Saló de l’Ensenyament: més espai amb focus a l’ocupació juvenil i l’assessorament personalitzat - educabarcelona » educabarcelona Saló de l’Ensenyament: més espai amb focus a l’ocupació juvenil i l’assessorament personalitzat - educabarcelona\nUn jove al Saló de l'Ensenyament de l'any passat\nComença el compte enrere per a que el Saló de l’Ensenyament obri les portes. De dimecres 14 a diumenge 18 la Fira de Barcelona acollirà 300 expositors de diversos estudis i sortides professionals al que serà el Saló més gran dels últims anys. Amb un augment del 50% de superfície, el Saló de l’Ensenyament comptarà també amb l’espai Futura, amb ofertes de màsters i postgraus i una novetat d’enguany: El Saló de l’Ocupació Juvenil, organitzat per Barcelona Activa i l’Àrea de Joventut de l’Ajuntament de la ciutat.\nAquest Saló de l’Ensenyament focalitza en serveis d’assessorament individualitzat i personalitzat, liderats per professionals de la psicologia, la pedagogia i la psicopedagogia. A més, es donaran diverses visites guiades. També destaquen les xerrades informatives i els tallers ‘EP!’ per a joves i famílies per a assessorar-los en el procés de tria dels estudis superiors. Una novetat, respecte l’assessorament personalitzat és l’activitat ‘El Repte de Decidir’. Amb un component interactiu, aquest espai en forma d’Scape Room potencia l’autoconeixement i la pressa de decisions per a realitzar una bona tria en l’itinerari formatiu.\nMés enllà dels espais tradicionals en que totes les universitats, espais formatius, instituts d’idiomes i demés exposen la seva oferta formativa -així com un espai en què l’AGAUR explicarà i assessorarà sobre beques i ajuts- el Saló té la intenció explícita de fomentar vocacions científiques a través del Pla STEMcat, focalitzat en Ciències, Tecnologia, Enginyeria i Matemàtiques, en el que participen els departaments d’Ensenyament, Presidència i Empresa i Coneixement.\nLa tecnologia també tindrà molt protagonisme en aquest Saló, que comptarà amb una Aula de Tecnologies Multimèdia, on hi haurà activitats relacionades amb la realitat virtual, la fotografia digital o els videojocs. Per altra banda, Ensenyament també focalitzarà en els estudis de Formació Professional, els Programes de Formació i Inserció (PFI) i els ensenyaments artístics i esportius.\nEl Saló de l’Ocupació Juvenil, la novetat de l’edició d’enguany\nEl Saló de l’Ocupació és una de les novetats més destacades: Orientada a joves d’entre 16 i 35 anys de la ciutat, vol contribuir a reduir la precarietat i l’atur juvenil. Així, de dijous a dissabte, hi haurà set espais diferents on s’exposaran els recursos i serveis públics existents que assisteixen en la cerca de feina per tots els joves, tant els que estan en situacions vulnerables com els que estan altament qualificats.\nDes d’activitats relacionades amb el tercer sector, fins a l’emprenedoria passant per assessorament en drets i deures laborals, aquest Saló de l’Ocupació Juvenil ocuparà part del Palau 2. També annex al Saló de l’Ensenyament, Futura se situarà al Palau 5 per a celebrar la seva dinovena edició, amb una seixantena d’expositors. En aquest espai, hi haurà universitats públiques i privades, escoles de negocis, centres de formació contínua i col·legis professionals que informaran sobre ofertes de màster i postgrau a Catalunya, Espanya i l’estranger.\nLa presència de l’exèrcit, un any més, en el punt de mira\nCom ha succeït en adicions anteriors del Saló de l’Ensenyament, la campanya Desmilitaritzem l’Educació ha denunciat la presència de l’exèrcit a la Fira de Barcelona. La campanya argumenta que la presència d’aquest cos a l’espai “provoca l’acceptació de la cultura de guerra com a cultura política dels nostres temps”. Així, els impulsors de la campanya han difós a les xarxes socials una butlleta demanant que els ciutadans truquin al Saló denunciant la presència de l’exèrcit.\nL’any passat, la Campanya va precintar l’espai que ocupava l’exèrcit a la que era la 28ª edició del Saló de l’Ensenyament, denunciant la seva presència, com anys anteriors.


ACTIVITATS FAMILIARS A LES RUÏNES D'EMPÚRIES - Sortir amb nens\nAgenda » Activitats familiars » ACTIVITATS FAMILIARS A LES RUÏNES D’EMPÚRIES\nACTIVITATS FAMILIARS A LES RUÏNES D’EMPÚRIES\nDies 17, 18, 24 i 25 de febrer a les 11,30 hores\nIulia Domitia o Caius Aemilius, antics habitants de l’Emporiae romana del segle I dC, us explicaran en aquesta divertida visita com era la vida a la seva ciutat fa dos mil anys. Aquesta activitat està pensada per a descobrir d’una forma diferent els costums i la vida quotidiana de les societats grega i romana que varen viure a Empúries. Veniu a conèixer la nostra història i gaudir d’una experiència diferent en família, en la immillorable companyia d’un dels nostres curiosos avantpassats.\nPreu: 4 € (no inclou el tiquet d’entrada al jaciment)/Menors de 8 anys gratuït\nDe dilluns a divendres: de 12h a 13h\nDissabtes, diumenges i festius: de 13h a 14h\nEl criptopòrtic és un espai subterrani de l’anomenada Domus dels mosaics d’Empúries. Aquest espai, ubicat just a sota del peristil o jardí de la casa, ha estat restaurat i museitzat per obrir les seves portes al públic, equipat amb audiovisuals 3D que us permetran descobrir com era una antiga domus romana.\nIdiomes: Català, francès, castellà, anglès i alemany amb l’audioguia del jaciment\nAforament limitat. Es recomana adquirir l’entrada a les guixetes de la porta d’entrada al MAC-Empúries.\nEmpúries en joc!\nDiumenge 25 de febrer de 2018 a les 11.30 hores\nL’acte de jugar és tan antic que resultaria difícil aclarir què fou abans, si el joc o la mateixa civilització. Us proposem una visita molt especial a les ciutats grega i romana d’Empúries, en la que tot jugant amb els jocs que hem heredat de grecs i romans, coneixerem els espais més representatius de les dues ciutats i ens aproparem a la vida quotidiana dels seus habitants. Us animeu?\nPreu: 3€ (no inclou l’entrada al jaciment)\nInici de l’activitat: al punt de trobada davant la muralla de la ciutat grega\nl'escala MUSEUS AMB NENS MUSEUS PER ANAR AMB NENS


Democràcia Inclusiva: Butlletí nº12 Desembre-Gener\nCanciones para el cambio social liberador en la manifestación del 15-O\nEl passat 15 d'octubre membres del GADI Catalunya van participar a la manifestació que va tenir lloc a Barcelona amb el lema “de la indignació a l'acció”. Ho van fer cantant cançons alliberadores (“Li diuen democràcia i no ho és” i la “Cançó per la llibertat”) acompanyats d'un potent equip de veus, guitarres, harmònica, percussió...Arran de terra, entre la gent que s'animava a acompanyar al grup gràcies als cançoners que s'anaven repartint, els ecos de les veus emancipadores es van estendre entre la multitud assistent, desafiant la desesperança que provoca la crisi sistèmica que travessem i difonent el missatge de transformació social cap a una Democràcia Inclusiva. Esperem repetir l'experiència en properes ocasions! Podeu trobar el cançoner aquí.\nPrimers passos de la Democràcia Inclusiva a Euskal Herria\nEls dies 26, 27 i 28 d'octubre, membres del GADI Catalunya, convidats per Desazkundea, van visitar Euskal Herria amb el propòsit de dur a terme una sèrie de xerrades-debat entorn a la Democràcia Inclusiva. Les activitats van desenvolupar-se en universitats, centres socials i ateneus de les tres capitals de província. Després de les exposicions, a càrrec de Blai Dalmau, els assistents van formular interessants preguntes sobre els diversos aspectes de la proposta i es van obrir substanciosos debats sobre com efectuar el canvi social alliberador avui en dia. Pel que sembla, aquestes llavors han caigut en sol fèrtil atès que a Vitòria-Gasteiz ja s'han començat a reunir un grup de persones interessades en reflexionar i aprendre col·lectivament sobre aquest projecte, amb mires a la creació d'un moviment de transició emancipador. També a Bilbao ha sorgit una iniciativa similar per part d'un conjunt de persones que ens han comunicat que faran la primera reunió d'un nou GEDI el 19 de desembre. Des de Catalunya, naturalment, celebrem i recolzem aquests primers passos i seguirem informant de nous desenvolupaments!\nImpugnant l'espectacle oligàrquic del 20-N\n“Les eleccions generals a l'estat espanyol el proper 20 de novembre són un acte cerimonial del règim polític establert: l'oligarquia liberal d'avui en dia convoca periòdicament a la ciutadania perquè participi en l'elecció dels seus suposats “representants”. D'aquesta manera es pretén legitimar un sistema basat en una immensa i creixent concentració de poder, tot denominant-lo “democràtic”. Tanmateix, cada cop més persones estem desenganyades d'aquesta falsa democràcia en què no tenim la possibilitat de decidir directament sobre els assumptes de la vida pública”.Si voleu seguir llegint el comunicat que el GADI de Catalunya va emetre amb motiu de les darreres eleccions generals, podeu fer-ho aquí.\nComença el primer Cicle de Formació sobre Democràcia Inclusiva\nMés de 15 persones estan participant al primer Cicle de formació que s'està duent a terme setmanalment a Barcelona per donar a conèixer sintèticament les bases del projecte de la Democràcia Inclusiva i poder aprendre col·lectivament amb mires a la transformació social democràtica. Els cicles consten d'una part d'exposició seguida d'una estona per les aportacions i el debat, així com també de dinàmiques participatives que estan resultant altament fructuoses. Esperem que les properes sessions siguin enriquidores i contribueixin a organitzar-nos per a l'acció emancipadora.\nDijous dia 15 de desembre a les set de la tarda tindrà lloc al local d’Àgora Catalunya –Plaça de Catalunya 9, 4rt 2ª de Barcelona- la segona xerrada-debat del Cicle Alternatives al Sistema organitzat per Nova. En aquesta sessió es presentarà la Cooperativa Integral Catalana i membres del GADI Catalunya participaran a la fila zero, aportant la seva visió entorn a aquesta proposta. El Cicle consta d'una sessió cada mes i la presentació de la proposta de Democràcia Inclusiva tindrà lloc el proper dijous 2 de febrer.\nCap a una concepció democràtica de la ciència i la tecnologia\nRecentment s'ha acabat d'enllestir la traducció al castellà de l'article de Takis Fotopoulos "Towards a democratic conception of science and technology" que té per objectiu examinar, des d'un punt de vista democràtic, les proclames i contra-proclames sobre el caràcter neutral, autònom i democràtic de la tecnociència així com fer algunes reflexions sobre les característiques desitjables d'una ciència i tecnologia democràtiques. Podeu llegir l'article aquí.\nPer noves altes, clica aquí / Per reenviar aquest correu-e, clica aquí / Per qualsevol comentari, info@democraciainclusiva.org\nPublicado por GADI Catalunya en dijous, de desembre 15, 2011


Representem la Terra en la Setmana de la Lluita pel Clima | Ginebró\nEls alumnes i mestres del Ginebró han protagonitzat la primera acció del curs per conscienciar a tota la comunitat educativa del canvi climàtic, en el marc de la Setmana de Lluita pel Clima. Tots ells han vingut avui a escola amb una samarreta blava o verda, que simbolitzen els colors del nostre planeta, i s’ha fet una foto aèria conjunta amb més de 1.000 persones representant la Terra.\nDes de l’any 2012 el Ginebró participa en el Programa d’Escoles Verdes, i a través del Comitè Ambiental de l’escola, format per alumnes i mestres, es canalitzen iniciatives sostenibles al centre i es fomenta la sensibilització i implicació de tota la comunitat per millorar el nostre entorn.\nEntre d’altres, el Ginebró any rere any incrementa les zones verdes del recinte, cuida l’enjardinament d’espais, cultiva els horts, té una electrocompostadora, ha substituït fluorescents per enllumenat LED i, recentment, ha instal·lat una planta fotovoltaica d’autoconsum que genera un 52% d’estalvi energètic.\nAra, però, cal anar un pas més enllà, com va explicar la directora Maria Expósito a la reunió de benvinguda al curs 2019-20, “El canvi climàtic actual és un dels més grans desafiaments de la història de la humanitat, i segons els experts els propers 15 anys són crucials per minimitzar les seves conseqüències més severes. Tots som responsables de les petites i grans accions que podem fer, i per raons evidents, els centres educatius tenim un paper ben rellevant.\nEls nostres alumnes són els que estan més a prop del futur. Molts d’ells ja estan molt sensibilitzats amb aquest tema, i hem d’aprofitar l’empenta global de conscienciació que s’està generant per acompanyar-los a l’hora de dur a terme petites i grans accions. Nosaltres, escola i família, som un reflex i un exemple per als infants i joves, i contribuir a conscienciar-los està a les nostres mans.”\ncanvi climàtic, escola verda, medi ambient, sostenibilitat


