la web o a les taquilles del circ, obertes de 11:00 a 13:00 i a partir de les 15:00, de dimecres 30 d'octubre a diumenge 3 de novembre. Preus i horaris a www.circoraluy.com