Nosaltres | Mecsa Rehabilita\nEspecialistes i tècnics altament qualificats\nMECSA REHABILITA esta formada per un equip d'especialistes i tècnics altament qualificats, amb una sòlida experiència en el sector de l'REHABILITACIÓ D'EDIFICIS, que treballa com a equip multidisciplinari per garantir resultats de màxima qualitat i professionalitat en tots i cadascun dels nostres projectes per satisfer al màxim als nostres clients.\nMECSA REHABILITA neix de l’evolució a constructora d’un despatx d’arquitectura compost per un grup de tècnics multidisciplinari especialitzats en la REHABILITACIÓ D’EDIFICIS. Durant el "boom" de la construcció d’edificis d’obra nova previ a la crisi del sector, MECSA REHABILITA ja es dedicava exclusivament a la rehabilitació tècnica d’edificis existents.\nAquesta especialització en el sector de l'REHABILITACIÓ per part dels tècnics fundadors de l'empresa, sempre a l'avantguarda en l'aplicació de noves tècniques i materials, garanteix la correcta DIAGNOSI de les causes que originen les PATOLOGIES detectades en els edificis, així com la adequada PRESCRIPCIÓ dels treballs necessaris per a determinar la SOLUCIÓ CORRECTORA més indicada per a cada cas.\nActuant com 'metges de l'edifici', es realitza un procés comprès per les fases d'ESTUDI, DIAGNOSI, PRESCRIPCIÓ DE SOLUCIONS CORRECTORES i EXECUCIÓ supervisada per tècnics especialitzats, garantint al propietari de l'edifici la més òptima relació entre la inversió en manteniment i la durabilitat de els treballs realitzats.\nPer aconseguir l'EXCEL·LÈNCIA en un procés constructiu es necessita:\nMetodologia, professionalitat i estricte seguiment tècnic en totes les seves fases. Aquests són els pilars de la nostra empresa.\nMECSA REHABILITA posa al seu servei les capacitats i exclusiva dedicació de tot el nostre equip humà. Un grup de professionals especialitzats dedicats a treballar en equip per aconseguir l'objectiu comú que ens inspira: un OBRA BÉ EXECUTADA.\nL'equip multidisciplinari i altament qualificat de MECSA assegura un òptim resultat en totes les fases d'execució. Des de la direcció facultativa i redacció de projectes fins al operari final assumim que la satisfacció final del nostre client en lliurar la seva obra és el nostre màxim objectiu.\nCorrecció de patologies, millora de l'aspecte exterior de l'edifici, aïllament tèrmic i acústic, optimitzar l'aprofitament de l'espai, eliminar molestes humitats, renovar les instal·lacions, instal·lar un ascensor, facilitar l'accés a l'edifici de persones discapacitades, revaloritzar l'immoble, etc ... són només alguns dels múltiples serveis que podem oferir-los.\nLa trajectòria i bagatge de MECSA REHABILITA com a tècnics en rehabilitació sumada a la llarga experiència en execució d'obres com a constructora, ens ha proporcionat el coneixement i interacció amb múltiples agents de les diferents especialitats del sector de la REHABILITACIÓ. Tot això ens ha permès seleccionar un equip humà multidisciplinari compost pels millors professionals cada un en la seva especialitat, uns formant part directament de la nostra plantilla com a assalariats, altres com a col·laboradors habituals subcontractats per a cada un dels treballs a executar.\nEl constant reciclatge del nostre equip directiu i tècnic, sempre a l'avantguarda de les noves tècniques i aplicació de materials així com de les normatives vigents, es transmet de manera multidireccional a tot l'equip humà que compon la nostra empresa. D'aquesta manera disposem de professionals altament qualificats, fet que ens permet donar la resposta més adequada per a cada tipus d'obra.\nDe la mateixa manera, tot el personal que compon MECSA REHABILITA es troba en constant formació i actualització en matèria de seguretat i salut per a la PREVENCIÓ DE RISCOS LABORALS. Evitar accidents i danys als nostres treballadors així com a tercers és una constant present sempre en qualsevol presa de decisions i planificació de les nostres obres.


Qüestió de prioritats | Aquí Berguedà\n20 novembre 2020 23:05\nLa comunicació fa temps que ha deixat de ser una prioritat. No ha importat el color que hi hagi al capdavant. Ningú l’ha sentit així. Aquesta setmana s’ha sabut que l’Ajuntament de Berga està desmuntant l’actual edifici de Ràdio Berga i això només és una de les moltes proves que hem tingut en les últimes dècades que la comunicació mai ha estat una prioritat dels que manen. L’actual equip de govern creu que prescindir dels actuals estudis de Ràdio Berga és la millor manera que hi ha ara mateix per avançar, però aquesta opció implica enterrar definitivament un tresor que fa anys teníem entre les mans però que, poc a poc, ha anat caient entre els dits com la sorra.\nRàdio Berga era l’enveja de moltes ràdios locals. Molts somiaven en tenir un estudi com el que, durant molts anys, la ràdio de referència al Berguedà va tenir entre les mans. Un espai ampli, de qualitat, professional i farcit de veus que donaven identitat, diversitat i força a les veus que tenien ganes d’explicar coses al Berguedà. L’espai que aleshores ens mereixíem però que, amb els anys, per mèrits propis, hem deixat de merèixer.\nI això va molt més enllà de tenir una ràdio municipal. La feina del periodista ha estat des de sempre una tasca en constant exposició pública, però mai ha acabat de ser valorada del tot a nivell de societat. La Dolors és una de les persones que millor sap com entomar aquest repte. Ho ha fet durant més de mitja vida i ha aconseguit que, amb el pas dels anys, la resta de professionals de la comarca la considerem una referència. Fonts, rigor, intuïció i, sobretot, aquell esperit humà que fa que ens llegim a les notícies. Aquell esperit humà que fa que les notícies siguin a prop, la clau del veritable periodisme de proximitat.\nUn balanç econòmic ha fet prescindir d’una persona que va més enllà del periodisme comarcal, i això també és molt més que una mera decisió empresarial. Els periodistes que treballem al Berguedà som un grup de persones que dediquem dia i nit a buscar la notícia que ens permeti treure a la llum allò que ens sembla que el lector necessita, vol o ha de llegir, veure o escoltar. En una setmana, hem vist com, des d’un despatx, ens allunyaven d’una de les veus escrites més valuoses que teníem i hem dit l’adéu definitiu a una de les infraestructures comunicatives més potents que hem tingut en el que portem de segle. La primera premissa que hem de seguir, si volem que ens escoltin, és projectar la nostra veu. I si no cuidem les persones i les eines que ens permeten fer-ho, estem tocats de mort.\nMentre el sector de la comunicació viu una setmana dramàtica, la comarca es prepara per sortir d’un cau provisional: el que ha provocat la pandèmia. Dilluns, els restaurants poden tornar a obrir després de ser forçats a passar la persiana per segon cop en menys d’un any. Ho faran sent esclaus d’un confinament municipal en cap de setmana que, a alguns, els seguirà fent la guitza. Quin sentit té poder obrir un restaurant de traca i mocador, si a partir de divendres al matí les úniques persones que en podran gaudir són els residents d’un poble de 200 habitants?\nTot plegat no és més que una nova lliçó que, municipalment, som ben poca cosa. I que els uns depenem dels altres. El Berguedà és terra de futurs si cadascun dels seus municipis té clar que és qui és per qui té a la vora, i no pas pel volum de la seva pitrera. Només sortirem d’aquest forat, quan ho fem alhora. Fins aleshores, llarga vida a la negror de les tenebres. Això sí, tant si és negre com si es daurat, el present i el futur immediat sempre tindrà un camí per avisar a la societat: el periodisme.


DÈRIES: El 4 de julio\nJames Patterson, Newburgh (USA) 1947\nDiversos cassos d’assassinat s’entrellacen en aquest relat ple d’acció i ramificacions. La tinent Linsday Boxer és acusada de brutalitat policial al abatre a trets a uns nens en defensa propia (sona bestia però cal llegir les circumstàncies per entendre el que va passar).\nAquesta novel·la plagada de tòpics acaba capturant l’atenció fins que no tens altre remei que seguir fins al final. Diversos cassos d’assassinat, actuals i passats, en diferents llocs dels Estats Units, el judici a la tinent Boxer, les fortes personalitats dels personatges, tot conflueix en un coctel explosiu amb final de traca. Aquest final és, al meu parer, el més forçat de tota la història.\nLa web oficial de l’autor a: http://www.jamespatterson.com/


Zapatero, Carod i les seleccions\nJoan Riera | 24 abril 2004\nEl president del Govern ja ha dit que no admetrà seleccions esportives oficials catalanes perquè «no s'imagina» Catalunya jugant contra Espanya. És un raonament lògic per part del president del Govern central. Però allò sorprenent és que el líder d'Esquerra Republicana, Josep Lluís Carod-Rovira, s'ha agafat a broma la qüestió i ha dit que «a ningú no li agrada veure perdre Espanya davant Catalunya i, per tant, comprenc la posició de Zapatero». No és necessari dir que si en comptes del líder socialista aquesta negativa a les seleccions de Catalunya l'hagués formulada Aznar, els trons i llamps se sentirien per totes bandes. Però està clar que Carod no vol cap fricció seriosa ni amb Zapatero ni amb Maragall. És evident que ERC està cada cop més integrada en el projecte federalista d'Estat espanyol que propugna el PSOE. Carod ja no aspira tant a la independència com a l'assumpció del lideratge espanyol per part de Catalunya. Això és el que ha entès Rodríguez Zapatero, que s'està ficant dins la butxaca l'ala més radical del nacionalisme català, mentre espera arribar a un pacte amb el PNB per integrar el seu projecte sobiranista dins l'Espanya federal, que cada dia es perfila amb més suports.\nZapatero sap que les passades eleccions tenen molt de «revolta de la perifèria» contra el centralisme defensat pel PP. És a partir d'aquí que ha començat a actuar, i ja amb èxits notables, com la subtil acceptació per part d'ERC de les seleccions nacionals espanyoles. Fa només un any eren impensables les paraules de Carod. Però han canviat moltes coses: els partits nacionalistes ja no se senten exclosos del projecte comú. L'Espanya real no passa ni pel Pisuerga ni per Quintanilla de Onésimo, sinó per donar veu i pes als que mai no n'han tingut. Aquest esforç integrador de Zapatero pot convertir en històriques les legislatures que es mantindrà en el poder. De moment, fins i tot un Carod de bon humor li consent que digui el que vulgui sense contradir-lo. Aquest és el començament de l'Espanya plurinacional i pluricultural.


Five Plus Adventures – Barranquisme, Vies Ferrades, Escalada i més …\nFive Plus Adventures\nBarranquisme, Vies Ferrades, Escalada i més …\nPlatja Fenals, Lloret de Mar\nFive Plus Adventures es una empresa amant de la natura, i es allà on es desenvolupen les nostres activitats.\nEl que Five Plus Adventures proposa es establir una relació que pugui anar mes enllà d’una transacció comercial amb cadascuna de les persones que vulguin compartir alguna de les experiències que oferim. D’aquesta manera aconseguim fer-vos partícips al 100% de la que possiblement sigui una de les aventures de la nostra vida.\nA Five Plus Adventures ens prenem la diversió molt a pit, i sabem que aquesta passa per tenir el risc i la seguretat sota control en tot moment. Per això tot el nostre personal es professional i està titulat per a les tasques que ha de realitzar.\nA més a més, estem capacitats per a identificar les característiques individuals dels integrants del grup i el guia de Five Plus Adventures estarà sempre pendent per a adaptar l’activitat a aquestes necessitats.\nEls paratges que podràs visitar amb Five Plus Adventures son realment paradisíacs, salvatges i amb un encant idíl·lic.\n+34 659 06 99 53\nFive Plus Adventures Gràcies al WordPress