FERNANDO PINÓS - JOSÉ MIGUEL SERRANO\nLA FRAGÀNCIA INAPREHENSIBLE DE L’EFÍMER\nLa fina intuïció de Fernando Pinós, fill, torna a sorprendre’ns, tal com va succeir amb l’exposició de Manuel Sagnier de 1999 – per a molts un desconegut -, amb una gran mostra d’un altre pintor que va gaudir de gran prestigi entre els anys trenta i seixanta del recent passat segle: José Miguel Serrano, el qual, sense ser tan desconegut com Sagnier, ha quedat injustament relegat.\nPintor desbordant, excessiu, barroc, com la seva pròpia persona, dibuixat, grabador, muralista, il·lustrador de llibres, retratista, decorador…, Serrano, de família santanderina, va néixer a Barcelona en 1912 i va morir a Sitges en 1982. Enquadrat dintre d’un cert postimpressionisme, la seva personalitat, no obstant això, transcendeix tot encasellament. Apassionat per l’art de pintar i format en els tallers de Nogués i Labarta, va adoptar des dels seus inicis el color i la forma com mètode d’expressió, però amb una pinzellada ràpida i colorista, atempta sempre a un decorativisme de bona llei, en el que la troballa, conta més que l’acabat perfecte.\nDescobert pel sagaç Plandiura arran la seva primera exposició individual en la vella Syra del carrer Diputació, en 1936, aquest mateix any va participar en les d’Art Espanyol celebrades a París i Amsterdam. Instal·lat per un temps a París, on va freqüentar a Vergés, Pruna i Grau Sala, va travar amistat amb Cocteau i va exposar, entre d’altres, a les “Galeries Quatre Chemins”.\nDe nou a Barcelona, després de la guerra va intervenir en el Segon “Saló dels Onze” patrocinat a Madrid per Eugenio d’Ors, qui arribà a qualificar-lo de Rilke de la pintura, per la seva música, gràcia, elegància i sensibilitat. Així mateix, va participar en l’exposició d’art contemporani espanyol celebrada en el Jeu de Paume de París. Instal·lat a Sitges en 1944, va exposar en nombroses galeries: Verdaguer; Padró, San Jorge, Caralt, Gasa del Libro, Vinçon, La Pinacoteca, etc.\nEncara que dotat per a tots els gèneres, es va especialitzar sobretot en flors, el millor de la seva producció juntament amb els bodegons. En la figura, encara que bé executada, no arriba a el mateix nivell, si bé els encerts són notables. En la seva faceta de muralista va decorar diverses residències senyorials, com la dels marquesos de Camp-Alange, a Madrid.\nEl pintor “possiblement amb més facilitat de la seva generació”, al dir de Carlos Sentiu, per ventura aquesta facilitat, aquest desenfadament amb que pintava, aquesta plasmació de l’aspecte més fràgil de la bellesa, que és la decoració – Serrano creia en el valor decoratiu de la pintura -, mitjançant una pinzellada ràpida brusca, sacsejada, no eximeix de dramatisme i grandiloqüència, que beu en la pintura romàntica francesa, siguin els aspectes més incompresos de la seva obra. Tal vegada aquesta facilitat, sobretot a partir dels anys seixanta, ha condicionat part de la seva pintura, en ocasions precipitada, en molts detalls excessivament improvisada, encara que sempre sensible i sincera.\nLes obres de Serrano incloses en la present exposició abasten quatre dècades, de 1940 a 1980, i Fernando Pinós ha aconseguit reunir, en una assolida selecció, trenta-cinc quadres dels millors temes que va tocar el pintor, de format gran i mitjà: arlequins pensatius d’exultant brillantor; “polichinelas” captats en una cabriola; colomes; galls de baralla amb els seus nerviosos moviments i vitalitat, de colors frescos, en els quals el negre intens, els vermells, grocs, terres i verds es troben contrastats harmònicament; cavalls de carrera plens de vida, de moviments àgils; adolescents en ombres; parelles abraçades amb un aire de tristesa; i sobretot flors, acabades, ben construïdes, en un arravatament de pètals i fulles que cauen en cataractes, instants efímers captats en plena fugacitat.


Les claus de l’Osasuna- Barça RacoBlaugrana.com\nHome Notícies Barça Les claus de l’Osasuna- Barça\nLes claus de l’Osasuna- Barça\nAndrés Fernández, un porter de garanties. L’encarregat de guardar la porteria dels navarresos és una de les realitats sota pals del futbol espanyol als seus 26 anys gràcies als seus reflexos i a la seva alçada. Tot i que els resultats d’Osasuna no són els millors en aquest inici, només sis punt i amb relleu a la banqueta, la presència del murcià sota pals fa que l’equip no encaixi molts gols, 7 en total i 3 en els partits al Reino de Navarra.\nOriol Riera, un 9 sorgit de la Masia. El vigatà té la seva oportunitat a la Primera Divisió després de la seva gran temporada l’any passat amb l’Alcorcón, amb 18 dianes, i després d’abandonar el Barça l’any 2005. El davanter ,que va debutar al primer equip blaugrana amb Messi en un amistós al camp del Oporto en l’època de Rijkarrd, és la referència ofensiva dels seus per la seva estatura i bons moviments, és el màxim realitzador de l’equip amb 3 dianes fins ara.\nLes segones jugades, claus. Per bé que amb l’arribada de Xavi Gràcia a la banqueta pot ser que els navarresos intentin tenir més control de la pilota, les seves millors armes seguiran essent el joc directe i l’aprofitament de les segones jugades en un camp amb unes dimensions propícies per aquestes. A més, la presència d’Oriol Riera els facilita aquest tipus de joc, pel que faran bé la parella de centrals blaugrana, on no hi haurà Piqué,i la resta de l’equip en estar molt atents a aquest tipus de jugades.\nLa tornada de Messi, clau en aquesta classe de partits. Tot i el bon rendiment de Neymar en absència de l’argentí, Messi no té substitut i la seva qualitat per desequilibrar i per generar joc pels seus companys és clau pel Barça. A més, en camps com el d’avui, la seva capacitat per desnivellar partits gràcies a la seva qualitat individual pot ser clau per sumar els tres punts, com va fer la temporada passada on dos gols seus van servir per remuntar el gol als primers minuts dels navarresos.\nPuyol, l’esperit d’aquest equip. Poc es pot dir que no s’hagi dit del gran capità blaugrana, qui avui torna a una convocatòria, i esperem que als terrenys de joc, molts mesos després de la seva operació. Tot i els anys i la pèrdua de certa velocitat, l’esperit, punt d’honor i treball constant del de la Pobla el fan un referent pels seus i per un tècnic que li té tanta confiança que inclús va frenar l’arribada d’un central per la seva tornada.\nLectures 1354 vegades per 401 lectors\nPrevious articleMourinho envia un recadet: "Nosaltres controlem la situació de Courtois, no el Barça"\nNext articleDe Ponç Pilat a Herodes amb bons nois\nJavier Faus, el relleu de Bartomeu en una llista continuista\nA final de temporada el Barça viurà un procès electoral tal i com va anunciar ahir el president Josep Maria Bartomeu. En la mateixa...


La confiança l’usuari és important per a nosaltres, i per tant, en MASSANES PLÀSTICS SL ens preocupa protegir la seva privacitat. Un aspecte important d’això és proporcionar-li tota la informació possible sobre com fem servir les dades de caràcter personal, fins i tot com utilitzem la botiga local de dades i tecnologia similar.\nL’emmagatzematge local de dades implica emmagatzemar diferents tipus de dades localment en el seu dispositiu a través del seu navegador web. Les dades emmagatzemades localment poden, per exemple, contenir la configuració de l’usuari, informació sobre com navega pel nostre lloc web, quin navegador web utilitza, quins anuncis s’han mostrat, i el comportament similar en llocs web amb els que col·laborem.\nLes dades emmagatzemades localment poden ser utilitzats per personalitzar el contingut i les funcions en els nostres serveis de manera que les seves visites siguin més còmodes i tinguin més sentit.\nLa configuració en el seu navegador web normalment mostra una llista de totes les galetes que han estat emmagatzemades per proporcionar-li una visió general i, si ho desitja, per eliminar les galetes no desitjades. Normalment, pot indicar que accepta l’emmagatzematge de galetes dels llocs web que visites o de tercers afiliats a aquests llocs web. També pot escollir ser notificat cada vegada que s’emmagatzema una nova galeta.\nSe li proporciona a continuació orientació sobre com fer això en diferents navegadors web. El seu navegador web emmagatzema normalment galetes en una carpeta específica en el seu disc dur, de manera que pugui examinar també el contingut amb més detall.\nNo obstant això, les galetes que són presents en el lloc web canvien molt sovint, i no totes les galetes són igual d’importants.\nPer tant, si MASSANES PLÀSTICS SL canvia l’ús de les cookies de seguiment, se li notificarà amb un missatge.\nPer a més transparència, si té alguna pregunta relativa a l’ús de l’emmagatzematge local del nostre lloc web, poseu-vos en contacte amb nosaltres a SALES@REFINISHANDPLUS.COM, indicant en l’assumpte “Política de galetes”


El Dr. Josep Sánchez de Toledo, Català de l'Any 2012\nEl doctor Josep Sánchez de Toledo (Barcelona, 1951), cap del Servei d'Oncologia i Hematologia Pediàtriques de l'Hospital Universitari Vall d'Hebron, ha estat guardonat amb el Català de l'Any 2012, certamen organitzat per El Periódico i Els Matins de TV3.\nAquest guardó és un reconeixement a la seva trajectòria i a la del Servei d'Oncohematologia Pediàtrica de l'Hospital Vall d'Hebron que dirigeix. Aquest servei va ser pioner l’any 1984 a fer transplantaments de mèdul·la òssia en nens amb leucèmia, l’any 2012, el Servei d’Oncologia i Hematologia Pediàtriques de l’Hospital Vall d’Hebron va rebre el màxim guardó europeu per la qualitat dels procediments que aplica.\nEn 28 anys, l'Hospital Vall d'Hebron ha realitzat 1.040 trasplantaments de cèl·lules mare de la sang a nens malalts de càncer. Més del doble que qualsevol altre hospital espanyol.\nEl Col·legi Oficial de Metges de Barcelona felicita al Dr. Josep Sánchez de Toledo i al Servei d’Oncologia i Hematologia Pediàtriques de l’Hospital Vall d’Hebron per aquest guardó i per la seva professionalitat, humanisme i exemplaritat.\nEl Dr. Sánchez de Toledo va ser guardonat l'any 2012 amb els Premis a l'Excel·lència Professional del Col·legi Oficial de Metges de Barcelona.\n(Font: El Periódico de Catalunya i Hospital Vall d’Hebron)\nCatalà de l'any 2012


Clece lliura els Premis Compromís als projectes més destacats en integració i sensibilització de col·lectius socialment vulnerables - Clece\nClece / Comunicació / Notícies / Clece lliura els Premis Compromís als projectes més destacats en integració i sensibilització de col·lectius socialment vulnerables\nClece lliura els Premis Compromís als projectes més destacats en integració i sensibilització de col·lectius socialment vulnerables\nEls premis en les quatre categories, Discapacitat, Exclusió Social, Violència de Gènere i Gent Gran, han recaigut, respectivament, en les associacions Dedines, Línea 10, Victoria Fuenlabrada i la Fundació Vianorte-Laguna.\nEl jurat, format tant per personalitats del món institucional com de la societat civil, ha valorat 157 candidatures.\nMadrid, 3 de març del 2015. Clece va celebrar ahir la cerimònia de lliurament dels seus Premis Compromís, que, en aquesta primera edició, van recaure en els projectes presentats per les associacions Dedines, Línea 10, Victoria Fuenlabrada i la Fundació Vianorte-Laguna per la seva tasca a favor de col·lectius socialment vulnerables.\nEls guardons tenen l’objectiu de reconèixer la tasca d’entitats socials i d’organitzacions sense afany de lucre de la Comunitat de Madrid en els àmbits de la integració de persones amb discapacitat, dones que pateixen violència de gènere i persones en risc d’exclusió social, així com en l’ajuda a la gent gran. Es creen com un reflex de la realitat social de Clece que integra més de 5.000 persones de col·lectius vulnerables a la seva plantilla. «Homes i dones amb històries increïbles de superació, d’èxit i que són un exemple d’orgull i d’esforç per a tots els que formem part d’aquesta enorme família que és Clece», va destacar Cristóbal Valderas, president de Clece.\n«El nostre compromís social consisteix a anar més enllà de prestar un servei social públic o de complir un plec de condicions, és arribar on generalment l’Administració pública no pot arribar», va afirmar Valderas. «Intentem tancar el cercle després que han passat per un centre social. Com? Integrant realment aquests col·lectius en la societat, intentant oferir-los una oportunitat de treballar a la nostra companyia», va afegir.\nDurant la gala, celebrada en els Teatres del Canal de Madrid i conduïda pel periodista Constantino Mediavilla, Clece va fer públic el nom dels finalistes i dels guardonats de la primera edició. Van lliurar els premis Irene Vila, presidenta del jurat, en la categoria de Discapacitat; Dolores Navarro, regidora de Família i Assumptes Socials a l’Ajuntament de Madrid en la categoria d’Exclusió Social; Cristóbal Valderas, president de Clece, en la categoria de Violència de Gènere; i Jesús Fermosel, conseller d’Assumptes Socials de la Comunitat de Madrid, en la categoria de Gent Gran.\n«Enhorabona a tots els projectes presentats. Enhorabona a tots els que lluiteu per fer un món cada cop més gran gràcies a la solidaritat i al compromís. Amb la vostra tasca ens ajudeu a saltar totes les barreres», va destacar Irene Vila, presidenta del jurat.\nEl jurat, integrat tant per personalitats del món institucional com de la societat civil, ha triat els quatre guanyadors després de valorar 157 candidatures i de triar cinc finalistes per cada candidatura. Els premiats són els següents:\nAssociació Dedines pel seu projecte «Colònies d’Estiu 2015» en la categoria de Discapacitat. Dedines és una associació per a la defensa dels infants discapacitats amb necessitats especials fundada l’any 2009. Des de fa dos anys, fa unes colònies d’estiu per a afiliats a l’associació. Actualment, 45 nens amb discapacitat. Amb el projecte «Colònies d’Estiu 2015» ofereix campaments amb personal qualificat i material específic per atendre les necessitats especials d’infants amb pluridiscapacitat.\nAssociació Línea 10 pel seu projecte «Nou Camí 2015» en la categoria d’Exclusió Social. L’associació neix de l’obra de les Germanes de la Caritat de l’Assumpció que treballen en les perifèries de les ciutats tot donant suport a famílies en risc d’exclusió. Més concretament, el projecte «Nou Camí» es duu a terme des de fa quatre anys en el districte madrileny d’Usera, tot afavorint la inserció social de famílies amb menors en situació de risc, a través de l’acompanyament social, d’intervencions socioeducatives a domicili o a la seu de l’associació. 35 famílies i 45 menors d’entre 3 i 12 anys es beneficien d’aquest programa.\nAssociació Victoria Fuenlabrada pel seu projecte «Benestar, integració apoderament i emancipació de les dones víctimes de violència de gènere» en la categoria de Violència de Gènere. Aquesta entitat, formada per dones relacionades amb la violència de gènere, proporciona, a les víctimes, un programa per avaluar i cobrir les seves necessitats més urgents a través de diferents activitats com ara tallers de benestar, tallers de cerca d’ocupació i suport emocional, autoprotecció i defensa personal o assessoria jurídica.\nFundació Vianorte-Laguna pel seu projecte «Equipo Mèdic i Terapèutic a domicili de l’Hospital Centre de Cures Laguna per a Persones Dependents» en la categoria de Gent Gran. La Fundació Vianorte-Laguna és una entitat sense afany de lucre dedicada a la cura i a l’atenció de persones que pateixen malaltia avançada, gent gran i pacients amb malalties neurodegeneratives. Amb aquest projecte, un equip mèdic i terapèutic de l’Hospital Centre de Cures Laguna per a Persones Dependents fa serveis d’atenció a domicili per a persones dependents en situació de vulnerabilitat social amb necessitat de teràpies i escassa mobilitat. El nombre de potencials beneficiaris directes, per servei unitari, arriba a 5.265 persones.\nLes quatre propostes han rebut una dotació de 6.000 euros cadascuna, així com un guardó dissenyat per l’artista madrileny José Miguel Utande, desenvolupat per una associació de persones amb discapacitat. El jurat ha valorat el valor social i l’abast de les iniciatives. Juntament amb Irene Villa, Dolores Navarro i Cristóbal Valderas, el jurat ha comptat amb la participació de César Antón, director general de l’Imserso; Carmen Balfagón, secretària general tècnica d’Assumptes Socials de la Comunitat de Madrid; Matilde Fernández, diputada del PSOE a l’Assemblea de Madrid i portaveu d’Assumptes Socials del Grup Parlamentari Socialista; David Casinos, conferenciant i atleta paralímpic, dedicat a les especialitats de llançament, pes, disc i martell, i Pedro Montoliú, periodista espanyol i cronista de la vila de Madrid.\nFruit d’un compromís\nEls Premis Compromís s’emmarquen en el compromís social de Clece, que gira al voltant de quatre pilars: empleabilitat, integració, sensibilització i atenció de persones.\nDes de fa uns quants anys, la companyia impulsa la integració laboral de col·lectius desfavorits, tot oferint oportunitats laborals a persones amb discapacitat, en risc d’exclusió social i víctimes de violència de gènere. Actualment, més de 5.000 persones pertanyen a aquests col·lectius i s’integren en els gairebé 70.000 treballadors de Clece. Per dur a terme aquest compromís, Clece col·labora amb més de 200 associacions, fundacions, entitats socials i organismes públics. A la Comunitat de Madrid, Clece compta amb més d’11.300 treballadors, 700 persones dels quals pertanyen a col·lectius desfavorits.\nA més d’aquests col·lectius, Clece està especialment sensibilitzada amb l’atenció de la gent gran. En la seva activitat, atén cada dia més de 87.000 persones grans en els serveis que presta en residències, centres de dia o d’ajuda a domicili, persones per a les quals fa diferents actuacions (tallers ocupacionals, trobades intergeneracionals o teràpies avançades, entre d’altres) que van més enllà de la prestació del servei social compromès amb l’Administració amb l’objectiu de millorar la seva qualitat de vida i d’afavorir la seva autonomia i integració social.


Catalunya comptabilitza 896 grups escolars confinats i un centre tancat\nActualitzat 25/11/2020 11:17 CET\nLes escoles catalanes han comptabilitzat aquest dimecres 896 grups estables confinats --un 1,24% del total-- i un centre tancat per brots de coronavirus, segons ha informat la Conselleria d'Educació de la Generalitat en una actualització de dades que cada centre introdueix en l'aplicació Traçacovid.\nEl centre que està tancat és l'Escola de Salàs del Pallars-ZER Pallars Jussà (Lleida), que representa el 0,02% de tots els centres de Catalunya.\nUn total de 21.890 persones que pertanyen a la comunitat educativa estan en quarantena: 20.833 alumnes, 1.023 docents i personal intern, i 34 treballadors externs, la qual cosa suposa un augment de 598 respecte dimarts, quan n'hi havia 21.292, i s'han registrat grups confinats a 626 dels 5.104 centres catalans, un 12,26% del total.\nQuant als positius, se n'han comptabilitzat 28.992 des del començament de curs --213 més que dimarts--: 26.111 d'alumnes, 2.618 de docents i personal intern, i 263 entre el personal extern.\nD'altra banda, els centres educatius catalans han registrat 2.183 positius durant els darrers 10 dies: 1.992 entre els alumnes, 183 entre els docents i personal d'administració i serveis, i 8 entre el personal extern.


Albert Trillo – Pàgina 2 – Padel Sant Andreu\nMeanwhile lets just say that we are proud Albert Trillo contributed a whooping 39 entries.\nSeguidament tenim a Jesús i Àlex vs. Daniel i David! Partida de 0 sets a 2. En el primer set ens trobàvem a Daniel i David pressionant des del primer moment, tenint clar quin era el seu objectiu. Anotaven 3 jocs a 6 a favor seu!!! Sense pensar-ho dos cops van seguir en la seva […]\n17 de gener de 2018 by Albert Trillo\nSeguidament tenim a Josep.T i Juan vs. Ramón i Angel. Resultat de 2 sets a 0. Primer set en què Josep.T i Juan es ficaven al capdavant de la partida amb 6 jocs a 4 a favor seu! A continuació van mantenir el ritme tan bo de joc i remataven encara amb més força amb […]\nI amb la nit de Dimarts arriba la primera partida amb Hèctor i Uri vs. Óscar i Sergi. Partida de dos sets. El primer d’ells Óscar i Sergi van obrir la nit trepitjant fort i sense deixar gaire opció de joc als seus rivals, amb 2 jocs a 6 a favor seu. Seguidament Hèctor i […]\nFinalment tancàvem la nit amb Josu i abel vs. Nacho i Sergi. Partida de tres sets, dels quals tot es podia esperar!! El primer set van anotar 6 jocs a 3 a favor de Josu i Abel que van començar molt forts! Tot d’una Nacho i Sergi no es van deixar intimidar i van empatar […]\nMarc e Iker Vs. Pedro i Àlex 0-2\nSeguidament teníem a Marc e Iker vs. Pedro i Àlex amb un resultat de 0 sets a 2. El primer set Marc e Iker van realitzar molt bons jocs, però no els suficients per emportar-se el set. Van realitzar 4 jocs a 6 a favor dels rivals Pedro i Àlex. A continuació intentaven passar al […]\nÀlex i Gerard V. Joserra i Albert 1-2\nTot seguit teníem a Àlex i Gerard vs. Joserra i Albert. Partida d’1 set a 2. Joserra i Albert tornaven a agafar força i guanyaven la partida, després de no obtenir els resultats volguts les anteriors setmanes. En el primer set Àlex i Gerard van pressionar com mai a Joserra i Albert i obtenint els […]\nArrencàvem dilluns nit amb la partida d’Alejandro i Pablo vs. Casals i Raúl. Partida que va constar de 2 sets a 0 a favor d’Alejandro i Pablo. En el primer set els mateixos van començar amb força i marcant territori als rivals amb 6 jocs a 3 a favor seu. Seguidament finalitzaven la partida sense […]\nI a continuació les de Dimarts!\nAquí tenim els resultats de lliga de dilluns a la nit!!👏👏👏\nTambé ens podreu seguir a l’insta!!\n12 de gener de 2018 by Albert Trillo


Calonge presenta un informe que avala la construcció d'un CAP al municipi - Diari de Girona\nCalonge presenta un informe que avala la construcció d'un CAP al municipi\nEl CatSalut ja els ha dit que estudiaran la proposta però que abans tenen altres actuacions prioritàries a la demarcació\nacn | calonge 03.08.2017 | 21:07\nL´alcalde de Calonge Jordi Soler mira la documentació del possible nou CAP del municipi al lloc de l´Avinguda de la Unió ACN\nEl Consorci Assistencial del Baix Empordà ha presentat un primer informe que conclou que Calonge necessita tenir un CAP. El document assenyala que el millor és fer un sol equipament per a tots dos nuclis (Calonge i Sant Antoni) ja que "permetria optimitzar millor els recursos tant físics com humans" i "tenir un horari i un nombre de serveis més ampli". El lloc que millor respondria a les demandes seria una parcel·la de l'Avinguda de la Unió que ja es va reservar per a equipaments en el pla d'ordenació urbana. L'informe conclou que aquest espai està ben comunicat i de fàcil accés amb transport públic o vehicle privat. De fet, es preveu dedicar una part del terreny a aparcaments. Aquesta proposta de l'informe "és la millor", segons diu l'alcalde Jordi Soler, que també es mostra disposat a "posar totes les facilitats" per poder desencallar el projecte. El CatSalut ja els ha dit que estudiaran la proposta però que, abans, tenen altres prioritats a la Regió Sanitària de Girona.\nA hores d'ara, els habitants de Calonge (Baix Empordà) s'han de desplaçar a Palamós per anar al CAP. Actualment, els dos nuclis del municipi -Calonge i Sant Antoni- tenen cadascun d'ells un consultori local que, en el segon cas, compta a més amb un reforç d'estiu. Al municipi reclamen tenir un Centre d'Atenció Primària propi. Al Baix Empordà, a banda del de Palamós hi ha aquest tipus d'equipament sanitari a Torroella de Montgrí, a la Bisbal d'Empordà, a Palafrugell, a Platja d'Aro i a Sant Feliu de Guíxols.\nDe moment, el que s'ha fet ha estat un informe per part del Consorci Assistencial del Baix Empordà que conclou que és necessari tenir un CAP i que concreta temes pendents. El primer és que defensa un edifici únic que doni servei a Calonge i Sant Antoni i a totes les urbanitzacions del municipi. "L'opció d'un CAP unificat que doni servei a tota la població és clarament la millor, ja que ens permetrà disposar d'una atenció sanitària més complerta, amb més serveis i un horari més ampli", segons defensa l'alcalde Jordi Soler. El document del Consorci Assistencial del Baix Empordà destaca que amb un sol espai es podrien optimitzar millor els recursos i incrementar els serveis.\nPer això, l'informe apunta a un lloc del mapa on seria idoni fer aquest espai. Es construiria a una parcel·la lliure de l'Avinguda de la Unió que el planejament urbanístic ja preveu destinar a serveis. Se'n destaca que està ben comunicada tant des dels dos nuclis com des de les urbanitzacions. Part de l'espai es preveu que sigui un aparcament, confiant que molts usuaris vindrien amb vehicle privat. Per part del municipi, l'alcalde es compromet a "posar-hi totes les facilitats" i es mostra confiat a poder arribar a "una entesa".\nL'informe del Consorci Assistencial del Baix Empordà recull la necessitat que Calonge tingui un CAP i en fa ja aquesta proposta d'ubicació. Aquest document ja s'ha presentat a entitats de salut del Baix Empordà en una reunió on també hi era el gerent de la Regió Sanitària de Girona del CatSalut, Miquel Carreras. Carreras els ha traslladat que estudiaran la proposta. Volen veure si es podria desencallar però no amaguen que abans tenen altres centres més prioritaris a la demarcació.