Salvador Esteve: "El finançament dels ajuntaments està igual que fa 30 anys"\nPàgina principal >> Entrevista >> Salvador Esteve: "El finançament dels ajuntaments està igual que fa 30 anys"\nSalvador Esteve (Martorell, 1945) ha treballat els últims trenta anys en el món de la política municipal, primer com a regidor de Martorell i després com alcalde d'aquest municipi (1987-2003), així com diputat al Parlament de Catalunya entre els anys 1992 i 2003. Actualment, al capdavant de l'Associació Catalana de Municipis (ACM), lluita per millorar la situació financera dels ajuntaments\nFa uns dies, va fer unes declaracions a TV3 on afirmava que la situació econòmica dels ajuntaments catalans és insostenible. En quins aspectes es pot veure afectat el ciutadà i en quins temps es notaran aquests efectes?\nEl període de temps és a partir del pressupost de l'any que ve, perquè és un tema de màxima urgència. Aquest any, els ingressos que provenen de la participació dels ajuntaments als Pressupostos Generals de l'Estat han disminuït un 3%, però tot apunta que l'any que ve pot fer-ho un 20% més. Això posa la situació de les hisendes locals en un estat límit. Si a això li afegim que els ingressos per obres o per tributs de transmissions patrimonials han baixat notablement, ens trobem amb la situació que tenim ara. Els ciutadans ho poden notar amb la reducció de serveis que ofereixen els ajuntaments de forma voluntària, com l'educació de 0 a 3 anys. Com aquest n'hi han moltes d'altres, que haurem de retornar a l'administració superior per falta d'ingressos.\nCom veu el Fons Estatal d'Inversió Local que ha impulsat Rodríguez Zapatero? Sembla que l'Estat no vol donar la clau de la caixa però a vegades ofereix pedaços com aquest.\nAixò és un bon pedaç. El Pla Zapatero ha permès que els ajuntaments fem unes inversions que d'altra forma no hauríem pogut fer, i a més ha donat feina a molta gent. És un encert haver-ho fet a través dels ajuntaments, perquè si ho hagués fet directament l'Estat els diners se'ls haurien endut les cinc o sis constructores més grans, però no haurien arribat a la petita i mitjana empresa. El FEIL és un encert, però no arregla el tema del finançament dels ajuntaments. Sembla ser que hi haurà un altra pla d'aquestes característiques per l'any que ve, i benvingut serà. El problema, però, no és aquest sinó el finançament local.\nCom s'ha de resoldre, doncs, el dèficit històric que té el finançament local?\nAra que hem resolt el finançament autonòmic, hem de fer-ho amb el local. El finançament autonòmic s'ha renovat cada cinc anys, i el dels ajuntaments està igual que fa 30 anys. Felipe González va dir que els ajuntaments havien d'arribar al 25% del total del pressupost, i actualment estem a la meitat. Per tant, és l'hora que els ajuntaments tinguem un finançament adequat per tots aquestes serveis que prestem.\nEl concert econòmic seria una bona solució?\nEl pressupost d'un ajuntament del País Basc similar en nombre d'habitants a un de Catalunya és tres vegades més gran.\nEl nou model de finançament pactat fa uns dies entre els governs català i espanyol incidirà d'alguna forma en la situació econòmica que viuen els ajuntaments?\nSi és veritat que és tant fantàstic com ens diuen hauria d'incidir d'alguna manera. La Generalitat no pot afirmar que ens ajuda en la construcció i manteniment d'una llar d'infants, per exemple, perquè aquesta és una competència seva. No és una qüestió que l'hagin de fer els ajuntaments. També podríem parlar de les escoles de música o de dansa. Es cert que hi ha una col·laboració de la Generalitat, però el gruix econòmic el suporta l'administració local, perquè la Generalitat no pot fer el que hauria de fer. Ara que en temps de crisi les necessitats socials han augmentat considerablement, la primera porta que truca la gent és la dels ajuntaments. I aquest esforç que fem no s'ha vist recompensat per l'administració superior.\nConfia en què el sistema de finançament serà tan fantàstic com es diu?\nÉs millor que el que teníem, perquè cada vegada que hi ha hagut una revisió s'ha millorat. Però no pot resoldre el finançament de la Generalitat. Es diu que el dèficit de la Generalitat pot ser aquest any de 4.000 milions, i aquest model ens n'ofereix 2.400. Per tant, no resolem ni la situació de dèficit que tindrem.\nUna de les mesures que l’ACM ha demanat és una comissió mixta Generalitat-Ajuntaments per tal de desbloquejar la qüestió abans que s'acabi l'any. Quines mesures s'haurien d’acordar en aquesta comissió?\nEl 10 de setembre de l'any passat, vam fer un acte solemne al Palau de la Generalitat per oferir el nostre recolzament de cara al finançament de la Generalitat i per demanar que després d'això es parlés del finançament dels ajuntaments. Posteriorment, vam mantenir una entrevista amb el conseller Castells, que ens va assegurar que després de resoldre el finançament autonòmic es convocaria una comissió mixta Ajuntaments-Generalitat per tractar aquesta qüestió. De moment no ens han convocat, i suposo que fins el setembre no hi haurà novetats.\nCom valora la reordenació territorial de Catalunya que està treballant el Departament de Governació?\nEl territori sempre ha portat moltes complicacions. Jo no veig que puguem tirar endavant una reordenació del calat que es proposa. Quan toquem el territori sempre s'aixequen veus molt diverses. Aquesta no és una qüestió de partits polítics, perquè els que reclamen la vegueria del Penedès engloben tot el ventall de partits polítics. A les comarques centrals, la capitalitat ha de ser per Vic o Manresa? Són temes que si no es fan amb un gran consens polític i territorial, són molt difícils de fer. A més, estem a l'últim any de legislatura i, per tant, no és el moment idoni. De tota manera, és molt lloable l'interès del conseller Ausàs i m'alegraria molt que sortís bé.\nEl Departament de Governació i Administracions Públiques va aprovar fa uns mesos un decret que establia que els alcaldes dels 612 municipis de menys de 2.000 habitants podien rebre un sou per la tasca que estan fent. Com valora aquesta mesura que pretén fomentar l'accés a l'activitat política?\nÉs molt adequada. L'ACM l'ha promogut i l'ha aplaudit, i vam ser al costat del conseller Puigcercós en el seu moment. Nosaltres ens sentim representants especialment dels municipis més petits, perquè som conscients que els alcaldes de municipis de pocs habitants dediquen molt esforç i temps, deixant de banda en moltes ocasions la feina pròpia. Per tant, és justa una recompensació econòmica per la feina que fan.\nEl passat dimarts 28 de juliol, el Govern català va aprovar el projecte de llei del Consell dels Governs Locals, un òrgan que ha de representar els interessos dels ajuntaments catalans davant la Generalitat. Com valora l'ACM l'aprovació d'aquest projecte de llei?\nEn general hi estem força d'acord, tot i que mostrem reticències en algun punt en concret.\nCreu que el govern català ha fet una aposta decidida per reforçar el protagonisme dels municipis?\nAixò ja ve de l'Estatut. El text que vam aprovar i que ara està empantanegat al Tribunal Constitucional parlava de la importància dels municipis en l'entremat català. Per tant, és un desenvolupament del text estatutari. En tot cas, valorem molt positivament que es reconegui els ajuntaments com a part integrant de l'administració del país.\nQuin paper compleix l'ACM com a organisme municipalista?\nL'ACM és la primera entitat municipalista que es va formar a Catalunya després de la constitució dels primers ajuntaments democràtics. Es va crear per ajudar als ajuntaments petits i mitjans, que són els que més necessiten un recolzament extern. La nostra raó de ser és donar suport als municipis de la manera que puguem. Avui hi ha més de 900 entitats locals que formen part de l'associació. Hi entren les diputacions, consells comarcals, entitats municipalistes descentralizades... Ens hem anat consolidant com una important associació que té en compte tots els municipis, independentment de la seva grandària.\nQuins són els principals serveis que demanden els petits municipis?\nLa majoria d'ajuntaments petits no tenen un secretari fixe i no tenen serveis tècnics. Per tant, necessiten molt assessorament. Darrerament hem tret a concurs un pla de pensions on s'hi poden acollir els empleats de tots els ajuntaments, independentment de si tenen tres funcionaris o 3.000. També n'hem fet un de semblant amb el tema de les assegurances civils. Aquestes mesures han sigut un gran èxit.\nVostè va accedir a la presidència d'aquest organisme fa prop de dos anys, el setembre del 2007, després d'haver guanyat les eleccions municipals a Martorell presentant-se per Convergència i Unió. Quin balanç fa d'aquest període al capdavant de l'ACM i quins reptes de futur que han aparegut com a nous des de llavors?\nJo no sé si he fet bé de president, però puc assegurar que he gaudit molt durant aquests dos anys. Hem consolidat algunes coses i hem aconseguit, per exemple, que la Diputació de Barcelona s'hagi associat a l'entitat. També hem signat un conveni de col·laboració amb l'Ajuntament de Barcelona i hem aprofundit el diàleg amb la Federación Española de Municipios y Provincias (FEMP) i amb la Federació Catalana de Municipis (FCM). La meva política és continuista respecte de l'anterior president de l'ACM.\nUn dels propòsits que l'ACM s'ha marcat històricament és la fusió amb la Federació Catalana de Municipis (FCM), l'altra entitat de caire municipalista que existeix al nostre país. En quin punt es troba aquest procés?\nNosaltres ja no parlem d'aquest tema. Hi ha una dificultat primordial en aquesta hipotètica fusió. L'ACM representa municipis, no persones. Per tant, ha de tenir el mateix vot Sant Jaume de Fontanyà que Barcelona. Aquest és un principi irrenunciable. La FCM, en canvi, té el vot ponderat i els grans municipis fan sempre el que volen. Acceptat això, el que fem és estar molt en contacte. En els temes importants, anem sempre a la una, i en el 98% de les coses hi ha una unitat d'acció total.


El BCE apuja els tipus fins al 2'25% sense atendre a les pressions\n02 març 2021 19:16\nTrichet avisa que la política monetària encara és «acomodatícia»\nAgències | 02 desembre 2005\nCom s'havia anunciat, el Banc Central Europeu (BCE) confirmà ahir les expectatives i apujà en un quart de punt els tipus d'interès de la zona, fins al 2'25 per cent, cosa que representa la primera pujada del preu oficial dels doblers en els darers cinc anys. La decisió ha desfermat les pressions dels governs dels dotze països de la moneda única, que consideren que l'alça pot posar en risc la recuperació de l'economia de la zona euro.\nEl president del Banc Central Europeu -BCE-, Jean-Claude Trichet assenyalà que la pujada obeeix a la necessitat de mantenir la inflació «ancorada en índexs ajustats a l'estabilitat de preus» a mig i a llarg termini. Les paraules de Trichet eren molt esperades pels analistes per mesurar el biaix que prendrà la política monetària del BCE a partir d'ara.\nAl president del BCE li valgué una petita frase, no exempta d'ambigüitat, per tranquil·litzar als mercats: la política de l'entitat «encara és acomodatícia». Aquestes paraules foren interpretades ben aviat pels experts, els quals hi entengueern que el BCE no començarà un espiral de pujades de tipus i, més aviat, situaren la decisió d'ahir en l'apartat d'ajust tècnic. Les borses, que ja havien descomptat l'increment en el preu dels doblers, es mantingueren gairebé invariables i continuaren amb els guanys registrats a les grans places del continent europeu.\nLa gran incògnita ara és saber com es mourà l'euríbor en el termini d'un any, ja que ara es troba mig punt per sobre del preu oficial dels diners. Els analistes discreparen sobre el camí pel qual discorrerà aquest indicador -que mesura l'interès mitjà al qual presten doblers els bancs europeus- i si alguns assenyalen que baixarà per apropar-se a la cota del 2'50 per cent, altres creuen que es mantindrà pròxim al 2'75 per cent, anticipant noves pujades de tipus el 2006.\nUna pujada a l'euríbor de 0'25 punts equival, per a una hipoteca mitjama -de 120.000 euros a 20 anys- a un augment de devers 15 euros en la quota mensual.\nEl BCE ha tocat els tipus d'interès 16 vegades des de 1999, inclosa la d'ahir, encara que des de juny de 2003 el preu oficial dels diners a l'eurozona s'havia mantingut sense variació en el 2'00 per cent. La pujada, esperada per gairebé tots els analistes i contestada des de fa dies per institucions com l'Organització per a la Cooperació i el Desenvolupament Econòmic -OCDE-, acurça el diferencial existent amb els tipus d'interès als Estats Units, fixats en el 4'00 per cent.\nLes reaccions per la decisió del BCE no s'han fet esperar, com la del comissari europeu d'Assumptes Econòmics i Monetaris, Joaquín Almunia, el qual afirmà que la pujada de tipus no «altera» les previsions de creixement i ajudarà a contenir la inflació.\nD'altra banda, el 96'5% de les hipoteques que es constitueixen a Espanya serà amb un tipus d'interès variable i l'euríbor és encara el tipus d'interès de referència més utilitzat, segons dades de l'Institut Nacional d'Estadística.