dijous, 2 juliol, 2015 - 14:00\nEl 1999 obre el seu atelier a València i el 2005 llança la seva pròpia marca, amb una visió molt clara i transformadora de la forma de vestir masculina, en què aposta per un prêt-à-porterd’avantguarda.\nEntre els seus èxits es troba haver participat en les principals passarel·les d’Espanya (València Fashion Week, Madrid Cibeles i 080 Barcelona) i en esdeveniments i passarel·les rellevants a escala internacional (Soho de Nova York, Düsseldorf, París, Milà i Chic Pequín). Tot això s’ha reflectit en revistes tan reconegudes com, per exemple, Vogue, CollezioniUomo, DT, Man, FHM, Squirei Neo2, entre d’altres.\nCOL·LECCIÓ - LAPISLÁZULI SPRING/SUMMER 2016\nLa cúpula de la sala XX delsDretshumans de l'ONU de Miquel Barceló és el pretextd'inspiració, l'element emocional que fa que arranque tot el projectecreatiu de Lapislázuli, la nova col·lecció de prêt-à-portmasculí 2016.\nObra d'art indiscutible, considerada per alguns com la nova capella Sixtina. Simbolitza un mar en moviment, una cova i un missatge d'esperança. Metàfora de risc, solidaritat, innovació, diàleg, multilateralisme etc. Art en gran, una proposta plena de símbols, que representen la diversitat del món i la ciutadaniacom a eix central.\nDes d'aquestpunt de partida, Miquel Suay visualitza el fascinantentorn cultural que resulta el mar Mediterrani, origen de vida, emissor de cultura i civilització, representada per la considerada primera universitat del món: la Bibliotecad'Alexandria, espai de diàleg i recerca.\nLes produccionsartístiquesd'aquestconjunt de poblesgrecs i llatins, que tracen tota la costa mediterrània. L'arquitectura, les costums,totmoltlligat al voltant de la temática del mar. Amalgama de blaus, blancs espumosos de les ones, lluminositat del sol en el mar i colors coralins, desencadenen una col·lecció on els teixits, colorimetría y formes reflecteixen clarament aquest esperit:\n- llins, cotons brodats (alovers), punt de xarxa, sargueselàstiques, popelins i creps.\n- Blaus, Arenaamb el lli al capdavant, colorsprimaris : groc, vermell, verd, morat, etc.\n- Pecesfolgades i confortables, amplis volums en pantalons, T-shirts. Camises.\n- Cotóambelementsestampats, brodats, artesanía de punt de ganxo.\n- Sandàlies de cuir i Espardenyes de canem. Etc…\nUna col·lecció de dissenymoltpensat, funcional i pràctic, peròalhoraamb una actitud que experimenta ambtextures que, en definitiva, juguenambelssentits, una tendència que suposa una actitud en la vida, una inquietud per descubrir.\nLapislázuli: pedrablava semipreciosa bellisima considerada salut, força i noblesa al llarg de la seva historia, moltutilitzada al poblesmediterranis.


Peníscola té un nou festival amb Amaia, Ara Malikian i Aitana - Diari de Girona\nPeníscola té un nou festival amb Amaia, Ara Malikian i Aitana\nEl Peñíscola From Stage comptarà amb deu concerts, inclosos també Los Secretos, Revólver i Diego el Cigala\nbertomeu roig 13.07.2019 | 01:29\nPeníscola té un nou festival amb Amaia, Ara Malikian i Aitana Diari de Girona\nLa província de Castelló s'ha convertit, en els últims anys, en un focus d'atracció de grans esdeveniments musicals per a l'estiu. Ara, la principal destinació turística s'incorpora a aquesta tendència, amb el Peñíscola From Stage. Un conjunt de 10 actuacions per a les nits d'agost, entre els dies 15 i 25, que tindran com a padrina a Amaia Romero, la vencedora d' OT 2017, i una de les veus més interessants de la seva generació.\nEl cartell compta amb figures de la talla d'Ara Malikian, un dels principals talents joves del violí, amb una gran capacitat per a connectar amb el públic de menor edat. Una companya d'Amaia, Aitana, també participarà en la cita, amb la seva única actuació a la província en aquest estiu. L'agenda es completa amb la ballarina Sara Baras, una nit dels 80 de la mà de Revólver i Los Secretos, la presència de Diego el Cigala, l'espectacle per a nens de Cantajuego i una vetllada de música electrònica amb Miss Kittin i Edu Imbernón.\nEl director d'aquest festival, Héctor Olaria, enumera com a bases principals del programa «la varietat de les actuacions i els continguts», i assenyala que com a pròleg hi haurà dos concerts gratuïts en punts emblemàtics com la plaça Santa María i el passeig Marítim. «Hem vingut per a quedar-nos i consolidar la nostra proposta, fer alguna cosa com a Peralada o Sitges, oferir un producte de qualitat en destinació turística», afegeix.\nPer la seva banda, l'alcalde de Peníscola, Andrés Martínez, ha mostrat la seva confiança perquè aquesta nova aposta «aconsegueixi consolidar-se, com ho han fet esdeveniments de la talla dels cicles de jazz, música antiga i barroca o teatre clàssic que venim oferint des de fa anys».\nLa cap de cartell, Amaia, es mostra il·lusionada per formar part del projecte, «en un poble que conec des que vaig néixer; és un lloc que em causa molt sentiment de nostàlgia i estic agraïda de poder cantar». Fins i tot manifesta la seva pena per no poder ser-hi el dia del concert d'Aitana.


elCastell: El metateatre de 'Cabezas de cartel' reflexiona a Casteldefels sobre els valors i el procés creatiu\nEl metateatre de 'Cabezas de cartel' reflexiona a Casteldefels sobre els valors i el procés creatiu\nL'obra escrita i interpretada per Celia Nadal i Javier Manzanera arribava al Teatre Plaza el passat 19 de març dins de la programació estable d'arts escèniques organitzada per l'Àrea de Cultura de l'Ajuntament\nEl Teatre Plaza va acollir el passat 19 de març la representació de l'obra teatral “Cabezas de cartel”. Aquest espectacle formava part de la programació estable d'arts escèniques organitzada per l'Ajuntament de Castelldefels a través de l'Àrea de Cultura. L'obra ha rebut nombrosos premis Indifest.\n“Cabezas de cartel”, escrita i interpretada per Celia Nadal i Javier Manzanera, explica la història d'una petita companyia de teatre que es troba en plena sessió de treball preparant una funció que parla del fet d'ésser lliures fent el que és correcte. Com a espectadors ens endinsem en el moment crític del procés creatiu d'aquesta obra en què s'enfrontaran els valors ètics amb la necessitat de sentir-se important.\n"Cabezas de cartel", el passat 19 de març al Teatre Plaza / ORIOL PAGÈS


La Volcat tornarà a descobrir camins de l'Anoia aquest cap de setmana\nLa Volcat tornarà a descobrir camins de l’Anoia aquest cap de setmana\nAquest cap de setmana tindrà lloc la Volcat Igualada, prova de BTT prevista inicialment per Setmana Santa, però que s’ha hagut de moure en el calendari a causa de la situació excepcional derivada de la COVID-19.\nEl missatge conjunt dels organitzadors i administracions públiques és la voluntat que hi hagut en tot moment per mantenir la celebració de la prova a pesar de les dificultats motivades per la situació sanitària i preservar l’objectiu de contribuir a reactivar els sectors del turisme, la restauració i les empreses de serveis del territori.\nEn el vessant esportiu, la Volcat Igualada 2020 comptarà amb una participació de gran nivell, tot i que el nombre total de participants serà inferior en un terç en relació a les edicions precedents. Les etapes de les dues jornades tindran inici i final al Parc Central d’Igualada, amb recorreguts per paratges de gran bellesa paisatgística. El primer dia es farà una etapa de 66 Km i 1.600 metres de desnivell per camins i corriols d’obaga de l’Anoia Sud, amb un primer tram per la carena de la Tossa de Montbui per seguir fins a la part més espectacular, a cavall entre Sant Martí de Tous i Bellprat, al conegut territori Panna, i tornar cap a Igualada pel Camí Ral de Santa Margarida de Montbui. I la segona etapa, de 48 Km i 1.150 metres de desnivell, proposa un recorregut força tècnic que transcorrerà pels municipis de Santa Margarida de Montbui, Santa Maria de Miralles, Orpí, Carme, la Pobla de Claramunt i Vilanova del Camí.\nEls organitzadors han destacat que la Volcat ha adoptat enguany totes les normatives sanitàries establertes per la Federació Catalana de Ciclisme (FCC), a més dels protocols marcats pel PROCICAT. En conseqüència, hi haurà canvis en el funcionament, especialment en la sortida i arribada de cada etapa i amb afectacions, també, a les zones comunes i els llocs d’habitual concentració de públic.\nPatricia Illa, regidora d’Esports d’Igualada, també ha posat en valor la voluntat de l’Ajuntament de seguir apostant per esdeveniments que contribueixin a dinamitzar la ciutat. “En aquest cas estem parlant de l’activitat que comporta un retorn econòmic més important per al teixit econòmic del nostre territori. Enguany hem hagut d’adaptar la tipologia de la competició, que no podrà tenir el caire internacional d’altres edicions, però en canvi fem especial incidència en la promoció turística que la prova comporta en l’àmbit de Catalunya, ja que la Volcat permetrà als participants gaudir de racons excepcionals de a comarca mentre practiquen esport”.\nArticle anteriorVitaldent, 30 anys compromesos amb el pacient amb un gran servei\nPròxim articleJoguines sense Fronteres: una joguina, un somriure


Le Lochere Caldonazzo Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 20 allotjaments a Caldonazzo.\nLochere 4/A, Caldonazzo, Caldonazzo, Itàlia, 38052 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Le Lochere\nAl visitar Caldonazzo, vosté es sentirà com a casa a Le Lochere, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Caldonazzo. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de ascensor, àrea de TV/saló compartit.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Le Lochere és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Caldonazzo.


EdiCitNet – Edible Cities Network (Xarxa de Ciutats Comestibles) - Universidades y Objetivos de Desarrollo Sostenible\nCiències de l’Alimentació, Ciències Ambientals, Ciències de la Terra, Treball Social\nMetes a les que es contribueix\n2.4. D’aquí a 2030, assegurar la sostenibilitat dels sistemes de producció d’aliments i aplicar pràctiques agrícoles resilients que augmentin la productivitat i la producció, contribueixin al manteniment dels ecosistemes, enforteixin la capacitat d’adaptació al canvi climàtic, els fenòmens meteorològics extrems, les sequeres, les inundacions i altres desastres, i millorin progressivament la qualitat del sòl i la terra.\n11.3. D’aquí a 2030, augmentar la urbanització inclusiva i sostenible i la capacitat per a la planificació i la gestió participatives, integrades i sostenibles dels assentaments humans en tots els països.\nLa Fundació Solidaritat de la Universitat de Barcelona és una de les entitats sòcies del projecte de recerca EdiCitNet – Edible Cities Network (Xarxa de Ciutats Comestibles) (2018-2023), una iniciativa amb 35 socis (ONGs, PIMEs, administracions locals, universitats i centres de recerca) en 13 ciutats del món (Sant Feliu de Llobregat, Berlín, Heidelberg, Andernach, Rotterdam, Oslo, Letchworth, Šempeter pri Gorici, Cartago, Lomé, l‘Havana, Montevideo i Wenquan) que és finançada pel programa Horizon 2020 de la Unió Europea.\nEl fet que el projecte compti amb socis en 13 ciutats de diferents continents permet estudiar el funcionament de les “solucions naturals comestibles” en ambients molt diversos i n’assegura la divulgació arreu.\nPel que fa als antecedents, la Fundació Solidaritat UB té una dilatada trajectòria en la promoció de la inserció sociolaboral de persones en risc d’exclusió de l’Àrea Metropolitana de Barcelona a través de l’agricultura social. Per exemple, un pla pilot amb l’Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat destinat a persones aturades de llarga durada; un programa d’agricultura social amb l’Ajuntament de Santa Coloma de Gramenet adreçat a persones en situació d’atur, jubilats i entitats ciutadanes que treballen amb col·lectius vulnerables; i, encara en actiu, el curs prelaboral “Tècnic en manteniment d’horts urbans, centres de compostatge i jardineria” (ASSÍS verd), de 250 hores, impulsat amb el Centre d’Acollida ASSÍS i adreçat prioritàriament a persones en situació de sense llar.\nEl projecte EdiCitNet contribueix, especialment, a la meta 4 de l’ODS 2 (Fam Zero), que pretén, d’aquí a 2030, assegurar la sostenibilitat dels sistemes de producció d’aliments i aplicar pràctiques agrícoles resilients. Igualment, el projecte té relació amb la meta 3 de l’ODS 11 (Ciutats i Comunitats Sostenibles), que es proposa augmentar la urbanització inclusiva i sostenible i la capacitat per a la planificació i la gestió participatives, integrades i sostenibles dels assentaments humans. I, finalment, d’acord amb la seva voluntat de promoure la creació de llocs de treball i la integració dels sectors més vulnerables de la població, el projecte també s’alinea amb la meta 5 de l’ODS 8 (Treball Decent i Creixement Econòmic), que busca aconseguir l’ocupació plena i productiva i el treball decent per a totes les dones i els homes.\nPrograma de suport de la Universitat de Barcelona a persones refugiades i provinents... Observatori Europeu de Memòries (EUROM)


El Manresa vol trencar la barrera d'onze anys sense jugar a Tercera - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl Manresa vol trencar la barrera d'onze anys sense jugar a Tercera\nL'equip que entrena Andreu Peralta té demà al Nou Estadi l'ocasió de retornar a la preuada categoria\nfrancesc dalmau 07.06.2019 | 23:25\nA Riudarenes, empat a un gol entre el Girona C i el Manresa David Aparicio/DDG\nA Riudarenes, empat a un gol entre el Girona C i el Manresa\nJa fa diverses temporades que ho intenta, però demà (18 h), malgrat un curs amb tots els entrebancs possibles, el Manresa té al seu abast aconseguir l'ascens a Tercera Divisió. El maig es van complir onze anys del darrer enfrontament a la categoria. Des de llavors, el club manresà ha anat donant tombs, sobretot per Primera Catalana, però també per una categoria per sota. És cert que els darrers anys el Manresa ha estat a prop del seu objectiu, amb classificacions prou destacades a Primera Catalana.\nEncara hi ha en el record la promoció que els blanc-i-vermells van jugar la temporada passada. A l'anada, al camp del Martinenc, l'equip llavors entrenat per Dani Andreu va aconseguir un bon empat a un gol, però una setmana després els jugadors van ser incapaços de fer bo el resultat, en caure estrepitosament al Congost per 1 a 4 a la pròrroga malgrat que les grades, molt plenes, havien empès l'equip cap a un marcador favorable.\nLa dissort, l'arbitratge i petits detalls van decantar la balança cap al conjunt barceloní, que, tot sigui dit, aquesta temporada ha tingut un pas molt mediocre per Tercera Divisió i ha acabat com a cuer de la categoria.\nAquest cop, els aficionats manresans confien que no es repetirà la mateixa situació de l'any passat. De moment, la promoció d'enguany, davant el Girona C, també està empatada a un gol, després del partit jugat diumenge passat a Riudarenes. Segurament l'experiència de l'any passat ha de servir per un partit, el de demà al Nou Estadi, que es preveu obert, malgrat que a l'anada el Manresa va tenir força més la iniciativa.\nEn cas de no superar l'eliminatòria, el Manresa encara té els despatxos a la recamara, ja que, segons sembla, el Girona C no pot assolir l'ascens a causa del descens del Peralada, fins ara el filial del Girona, a Tercera Divisió. De moment, però, no es vol pensar en aquesta possibilitat.


Josep Borrell - Any 2004 - Articles\nCristina Narbona (17)\nErnesto De Aguiar (7)\nHans-Gert Pöttering (9)\nConsell de ministres (Unió Europea) (7)\nJosep Borrell va ser escollit el 20 de juliol del 2004 president del Parlament Europeu per majoria absoluta a la primera volta electoral. Borrell es va convertir així en el tercer espanyol que es trobava al capdavant de l’Eurocambra.\nLa seva victòria, enfront dels seus adversaris, el liberal polonès Bronislaw Geremek i el comunista francès Francis Wurtz, va ser possible gràcies a l’acord tècnic pactat entre socialistes i populars, pel qual els parlamentaris dels dos grups recolzaven en aquesta candidatura el socialista i recolzarien el candidat popular alemany Hans-Gert Poettering a la segona part de la legislatura, a partir del 2007.\nJosep Borrell i Fontelles va néixer el 24 d’abril de 1947 al Pont de Suert, Lleida, en una família de forners. Va emigrar amb la seva família a Mendoza, Argentina, i va tornar al cap d’uns anys, quan a començar a treballar repartint el pa del seu pare amb burro pels pobles dels Pirineus. Borrell es va llicenciar en enginyeria aeronàutica a la Universitat Politècnica de Madrid, i després es va doctorar en econòmiques a la Universitat Complutense de la mateixa ciutat. Va completar els seus estudis universitaris cursant un màster en recerca operativa a la Universitat de Standford, Califòrnia, als Estats Units, i un altre en economia energètica a l’Institut Francès del Petroli de París.\nDel 1975 al 1982 va treballar al departament d’enginyeria de sistemes i informàtica de la Companyia Espanyola de Petrolis (CEPSA).\nCatedràtic en excedència d’anàlisi econòmica de la Facultat de Ciències Econòmiques de la Universitat Complutense de Madrid, la seva carrera política va començar l’any 1979 sent conseller pel PSOE a Majadahonda, Madrid, i responsable de la política fiscal del govern autonòmic de Madrid. L’any 1982 Borrell va ser escollit secretari general de Pressupost i Despesa Pública del ministeri d’Hisenda, i dos anys després va ser designat secretari d’Estat d’Hisenda, càrrec que va ocupar fins al 1991. En aquesta època l’anomenaven “l’Inquisidor”, per la seva lluita contra el frau fiscal.\nDes del 1986 fins al juliol del 2004 va ser diputat del PSOE per Barcelona. L’any 1991 va ser nomenat ministre d’Obres Públiques, Transport i Medi Ambient i el 1994 va ser elegit membre del comitè d’acció política (C.A.P.) de la comissió executiva del PSC-PSOE. Tres anys més tard, el 1997, va ser escollit membre de l’executiva federal i del comitè federal del PSOE.\nQuan el PSOE era a l’oposició, Borrell va guanyar les eleccions primàries del 24 d’abril de 1998, derrotant Joaquín Almunia, aleshores secretari general. Però va acabar renunciant al seu lloc a la secretaria general del partit el maig del 1999 a causa de la falta de suport per part de la direcció i de la responsabilitat que l’unia a un escàndol de frau fiscal de dos antics col·laboradors seus quan era ministre d’Hisenda, Ernesto Aguiar i José María Huguet, que havien estat delegat especial d’Hisenda a Catalunya i cap de la inspecció fiscal, respectivament. Després d’aquest escàndol de l’Agència Tributària, Borrell va entrar en un període de silenci en la política espanyola.\nL’octubre del 1999 va sortir guanyador de les eleccions a la presidència de la comissió mixta Congrés-Senat per la Unió Europea, i l’any 2000 va repetir el mateix càrrec durant la setena legislatura.\nEl febrer del 2002 va ser escollit representant del Parlament espanyol en la Convenció Europea del 2004, encarregada de dissenyar l’esborrany de la Comissió Europea. Dins d’aquesta Convenció, Borrell va participar en els grups de treball de govern econòmic, Europa social, política exterior i defensa.\nDurant el 2004 va ser cap de llista per a les eleccions europees, i la victòria aconseguida pel seu partit li va donar el càrrec de president del Parlament Europeu des del 20 de juliol.\nJosep Borrell està divorciat de la francesa Carolina Mayeur, amb la qual va tenir dos fills. Des de fa uns anys és company de Cristina Narbona, que ocupa el ministeri de Medi Ambient.