Martí Rossell – Novaveu\nMartí Rossell 9 de desembre de 2019 9 de desembre de 2019 0\nCosas que se olvidan fácilmenteMuseu Comarcal de l’Urgell, 4 de desembre de 2019 Més de quatre anys. Més de mil funcions. Més de cinc mil històries han passat per la taula del Xavier Bobés. Tothom té, com a mínim, dues històries. La individual, feta de records desdibuixats, fotografies abandonades al fons del calaix, col·leccions oblidades …\nRead More Història individual, història col·lectiva\nMartí Rossell 11 de novembre de 2019 2 de gener de 2020 0\nL’amic retrobatTeatre de l’Aurora, 7 de novembre de 2019 Una carta. Hans, més d’un quart de segle després de l’horror alemany, rep una carta del seu institut demanant-li una ajuda econòmica per construir un monument de record dels seus companys morts o desapareguts arran del nazisme. Ell ha volgut oblidar aquest passat. Però quan se’l …\nRead More Dur i tendre, com un ós\nRojo estándar Pista d’Esterri d’Àneu, 26 de juliol de 2019 Un punt de trobada entre el circ i l’amor. Un cercle vermell on tot és possible. Objectes de ganxet plens de bellesa. Un espai idoni per fer acrobàcies amb l’amor. Dues persones coincideixen en aquest misteriós espai. No es coneixen. O potser sí. Se sorprenen. …\nRead More Les acrobàcies de l’amor\nBye bye, Confetti Pista d’Esterri d’Àneu, 26 de juliol de 2019 Pallassos plens de significat. Amb un passat, un present i un futur. Alguna cosa a explicar, a partir d’on donar voltes. Gran part dels espectacles de pallassos neixen del “perquè sí”, de la trama gratuïta. Bye bye, Confetti és l’excepció. Pallassos amb coses a …\nRead More El poder dels pallassos\nMartí Rossell 29 de juliol de 2019 2 de gener de 2020 0\nMy (Hip-Hop) History Institut Pere Vives Vich, 26 d’abril de 2019 Connectar amb els adolescents és el que intenten molts projectes d’arts escèniques i, normalment, no destaquen pel seu triomf. És paradoxal que, en l’època de la hiperconnectivitat i de la relació instantània entre les persones, costi tan connectar amb el teatre. El Dani Pulmón …\nRead More Talent per connectar amb els adolescents\nLa calma d’un somriure tendre\nMartí Rossell 15 d'abril de 2019 0\nCALMA! L’Escorxador d’Igualada, 6 d’abril de 2019 Guillem Albà és un clown, un showman, un creador i un poeta visual. En tots els altres espectacles ha optat per només triar una o dues disciplines però en aquest decideix apostar per una barreja de la seva part clownesca i esbojarrada amb la seva faceta de poeta …\nRead More La calma d’un somriure tendre


Professionals de la hostaleria, l'agricultura, la formació i la indústria agroalimentària de la Marina Alta han participat en una jornada sobre la recuperació de les varietats agrícoles locals i tradicionals celebrada en l'IES Maria Ibars i organitzada per l'Oficina de la Innovació i la Creativitat i la Regidoria de Medi Ambient i Agricultura de Dénia. El cap del servei de Producció Ecològica de la Conselleria d'Agricultura, Josep Roselló va demanar la col·laboració de tots per incorporar les varietats que tradicionalment s'han treballat i consumit en la Marina Alta al catàleg general que prepara el seu departament.\nLa reducció de varietats agrícoles i ramaderes s'ha accelerat al llarg del segle XX en tot el món. La FAO estima que en els darrers cent anys s'ha perdut fins a un 75% de la diversitat genètica dels cultius agrícoles. Només a Grècia ha desaparegut un 80% de les varietats de blat i els Estats Units només conserven un 3% de les varietats d'hortalisses que existien en producció l'any 1900. Amb la intenció d'invertir aquesta tendència, la Generalitat ha impulsat l'anomenat Pla de Diversitat Agrària Valenciana, que Josep Roselló va exposar en la seua intervenció, i que tindrà un catàleg identificador de les varietats i un banc de llavors a disposició dels productors.\nSegons Roselló, la diversitat agrària no és un problema, sinó un valor que cal preservar i que té una importància fonamental tant en els nostres hàbits alimentaris com en la peculiaritat cultural de la gastronomia local. Als camps valencians hi ha infinitat de varietats de tomaques, de pebreres o taronges, tot i que la major producció ha anat concentrant-se al voltant d'unes poques varietats. Aquesta riquesa està en perill i es proposa una conservació i recuperació activa: identificar-les, donar-les a conèixer i reintroduir-les en les cuines dels seus territoris naturals.\nLes professores del cicle de cuina de l'IES Maria Ivars Adelia Vicent i Núria Pérez van exposar la manera que es fa arribar a l'alumnat la importància del producte de proximitat i la tradició culinària local, i van mostrar les activitats d'aprenentatge pràctic que es fan durant el curs, amb sessions temàtiques dedicades a la tomaca, els nespres o el polp.\nCuiners, elaboradors i llauradors van participar finalment en un llarg i productiu debat sobre els avantatges que té l'ús de les varietats pròpies en una gastronomia que busca singularitat i autenticitat. En la taula redona van oferir els seus punts de vista els cuiners Pep Romany, Miquel Ruiz i Cristòbal González, els productors Andreu Costa i Joan Folqués, i l'elaboradora Patrizia Crespi, junt amb el representant de la Conselleria, Josep Roselló. En el debat van sorgir les dificultats que troben tant hostalers com agricultors a l'hora de plantejar-se l'ús i el conreu de les varietats tradicionals, i es va subratllar la importància de conèixer bé el producte, que segons alguns dels participants, "ha de tindre nom i cognom", s'ha de saber d'on ve i com s'ha fet. Tots coincidiren que cal conèixer i consumir el producte local, i participar activament en la conservació de la diversitat agrària des del camp, els mercats locals i les cuines. Si els llauradors no planten les varietats tradicionals i els cuiners no en fan ús, els ciutadans no les consumiran i acabaran perdent-se per a sempre.\nLa jornada es va encetar amb la presentació del projecte de la Ciutat Creativa de Dénia per part de representants de l'Oficina de la Innovació i la Creativitat, que també van fer un ràpid repàs pel diagnòstic del territori que han elaborat i que es va presentar el mes d'abril passat. La recuperació de les varietats agrícoles tradicionals és una acció essencial dins del projecte de consolidació del Sistema Agroalimentari de la Marina Alta amb el qual Dénia es va comprometre amb la UNESCO.


Educador/a reforç escolar a Reus – REF0071 – INCOOP\nEducador/a reforç escolar a Reus – REF0071\nEn aquests moments cerquem un Educador/a reforç escolar a Reus.\nAfavorir el desenvolupament de les competències bàsiques.\nDinamització de les classes en funció de l’edat i els continguts a reforçar.\nAcompanyament individualitzat dels alumnes.\nElaboracions de plans de treball individualitzats, seguiment i avaluació.\nRealització de tutories.\nInformes per els professors/res i si fos necessari per les famílies.\nTítol universitari en ciències socials.\nExperiència mínima d’un any com educador/a de reforç.\nExperiència o formació amb infància i/o adolescència.\nResidir a Reus o rodalies.\nIncorporació Immediata i fins a final de maig del 2021.\nJordana de 8 hores setmanals en horari de tarda de dilluns a dijous.\nConveni de Lleure, categoria Tècnic/a Nivell B, salari aprox. 305,44€ mes/brut.


Ferran Cardús s’endú la victòria al Dirt Track de l’Albi\nEl Dirt Track de L’Albi ha estat aquest dissabte l’escenari de la quarta cita de la Copa Redd Michelin Ara Lleida sota l’organització del Moto Club Segre.\nUna trentena de pilots d’arreu del país van participar dissabte en la tercera jornada de la Copa Redd Michelin Ara Lleida de dirt track al Circuit de l’Albi coincidint amb la festa major d’aquesta localitat garriguenca.\nAquesta és la cinquena vegada que el circuit acull aquesta competició en què els pilots han de superar fases classificatòries de 6 voltes per arribar a la final, de 15 voltes.\nEl circuit, en forma d’oval, posa a prova la destresa dels pilots sobre terra humida en un escenari preparat per brindar emoció al públic i també als participants.\nLes victòries van ser per Ferran Cardús en categoria elit, Marc Capdevila en open, Marco Morelli va guanyar el Dirt Track i Brian Uriarte i Max Serra es van proclamar campions en 85 centímetres cúbics i alevins respectivament.\nLa quarta cita de la Copa Redd Michelin Ara Lleida tindrà lloc el pròxim 24 d’agost al circuit de velocitat d’Alcarràs.


Sant Silvestre solidària a l’Hospitalet de l’Infant | Diari de Tarragona\nSant Silvestre solidària a l’Hospitalet de l’Infant\nLa competició, prevista per al 24 de desembre, serà en benefici de la Lliga contra el Càncer.\n20 de Diciembre de 2017 - 11:18 hs\nImatge de la cursa de 2016 a L'Hospitalet de l'Infant.\nLa VI Cursa de Sant Silvestre de l’Hospitalet de l’Infant, organitzada per l’Àrea d’Esports de l'Ajuntament de Vandellòs i l’Hospitalet, tindrà lloc el 24 desembre, a partir de les 11 h. Les persones interessades a participar-hi ja s’hi poden apuntar.\nEnguany, com a novetat, la inscripció costa 1 euro per participant. I és que amb el conveni signat el passat 12 de juny, l’Àrea d’Esports es va comprometre a recaptar aquesta quantitat a favor de la Lliga contra el Càncer de les Comarques de Tarragona i Terres de l’Ebre; i aquesta entitat es va comprometre a destinar tots els diners aplegats en la Cursa a la millora del malalt oncològic i a realitzar activitats de prevenció del càncer, tal com ha recordat la regidora d’Esports, Cristina Borràs.\nEn aquesta competició hi poden participar totes les categories. El recorregut serà de 4.000 m (dues voltes a un circuit de 2.000 metres) i tindrà el seu punt de sortida i d’arribada a la Plaça Berenguer d’Entença, on hi ha la façana de l’hospital gòtic.\nHi haurà trofeus per als 5 primers classificats, així com també per al primer atleta local, tant de la categoria femenina com masculina. A més, tots els participants rebran un obsequi. El lliurament dels guardons és previst a les 12 hores, a la mateixa Plaça.


Missa Nelson amb Robert King - Teatre Auditori de Granollers\nPortada > Programació > Temporades > Temporada 2012-2013 > Missa Nelson amb Robert King\nLa Missa Nelson (o Missa in Angustiis) va ser composta el 1798. El sobrenom de Nelson Messe data del 1800, quan l'almirall Nelson, després de derrotar els francesos en la batalla d'Aboukir va visitar el príncep Esterházy i va assistir a la interpretació en el seu honor de la Missa in Angustiis. L'obra compta amb una instrumentació bastant peculiar, ja que a l'orquestra de cordes, el cor i l'orgue, se'ls han afegit parts de trompeta i timbals; cosa que li dóna un caràcter bèl·lic, però sobretot dota a l'obra d'una brillantor excepcional.\nL'última simfonia de Wolfgang Amadeus Mozart, la número 41 en do major, va ser composta el 1788, juntament amb la número 39 en mi bemoll major i la número 40 en sol menor. Aquestes tres magnífiques partitures formen el més gran llegat simfònic del compositor salzburguès, mostrant el seu art en el grau més elevat. Sorprèn, a més, l'espai de temps en què van ser creades: de juny a agost de 1788; cas únic en la història de la música, ja que mai més un músic va compondre obres d'aquest tarannà en tan curt espai de temps.\nLa grandesa de Simfonia 41 va fer que mereixés el sobrenom de "Júpiter", pel que sembla donat per l'empresari Johann Peter Salomon, ja que la majestuositat i brillantor de l'última simfonia mozartiana sens dubte són dignes de tal apel·latiu.\nSimfonia n. 41 “Júpiter” (Kv 551) Wolfgang Amadeus Mozart (1756 – 1791)\nMissa in Augustiis “Missa Nelson” (Hob. XXII: 11) Franz Joseph Haydn (1732 – 1809)\nOrquestra de Cambra de Granollers (Corrado Bolsi, director)\nMarta Matheu (soprano), Anna Tobella (contralt), Albert Casals (tenor), Xavier Mendoza (baix)\n1 hora i 30 minuts (entreacte inclòs)\n+ TAG: Xerrada amb Javier Pérez Sens, crític musical\nDiumenge 17 de març, a les 18h


plaestanydigital.cat | Banyoles Televisió - El FC Serinyà planta cara al potent Ripoll però no pot evitar la derrota (1-3)\nEl conjunt serinyanenc afrontava aquest darrer compromís com a local de la temporada en un moment ascendent després d’haver enllaçat tres jornades seguides sense perdre, culminades amb la golejada per 1 a 4 al camp del Joanetes en la jornada anterior. Els blau-i-negres, que encara podien optar a acabar la lliga entre els deu primers rebien un Ripoll immers en la lluita pel títol i per l’ascens a Tercera Catalana amb la il·lusió de poder donar la sorpresa tot i que les estadístiques li atorgaven poques possibilitats. A banda del 9 a 0 amb què va acabar l’enfrontament de la primera volta, el Ripoll és el millor visitant del grup i l’únic partit que ha perdut a domicili ho ha fet als despatxos. Per si això fos poc, els blanc-i-blaus ostenten de llarg la millor defensa i són l’equip més golejador amb un impressionant registre de 151 gols marcats en 29 partits.\nMalgrat tot, el Serinyà va fer un bon partit i ni el gol de Díaz quan només s’havien disputat 15 minuts va enfonsar anímicament els del Pla de l’Estany. Seguint el pla de joc establert, els blau-i-negres van mostrar-se sense complexos i van empatar amb una diana de Xavi Pagès al minut 31. L’empat no només es va mantenir fins al descans sinó que a mesura que passaven els minuts el Serinyà creia més amb les seves possibilitats i el Ripoll veia cada vegada més compromès el partit. No va ser fins al minut 72, en una acció protestada pels locals que Bassols feia l’1 a 2 i ja al tram final Rubalcava assegurava el triomf visitant amb el tercer gol.\nA una jornada pel final, l’Osor és líder amb 78 punts i el Ripoll ocupa la segona plaça amb 77. Tots dos es jugaran l’ascens directe en la darrera jornada. En quant als equips del Pla de l’Estany, el Fontcoberta ocupa la quarta plaça amb 59 punts, el Sant Miquel és desè amb 32, els mateixos que el Camós que és onzè i el Serinyà es manté dotzè amb 28 punts. El filial del Cornellà suma només 13 punts i és penúltim.\nLlegir 916 vegades Darrera modificació el Dilluns, 15 Mai 2017 20:21\nMés en aquesta categoria: « El CN Banyoles suma 29 medalles i revalida el títol al Campionat de Catalunya de velocitat de piragüisme L'equip femení d'esquaix del Triops es classifica pels playoff pel títol de la Lliga Nacional de 1a Categoria »