Montserrat forma part de la Serralada Prelitoral (que, paral·lela a la costa, però a una distància del mar entre 30 i 60 Kilòmetres, va des del Montseny, al nord, fins a la serra de Pàndols, al sud). A cavall de les comarques del Bages, l'Anoia i el Baix Llobregat, gràcies a la seva espectacular orografia i geologia úniques s’ha convertit en el massís més emblemàtic del país.\nRecobert de brolles i alzinars mediterranis, caminar-hi sempre és una experiència diferent (i procuro fer-ho de tant en tant).\nMonistrol i Collbató (12/01/2013)\nDesnivell: ± 1000 m\nEl Bruc (12/05/2013)\n7.8 Km (circular)\nCOLLBATO - EL BRUC\nCollbató i el Bruc (30/12/2013)\n10.2 Km (circular)\nMarganell i el Bruc (14/05/2017)\nMonistrol de Montserrat (05/11/2017)\n7.8 Km (anar i tornar)\nDesnivell 500 m\nMonistrol de Montserrat (15/02/2020)\n5.1 Km (anar i tornar)\nSeguint part de la Ruta de les Ermites, entre les belles i màgiques agulles característiques d’aquesta muntanya, arribem a un 100 Cims amb unes vistes espectaculars.\nQUÈ A PROP M’HI VAIG QUEDAR!\nLa Clara no es troba bé i no podem fer la que teníem pensada. Canvi de plans. Ho aprofitaré per fer un 100 Cims que jo no tinc però ella sí, amb en Ramon (el sogre). De passada anirem a Montserrat, on fa temps que tinc ganes de tornar.\nPugem amb el cremallera, més còmode i ràpid, sense patir per cues i aparcaments, escarmentats d’altres vegades.\nLa idea era pujar per la pista de Sant Jaume, per començar més suau. Només començar, però, hi ha una indicació que està tallada per una esllavissada (suposem a causa del temporal Glòria). Canvi de plans, haurem de pujar i baixar pel mateix camí.\nEns enfilem pel Pas del Francesos, amb els seus graons, que només d’entrada es fan una mica feixuc. A l’alçada de Santa Anna deixem el camí a Sant Jeroni i anem cap al Pla de les Taràntules. Pel camí gaudim de les vistes. La boira, que ens ha fet patir pujant amb el cremallera, s’acaba just a l’alçada de l’abadia, com si fos un port. La imatge és realment bonica.\nGaudint del sol, del Pla de les Taràntules anem tot planejant fins a Sant Onofre i Sant Joan. Sota una bauma estreta, el pas per continuar fins a Santa Magdalena és estret i guapo (sort de la barana, sinó no hi passaria).\nTot seguit una mica de pujada, poca cosa, tot passant per les ruïnes de l’ermita de Santa Magdalena. D’aquí, en uns deu minuts arribem al cim... i pensar que fa uns anys hi vaig estar i no hi vaig pujar. Què a prop m’hi vaig quedar! Llavors no feia els 100 Cims, però les vistes a la serralada són espectaculars, i més enllà, avui un mar de boires d’on sobresurten Sant Llorenç, el Montseny i els Pirineus.\nReculem un tros i tot seguit anem a buscar el camí nou a Sant Jeroni, per anar cap al Pla de les Taràntules, des d’on desfarem el camí, sempre gaudint de les agulles d’aquesta muntanya i, avui, d’un dia primaveral.\nDesnivell: 450 m (aprox.).\nCircular: no (però si pot fer fàcilment).\nInici a, Monesitir de Montserrat.\nEn bona part senyalitzada amb pals indicadors. La ressenya de sota és orientativa i caldria acompanyar-la d'un mapa i/o TRACK Wikiloc.\nSortim del monestir i prenem el camí de Sant Jeroni pel Pas dels Francesos i Santa Anna (unes escales al fons del monestir). A la Plaça de Santa Anna baixem cap a aquesta ermita, en ruïnes, deixant el camí cap a Sant Jeroni. Hi passem pel costat hi continuem recte, avall, per de seguida girar a la dreta i enfilar-nos per l'altra banda de la vall. Anirem a parar al camí de Sant Jeroni des del Pla de les Taràntules, que seguirem cap a l'esquerra.\nNota: podem fer una pujada més suau per la pista al Pla de les Taràntules passant per Sant Jaume (el dia que hi vam anar nosaltres, però, estava tallada per una esllavissada, no sé quan l'obriran).\nDel Pla de les Taràntules seguim el camí de les ermites, passant per Sant Joan i Sant Onofre i continuant fins a Santa Magdalena.\nUn cop a l'ermita de Santa Magdalena, en ruïnes, seguim amunt (cap a l'esquerra segons pugem i just passada l'ermita), per al cap de pocs metres arribar a la Miranda de Santa Magdalena.\nUn cop al cim reculem per on hem vingut. Just passada l'ermita, però, en lloc de tornar cap a Sant Joan, seguim a l'esquerra. Anirem a parar al camí de Sant Jeroni, que seguirem cap a la dreta (en direcció al Pla de les Taràntules), fins a trobar el camí per on hem pujat, a partir d'on desfarem el camí (o, un metres abans, prenent una drecera evident).\nNota: d'aquest últim punt podem allargar la caminada tot anant fins a cap a Sant Jeroni i tornant pel camí del Monestir a aquest cim.\nL'Elefant (o Roca de Sant Salvador)\nGran caminada per alguns dels racons més bonics de Montserrat, amb grimpada final amb un toc d’aventura. Des del cim de l’Elefant les vistes són sensacionals.\nHem quedat a les deu a Santa Cecília. A Monistrol, però, l’accés al Monestir està tallat per la Montserratina (una cursa de bicis) i el mosso ens diu que obriran a les deu, que no val la pena anar a fer la volta pel Coll de la Maçana... total, que efectivament obren a les deu, però pugem gairebé a ritme de bicicleta i arribem a Santa Cecília a les onze, on espera la resta del grup (que han passat per la Maçana).\nSortim i mantenim un bon ritme, el primer tram és pel GR i és més aviat planer, només alguna pujada i baixada més aviat suau. Únicament ens parem, de tant en tant, per contemplar les parets de les agulles de la muntanya, o algun auró amb els colors de la tardor.\nAl Pla de la Trinitat deixem el GR i ens comencem a enfilar de veritat. Visitem, sense voler, Sant Benet, reculem una mica i ens tornem a enfilar fins arribar a un coll.\nComença la pujada “de veritat” i en Jordi ens esperarà aquí. Són un seguit de grimpades que es van complicant cada cop una mica més fins arribar a l’esquerda de Sant Salvador. És curta i no massa alta, però ens costa una mica ja que costa trobar punts on agafar-se. De l’esquerda al cim només hi ha uns pocs metres més, però en Vicens es queda bloquejat i alguns hi acabem d’arribar a quatre grapes. No és gens complicat, però és força aeri i la por a les alçades ens pot.\nEl premi a la pujada, però, val la pena, i més avui que el dia és clar. Les vistes des del cim són impressionants, des d’aquí es veu mig Catalunya: Sant Llorenç dels Munts (la Mola i el Montcau), el Vallès, Collserola, el Delta del Llobregat, el Garraf, la Serra de Prades, els Ports, el Cadí, el Padró dels 4 Batlles, el Pedraforca, els Pirineus Pallaresos, el Puigmal, el Montseny...\nLa baixada, cul a terra, costa una mica menys. En Josep, un nou fitxatge, ha de marxar abans i marxa al seu aire, tal i com havíem quedat.\nTot buscant un lloc arrecerat del vent per dinar tenim la sort de contemplar un escurçó, que segurament pel fred, sembla no tenir massa pressa a fugir. Dinem un tros més avall.\nAmb les forces refetes reprenem el camí. Ens saltem, sense voler, la Canal Plana i ens n’adonem més endavant. Com que portem mapa decidim baixar per la canal del Cavall Bernat, on gaudim contemplant un grupet de cabres salvatges. Últimament estem força de sort amb la fauna. El que no comptàvem és que aquesta canal és complicada i s’ha de baixar amb l’ajuda de cordes. Alguns no és veuen en cor i després d’haver-ne fet un tros (i quan només faltaven uns dos-cents metres per retrobar el GR) decidim recular i tornar per on hem vingut. Tot això no surt al track (on hi ha la ruta correcte).\nAl coll de la Canal Plana trobem les fites que ens hem saltat abans. Baixem per aquesta canal, fàcil, fins a retrobar el GR per on hem vingut al principi. Tard, acabem a bon ritme, fins i tot ens cauen quatre gotes però ens compensa veure un arc de Sant Martí i la posta de sol rere la silueta de Montserrat que taca de colors vermellosos el cel.\nArribem al cotxe de nit. Després, fem una cerca infructuosa per trobar un bar obert, per posar el punt i final de l’excursió, i ens acomiadem a Monistrol.\nDesnivell: 500 m (aprox.).\nDificultat: mitjana. Per l'orientació i la grimpada al cim. El pas per una esquerda és una mica complicat perquè pot costar trobar punts on agafar-se (tot i que assequible). A més hi ha alguna part una mica aèria (abstenir-se gent amb vertigen o amb molta por a les alçades, tot i que jo ho vaig fer).\nAtenció: no anar-hi amb pluja o pluja recent (i encara menys a l'hivern si després glaça).\nCircular: no (només una petita part).\nInici a Santa Cecília.\nParticipants: en Josep, la Gemma, en Vicenç, en Quim, la Laura, en Jordi, la Clara i jo.\nSenyalitzada, tot i que no com a tal. Les cruïlles no estan senyalitzades. La ressenya de sota és orientativa i cal acompanyar-la amb una de més complerta (com aquesta) i/o mapa (amb el de la ressenya proposada es pot fer bé) i/o TRACK Wikiloc.\nDe Santa Cecília fins al pla de la Trinitat cal seguir el GR-72 (marques blanques i vermelles), a partir d'aquí marques grogues fins al desviament al cim, a la dreta (sense marques però evident, i amb algunes fites que ens poden ajudar a trobar el millor camí). Un cop fet el cim cal recular fins a trobar les marques grogues, per seguir-les a la dreta fins al coll de la Canal Plana, on ens desviarem a la dreta seguint les fites (cal estar molt al cas, ja que és fàcil saltar-se-les).\nCaminada trencacames, amb continues pujades i baixades pels torrents i canals de Montserrat. Una duresa que es veu recompensada, però, per la bellesa dels paisatges per on passarem (inclosa una teixeda) i les magnífiques vistes que ens trobarem de camí i, especialment, al cim del Montgrós (100 Cims).\nLa psicologia inversa a vegades funciona sense voler. Avui farem la ruta fa temps que volia fer... però avui no. A Montserrat, que fa temps que no hi vaig i en tenim ganes.\nDesprés d’empassar-nos, per res, les cues per entrar a l’aparcament del Monestir, aparquem al Miracle i comencem a caminar (no diré tard, perquè sempre hi anem).\nDe seguida ens enfilem muntanya amunt fins a trobar el GR, que seguim planejant fins gairebé arribar a la Foradada (una altra excursió que tinc pendent des de fa massa). Abans d’arribar-hi, però, girem a la dreta i ens tornem a enfilar per passar sota les agulles i arribar al Coll del Port (o del Porc, segons llegeixo en alguns llocs). Passem pel costat de la canal del Miracle ja gaudint de les primeres vistes. Ho aprofitem per menjar una mica i refer forces. La pujada forta, en principi, ja s’ha acabat.\nLa pujada forta, sí... però a partir d’aquí comencem un seguit de pujades i baixades continues per diferents canals i torrents, recompensades, això també, per la frondositat de la vegetació, el sempre bonic paisatge proper de les diferents agulles, i les bones vistes que es deixen veure de tant en tant. Inclòsa aquí, una desgrimpada per una escletxa que ens costa una mica. Mentrestant el dia, que ha començat una mica ennuvolat, que fins i tot han deixat anar quatre gotes, es va aclarint del tot i acaba sortint el sol.\nFinalment arribem al Montgrós, punt culminant d’aquesta caminada. 100 Cims situat al centre de Montserrat amb unes vistes espectaculars a aquest massís. I avui en què la visibilitat és prou bona, també especialment cap al sud: el Vallès, el Delta del Llobregat, el Garraf, Collserola, el Penedès, les Muntanyes de Prades, l’Anoia, el Montsec... Aprofitem per dinar tot gaudint-ne.\nA partir d’aquí, una baixada picada per una esquerda fins a una canal, una pujada amb camins poc marcats per la canal i una baixada llarga i picada per la canal del Migdia (o de la Llum, si hem de fer cas al cartell de baix). Amb els genolls una mica carregats arribem al GR, que seguim tot planejant, fins a trobar la drecera que ens portarà fins al cotxe (que comparat amb l’anterior, baixa suau).\nUna caminada una mica trencacames, però molt distreta i maca (tot fent, a més, la part central del massís, l’únic que em “faltava”.\nKilòmetres: 11 (aprox.).\nDesnivell: 800 m (aprox.).\nDificultat: alta. Per l'orientació i el desnivell, trencacames i amb camins relliscosos (millor no anar-hi amb pluja o pluja recent). També amb alguna grimpada no del tot fàcil i algun punt una mica aeri (tot i que sense massa dificultat).\nInici a l'aparcament del Miracle (al Kilòmetre 5.4 de la BP-1103, entre can Maçana i el Monestir).\nSenyalitzada, tot i que no com a tal. Millor portar una ressenya més complerta i/o acompanyar la de sota amb un TRACK Wikiloc i/o mapa.\nDe l'aparcament baixem uns metres fins a unes escales, on ens enfilem i prenem el camí de la dreta. Quan trobem el GR (senyalitzat) girem a la dreta i el seguim fins una mica abans de la Foradada (que ens quedarà a la vista), on trobarem un trencall a l'esquerra cap al Coll del Port (senyalitzat).\nAl Coll del Port seguim el camí cap al Portell del Migdia (senyalitzat), a partir d'aquí seguim les marques del PR-C 78 (més altres de grogues), parant atenció als nombrosos trencalls (per això millor portar mapa, track o ressenya més complerta).\nPassat el Montgrós, que ens quedarà a la dreta en un coll, sense senyalitzar, es baixa per unes esquerdes fins una canal. Un cap a la canal pugem. Atenció! aquí deixem les marques del PR i continuem per la canal, amunt, per baixar per l'altra banda de la muntanya.\nForça avall trobarem el GR (senyalitzat), que seguirem a l'esquerra. Ho fem fins a trobar un trencall a la carretera a la dreta (senyalitzat i una mica abans que el GR s'enfili a unes escales). Seguint aquest camí arribarem al cotxe.\nNota: una alternativa més fàcil, almenys pel que fa a l'orientació, és començar a Santa Cecília (o el Miracle) i anar i tornar per la Canal del Migdia o de la Llum.\nAlbarda Castellana (i Sant Jeroni)\nSenyalitzada, no com a tal, però fàcil. Amb aquesta ressenya (i el mapa que l'acompanya) es pot fer sense problemes (tot i que comença a Collbató, una opció per allargar-la). Sempre és aconsellable, però, portar mapa i/o TRACK Wikiloc.\nEs pot allargar fàcilment, també, i val la pena, acabant d'arribar a Sant Jeroni, ben a prop (al coll de les Pinasses, a la desviació a l'Albarda, seguint recte fins a trobar el camí a Sant Jeroni, evident. En tot cas, quan el trobem cal anar a l'esquerra).\nCollbató - el Bruc\nPasseig per les faldes sud de Montserrat. Bonica, entre oliveres i alguna pineda, gairebé sempre ens acompanyaran bones vistes a les agulles de la muntanya màgica.\nDE FET EN VOLIA FER UNA ALTRA\nDia sí, dia no, aprofito aquests dies de vacances. Avui una de curteta per les faldes de Montserrat. Marxo a les nou i després de fer alguna volta de més, començaré a caminar a quarts d’onze a Collbató... sense veure-ho massa clar.\nDe fet, havia de començar a caminar a una altra banda, però quan m’adono de l’error porto mitja hora caminant i decideixo improvisar. El paisatge és bonic i, en principi, enllaçaré més endavant amb la que volia fer.\nCamino entre oliveres i alguna pineda. A la meva dreta, sempre més o menys visibles, les agulles de la muntanya de Montserrat. Gairebé a cada clariana m’aturo a fer alguna foto. Pel camí, també, l’ermita de la Mare de Déu de la Font, bonica però mig enrunada (del segle XVIII).\nBadant, arribo gairebé fins al Bruc, on podria enllaçar amb la caminada que venia a fer. No és tard, però porto una bona estona caminant i fent-la ara, l’excursió d’avui se m’allargaria massa (en temps i Kilòmetres)... i no porto dinar. Ho deixaré, doncs, per més endavant.\nContinuo fins al Bruc, sense saber si trobaré un altre camí marcat per tornar a Collbató (i poder fer la caminada circular). Visito la bonica església de Santa Maria, sense entrar-hi, d’origen romànic (en queda alguna part), però fortament modificada als segles XVII i XVIII.\nDarrera seu hi trobo el que buscava. El camí vell a Collbató, que segueixo (no sempre tinc tanta sort). No tant bonic com el que he vingut, però també està prou bé. Les vistes a la muntanya hi són més escasses, però també valen la pena. Els boscos són més presents, però també passa per alguna urbanització. Pel camí, les restes del que sembla una teuleria relativament ben conservada.\nPer ser una ruta totalment improvisada, la veritat és que ha estat molt bé... i tinc l’excusa per tornar un altre dia .\nInici al final del Carrer Pau Bertran (a Collbató) o a l'església de Santa Maria (al Bruc).\nBen senyalitzada amb pals indicadors, només cal parar atenció al travessar el Bruc. Sempre és aconsellable, però, portar mapa i/o TRACK Wikiloc.\nCaminada bonica entre agulles i canals, amb bones vistes, però trencacames i amb moltes grimpades. Tot i que n'hi vam veure, segurament n'hi ha de millors per fer amb nens.\nAvui toca Montserrat des d’una altra banda (de fet, n’hi he fet ben poques i no és massa difícil). També per una altra carretera... el que farà que fem una miqueta de volta més del compte, però bé, ja ho sabrem per una altra vegada. Aparquem al coll de la Maçana, força ple, i comencem a caminar (una miqueta més tard del que comptàvem).\nLes primeres parades són ben aviat, una al mirador que hi ha al costat mateix del camí, l’altre a les ruïnes de Sant Pau Vell i el castell de la Guàrdia. Tant un lloc com l’altre amb vistes espectaculars a les planes que les envolten. La visibilitat no és molt dolenta, però la calitja no ens deixa veure les muntanyes més llunyanes que s’han de veure des d’aquí (com el Montseny o els Pirineus). Vistes que anirem recuperant de tant en tant durant tot el camí.\nHi ha un munt de gent, molta canalla. Massa. En algun punt sembla el pati d’una escola. Per sort, però, un cop arribem al coll de Guirló, en què deixem el GR i ens desviem cap a les Agulles, on en deixem una gran part, i un cop al coll de la Portella, una altra bona part més... i el camí es torna molt més tranquil.\nAl coll de la Portella pugem la primera canal, i a partir d’aquí pràcticament no farem gaire res més que ara pujar-ne una, per baixar per una altra, molt sovint grimpant (algun lloc fins i tot amb certa dificultat). Anem alternant, doncs, canals ombrívoles, fosques i verdes, alzinars muntanyencs amb algun auró, amb les agulles típiques de Montserrat.\nComencen a estar-ne farts (de canals), però un cop al coll de les Agulles, un cop acabada la zona de les Agulles, decidim fer els Frares Encantats. Sobre el mapa no sembla que hagi de ser molt i en teníem la intenció... i ja que hi som.\nCom la zona anterior, és bonica... però encara n’acabem més farts (de canals). Per sort a la baixada enllacem amb un PR i el camí es torna més planer (i amb vistes a la zona des d’on hem vingut).\nMés tard del que ens imaginàvem, no serem a casa a dinar ni podré veure la F1, dinem al refugi Vicenç Barbé. A partir d’aquí pràcticament només queda repetir camí, fent alguna breu parada (una per fer alguna foto a l’orella d’ós, l’única planta rupícola que hem trobat florida... un dels objectius del dia, no gaire reeixit. De fet no n’hem vist masses de cap tipus, però que hi farem).\nLa caminada, malgrat tot, ha estat bé i ha valgut la pena.\nCircular: Si (excepte una part). Inici al coll de la Maçana (el Bruc).\nÉs una ruta trencacames i, al meu parer, no massa recomanable amb nens.\nParticipants: en Salvi jo.\nSenyalitzada amb diferents marques. La ressenya de sota és només orientativa i cal acompanyar-la d’un bon mapa i/o TRACK Wikiloc.\nDel coll de la Maçana cal seguir les marques del GR (blanques i vermelles) fins al coll de Guirló, on es deixen i on cal agafar el camí al refugi Vicenç Barbé fins a la Portella.\nA la Portella cal seguir el camí de l'esquerra i les marques vermelles, fins al coll de les Agulles.\nAl Coll de les Agulles cal seguir les marques blanques uns pocs metres, fins a trobar un camí a l'esquerra amb marques blaves.\nMés endavant, quan el camí es bifurca cal baixar fins a trobar les marques del PR, blanques i grogues, que seguirem cap a la dreta fins al refugi Vicenç Barbé. Del refugi anirem cap a la Portella, a partir d'on desfarem el camí.\nCaminada que recorre un bon grapat de les ermites que es troben a la muntanya, amb un interès relatiu. El que si val la pena és el paisatge i les vistes de camí. A més, amb una mica de sort, podrem gaudir de la seva flora i fauna (com les cabres salvatges).\nAvui una per estrenar l'Eix Transversal... per fi (quina mandra feia passar-hi mentre estava en obres) I que bé, podrem fer més d'una caminada que no hem fet justament per això. En una hora ens plantem al monestir de Montserrat. En principi, també, la idea és tornar d'hora a casa.\nComencem a caminar a les deu. D'entrada baixant fins a la Santa Cova (on es va trobar la Mare de Déu de Montserrat, al segle IX). Anem resseguint la muntanya per la seva vessant sud-est. Aquí les primeres sorpreses, la primera un pit-roig molt més confiat de l'habitual... es passeja a mig metre nostre sense immutar-se! La segona brucs d'hivern i fuixardes florides (dues plantes que ho fan en aquesta època). Sempre m'agrada trobar flors... i és que ja tinc ganes de primavera!\nTornem a pujar per baixar una mica fins a l'Ermita de Sant Miquel. Una mica de pujada més i un bon tros més o menys planer fins a les ermites de Sant Onofre, Sant Joan i santa Magdalena. La veritat és que les ermites no tenen massa interès (almenys per mi), però el paisatge per arribar-hi i les vistes que anem veient pel recorregut són espectaculars.\nDe Santa Magdalena enllacem amb el camí de Sant Jeroni... i ens equivoquem. En lloc de baixar fins al Pla de les Taràntules i anar fins a Santa Anna, pugem fins a trobar el camí que puja pel Pas dels Francesos, per on baixem... fins a Santa Anna (això suposa allargar la caminada uns tres kilòmetres, error que no apareix a la fitxa tècnica).\nUn cop a Santa Anna deixem el camí a Sant Jeroni (pel Pas dels Francesos), per fer una altre ruta circular per més ermites (per si no anem prou tard): Sant Benet, Sant Salvador, la Trinitat i Sant Dimes. Més o menys boniques, però amb escàs interès. Com en les primeres, però, el paisatge i les vistes valen molt la pena.\nAquí comencem a notar el cansament i la baixada per la canal del Coll del Gat se'ns fa una mica dura (tot i que no és complicada).\nAl voltant de Sant Benet, tercera sorpresa del dia: un ramat de cabres salvatges pastura tranquil·lament a pocs metres (llàstima que al mig del bosc tancat i sense prou llum per fer fotos acceptables... un altre dia serà).\nComptàvem fer uns deu Kilòmetres i entre una cosa i l'altra n'haurem fet entre divuit (segons el Google Earth) i vint-i-un (segons el GPS d'en Salvi). Comptàvem ser a casa per dinar i arribem al cotxe gairebé a les cinc... només havent menjat una poma i el parell de mandarines que portava per esmorzar. En Salvi cansat i jo esgotat.\nLa caminada, però, ha valgut molt la pena.\nNo senyalitzada com a tal (tot i que molts trams coincideixen amb GRs o PRs o hi ha marques grogues). Cal ressenya i/o mapa i/o TRACK Wikiloc.\nPer escurçar-la es pot partir en dos (la placera de Santa Anna com a punt divisori). També es pot escurçar si en lloc de baixar a la Santa Cova es puja pel camí de les Ermites. Una altra opció és pujar amb cremallera fins al Pla de les Taràntules.\nPer allargar-la es pot passar pel camí de Sant Jeroni (tal i com vam fer nosaltres) i fins i tot pujar al cim.\nNota: la segona part del recorregut, de Sant Salvador a la Trinitat per la canal del Coll del Gat es poc recomanable fer-la amb nens.\nCircular: si. Inici al Monestir.\nBen senyalitzada amb pals indicadors (i altres marques). Com tota caminada, però, és aconsellable portar una bona ressenya i/o mapa i/o TRACK Wikiloc.