Economia col·lectiva. L’última revolució d’Europa | Reconstruir el Comunal\nEl documental es pot veure a FilmIn i també aquí.\nSinopsi: Catalunya, juliol de 1936. L’alçament del general Francisco Franco fracassa. La revolució, l’esperança dels més desfavorits, esclata. Els treballadors i treballadores, majoritàriament anarcosindicalistes, assumeixen la gestió i la direcció d’entre el 70 i el 80% de les indústries i serveis del país. S’organitzen horitzontalment. Creen un sistema de prestacions socials. Fan possible una de les transformacions socials i econòmiques més radicals -d’arrel- del segle XX. És l’última revolució d’Europa.\n«Aquesta experiència no forma part de la història oficial, sinó de la història maleïda i silenciada pel poder, de la història de la gent quan actua com a poble, és a dir, quan es rebel·la contra l’opressió i decideix organitzar la seva vida amb llibertat, autònomament i col·lectivament.»\n(Antoni Castells, doctor en Ciències Econòmiques i autor de «Les col·lectivitzacions a Barcelona, 1936-39»)\n«Vàrem demostrar que sense explotadors deixaríem de ser explotats i que es podia viure en una societat organitzada com cal.»\n(Joan Ullés i Bascompte, protagonista del documental, col·lectivista del Taller Confederal Número 1 de Terrassa)\nLes col·lectivitzacions a Barcelona, 1936-39\n← «Els comunals eren un obstacle per al desenvolupament del capitalisme»\tComunitats sense Estat a la Muntanya Basca →


Gran Concert d'Any Nou Barcelona | La teva guia de Barcelona\nSi ets amant de la música clàssica i vols formar part d'una experiència única, no pots deixar passar aquesta oportunitat. El Gran Concert d'Any Nou en el Palau de la Música Catalana és un i espectacle que ha sorprès a milers d'espectadors a tot el món: són ja 32 anys d'èxit i 5 milions d'espectadors. Un concert d'excel·lent producció amb obres de Johann Strauss com "El vals de l'emperador", "El Danubi blau" o la "Marxa Radetzky". Inspirat en la tradicional cita musical que se celebra a Viena cada any des de 1939, el concert de Barcelona serà interpretat per la Strauss Festival Orchestra, que acumula més de vint anys d'èxit per tot Europa. Els millors valsos, polques i marxes del músic amb la col·laboració del seu ballet.\nUn dels concerts més esperats de l'any\nEl Palau de la Música Catalana acull aquesta producció que ha triomfat a les grans sales europees com el Musikverein de Viena, la Philarmonie de Berlín, el Concertgebouw d'Amsterdam, el Musikhalle d'Hamburg, al Gran Teatre del Liceu, el Teatre Real, l'Auditori Nacional de Música de Madrid o l'Auditorium Parco della Musica de Roma. El concert és un dels esdeveniments musicals més esperats de la temporada, no només per la qualitat de l'orquestra sinó també per l'extraordinari clima festiu que genera i la gran participació del públic durant el concert.


Arxiu i Edicions > Arxiu Activitat > 2016 > Picar a la porta, entrar, sortir > Exposició\nEl museu de paper, de Joana Llauradó Farrés i Enric Farrés Duran, explora la pràctica del col·leccionisme per generar una col·lecció molt particular, en aquest cas de "xuletes". Per activar-la, confeccionen un examen a través del contingut d'aquestes "xuletes" que els professors hauran de passar. Al seu torn, l'Enric i la Joana preparen un examen amb el contingut de La chuleta, una obra d'Isidoro Valcárcel Medina a la col·lecció del MACBA.\nAmb poc es veu és un documental d'Anna Mitjà que mostra el procés viscut pels alumnes mitjançant el projecte taller Cinema amb poc. Tot criticant o simplement observant l'entorn educatiu que els és proper i coetani, es realitzen curtmetratges de diferents registres per fer sonar les seves veus fins a acoblar-les com a pel·lícula col·lectiva. Un film que vol reflexionar, en part, sobre el paper de la creativitat en l'aprenentatge.\nA temps, d'Azahara Cerezo, parteix de la història i l'arquitectura de l'institut per crear un documental que indaga sobre aspectes desconeguts del lloc i la seva trajectòria. L'enterrament de llibres cremats de COU a sota de l'escultura Llapis de Torres Monsó el 1999, imatges d'arxiu de les reformes del recinte o les tècniques constructives emprades a l'institut són peces fonamentals per materialitzar un film que explora aspectes desconeguts de l'entorn quotidià dels alumnes.


Àudios de la secció Catalunya al dia Lleida - Catalunya al dia\nCatalunya canviarà el sistema de seguiment dels ossos del Pirineu\nLa Generalitat canviarà els sistemes de seguiment de l'os bru al Pirineu. A partir d'ara s'unificaran els mètodes de treball amb França i Andorra, per tenir dades més acurades sobre la cinquantena d'exemplars que viuen a la serralada pirinenca. També s'ampliarà la recollida de mostres per fer-ne un estudi genètic.\nBaixa el risc de rebrot a Lleida i obren dues piscines a la capital\nA Lleida, el risc de rebrot continua baixant i també va en descens el percentatge de proves PCR que donen positiu. El descens es nota, sobretot, a les comarques on hi havia hagut més casos durant el mes de juliol i on encara s'apliquen mesures restrictives, com el Segrià i la Noguera. Continuen en vermell, però la tendència és a la millora. Això ha permès, per exemple, que aquest dilluns sigui el primer dia d'obertura de dues de les piscines municipals de Lleida ciutat.\nEl projecte Loupo farà una anàlisi genètica dels ossos del Pirineu\nLa Universitat Autònoma encapçala un projecte europeu que farà una anàlisi genètica dels ossos del Pirineu. El "Projecte Loupo", que acaba de començar, també estudiarà la dieta d'aquests plantígrads i permetrà millorar la coordinació entre Catalunya, França i Andorra per fer-ne un seguiment acurat a banda i banda del Pirineu.\nEs Bordes manté viva la memòria dels més grans\nLes vivències personals de quatre veïns grans d'Es Bordes, al Baix Aran, són l'eix d'un recorregut que vol explicar i posar en relleu la història del poble. S'han creat Punts de Memòria, que són accessibles amb codis QR.\nNeix el festival Circdanya, que trasllada el món del circ a la comarca de la Cerdanya\nLa crisi del coronavirus ha estat a punt d'anul·lar la primera edició del Circdanya, un nou festival de circ a la comarca de la Cerdanya. Finalment, els organitzadors han hagut de reformular el certamen i reduir-ne la programació per adaptar-se a les exigències sanitàries.\nA la granja escola la Manreana de Juneda, a les Garrigues, aquest estiu han canviat les colònies d'escolars per estades d'adults positius de coronavirus que necessiten un espai segur per aïllar-se. Des de principis de juny, hi han passat més de 200 persones de 12 nacionalitats, totes asimptomàtiques. Catalunya Ràdio ha pogut entrar a l'escola i veure com és la vida dins.\nMalestar al Pallars Jussà per l'arribada de 1.200 militars aspirants a entrar a l'Acadèmia\nMalestar al Pallars Jussà per l'arribada aquests propers dies de 1.200 militars aspirants a entrar a l'Acadèmia de Suboficials de Talarn. Alcaldes i govern critiquen que el Ministeri de Defensa hagi pres la decisió sense consultar-los, tenint en compte les circumstàncies sanitàries d'aquest any. L'Acadèmia garanteix protocols estrictes de seguretat.\nLleida recupera la mobilitat i el virus continua mostrant tendència a la baixa\nA Lleida, on la capital i sis pobles encaren el primer cap de setmana de desconfinament, la incidència de casos continua sent alta, però la taxa de reproducció del virus mostra una clara tendència a la baixa. Ara és del 0,8, per tant, l'epidèmia no creix en aquest territori.\nNeix a Solsona el festival cultural La Mare\nNeix a Solsona el festival cultural La Mare, un certamen de petit format que combina música, natura i arts visuals. La crisi del coronavirus no ha espantat el grup de joves que impulsa aquest certamen, concebut com una mostra intimista i de proximitat.\nS'acaba el confinament de Lleida i sis municipis més del Baix Segre\nS'acaba el confinament de Lleida i sis municipis més del Baix Segre. Les noves mesures aprovades pel Procicat ja han rebut l'aval judicial i a les quatre de la tarda els Mossos retiraran els controls a les entrades i sortides del municipis. Moltes terrasses ja han obert aquest matí. Als hospitals, continua baixant el nombre de persones ingressades.\nTres centres cívics de Lleida obren portes com a espais frescos per fugir de la calor\nA la ciutat de Lleida, on els termòmetres ja s'acosten als 40 graus, l'Ajuntament ha optat per obrir tres centres cívics com a refugis climàtics, espais on es pot anar a passar les hores de més calor amb aire condicionat.\nSant Llorenç de Morunys, al Solsonès, una setmana sense internet en plena temporada alta\nJa fa una setmana que Sant Llorenç de Morunys, al Solsonès, té problemes de connexió a internet. La xarxa d'ADSL va deixar de funcionar dijous passat i ara, a més, la cobertura mòbil desapareix de forma intermitent. Comerciants i sector turístic denuncien que aquesta situació els provoca pèrdues econòmiques.\nEl nou fenomen dels "escape tours" arriba al Pirineu\nSort, al Pallars Sobirà, acaba d'estrenar un "escape tour", un joc inspirat en els "escape rooms", però on els jugadors s'han de desplaçar a l'aire lliure per resoldre els enigmes que els planteja una aplicació mòbil.\nEl govern aixeca el confinament de Lleida i dels 6 municipis del Baix Segre, però manté restriccions\nEl govern no allarga el confinament perimetral, que s'acabava aquest dijous a les quatre de la tarda, però manté restriccions: els comerços podran obrir sense superar el 50% de l'aforament, i també ho podran fer els bars i restaurants, amb consum només a les terrasses. Es prohibeixen les trobades de més de deu persones, tant en l'àmbit públic com privat. A l'àrea metropolitana de Barcelona es flexibilitzen les mesures restrictives, però s'anuncien limitacions als municipis de Castelldefels, Gavà i Sant Feliu de Llobregat.\nGestors Covid: qui són i com treballen?\nDavant els rebrots de coronavirus al Segrià, però també a la resta del territori, fa dies que es fa especial incidència en la figura dels rastrejadors Covid. Salut es va veure obligat a reforçar la xarxa de personal dedicat a fer el seguiment dels casos i a detectar els contactes estrets de pacients amb simptomatologia Covid. A la Regió Sanitària de Lleida s'hi han incorporat 43 persones, que Salut ha batejat com a "gestors Covid".


80 grams | Comunicació literària: Notícia :: El premi Alfons el Magnànim per a Silvestre Vilaplana i Dolors Miquel\nNotícia :: El premi Alfons el Magnànim per a Silvestre Vilaplana i Dolors Miquel\nSilvestre Vilaplana ha guanyat el Premi Alfons el Magnànim de narrativa per ' El quadern de les vides perdudes' i Dolors Miquel ha guanyat en la categoria de poesia per 'Gàrgola'. Aquests premis els atorga la Diputació de València i els llibres guardonats els editarà Bromera la primavera 2012.\nLa novel·la guanyadora del Premi Alfons el Magnànim de narrativa ha estat 'El quadern de les vides perdudes' de Silvestre Vilaplana. Es tracta d'una novel·la d'intriga psicològica. L'argument gira entorn un personatge que pateix una progressiva degradació física i mental, es veu involucrat en una sèrie de crims. Fa temps que l’envaeix la sensació que un hoste, algú altre, habita el seu cos en moments que després és incapaç de recordar. En primera persona, ens narra els seus problemes per a mantenir-se viu, l’assetjament immobiliari que pateix per part del propietari de l’edifici on viu i la penúria econòmica que l’obliga a desfer-se dels seus preuats volums acumulats al llarg de tota una vida de bibliotecari. Paral·lelament, desapareixen dues xiquetes en un parc pròxim a sa casa. Tots els indicis fan pensar que hi té alguna cosa a veure, però ell no aconsegueix recordar-ho. L'autor l'any passat va publicar també a Bromera 'L'estany de foc', sobre la persecussió de la Bíblia Valenciana per la Inquisició, a finals del segle XV.\nEn l'apartat de poesia, el premi se l'ha endut Dolors Miquel (Lleida, 1960) amb 'Gàrgola', que el jurat ha destacat el volum per 'irònic i al mateix temps tendre, trist però amb molta força i contundència, que juga amb els records d'infantesa'. Font: Vilaweb.