Taxi | Daniel Mo\nDaniel Mo. Premi Núvol de contes.\nMoltes vegades somia que un vianant el reclama alçant el braç. Troba a faltar les veus de la radio que l’acompanyaven cada nit i circular per la ciutat il·luminada artificialment. Quan s’aturava en un semàfor, baixava la finestreta i escoltava el silenci. Gaudia agafant un turista a l’aeroport i fent una bona carrera, portant una dona amb classe fins al seu destí, o simplement, mantenint una conversa agradable amb un client. Enyora el taxi i creu que les coses, en general, han empitjorat. Està convençut que abans els hiverns eren més calorosos i els estius més frescos. Aleshores la seva dona i els sogres eren vius, però no és per això que ha arribat a aquesta conclusió perquè, segons com, encara en són de vius. A vegades, s’adorm assegut a la butaca del menjador i, en despertar-se, fa el gest d’aturar el taxímetre. És un gest agredolç. Quan se n’adona de la seva inutilitat, enyora aquells anys i aquella vida.\nFa deu anys que va haver de deixar la feina per prescripció mèdica. Els dolors d’esquena van esdevenir crònics. Va provar tot tipus de coixins i plataformes per al respatller del seient. Els metges però, van ser taxatius i no li van donar cap altra opció. Quan va prendre consciència de la nova realitat que li tocava viure, es va angoixar. Hauria de passar moltes hores a casa amb la seva dona i els sogres. A la seva dona tampoc li feia cap gràcia aquesta nova situació, però, per uns altres motius. No volia que el seu marit es dediqués, plenament, a la seva altra passió: la taxidèrmia. Un amic taxador de pisos l’havia iniciat en l’art de dissecar animals morts donant-los aparença de vius. Si no anaves sobre avís, en entrar a casa seva t’enduies un bon ensurt. Al rebedor hi havia un ocell negre amb un bec llarg i afilat i una guineu mostrant les dents; i el passadís semblava un cementiri d’animals dissecats, alguns restaven penjats de les parets. I va arribar el dia en que la seva dona i els sogres li van plantejar un ultimàtum: nosaltres o la taxidèrmia. I ell va prendre la decisió. Va llogar un traster a les afores de la ciutat per guardar-hi el taxi, i també els animals que anés dissecant, sobretot, els més grossos.\nÚltimament, li torna a fer mal l’esquena. Fa dies que dorm a deshores i va cansat. Quan es fa fosc, se’n va al traster i s’hi passa la nit. Es posa al volant del taxi i recorda aquells anys i aquella vida. Engega la radio i s’imagina que circula per la ciutat il·luminada artificialment. Quan s’atura en un semàfor, baixa la finestreta i escolta el silenci. I quan té ganes de mantenir una conversa agradable, parla amb la seva dona i els sogres que semblen uns clients ben vius gràcies a la taxidèrmia.\nDaniel Mo Premi Núvol de relat curt\nDavid el 2 agost 2012 a les 12:53 ha dit:\nM’ha fet gràcia això del taxista-taxidermista iniciat per un amic taxador de pisos 🙂\nMercè Otero Vidal el 2 agost 2012 a les 17:30 ha dit:\nMolt bé el punt agredolç i nostàlgic… i evidentment, tot és possible… a mi, m’agrada… Sort i avant, com sempre…\nElisa el 2 agost 2012 a les 17:51 ha dit:\nAl taxi, el taxador de treballs de taxidèrmia expert en taxonomia observa el taxímetre que es mostra taxatiu.\nMontserrat el 2 agost 2012 a les 17:55 ha dit:\nM’ha agradat el toc de subtil dolenteria que suggereix el final. Fins la propera historia.\nMeli el 2 agost 2012 a les 19:03 ha dit:\nmolt original, sencill, comprensiu… m’ha agradat, continua.\nMaribel el 2 agost 2012 a les 20:31 ha dit:\nAixò de què tornin els mals d’esquena i s’associïn a allò que hom li ha dedicat la vida dóna que pensar, normalment els mals d’esquena són la conseqüència d’una vida de treball. Interessant, però, la combinació de les paraules taxi i taxidèrmia. Quina llàstima que el diàleg no es pugui produir entre les persones sense dissecar. Encara tenim consol amb les aficions… Sort en el teu futur literari.\nMuntsa Vidal el 2 agost 2012 a les 23:05 ha dit:\nRelat rodò amb final sorprenent. M’ha agradat perquè descriu amb poques paraules una trajectòriavital amb una complexitat i un rerafons inesperat.\nPilar el 3 agost 2012 a les 5:54 ha dit:\nElfreelang el 3 agost 2012 a les 13:42 ha dit:\nés un conte molt ben escrit que ens parla d’enyorances i de dues passions taxi i taxidèrmia\nAnna el 3 agost 2012 a les 19:57 ha dit:\nM’agrada el joc amb les paraules que ja han dit altres persones lectores: taxi, taxidermista… Encara que els animals dissecats em fan una mica d’angunia,\nLa relació mal d’esquena i feina es dóna amb moltes persones a mida que ens fem grans, podem identificar-nos… La fugida nocturna cap al taxi té la seva gràcia. Ànims i sort!\nDolors Vall el 3 agost 2012 a les 21:06 ha dit:\nOriginal això de la semblança de professió i el hobby. Refrescant i entretingut, no pots deixar de llegir-lo fins al final. Continua escrivint.\nMatilde Martínez el 19 agost 2012 a les 11:18 ha dit:\nEn la meva taxonomia taxaria aquest conte de taxatiu.\nM’ha agradat el final!\nAsun el 9 setembre 2012 a les 8:47 ha dit:\nFinal negre sorprenent, trenca la compassió que sents pel protagonista