Evolució de l'activitat adobera a Igualada, introducció en el món de la pell i el seu procés\nExplicació de la història de l'activitat adobera. Evolució de l'activitat fins l'actualitat.\nDonar a conèixer la història de les adoberies, el barri del REC i les caracteristiques de l'activitat adobera a Igualada.\nPOWER POINT que ajuda a entendre l' evolució històrica d'Igualada, el REC i les adoberies. Breu introducció en el procés d'adob de la pell amb imatges actuals de les adoberies.


De Flix a Vinebre, el recorregut de la 7a Caminada Popular IDECE | EbreActiu.cat, revista digital per a la gent activa | Terres de l'Ebre...\nDe Flix a Vinebre, el recorregut de la 7a Caminada Popular IDECE\nSerà aquest diumenge 27 d’octubre i les persones interessades a participar-hi poden inscriure’s gratuïtament enviant un correu a activitats@uectortosa.cat\nEtiquetes caminades, flix, vinebre, ribera ebre, terres ebre, idece\nAquest proper diumenge 27 d'octubre tindrà lloc la 7a Caminada Popular IDECE, que realitzarà el trajecte entre Flix i Vinebre, a la Ribera d'Ebre. El punt de trobada i acreditació serà el camp de futbol de Vinebre, entre les 8.00 i les 8.30 h, on els participants podran deixar els cotxes. D'allí s'agafarà l'autocar que portarà els participants fins a Flix, a la zona de la Costa del Graner.\nDe 8.45 a 9.30 h, hi haurà un esmorzar, a càrrec de l'organització. Després s'iniciarà la caminada, que, després de travessar el riu pel pont, transcorrerà pel camí exterior de meandre, i en arribar a l'alçada del pas de barca se seguirà per la pista que coincideix amb el GR-99, sempre prop del riu, fins arribar a l'alçada de l'Assut d'Ascó, i des d'aquest punt a Vinebre, on es visitarà la Casa Natal d'Enric d'Ossó. El recorregut total cobreix una distància de 14,6 km, amb molt poc desnivell i apta per a tothom. Es recomana portar roba i calçat adequat per caminar i una gorra o un barret per protegir-se del sol.\nLes persones interessades, poden inscriure's gratuïtament enviant un correu a l'adreça activitats@uectortosa.cat, indicant nom i cognoms, DNI i un número de telèfon de contacte.\nAquesta activitat ha estat organitzada pel Departament de la Vicepresidència i d'Economia i Hisenda i l'Institut per al Desenvolupament de les Comarques de l'Ebre (IDECE), amb la col·laboració dels ajuntaments de Vinebre i Flix.


Buscant solucions per fomentar els hàbits saludables a l’empresa | Coboi lab\nMés de 25 participants i gairebé una desena d’empreses a la primera “Hackathon Empresa Saludable” organitzada per l’Ajuntament de Sant Boi de Llobregat\n“Com podem motivar i implicar les persones treballadores en els programes d’empresa saludable per millorar el seu estat físic, emocional i mental?”, aquest va ser el repte plantejat a la Hackathon Empresa Saludable celebrada el passat dimecres 6 de novembre.\nRepresentants del personal de diferents empreses van participar en una dinàmica durant tot el matí, on es va passar de la detecció dels problemes de perquè les persones treballadores no sempre s’impliquen en els programes de millora de la salut al lloc de treball fins a plantejar possibles solucions, passant per un procés d’ideació i co-creació. En aquesta ocasió hi van participar més de 25 treballadores en representació de gairebé una desena d’empreses del territori.\nMolt aviat es compartiran de manera formal els resultats de la jornada amb les empreses participants, amb l’objectiu de poder començar el procés d’implementació d’alguna de les solucions en format de prototip.\nLa Hackathon d’Empresa Saludable és un projecte impulsat des de l’Ajuntament de Sant Boi de Llobregat, liderat per l’Unitat d’Atenció a l’Empresa i l’Emprenedoria i amb el suport del laboratori públic d’innovació social Coboi lab en la dinamització de l’activitat.\nFotogaleria de l’esdeveniment


Sergi Pàmies – Mr Cansongs\nEtiqueta: Sergi Pàmies\nJuliol 8, 2019 febrer 4, 2020 Mr. CansongsDeixa un comentari\n(Geordie Greep / Morgan Simpson / Cameron Picton / Matt Kwasniewski-Kelvin)\nTres lliuraments seguits… um… això ja no és normal. Alguna cosa s’està tramant. Esperaré una mica més però a desvetllar-ho.\nFa uns dies, el Sergi Pàmies, a la seva columna de La Vanguardia explicava com, en plena onada de calor, estava esperant l’autobús en una parada de Villarroel quan va veure a “Enrique Vila-Matas i la seva inseparable Paula de Parma en clara actitud d’estar buscant taxi”. Vila-Matas portava en una capsa un ventilador de torre per estrenar. La Paula de Parma, un test d’orquídies “delicadament embolicat”. En aquestes circumstàncies el Sergi Pàmies no va trobar oportú saludar a la parella i ho va posposar per un altre dia. Coneixent el seu tarannà i aquell curiós carregament, li va semblar que la parella en realitat estava assajant alguna escena per la seva pròxima novel·la.\nMentre llegia aquest article ja em veia baixant pel carrer del Carme i en passar per davant de cal Sauret, la xicota sortint de la llibreria al meu encontre amb un exemplar de l’últim llibre del Vila-Matas. En aquell moment jo recordaré l’article. Compraré el llibre delerós de trobar-hi algun passatge recreant l’escena del taxi amb el ventilador de torre i el test amb orquídies a les mans. Sense que el Vila-Matas ho esmenti sabré que allà al fons, desenfocat, en una parada de bus hi ha el Sergi Pàmies que se’ls guita. O potser havent també llegit l’article, el Vila-Matas farà sortir al Sergi Pàmies com un personatge amb un nom fictici. Vés a saber quin paper li farà fer. Així doncs, si mostrem tot l’espectre, traçant una línia recta que no respon a les traves del temps ni de l’espai, en un extrem hi sóc jo. Després, i per aquest ordre, la xicota de cal Sauret oferint-me el llibre, el Vila-Mata i la Paula de Parma buscant taxi carregats, i el Sergi Pàmies esperant el bus a l’altre extrem. Encara s’hi podria però, afegir un darrer personatge, tancant el cercle. Jo mateix, palplantat darrere el Sergi Pàmies mirant tota l’escena. Sent allí gràcies al poder de la literatura.\n262 “L’arbre que vol ser humà”\nSetembre 16, 2018 Setembre 17, 2018 Mr. CansongsDeixa un comentari\n(Ernest Crusats / Jordi Casadesús / Jordi Torrents)\n“On és la màgia?”\nD’aquesta se’n sortirà\nA batzegades. A batzegades és com funciona aquest blog sense cap seguida, que no guarda cap disciplina ni mètode ni compromís ni res de tot això. I dins tantes mancances a vegades un es pregunta si potser no té ni solta ni volta.\nTota publicació o esdeveniment que es preui ve marcada per una periodicitat ben definida. Diari (el diari), setmanal (suplements, revistes del cor, la quiniela), mensual (revistes del cervell, la nòmina), trimestral (dossiers, publicacions per cervells retorçuts), semestral (per cervells obsessius), anual (almanacs, catàlegs, el calendari del pagès, la felicitació de Nadal), bianual (la felicitació de Nadal del desmemoriat), i així fins a l’infinit. El Cansongs, en aquest sentit fora de categoria, en qüestions de cadència temporal guardaria més afinitat, per incert i sobtat, amb esqueles, partides de naixement o pamflets electorals.\nLa falta de temps sembla no servir d’excusa quan hi ha qui afirma que el temps és un concepte que ens hem inventat. Altres en canvi, menys categòrics, admetent la seva existència, asseguren que sempre hi ha temps per tot. Del que es dedueix que si no el trobem (el temps) és que no en tenim proutes ganes (de fer allò que hem de fer). Del desajunt i l’arítmia ja me’n fa prouta memòria el lliurament setmanal del Josep M Oliva que, amb puntualitat britànica, amb un degoteig implacable com una gota malaia, cada divendres cau puntualment a l’hora convinguda.\nDescartat el factor temporal, una altra raó podria ser no tenir-hi el cap, traslladant el problema a una qüestió espacial. Molts cops ens passa que a la feina, al cotxe, o enmig d’una conversa familiar tinguem el cap en un altre lloc. A mi em passa sovint. Conscient d’aquesta circumstància, m’aferro al bon criteri dels qui m’envolten i segueixo, sense xistar ni fer preguntes, el pas que toca amb estricta disciplina militar.\nPer postres aquests darrers dies el Cansongs ha rebut un altre cop mortal. La proclamada autoficció, de la que aquest blog tant en presumia i vantava, ara resulta que no existeix. La mà executora ha estat la del Sergi Pàmies que, arran de la publicació del seu darrer llibre, en una entrevista molt didàctica a l’Ara, afirmava sense embuts que “l’autoficció no existeix”. Ho argumenta dient que “l’autoficció és una impostura basada en la ignorància. Determinats alquimistes de les etiquetes van decidir que a una cosa que tota la vida havia existit li posarien un altre nom (…) hi ha una mirada cap a un mateix des de la ficció i prou”. I ho il·lustra d’una manera molt gràfica “La masturbació està inclosa dins el sexe, no és una categoria a part!”. Afirmació que, afegeixo jo, farà feliç a molta gent que resulta que tenen més sexe del que es pensaven.\nEm pregunto com seria un encontre fortuït entre el Pàmies i Vila-Matas (paladí de l’autoficció) per parlar d’aquest tema (ignoro si es coneixen…) Clar que coneixen el caràcter esquiu del Vila-Matas, fugiria d’estudi al·ludint que dels seus llibres, el text de la contracoberta i les ressenyes no són de la seva incumbència.\nPer cert, “L’art de portar gavardina”, del Sergi Pàmies el trobo magnífic. Tant de forma com de contingut. He pensat que de gran jo vull saber escriure així. El volum, petit però sucós, és un recull de contes en què l’autor fa autèntic striptease emocional. Un valent i arriscat exercici d’exhibicionisme que per cert, la gavardina és la peça que més escaient per aquesta mena de pràctiques. Em pregunto si el Sergi Pàmies guarda alguna mena de parentel·la amb cal Pàmies. Ho haurem d’esbrinar…\nFet aquest incís tornem a la consulta mèdica per analitzar l’estat al malalt. És a dir, el Cansongs.\nEls símptomes. Ens mostren un blog sense continuïtat i arítmies. Amb disfuncions temporals i temàtiques. Que tendeix a la desídia i la narcolèpsia.\nEl diagnòstic. El pacient presenta un quadre clarament tipificat. Agrafia aguda, acompanyada de ciclotímia de grau tres, amb desplaçament del seu marc teòric a causa de la pèrdua d’autoficció, afectant-li l’autoestima.\nTractament. L’equip facultatiu ha optat per una via conservadora. No saltàs cap menjada, exercici físic i mental i dormir les hores que toquen. Llegir, conversar, escoltar. Fer noves amistats i conservar les velles. Practicar força sexe, ni que sigui a base d’autoficció. I nodrir-se dels tres ingredients bàsics per recobrar les ganes d’escriure (el mateix Pàmies reconeix aplicar-se-les…) La realitat, la imaginació i la memòria.\nSembla que d’aquesta el Cansongs se’n sortirà. Almenys li hauran fet un pedaç per aguantar una temporada.\nAprofitant que aquests dies s’ha celebrat el 30è Mercat de Música Viva de Vic, incloem a la basta llista del Cansongs a La Iaia, un grup de casa. Psicodèlia autòctona amb trempera.


Els dies de Dèdal: d’abril 2007\nBadalona torna a ser Bètulo durant tres dies\nAquest cap de setmana se celebra a Badalona la Magna celebratio, amb un munt d'activitats que recorden el passat romà de la ciutat que inclouen la reconstrucció de la vida militar, la medicina, la cosmètica, els jocs infantils. Però l'aspecte més destaca és el de la cuina romana, en el qual participen no solament grups especialitzats com KuanUm sinó també diversos restaurants badalonins. A més s'organitzen visites guiades per les restes romanes de la ciutat.\nBadalona, 27 -29 d'abril.\nPer a més informació adreceu-vos al Museu de Badalona.\nEscrit per sgiralt el dia 26.4.07 2 comentari(s)\nEl Metropolitan Museum actualitza el seu art clàssic\nEl Metropolitan Museum of Art de Nova York va inaugurar la setmana passada les seves noves galeries d'art grec i romà. Val realment la pena donar un cop d'ull a algunes de les meravelles que s'hi poden veure. A més, una ressenya al New York Times dóna la fabulosa possibilitat de gaudir d'un vídeo i un passi de diapositives.\nEscrit per sgiralt el dia 23.4.07 0 comentari(s)\nEs troba una nau antiga a Roses\nEls treballs arqueològics que s’estan fent a l’entrada de Roses (Alt Empordà), exactament al punt de la C-260 on s'està construint una rotonda, han posat al descobert restes de fusta d’un vaixell antic, la datació del qual els experts encara han de concretar. Tanmateix podria tractar-se d’una embarcació grega o romana. El seguiment arqueològic ha estat derivat al Centre d’Arqueologia Subaquàtica de Catalunya.\nMort de Ramon Guardans\nRamon Guardans, secretari de la Fundació Bernat Metge (Reus, 1919), va morir el passat 16 d'abril. A més de la notícia, podeu llegir un article de Carles Sentís a l'Avui d'avui centrat en la seva dedicació a la Fundació Bernat Metge, col·lecció fundada per Francesc Cambó que publica els clàssics grecollatins des de 1922. Cal observar que Sentís inclou la traducció de Josep Maria de Segarra de la Divina Comèdia entre les publicacions de la Bernat Metge, però en realitat no va sortir en aquesta col·lecció sinó en una altra sèrie anomenada Clàssics de Tots els Temps, sota el segell d'Alpha, juntament amb traduccions tan magnífiques com l'Odissea de Carles Riba i l'Eneida de Miquel Dolç.\nEscrit per sgiralt el dia 22.4.07 0 comentari(s)\nTemes: filologia, traducció\nFa temps vaig recollir aquí uns Quaderns virtuals sobre clàssiques. Els Quaderns virtuals són un entorn d'aprenentatge digital desenvolupat pel Departament d’Educació que permet crear diferents menes d'activitats. Els tipus de preguntes que pot contenir un quadern són d’elecció múltiple, d'omplir buits, seleccions sobre imatges, ordenació, zones sensibles (en les que es poden marcar zones o unir punts d'una imatge). Ara us presento dos quaderns realitzats per mi amb exercicis de gramàtica llatina. Us agrairé les observacions o correccions que hi feu.\nEscrit per sgiralt el dia 20.4.07 2 comentari(s)\nTemes: didàctica, llatí, TIC\nAquest blog queda aturat durant uns dies. Podeu enviar comentaris però no sortiran publicats fins a la represa.\nEscrit per sgiralt el dia 11.4.07 2 comentari(s)\nLlatí de quart d'ESO\nL'any passat vaig recollir les novetats relatives a les clàssiques de la LOE. Ara ja s'han fet públics els currículums d'algunes matèries, tant des del MEC fa un temps com des del Departament d'Educació més recentment. Aquests darrers no són encara definitius sinó que fins el 23 d'abril s'hi poden presentar al·legacions.\nRecordeu que a quart d'ESO els alumnes hauran de triar tres matèries entre:\nBiologia i geologia,\nEducació plàstica i visual,\nFísica i química,\nSegons el programa del Departament d'Educació la matèria de llatí "persegueix dos objectius fonamentals: iniciar un estudi bàsic de la llengua que és l’origen de la família lingüística de les llengües romàniques, i conèixer els aspectes més rellevants de la cultura i la societat romanes per poder relacionar-los amb els del món actual". Tanmateix trobo que, en el desenvolupament de la matèria, els continguts lingüístics queden descompensats per damunt dels culturals i dominen completament. Ho podríem interpretar com un pas enrere i això és més greu en tractar-se d'ESO.\nEn general els continguts em semblen més aviat excessius per a quart d'ESO, amb dues hores a la setmana. És clar que sempre es podrà fer només un poquet de cada cosa. Tot i així, sobretot en un tema com el de "la flexió nominal, pronominal i verbal" potser hauria de quedar clar que només cal una iniciació, per si de cas algú interpretés que es refereix a "tota la flexió nominal, pronominal i verbal", malgrat que -m'imagino- normalment s'imposarà el seny. En canvi, considero positiu que es posi èmfasi en la gradació de l'aprenentatge.\nUna altra novetat destacable és l'aparició de les TIC, encara que massa tímidament per al meu gust i preferentment adscrites al tema del patrimoni:\n"Els textos i documents necessaris per al treball de la matèria es poden presentar en diversos suports, incloent-hi les TIC i els mitjans audiovisuals (...) Observació directa i indirecta del patrimoni arqueològic romà, fent servir tota mena de suports materials (especialment les TIC i els mitjans audiovisuals) per a l’emmagatzematge i recreació posterior d’aquestes informacions."\nDe tota manera jo diria que la qüestió principal és la dubtosa continuïtat entre aquest curs de quart d'ESO i el batxillerat. Si no es preveu un itinerari tancat -i tinc els meus dubtes que sigui possible establir-ho legalment entre dues etapes educatives diferents-, és molt probable que a primer de batxillerat ens trobem alumnes que hagin fet un curs de llatí al costat d'alumnes que no n'hagin estudiat mai.\nEn el seu conjunt a mi em fa la impressió que aquesta reforma (o contrareforma) pretén ser un pegat a un problema greu dins el sistema educatiu: un batxillerat de dos anys massa breu per afrontar amb garanties els estudis universitaris. I ara s'intenta arreglar-ho amb un curs de pseudobatxillerat a l'últim any d'ESO, però sense entrar a fons a reestructurar un sistema que des d'un bon principi ja es veia que feia aigües.\nPer acabar m'amoïna que la matèria de cultura clàssica, prevista per la LOE però sense programació del MEC, sigui l'única que no aparegui en la llista de currículums ara publicada, encara que de fet n'hi ha un de redactat.\nEscrit per sgiralt el dia 10.4.07 9 comentari(s)\nTemes: educació, llatí\nVoleu saber de què va la micenologia?\nEn commemoració de l'inici del desxiframent -gràcies a Michael Ventris- de l'escriptura lineal B, en què es va escriure el grec més antic, dins la cultura micènica, se celebrarà a finals d'aquesta setmana el Simposi Internacional 55 anys de Micenologia (1952-2007), a la Universitat Autònoma de Barcelona. Aquest simposi pretén divulgar les aportacions recents en la recerca entorn del món micènic a través de ponències i debats a càrrec de prestigiosos especialistes internacionals.\nPrograma i inscripció: Simposi Internacional 55 anys de Micenologia (1952-2007) (PDF),\n12-13 d'abril, Facultat de Lletres de la UAB,\nDepartament de Ciències de l'Antiguitat i l'Edat Mitjana.\nEscrit per sgiralt el dia 9.4.07 0 comentari(s)\nTemes: congressos-trobades..., grec\nArriben els romans... a TV3\nJa podeu veure l'anunci de la sèrie La via Augusta que emetrà TV3, tal com vaig recollir aquí fa un temps, a partir del 26 d'abril, si no hi ha cap canvi. Ja sabeu que m'agrada criticar, així és que segueixo amb la feina. En la família al voltant de la qual gira l'argument hi trobem el protagonista anomenat ni més ni menys Pompeu Escipió, metge d'August però republicà convençut (amb aquest nom, què voleu), que té dues filles: Júlia i Màrcia. D'altra banda Antoni té dos fills: Adrià i Marc...\nJa veieu per on vaig? En efecte avui em centraré en l'onomàstica romana: segons el costum romà les filles de Pompeu només es podrien dir Pompeia -totes dues igual. I per altra banda que un fill d'Antoni (nomen) es digui Marc (un praenomen), perfecte, però que un altre se l'anomeni Adrià (un cognomen) embolica bastant la troca, oi?\nEspero que finalment als amics valencians no se'ls privi de veure la sèrie, atès que la desconnexió de la Televisió de Catalunya per part del govern valencià està prevista precisament per al dia abans, el 25 d'abril, una data simbòlica.\nEscrit per sgiralt el dia 9.4.07 8 comentari(s)\nFa uns dies parlava d'Ítaca, poema de Kavafis adptat per Lluís Llach. Doncs resulta que la setmana passada Tons, programa del Canal 33, va oferir un programa dedicat al poeta grec i a la seva influència a Catalunya: els cantants Llach i Josep Tero i els poetes i hel·lenistes Carles Riba i Maria Àngels Anglada. Durants uns pocs dies el podreu veure aquí. Incomprensiblement no hi podreu sentir Llach cantant Ítaca, però comprovareu que la distorsió accentual que va aplicar al nom de l'illa desgraciadament ha fet fortuna.\nEscrit per sgiralt el dia 2.4.07 4 comentari(s)\nTemes: literatura, música, televisió, tradició clàssica


Detingudes sis persones en una operació antidroga a València\nDurant l'operació s'han confiscat nombroses plantes de marihuana.\nLa Policia Nacional de València detenia aquest dimecres a sis persones per un presumpte delicte contra la salut pública i per defraudació de fluid elèctric en el districte de Marítim de la ciutat de València, durant una operació en la qual han confiscat nombroses plantes de marihuana.\nFonts policials han informat a EFE que, a més de les plantes de marihuana, durant l'operació també s'han confiscat útils empleats per al seu manteniment.\nSegons les mateixes fonts, durant l'operació s'han realitzat quatre registres domiciliaris.\nLa Policia deté tres homes i desmantella una plantació de marihuana a Nàquera\nAgents de la Policia Nacional detenien recentment a tres homes d'entre 36 i 65 anys, com a presumptes autors dels delictes contra la salut pública i defraudació de fluid elèctric, després de localitzar una plantació de marihuana en una nau de Nàquera, al Camp de Túria, on van intervindre 97 plantes de marihuana, amb un pes de 3.608 grams i materials per al cultiu, així com una granja de gossos. Van cremar nombroses plantes mentre hi havia alerta per vent.\nEls investigadors van tindre coneixement després d'una intervenció policial d'una possible plantació de marihuana en una nau en l'interior d'un terreny de Nàquera.\nEls agents van localitzar el terreny en l'interior del qual hi havia un home que, després de detectar la presència policial, va començar a traure plantes de marihuana, les va apilar i els va calar foc. Segons ha relatat la Prefectura en un comunicat, a l'interior de la finca hi havia diversos gossos de raça perillosa així com gàbies amb més animals en el seu interior.\nDurant les investigacions, els agents van esbrinar la identitat dels responsables de la plantació, un pare i els seus dos fills, un dels quals es trobava en el lloc i pel que sembla hauria cremat al voltant d'unes 200 plantes. A més, van esbrinar que hi havia una granja amb gàbies i gossos, alguns d'ells de raça perillosa, ja que pel que sembla es dedicava a la cria i venda d'animals.\nEls agents van realitzar un registre i van intervindre 97 plantes de marihuana amb un pes de 3.608 grams, llums, ventiladors i material per al cultiu de les plantes, i després de les comprovacions oportunes els van detindre com a presumptes autors dels delictes contra la salut pública i defraudació de fluid elèctric.\nEs va sol·licitar la presència de la Policia Local de Nàquera que, amb ajuda de veterinaris, van comprovar que molts dels gossos mancaven del xip obligatori, així com del permís per a recinte zoològic, motiu pel qual se'ls va proposar per a sanció.\nPel fet que l'hora en la qual s'havia realitzat la crema de les plantes era en horari prohibit a causa de les condicions meteorològiques, agents de la unitat de la Policia Nacional, adscrita a la Comunitat Valenciana, encarregada dels assumptes de medi ambient, els van proposar per a una altra sanció pecuniària. Els detinguts, un d'ells amb antecedents policials, van passar a disposició judicial.


Profhilo: un nou descobriment per a la pell - Clínica Ferran Solà\nProfhilo: un nou descobriment per a la teva pell\nA la Clínica Ferran Solà, seguint la nostra màxima d’estar sempre al dia en l’ús de les tècniques més pioneres, apostem per Profhilo i la intradermoterapia: la infiltració de vitamines a nivell intradèrmic, és a dir, a molta més profunditat que amb una mesoteràpia convencional, que actua a un nivell més superficial. Així aconseguim una millor penetració i una major absorció dels principis antiaging.\nPerò, a més, fem servir el millor producte que existeix actualment: Profhilo.\nProfhilo és un àcid hialurònic de grau ultrapur produït mitjançant un procés de biofermentació patentat que té el nivell mundial de qualitat molt alta en puresa, seguretat i en la seva alta resistència als processos de producció tèrmica.\nAmb aquest tractament s’aconsegueix el retensat d’estructures cutànies mitjançant l’estímul de producció de noves fibres de col·lagen. S’utilitza l’acció sinèrgica de diferents principis actius amb l’objectiu de retornar la densitat, elasticitat i fermesa a les estructures dèrmiques.\nLa combinació de la millor tècnica amb el millor producte deriva en uns resultats immillorables. Els nostres experts en medicina estètica estan altament satisfets amb els resultats i encara més els nostres pacients, que veuen com el seu rostre recupera la joventut.\nProfhilo s’usa per combatre l’envelliment facial mitjançant BIO-REMODELACIÓ o revertiment dels efectes de la laxitud cutània.\nNo hem d’oblidar que la prevenció és fonamental, per això hem de cuidar i començar amb els tractaments abans que els signes d’envelliment apareguin.\nLa bio-remodelació de la laxitud de la pell s’obté gràcies a les característiques úniques de Profhilo i en només dues sessions, espaiades un mes una de l’altra, utilitzant només 5 punts d’entrada per cada costat de la cara. Aquests 5 punts assenyalen 5 àrees anatòmicament receptives del rostre on hi ha absència de grans vasos i ramificacions nervioses. Així, es redueixen al mínim els riscos d’hematomes i molèsties, i es maximitza la difusió del producte en les àrees malar i submalar.\nAcció hidratant i estimulant.\nAcció bastida (suport) a la dermis.\nRecomanat per a pells apagades, que hagin perdut tonicitat, elasticitat, hidratació, pells fines, fotoenvellides\nAporta volum als teixits i redibuixa el contorn facial\nMillora la flacciditat de cara, coll i escot\nElimina petites arrugues d’expressió, allisant la pell.\nFem servir la tècnica dels 5 punts, de manera que no són necessàries gaires micropunxades, com en el cas de la mesoteràpia convencional, així disminueix la probabilitat d’hematomes.\nÉs un tractament indolor que s’aplica amb crema anestèsica o anestèsic local per evitar possibles molèsties.\nResultats visibles des de la primera sessió: la pell recobra la lluminositat i fermesa perdudes aconseguint un aspecte molt saludable visible als 3 o 4 dies d’haver relitzat el tractament.\nEs recomanen dues sessions en un interval d’un mes. Segons el nivell d’envelliment, es farà un manteniment als dos mesos. S’aconsella repetir el cicle 2 cops l’any.


Capo Apartment Tirana Albània - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKodra e Diellit Residence, Blloku, Tirana, Albània, 1001 - Veure al mapa\nMés informació sobre Capo Apartment\nDissenyat tant per oci com per negoci, Capo Apartment està situat idealment a Tirana; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nCapo Apartment també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Tirana. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos transport hotel/aeroport, habitació familiar, lloguer de cotxes, àrea de fumadors.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb piscina privada, aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Capo Apartment no troba competidors en cap categoria.


Cort s'apropa a l'OCB\n#NoVagiPerDit | 22 juny 2013\nEl batle de Palma, Mateu Isern, i el regidor de Cultura, Fernando Gilet, s'han reunit aquesta setmana amb dirigents de l'Obra Cultural Balear. Objectiu del PP: llimar tensions. Els han oferit fer un únic Premi Ciutat de Palma al que es puguin presentar de manera conjunta obres escrites en català i en castellà. Després els guanyadors, si fossin en castellà, serien traduïts al català. A canvi, Cort demana "rebaixar la crispació". Però dins l'OCB l'oferta es considera un "doi", i molt més després de dos anys de menyspreus constants i d'ofensiva del PP contra la llengua. "No els rentarem la cara quan ja estam a la segona part de la legislatura", es diu dins l'OCB, que continua preparant per l'any que ve una altra gran manifestació en defensa del català com la del 2012.\nEl Pi, "com un tir". Hi ha molta satisfacció entre els dirigents de la nova formació del Pi. Continua l'increment d'afiliats a moltes agrupacions locals i s'està enfortint l'organització. Ja han detectat que dins el PP comença a créixer el corrent d'opinió que el 2015 just podran mantenir el poder si pacten amb aquesta formació, a la que ja veuen amb un grapat de diputats. El gran entrebanc, però, és l'estratègia antillengua catalana que ha desplegat Bauzá. Molta gent del PP ho considera "una gran errada amb manca de visió de futur".\nLloros, català i farmàcia. Dins l'esquerra ha fet molta gràcia l'atac de les Noves Generacions del PP, que han qualificat de "lloros" a Francina Armengol i Biel Barceló "perquè just saben parlar de la farmàcia i del català". Dins l'esquerra es diu que "poques coses més es poden criticar perquè aquest Govern no ha fet pràcticament res més que atacar la llengua d'una manera desaforada i, també de forma desaforada, intentar protegir la compatibilitat del president Bauzá amb la seva farmàcia. La resta del que han fet són unes poques declaracions d'intencions sense contingut". Un exemple d'aquesta manera d'actuar seria que "han premiat Núria Riera com a consellera de la Funció Pública perquè va ser la impulsora de l'informe del Govern que intenta exculpar Bauzá de l'informe de la farmàcia".\nPer Carta a un ciutadà català,, fa mes de 7 anys\n@ Batle Isern, la idea de traduir no és bona. Hi ha molts premis en espanyol a l'estat. I els doten amb els imposts recaptats a les nostres illes. Sense cap complex, la ciutat de Palma ha de tenir uns premis literaris en català. Qui s'hi vulgui presentar, que ho faci en català.\nCap problema. Tothom en sap o en pot aprendre, si vol.\nEs fet d'afegir dues alçades a ses construccions de ses zones turístiques madures podria ser, entre d'altres, un altre tema pes "lloros"\nI sa projectada manifestació per sa llengua, per favor, que es convoqui a ses quatre illes, és un tema que afecta massa directament ses seues respectives ciutadanies per haver de prendre vaixells o avions\nPer Cementeri de sucursal, del PP., fa mes de 7 anys\nSi el PI no aconsegueix una representació significativa, a curt termini, a Cort al final serà una UM nascuda de les seves cendres, a més d'altres. Un punt de vista positiu per la visió de futur per el PI és la nerviada que hi ha dins el PP\nPer OCB excusat des PPCC, fa mes de 7 anys\nQuè hi vivieu de bé quan només havieu de parar ma per rebre subvencions!\njrbs: Crec que t'equivoques. A belars no hi ha suficient pes electoral pel nacionalisme de dretes. Però hi ha un amplíssim ventall pel regionalisme. Quantes eleccions va guanyar gabriel canyelles de sa ma del regionalisme? així com també crec que t'quivoquesquan dius que jaume font no és un lider. Movia un 30% des partit més gros de Balears.\nEstà clar que fa falta una força de centre i regionalista autèntica, millor nacionalista, cal perdre la por a aquesta paraula...\nPerò no crec que Jaume Font sigui un líder, no ho ha sigut mai, ho sento, i Melia ja està desfassat....talo volta Pastor sigui el vertader líder, però massa quefes i pocs indis...\nPer Sample, fa mes de 7 anys\nEl que hauria de fer l'OCB és renunciar a qualsevol donació procedent dels premis, perquè és una contradicció que només serveix per rentar la cara als qui s'hi presenten. No als euros procedents de traïdors.\nPer unitat ce cures intensives, fa mes de 7 anys\n@Alzina, la seva anàlisi no és real.\nSi el pp es veu obligat a pactar amb qualcú que no sigui upyd, no pot comportar-se com ho fa actualment. Tot no queda igual si el pp perd l'absoluta i hi ha una força distinta d'upyd amb representació suficient.\nHem d'aclarir-nos el cap hora d'anar a votar.


Paraula d'Espriu: «Detalls morals» Roser Fernández Zúñiga\nEstic trasbalsat. Clàudia ha descobert el meu secret, s’ha apoderat del meu quadern de memòries i ha promogut un escàndol.* Confesso. Fill de notari i de mare religiosa, esperaven que fos un esglaó més de la saga familiar: advocat i després notari. N’era més segur i ben vist treballar a la notaria, però jo havia nascut escriptor com d’altres neixen rossos o bruns. N’era un genuí fill català que no podia engendrar cap mena de fruits foranes quan les lleis en prohibien l’ús. Vaig ser el cor del país amb paraules que em cremaven a la gola en El cementiri de Sinera. Vaig cridar tota la rauxa d’un amor destructor a Fedra, vaig ser rebel enfrontant-me a les lleis i la moral establerta en Antígona. I vaig somniar amb un futur en pau, llibertat i respecte amb Espanya. El temps dirà si es farà realitat. Però mai podia imaginar-me, tímid com sóc, que em guanyaria el cor dels meus germans, que seria la veu de la nostra terra aspra, bruna, a vegades covarda pàtria.\nEtiquetes de comentaris: Modalitat B - Prosa, Roser Fernández Zúñiga\nHelena Bonals 25 de juliol de 2013 a les 8:55\nM'agrada aquesta petita autobiografia d'Espriu.\n«La pluja cau...» Tai Salvadó Fontserè\n«Temps de silencis» Núria Niubó i Cabau\n«Mens agitat molem» Elena Bonals Barberà\n«Etèria ombra viatgera» Encarna Romero\n«Retroversió» Pilar Campmany i Piqué\n«Detalls morals» Roser Fernández Zúñiga\n«Direm la veritat» M. Pilar Navarro Morte\n«Miratge» Mercè Bagaria\n«Durant el llarg estiu hem vist cremar molts bosco...\n«Secrets» Edgar Cotes i Argelich\n«El mar i la terra» Àlex Biosca Farrés\n«Ara que sóc de sal i em bressola el vent...» Ton...\n«Cabells al vent» Rosa Maria Marquès Llorenç\n«A les palpentes» M. Rosa G. Zellweger\n«L'estelada al balcó» M. Montserrat Medalla\n«La pluja, demà, despertarà els xiprers» Anna Gas...\n«D'un futur ple de llum» Ferran d'Armengol\n«Sota la closa eternitat del cel» Pere Fornells i...\n«M'agrada el meu país» Tarikú Salvadó Fontserè\n«La meva llengua» Amadeu Lleopart i Costa\n«Proclamar superbament» Antònia Torrelles i Forca...\n«Endins de la nit» Pere Fornells i Miquel\n«En el silenci de la tarda» Empar Sáez\n«Comiat» E. Viladoms\n«Desertor» Violant Barquet i Colomé\n«Pobres diables» Edgar Cotes i Argelich\n«Camins» Pep Estany Ferrer\n«Esdevenir» Mercè Gambús\n«Dins el bromall del temps» Montserrat Comas Torr...\n«...I una altra vegada» Pau-Marc Riera i Albó\n«Claror» Rosa Pujol Brustenga\n«Cadena lliure» Ramon Carreté Parera\n«Amb pas de reina» Glòria Calafell\n«Perquè l’entonis amb compassiu amor...» Jaume J....\n«Perduda llibertat» Josep Maria Repullés Pey\n«Casa nostra» Montse Farrés Ubach\n«De roig i de groc» Montserrat Lloret\n«Quasi-conte lapidari d'Anastasi Blasi» Jordi Mas...\n«Blat i roselles» Pilar Morte Monte\n«Terra ferida» Teresa Serramià i Samsó\n«Ressò de vent» Glòria Calafell\n«Un dia...» Mireia Caballero Estruel\n«Cal estar al dia!» Gemma Matas Gustems\n«El caminant del mur» Josep Estruel Filella\n«Alfaranja» Josep Maria Repullés Pey\n«He caminat estances de la casa...» Francesc Arna...\n«Dolça llum» Anna Vidal Bernades\n«Homenatge a Espriu» Tanit Amorós\n«És la cançó d'amor» Carles Ferran (Carles Fernán...\n«Assaig de càntic en el supermercat» Albert Calls...\n«L'encís... de la seva veu» Roser Tió i Puntí\n«Amb els ulls closos» Josep Maria Corretger i Oli...


Reprenen la cerca del jove de 20 anys desaparegut a Sils - El Gerió Digital\nBusquen prop d'una séquia desbordada\nDissabte, 7 de desembre de 2019 09:15h\nEls efectius d'emergències han reprès aquest matí la recerca del jove de Lloret de Mar de 20 anys que va desaparèixer la matinada d'ahir per la zona de la séquia de Sils.\nEl dispositiu compta amb set dotacions terrestres dels GRAE i unitats subaquàtiques dels Bombers juntament amb els Mossos d'Esquadra, la Policia Local, efectius del Sistema d'Emergències Mèdiques, ADF i voluntaris. L'helicòpter està operatiu, però no pot treballar per boira.\nVideo #EEIbomberscat del dispositiu de recerca #Silspic.twitter.com/E7ILUEBaGu\nLa recerca ahir es va fer per aire (un helicòpter va pentinar la zona durant el matí), terra i aigua i es es va mantenir fins a la nit. En total, hi havia sis dotacions de Bombers i una vintena de persones del GRAE i ADF així com Mossos. En el mateix dispositiu s'ha ofert un servei de suport psicològic als familiars del jove.


Pedri dona les claus del seu creixement meteòric al Barça - CATzona\nPedri dona les claus del seu creixement meteòric al Barça\nÉs un dels jugadors del futbol europeu. És el seu moment. Amb només 17 anys, Pedro González López, ‘Pedri‘, s’ha convertit en titular al Barça de Ronald Koeman i ja ha participat —i ha brillat— en partits contra el Reial Madrid o la Juventus.\nAra el migcampista canari està concentrat amb la selecció espanyola sub-21, tot i que el seu nom, per sorprenent que sembli, ja comença a sonar per les convocatòries del conjunt absolut que entrena Luis Enrique.\nEn una entrevista a EFE, el ’16’ blaugrana ha donat les claus del seu creixement, de l’adaptació al Barça i de la seva relació amb Leo Messi. “Sempre veig els partits repetits per veure on fallo. Em quedo més amb les coses que faig malament que amb les que faig bé. Crec que és el millor per créixer dia a dia”, ha afirmat.\nPedri, Messi i De Jong / EFE\nPedri ha apuntat que, tot i que està allunyat de la gent que l’estima, està vivint “molt bé” el fet d’atraure tots els focus. “Estic molt content de poder tenir el premi de ser aquí i gaudir dels companys que tinc, que són unes magnífiques persones, i content de poder aportar a la selecció tot el que pugui”, ha dit.\nDe la mateixa manera, el migcampista ha assegurat que el que està aconseguint al Barça “és un orgull” i ha recalcat que ha de “seguir treballant per aconseguir els màxims minuts possibles”.\nPer últim, el canari ha parlat sobre la seva relació amb Leo Messi, de qui ha dit que és “una persona normal i un amic dins del vestidor”. “Com li passaria a tothom, estava una mica tallat per veure’l en persona, però porto bé poder disputar partits i entrenar mentre aprenc del millor jugador del món”, ha sentenciat.\nImatge principal: Pedri, en un partit contra el Getafe / Europa Press


RAMÓN: “ÉS UNA VERGONYA QUE L’IVVSA VULGA COBRAR LA CONTRIBUCIÓ A LES VIVENDES DE LLOGUER SOCIAL EN LA COMA” – Compromís per Paterna\nCompromís per Paterna pregunta quin és el deute total pendent amb l’Ajuntament en concepte d’IBI de vivendes propietat de l’IVVSA\nLAS PROVINCIAS (21 juny 2013)\nEl regidor de Compromís en Paterna, Juanma Ramón, alerta que “des de fa uns dies els veïns del barri de la Coma estan rebent cartes on l’Institut Valencià de la Vivenda (IVVSA) està reclamant la contribució als inquilins d’habitatges amb lloguer social. Una situació que és una vergonya donat que són vivendes amb un lloguer especial perquè precisament les persones que hi viuen no poden pagar més i tenen escasos o inexistents recursos econòmics”.\nSegons explica Ramón, “esta situació és la primera vegada que es dóna, tal i com ens han explicat els veïns que han rebut aquestes cartes en la Coma. Mai abans l’IVVSA s’havia transformat en el cobrador del frac per a exigir l’IBI a la gent que és beneficiària d’un lloguer social. A més l’IVVSA només fracciona en tres pagaments la contribució quan la resta de veïns poden pagar al consistori en sis vegades aquest impost”.\nLEVANTE (20 juny 2013)\nAixí, “davant aquesta situació tan kafkiana, des de Compromís exigim que el consistori aclarisca quin és el deute total que està pendent a l’Ajuntament sota el concepte de contribució en vivendes que són propietat de l’IVVSA i on hi ha lloguers socials”.\n“Potser la situació de fallida que travessa aquest institut de la Generalitat ara fa que busque recursos econòmics en llocs insospitats i oblidant intencionadament que els lloguers socials es diuen així perquè permeten tindre un habitatge a les persones que d’altra manera no tindrien un sostre per a viure. Però l’escenari que hui denunciem és ben diferent, ja que l’IVVSA abandona el seu component social per a enviar cartes demanant el pagament, i excusant-se en què al contracte així ho diu”.\n“És indignant que una de les clàusules del contracte de lloguer social incloga el pagament de la contribució a càrrec de l’arrendatari, quan sabem que hi ha casos de persones que fins i tot ni poden pagar les quantitats reduïdes del lloguer social. És vergonyós que l’IVVSA s’acullga a una clàusula així quan es tracta de lloguers socials i vivendes amb una funció pública. El nostre grup ha remés tota la documentació a Mónica Oltra, present a l’assemblea celebrada ahir al barri, per tal de trobar els mecanismes per a l’exempció de l’ibi en aquestos habitatges públics”.\n“Des de Compromís per Paterna exigim que l’Ajuntament siga qui li reclame l’IBI a l’IVVSA, i que inste a l’IVVSA a canviar les clàusules als contractes de lloguer social. Cal aturar aquesta espiral contra el barri de la Coma que ha encetat el Consell. Primer va ser el tancament del Col·legi Major, ara vindrà el de l’escola taller Ítaca, i mentres els veïns del barri que tenen lloguer social patixen l’arribada de les cartes de l’IVVSA demanant-los que es facen càrrec de la contribució, tinguen o no mitjans per a sobreviure. Una vegada més, el PP gira l’esquena a la greu realitat social de Paterna i lleva recursos d’allà on es necessiten realment”.\n“A este pas, la Coma, en comptes d’anomenar-se barri d’acció preferent s’hauria de dir barri d’atac preferent pel menyspreu amb què el tracta la Generalitat i la indiferència que està mostrant l’Ajuntament de Paterna, amb uns dels barris més castigats per la greu situació econòmica que patim”, conclou el regidor Juanma Ramón.\n←RAMÓN: “REBUTGEM EL MODEL URBANÍSTIC DE PUERTO ‘PELOTASSO’ PERQUÈ ÉS EL MATEIX QUE EL QUE ENS HA PORTAT A AQUESTA CRISI”\nRAMÓN EXIGEIX L’ASFALTAT DEL TRAM FINAL DEL C/SILLA PER A OBRIR UN ACCÉS FONAMENTAL DE MAS DEL ROSARI→


territoris.cat 20:11 12/05/17\nlleida cereal danys pedregada plana la\nPoma afectada a l'arbre d'una finca de Castellnou de Seana\nLa pedregada d'aquest dijous ha provocat danys en prop de 3.600 hectàrees de fruita i cereal de la plana de Lleida, segons les primeres estimacions del Departament d'Agricultura, que assegura que les afectacions són molt irregulars. En concret, les tempestes que van caure ahir al migdia van descarregar sobre cinc comarques: el Segrià, el Pla d'Urgell, l'Urgell, la Noguera i les Garrigues. Agricultura estima que la pedra va fer mal a 1.342 hectàrees de fruita de pinyol, 1.435 de fruita de llavor i unes 800 de cereal.\nLes tempestes van escombrar la plana de Lleida en dues tongades, una primera entre dos quarts de dotze i dos quarts d'una del migdia, i una segona entre la una i deu minuts i les dues de la tarda. Segons Agricultura, les afectacions varien molt segons la finca. En alguns casos serà molt petita, d'un 10%, però en altres pot haver malmès gairebé tota la collita.\nÉs la quarta pedregada d'aquest any i la segona que ha provocat danys significatius als cultius, després de la que es va registrar el 30 de març en municipis del Segrià i que va afectar sobretot cirerers, albercoquers i pruneres.\nEn el cas de la pedregada d'aquest 11 de maig, al Segrià les poblacions més afectades han tornat a ser Sucs i Raimat (al terme de Lleida), així com Gimenells i Almacelles. Amb menys intensitat també va caure sobre poblacions com Corbins, Benavent, la Portella, Vilanova de Segrià, Torrefarrera, Alguaire i Rosselló. En aquesta comarca, la majoria de danys s'han detectat en fruita de pinyol, sobretot en plantacions de nectarines i albercocs.\nEn el cas del Pla d'Urgell, les principals afectacions són en finques de poma i pera així com camps de cereals d'Ivars d'Urgell, Castellnou de Seana, Linyola i Vilanova de Bellpuig.\nAquest divendres al matí, l'alcalde de Castellnou, Jordi Llanes, i un dels pagesos afectats, Josep Maria Salvadó, han revisat les plantacions i han comprovat com molts fruits -encara petits- presenten diverses marques de la calamarsa.\nL'alcalde ha explicat que a Castellnou de Seana l'afectació és d'entre 600 i 700 hectàrees entre fruiters i cereals i ha avançat que demanarà a Hisenda que els pagesos afectats puguin obtenir beneficis fiscals a la campanya de l'any que ve a través de la reducció de mòduls de l'IRPF.\nD'altra banda, a la comarca de l'Urgell el municipi més afectat va ser La Fuliola, mentre que la pedra també va arribar a Agramunt, Puigverd d'Agramunt i Tornabous. Els conreus més afectats van ser de fruita de llavor i cereals, igual que a la Noguera, on la tempesta va ser mal a Vallfogona de Balaguer i Térmens. En el cas de les Garrigues, els danys s'han registrat en plantacions de fruita de les Borges, Juneda, Arbeca i Puiggròs.\nKatia Medeles: “intel•ligència emocional és respectar i entendre que som diferents”


Trobades les restes de dos joves executats durant la Guerra Civil a Barcelona | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nBarcelona 6 JUN 2019 - 22:22\tCEST\nRestes humanes trobades a Barcelona coberta amb calç viva. ESTHER MEDINA (ATICS, SL.)\nEls arqueòlegs han localitzat les restes òssies de dos “joves robustos” que presumptament van ser executats durant la primera meitat del segle XX a Barcelona. Per la indumentària –sivelles, botons, plantilles de sabata, corretges–, els investigadors han explicat a EL PAÍS que sospiten que les restes “són compatibles” amb l’etapa de la Guerra Civil i que el que els va passar a aquests joves pot tenir a veure amb un episodi de “violència a la rereguarda”. Els estudis preliminars assenyalen que poden haver estat alguns dels "primers represaliats" del conflicte, segons han explicat fonts de la investigació.\nEls dos individus, d'uns 30 anys, han estat trobats en el que sembla que és una fossa, un sobre l’altre i coberts amb calç viva per evitar la pudor dels cadàvers. També s’han trobat “restes de tela de sac”, segons fonts coneixedores de la investigació. Un dels homes té pròtesis dentals d’or i un orifici de bala a la regió occipital del crani. Tot i que encara hi ha molt per analitzar per datar l’episodi amb exactitud, les mateixes fonts assenyalen que el col·legi del Sagrat Cor de Sarrià, situat a prop, va ser, durant la guerra, una seu del PSUC. Seran els antropòlegs forenses els qui puguin determinar les circumstàncies concretes de la mort d’aquests dos individus.\nLes restes van aparèixer a finals de maig durant una obra executada per la promotora Sabadell Real State al carrer de Ràfols, al districte de Sarrià-Sant Gervasi de Barcelona. Els ossos humans van aflorar mentre s’estava excavant un pou de fonamentació per construir dos edificis d'habitatges. En aquests casos, és el promotor qui assumeix els costos i es va fer una primera excavació d’urgència. D’entrada, els arqueòlegs van considerar que es tractava de restes del segle XIX, però més tard –després del descobriment de l’orifici al crani i de la calç viva– van arribar a la conclusió provisional que pertanyen a la primera meitat del segle XX.\nLloc on s'han trobat les restes òssies. Albert Garcia\nLes mateixes fonts expliquen que, encara que s’han trobat les restes de dos individus, no es descarta que “en puguin sortir més”. Els arqueòlegs defensen amb força la hipòtesi que es tracta d’una execució i que, tot i que encara s'han de fer més anàlisis, les restes pertanyien a dos “joves robustos”. El Servei d’Arqueologia de l’Ajuntament de Barcelona es va fer càrrec de les investigacions i està fent “l’estudi antropològic” de les restes. No obstant això, en tractar-se previsiblement d’una fossa han entrat en joc també els experts de la Direcció General de Memòria –que prendran mostres genètiques– i els de Patrimoni Cultural.\nSi s’aconsegueix fixar la identitat de les restes, hauran de ser restituïdes –amb tot el material trobat– a la seva família. En cas contrari, es portaran al cementiri de Barcelona.\nL'Ajuntament de Barcelona ha emès un comunicat en el qual explica que, en un primer moment, semblava que la fossa "podria estar relacionada amb l'església del Sagrat Cor de Sarrià", situada a tot just 50 metres. Els arqueòlegs van pensar que es tractaria d'una zona d'inhumacions per a morts per malalties infeccioses a causa de la presència de calç viva, habitual per enterrar morts causats per infeccions com la còlera.\nEls treballs, no obstant això, van revelar posteriorment, segons l'Ajuntament, que es tractaria de la inhumació de dos individus "en una sola fossa de planta rectangular", disposats "un sobre l'altre". El crani que està ben conservat és el que té l'entrada d'una bala.\nVíctimes del franquisme o de la txeca?