POINSETTIA O FLOR DE PASQUA :: KURSAAL\nLa ponsètia és una planta de clima tropical i, per tant, necessita humitat ambiental elevada i permanent, així com temperatures suaus i força constants, normalment d'entre 10 i 25 ºC. La calefacció és l'enemic d'aquesta flor, cal regar-la prudentment, només el que sigui necessari, ja que la flor de Nadal detesta l'excés d'aigua. Es recomana el reg per immersió un cop per setmana.\nCom cuidar la flor pasqua després de les festes?\nMoltes flors de Nadal acostumen a anar perdent fulles i flors de manera gradual després de Nadal, sobretot si no tenen les condicions ambientals adequades. En alguns casos acaben perdent-les pràcticament totes. Se sol recomanar trasplantar-la a la primavera, quan comenci a brotar de nou. Si vivim a prop del mar, en zones de clima suau, una opció és trasplantar-la al jardí o al balcó, en una zona il·luminada i més arrecerada. Si no disposem de jardí ni balcó, convé trasplantar-la i situar-la dins de casa en un racó ben il·luminat i càlid, on puguem controlar-ne les condicions i ambientals. També és necessari abonar-la adequadament.\nLa flor de Nadal és molt delicada i necessita molta llum solar a la primavera i a l'hivern, però no tolera gaire el sol directe a l'estiu i la tardor. Si volem que torni a florir generosa caldrà que, entre l'octubre i Nadal, disposi d'unes 14 hores de foscor per 10 hores de llum solar.\nEn qualsevol cas, però, mantenir-la amb vida, i veure que fins i tot torna a florir, no és missió impossible si prenem un mínim de mesures i cures al llarg de l'any.\nFloristeria Kursaal sempre al teu costat.


El Prat al Día: L'AE Prat rebrà al Martinenc\nNo val a badar, desprès de la victòria del Terrasa que es va imposar per un a zero al Sabadell a la jornada anterior i que va suposar que els pratencs es quedessin a un punt de les posicions d'ascens, els pratencs han de sumar si o si al partit que diumenge a les dotze es jugarà al municipal Sagnier contra els Martinenc que no es juga gaire, però que contarà amb l'alicient de que l'entrenador de l'equip barceloní es Agustí Vacas, l'artífex de l'acens pratenc a segona b i que podria ser diumenge, si els pratencs no aconsegueixen els tres punts, qui sentenciés als de Márquez a continuar en la categoria.\nDesde que va entrar el nou entrenador , El Prat ho ha fet molt bé, es possible que si aquesta ratxa de joc que porten des de l'era Márquez hagués començat a l'inici de la lliga, estiguessin parlant del seu ascens directe, però ara ha de donar el do de pit als dos partits que queden per finalitzar la temporada si vol tenir alguna possibilitat de pujar de categoria.\nEls pratencs son cinquens a la taula amb cinquanta un punts i a tan sols un del Terrassa i els rivals son disetens amb trenta sis punts.\nCaldrà prestar especial atenció al seu pitxixi Elhadji qui amb catorze tants dobla en número de gols al pitxitxi local Sascha.\nMárquez no podrà comptar amb Juli ,Manoloi Bueno i Sebas per lesió ni amb Ricarte per sanció.\nAl partit d'anada els pratencs van vencer per zero a dos amb gols de Sascha i Charly Ruiz.\nArbitrarà el partit el col·legiat tarragonenc Subirats Matamoros.


L'acusació particular manté la petició de 14 anys i afegeix una demanda de 10 anys d'expulsió del Principat\nFlors al punt on van tenir lloc els fets.\nActualitzada 18/02/2020 a les 17:02\nLa fiscal ha retirat l'acusació per homicidi contra el resident peruà processat per la mort de l'exresident gallec José Luis Pereiras en la baralla del 21 de setembre del 2011 a la benzinera ESSO de Santa Coloma. El ministeri públic ha anunciat en la segona jornada del judici que qualifica els fets com a delicte menor pel maltracte greu i les lesions causades a la víctima amb una pena de 3 mesos de presó condicional i mil euros de multa. L'acusació particular que representa la família de Pereiras manté la demanda a una condemna de 14 anys per homicidi d'una ganivetada a la que avui ha afegit la petició de l'expulsió del Principat durant 10 anys.\nEn la primera sessió del judici, l’amic de José Luis Pereiras va admetre ahir davant el Tribunal de Corts que van provocar la baralla que va acabar amb la vida del seu company. El jove andorrà, processat per haver participat en la baralla i per ser el propietari de la navalla que va provocar la mort de Pereiras, ho va explicar a la vista oral que està previst que finalitzi avui amb els informes pericials i els de les diferents parts presents a la causa. Durant la declaració, l’amic de la víctima va dir que el grup de peruans se’ls va quedar mirant quan van arribar a la gasolinera. Llavors els van preguntar “què volien” i es va iniciar la batussa, i va assegurar que en cap moment es van professar insults de caràcter xenòfob. L’andorrà també va afirmar que la seva intenció era intimidar els nois traient la navalla del cotxe i que ell es va centrar en el company de l’acusat d’homicidi, ja que pensava que tombarien Pereiras i el volia ajudar. Tanmateix, va indicar que quan va finalitzar la baralla va anar al costat del difunt fins que van arribar les diverses patrulles del cos de policia.\nEl primer a declarar va ser el processat per l’homicidi, un resident de nacionalitat peruana per al qual la fiscalia té previst demanar 14 anys de presó, que va assegurar al tribunal que quan va tocar per primer cop la navalla ja havia tingut lloc la ganivetada mortal. De la mateixa manera, va negar haver tret l’arma del cos de Pereiras al·legant que només la va tocar quan van caure a terra i va poder agafar-la per la fulla i llençar-la al camp. En aquest sentit, el resident va explicar que abans d’iniciar la batussa, la víctima i el seu amic van començar a tirar-los cons que hi havia per la zona. Després d’aquest fet va ser quan l’acusat andorrà va anar a buscar la navalla al vehicle i es va apropar a ells amb una actitud violenta, llavors en Pereiras li va agafar l’arma a l’amic i es va dirigir directament al processat, a qui va amenaçar de mort. A diferència de la declaració de l’amic de la víctima, el principal acusat va manifestar que el motiu de la baralla van ser els diferents insults de caràcter xenòfob que van etzibar Pereiras i el seu acompanyant a l’arribar a la benzinera a gran velocitat, amb la música alta i tocant el clàxon. Per la seva banda, la defensa del processat per l’homicidi té previst demanar l’absolució del seu client, i ho justificarà a través dels resultats del segon informe forense elaborat pel departament de Medicina Legal i Forense, que va arribar a la conclusió que la ferida mortal va ser “no voluntària o accidental”. D’altra banda, el company del peruà, també processat per haver participat en la baralla, no es va presentar a la vista oral, ja que ara resideix al Perú.\nUn total de nou persones que es trobaven a l’estació de servei en el moment dels fets van testificar ahir, tot i que cap d’elles va veure l’apunyalament, segons van assegurar durant la vista oral. La primera persona a testificar va ser una de les acompanyants del principal acusat. Aquesta dona va ratificar la versió del seu acompanyant i va afegir que a ella Pereiras també la va insultar. Un fet que la va empènyer a realitzar un tractament psiquiàtric pel qual segueix prenent medicació i que l’ha marcada fins al dia d’avui, va dir. Quant a les declaracions efectuades pels agents del cos de policia que van intervenir en el moment dels fets, van manifestar que s’hi van desplaçar un total de tres patrulles. Un dels membres del cos d’ordre va declarar que la baralla es va produir per un tema de racisme, ja que l’amic de Pereiras era conegut per diversos companys de la policia com una persona amb un perfil violent. I va afegir que quan va arribar la patrulla el company estava molt nerviós i descontrolat i van haver de reduir-lo a terra per emmanillar-lo. L’agent també va puntualitzar que quan els van detenir i traslladar al despatx, l’amic de la víctima volia estar a la mateixa cel·la que els altres dos arrestats per “acabar d’estovar-los”. Un altre agent va explicar que el processat principal va ser qui va indicar a la policia el punt aproximat on es trobava l’arma del crim, ja que tal com va manifestar a la seva declaració la va llençar mentre forcejava amb la víctima a terra.\nEL TRIBUNAL DIU 'NO' A LA SUSPENSIÓ DE LA VISTA ORAL\nEl Tribunal de Corts va comunicar ahir, abans de l’inici de la vista oral, a Josep Antoni Silvestre, advocat defensor de l’home acusat de l’homicidi de José Luis Pereiras, de la no-acceptació de l’escrit en què demanava la suspensió del judici. Silvestre l’havia presentat divendres a l’estar convençut que el president del Tribunal de Corts, Josep Maria Pijuan, qui també presideix el judici, estava contaminat i havia de ser apartat de la causa. L’advocat considerava que ho estava pel fet que havia format part del tribunal que va jutjar una agent de policia processada i absolta d’un delicte de xenofòbia que va custodiar el dia dels fets dues dones, residents peruanes, testimonis de la baralla. Silvestre assegurava que Pijuan estava contaminat perquè ha valorat testimonis i vist vídeos que van ser part de la causa anterior i que formen part de la de l’homicidi de José Luis Pereiras.\n#3 En la seva linia\nAquesta magnífica? fiscalia, en la seva linia, li va tot gran.


Per l’elaboració d’un nou Estatut UB | COS | secció sindical de la UB\n← Reproduïm el comunicat de la Coordinadora UB\n8 de març: Dones lliures, desobedients i feministes per canviar-ho tot! →\nPosted on febrer 28, 2014\tby cosub\nLa secció sindical de la Coordinadora Obrera Sindical de la Universitat de Barcelona (COS UB), enregistrada el 31-VII-2012, proposem resoldre l’actual situació d’atzucac respecte a l’Estatut UB a partir de la redacció col·lectiva, democràtica i participativa d’un nou estatut. Potser l’òrgan formal i tancat de representació, el Claustre, és el que s’hauria d’ocupar d’aquesta tasca. Tanmateix, de nou les representacions formals topen contra la base empírica de la realitat: no entenem que en una universitat en què el PDI laboral abraça gairebé la meitat dels docents, la seva representació al Claustre sigui del 9% i la del PAS del 10%, mentre que la del PDI funcionari arriba al 51% del poder de vot de tota la comunitat universitària (sense comptar que l’agent més massiu és l’estudiantat, el qual només en té un 30%). Resulta paradoxal apel·lar als òrgans formals i opacs de decisió: estem cansades d’escoltar les maniobres que es duen a terme en aquestes comissions, per les exclusions que s’hi produeixen o pel menyspreu a la discrepància dissident.\nLa COS UB defensem la necessitat de superar la situació actual rebutjant tant l’Estatut UB del 2003 com la proposta d’Estatut UB del 2014. El proppassat 23 de febrer vam exposar-vos-en els arguments. Difonem la nostra proposta sent perfectament conscients que a la UB hi ha interessos col·lectius, personals, acadèmics, polítics, econòmics i de classe absolutament antagònics, i que endegar un procés de debat que abraci l’espectre ampli d’agents socials de la UB és complicat. Ara bé, només podem afrontar aquesta situació advocant per una alternativa (tant de forma com de contingut) veritablement inclusiva, democràtica i que afirmi el poder del conjunt de la comunitat universitària davant dels marcs legislatius català i espanyol. Per tant, plantegem les propostes següents: