Et convidam a un recorregut per la plàstica de la segona meitat del segle XX, tot a partir dels fons artístics de SA NOSTRA i BMN. 24 obres 24 artistes.\nInèdits? és una selecció de 24 obres d’autors que han destacat en el panorama artístic internacional més recent. Una generació de creadors que han fet importants aportacions als moviments i tendències de ‘la modernitat’.\nEs podrà veure obra d’un conjunt de creadors sobre els quals existeix una certa unanimitat a l’hora de valorar les seves aportacions significatives als moviments i tendències d’aquest període.\nJoan Miró, Hernández Pijuan, Ràfols-Casamada, Antoni Tàpies, Luis Gordillo, Ferran García Sevilla, Xavier Grau, Soledad Sevilla, Dario Urzay, Miquel Barceló, Esteban Vicente, Josep Guinovart, Hernández Mompó, Miquel Navarro, Miguel A. Campano, José M. Broto, Josep M. Sicília o Prudencio Irazábal, han assolit aquesta categoria d’imprescindibles a les col·leccions de SA NOSTRA i BMN. Gairebé amb cada un d’ells hi ha hagut coincidències en el lloc i en el temps.\nBarceló, Miró, Tàpies, Campano, Ràfols...\nMiquel Barceló i Joan Miró són els artistes millor representats, però no és casualitat tractant-se de dos il·lustres mallorquins; el primer d'origen i el segon d'adopció.\nEncara que Barceló i Miró no són els únics vinculats a les Illes: Mompó, Guinovart, Campano i Sicília, en algunes etapes de la seves carreres, van establir la seva residència a les Illes Balears. Altres com Tàpies, Ràfols Casamada i Hernández Pijuan van escollir Mallorca per mostrar els seus treballs de maduresa.\nLes escultures de Miquel Navarro, així com els quadres de Soledad Sevilla o Prudencio Irazábal són el llegat d’exposicions celebrades al Centre de Cultura de Palma, que ara torna obrir les seves portes a l’art i al públic mallorquí i als nombrosos visitants de les Illes.\nLa presència d'aquests artistes, i de tots els altres en els fons de SA NOSTRA i BMN, és el resultat de l'activitat expositiva generada des de l'Obra Social a les últimes dècades i de la seva voluntat per oferir una mostra d'alguns dels protagonistes del millor art espanyol contemporani.\nNit de l’Art al Centre de Cultura\nL’exposició que es presenta al Centre de Cultura serà inaugurada amb motiu de la Nit de l’Art, aquest dijous, 18 de setembre, a les 20.30 hores. Hi assistiran, entre d’altres, el president de SA NOSTRA, Fernando Alzamora, el director territorial de SA NOSTRA-BMN, Antoni Serra, que estaran acompanyats per membres del Consell d’Administració i de la direcció territorial. La inauguració coincidirà amb la visita institucional encapçalada per, entre d’altres autoritats, el batle de Palma Mateu Isern.\nL’exposició romandrà oberta al públic de manera permanent fins a cap d’any, amb possibilitat de prorrogar-se.\n‘Art lliure: el so de la vibració de l’esperit’\nPer centrar l’època i l’estil de les obres que es poden veure ens serveix la recordança que fa la crítica d’art Victòria Combalía, en el seu llibre ‘Descubrimiento de Miró’. Quan el pintor català, fincat a Mallorca, tenia uns vint-i-cinc anys escriu unes lletres al seu amic Ràfols que diuen així:\n‘Crec que després del grandiós moviment impressionista francès, de cant a la vida i a l’optimisme, i dels moviments postimpressionistes, de les valenties simbolistes, del sintetisme ‘fauve’ i de l’anàlisi i la direcció del cubisme i del ‘futurisme’, després de tot això veurem un art lliure, en el qual l’interès serà el so de la vibració de l’esperit. Espero amb delit assaborir els escrits ‘futuristes’ contra la paisatgística i els clars de lluna... I, en un altre moment de la carta, diu: ‘ja n’hi ha prou de núvols ploraners! Siguem ben homes. Trasplantem l’home ‘primitiu’ a la ultramoderna Nova York’.\nVisitant aquesta exposició plural, diversa, eclèctica, abstracta, simbòlica i sempre moderna, hom pot recordar i sentir i escoltar i percebre aquest subtil so de la vibració de l’esperit i, seguint el fil de l’expressió de Miró, entendre que ‘l’art és en decadència des de l’època de les cavernes’\nEl món, la natura i l’home\nCatalina Cantarellas, catedràtica d’Història de l’Art, coneixedora de les col·leccions artístiques de l’entitat, comentava al respecte ‘... El fils conductors que deriven del fons contemporani de SA NOSTRA es poden amplificar, i no hi manca la presència de figures cabdals en la definició dels darrers seixanta anys.\nTanmateix, per damunt de qualsevol altra consideració, allò que importa és que ofereix a l’espectador una immersió en les creacions i els creadors que, connectats físicament o no amb les Illes, han contribuït, de múltiples maneres i amb els mitjans més diversos, a copsar i, si escau, a traduir la complexitat d’allò que encara no tenim reduït: el món, la natura i l’home’.\nEl diccionari ens dóna dos significats del títol escollit per encapçalar aquesta magna exposició. El primer és l’adjectiu ‘no editat. Una obra inèdita’. L’altre significat d’inèdit és ‘nou, desconegut. Un fet inèdit’. Aquí rau, possiblement, la raó de ser de la mostra, que per primera vegada es reuneix i s’exposa pel gaudi de tots els públics.\nLa dubtosa condició d’inèdits, a la què es fa referència al títol de la mostra és una invitació a la ironia i a la reflexió sobre el coneixement de la plàstica contemporània. Una part significativa de les obres que ara es poden contemplar ja han estat presents a altres exposicions i, fins i tot, algunes han estat reproduïdes a catàlegs o publicacions. Tanmateix, qui estableix el límit entre allò que és conegut i el que és ignot?\nEl que en alguna ocasió s’ha pogut mostrar individualment en un context, ara es presenta en conjunt, amb uns altres ulls i en unes altres circumstàncies. Algunes de les obres seleccionades han estat sotmeses a l’embat de la maledicció; altres, literalment, fins ara no s’havien mostrat en públic, però podem dir que fossin inèdites?\nVisita-taller, activitat educativa a l’entorn d’Inèdits?\nL’Obra Social proposa una activitat educativa, que inclou una visita-taller a l’exposició Inèdits? al Fons d’Arts Plàstiques de SA NOSTRA i BMN. Es tracta d’una proposta específicament adaptada als nivells d’educació infantil, educació primària i educació secundària i batxillerat. Els més petits podran gaudir de l’experiència dels colors, les formes i les sensacions i descobriran què és un artista. En canvi, els més grans tendran l’oportunitat de descobrir la poesia a través de l’art abstracte.\nSi l'art dóna peu a tractar molts aspectes de la realitat, l'art abstracte remet a una realitat menys visible que s'amaga rere el quefer quotidià -l'emoció, la poesia de l'univers i de les petites coses- i que remet, en darrera instancia, al perquè de l'acte creatiu: un intent d'entendre el món més enllà del raonament lògic. Es tracta de l'àmbit propi de les humanitats, aspectes fonamentals en la formació de l'individu.\nPresent, el passat i el futur no estan separats l’un de l’altre\nTot convidant-vos a veure aquesta extraordinària exposició, les paraules de l’historiador Sigfried Giedion a Els inicis de l’art referides a la contemplació d’un quadre de Miró ens serveixen per cloure aquest comunicat:\n“…en cada una de les seves obres, Miró ens diu que el present, el passat i el futur no estan separats l’un de l’altre, sinó que es donen en un únic entramat ininterromput. L’art contemporani va néixer de la necessitat urgent d’expressió elemental; i per tant, l’artista es capbussa en les profunditats de l’experiència humana…’.\nAl Centre de Cultura SA NOSTRA. C/ Concepció, 12, Palma\nFoment del Turisme i BMN-SA NOSTRA impulsaran inversions a Eivissa\nBMN-SA NOSTRA lliura un equipament complet a PROJECTE HOME\nL’abordatge psicològic de la sexualitat\nImportància, present i futur de l'educació a la Unió Europea\n‘Vents de Solidaritat’\nParlem d’educació amb el sector productiu\nEls joves esportistes són els protagonistes\nGala del Dia de la Dona\nCine i col·loqui\nReconeixement d'una aventura '50 anys de Sa Fosca'\nTemps moderns y Gea al alcance de todos\nEnguany l’entitat compleix 10 anys!\nPresentació a Lloret\nXXVIII Olimpíada de Química\nNikola Tanaskovic, acordió\nBalears amb Gaspar Hauser


Djokovic iniciarà la reconquesta del número 1 de l'ATP a Doha\nEl serbi anuncia el calendari del tram inicial de l’any, en què haurà de defensar més de 4.000 punts\nDjokovic començarà la temporada a Doha.\nActualitzada 28/12/2016 a les 07:05\nEls tennistes del circuit ATP ja tenen el seu tram inicial de la temporada 2017 encarat quant al calendari. Ahir va ser l’actual número dos del rànquing, Novak Djokovic, qui va anunciar les competicions que realitzarà els tres primeres mesos de l’any, en els quals haurà de defensar un total de 4.360 punts per mantenir les seves opcions de reconquerir la primera posició, que va passar a ocupar Andy Murray en el tram final d’any.\nEl serbi començarà a Doha (Qatar) el 2 de gener abans de la primera gran cita de l’any, l’Open d’Austràlia, que començarà el 16 de gener. El febrer serà un mes de descans per a Djokovic abans d’un març amb dues competicions: el Masters 1.000 d’Indian Wells, el 9 de març, i el Masters 1.000 de Miami, a partir del dia 23 del mateix mes. Seran quatre proves en aquest inici per al serbi, que finalment no serà present a Abu Dhabi, on se l’esperava, ni comptarà amb Copa Davis en el seu calendari.\nPer la seva part, Roger Federer, que no competeix des de les semifinals de Wimbledon ja que ha estat recuperant-se de les molèsties al genoll, ja prepara el retorn a la competició. El suís també encetarà el 2017 el 2 de gener. Serà a la Copa Hopman, en la qual farà equip mixt amb la seva compatriota Belinda Bencic a la ciutat australiana de Perth. Federer també va deixar clar que el seu genoll està llest per a l’Open d’Austràlia, per la qual cosa no es perdrà el primer Grand Slam de la temporada. L’exnúmero 1 del món també té previst a final de febrer ser a l’ATP de Dubai i, al març, jugar a Indian Wells i el Masters de Miami.\nNADAL ARRENC EL CURS 2017 DEMÀ AMB L'EXHIBICIÓ A ABU DHABI\nEl tennista Rafa Nadal encetarà demà a les 16.00 hores el curs 2017 amb el torneig d’exhibició Mudabala, a Abu Dhabi, on es calibrarà davant Tomas Berdych 79 dies després que decidís aturar-se, després de caure a Xangai, i recuperar-se dels problemes al canell esquerre. Nadal ha canviat Doha per Brisbane (Austràlia) durant la primera setmana de gener (també participarà en dobles amb Marc López) i elimina la gira americana de terra després d’Austràlia substituint-la per dues aturades en ràpida: Rotterdam i Acapulco. “L’objectiu és competir bé per intentar guanyar tot el que es pugui. Estic bé, de manera que espero tenir possibilitats”, va dir Nadal.


Quiet-Apartments Centrum II Poznán Polònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSituat en el cor de Poznan Centre, Quiet-Apartments Centrum II és un lloc ideal des d'on descobrir Poznán. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a Esglèsia Parroquial, Palau Górka, Museu Arqueològic.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Quiet-Apartments Centrum II asseguren una estada plaentera als seus clients. Els clients de l'hotel poden gaudir de habitació familiar, restaurant, bar.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, cuina americana per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Quiet-Apartments Centrum II és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Poznán.\nCal que informeu el Quiet-Apartments Centrum II de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


La Generalitat no tindrà cap tipus de competències en matèria de referèndums ! directe!cat\nReferèndum sobre la independència Última actualització Divendres, 9 de juliol de 2010 19:13 h\nLa IP per convocar-ne un d'independència queda seriosament tocat · També la proposta de CiU de fer-ne un sobre el concert econòmic\nL'article 122 de l'Estatut, referent a les consultes populars, és constitucional si es té en compte que només l'Estat podrà establir, regular i autoritzar referèndums. Ara, el Tribunal Constitucional espanyol (TC) matisa en la sentència feta pública avui que l'Estat no només té exclusivitat per autoritzar els referèndums, sinó també per establir-los i regular-los. De fet, segons la interpretació del TC, la Generalitat no tindrà cap tipus de competències en matèria de referèndums. Amb aquesta lectura de l'Estatut, queden seriosament tocades tant la IP d'Alfons López Tena i Uriel Bertran per convocar un referèndum d'independència com la proposta de CiU de realitzar un referèndum sobre el concert econòmic.\nsentència estatut, sentència TC\nD'altra banda, l'alt tribunal deixa en mans de la Generalitat altres tipus de consultes populars que no siguin referèndums. Concretament, el govern català seguirà tenint 'competència exclusiva' per convocar 'enquestes, audiències públiques, fòrums de participació i qualsevol altre instrument de consulta popular', tal com ja preveia l'Estatut. Els ens locals també podran fer el mateix en l'àmbit de les seves competències. La interpretació que fa el Tribunal Constitucional sobre l'article 122 considera que això no afecta cap àmbit reservat a l'Estat perquè, a més, 'les consultes previstes en el precepte es cenyeixen expressament a l'àmbit de les competències autonòmiques i locals'.\nLiteralment, l'article 122 de l'Estatut de Catalunya, que va entrar en vigor el 2006, resa que 'correspon a la Generalitat la competència exclusiva per a l'establiment del règim jurídic, les modalitats, el procediment, l'acompliment i la convocatòria per la mateixa Generalitat o pels ens locals, en l'àmbit de llurs competències, d'enquestes, audiències públiques, fòrums de participació i qualsevol altre instrument de consulta popular, salvant el que disposa l'article 149.1.32 de la Constitució'. Aquest article constitucional exposa que l'Estat té competència exclusiva per a 'l'autorització per a la convocatòria de consultes populars per via de referèndum'.\nQuatre anys després, el Tribunal Constitucional ha resolt que aquest article no és inconstitucional, sempre i quan s'interpreti que la Generalitat no només no té competències per autoritzar referèndums, sinó tampoc per al seu 'establiment i regulació'. 'L'article 122 no és inconstitucional interpretat en el sentit que l'excepció que en ell es contempla s'estén a la institució del referèndum en la seva integritat, i no només a l'autorització de la seva convocatòria', especifica el text de l'alt tribunal que s'ha fet públic aquest divendres.\nEl PP havia impugnat aquest article en considerar que tots els tipus de consultes populars 'estan sotmeses a autorització estatal', segons es pot llegir en el recurs que va presentar el partit davant el Tribunal Constitucional i que es va resoldre, finalment, el dilluns 28 de juny.\n10 de juliol de 2010, 16.47 h\n#8 pero todavi aqui vete ya a la manifestacion home jajajaj menuda calorenos mal que los subvencionados del.tripartito ppnen las birras\n10 de juliol de 2010, 10.02 h\nSuper 3 Riudoms\n10 de juliol de 2010, 00.49 h\nPerquè no t'envàs a la merda??!! Funcionari si però cervellet no.\n9 de juliol de 2010, 21.12 h\n#3 marina si quieres te invito cuando acabes yo pago la cena\n9 de juliol de 2010, 21.04 h\n#4 jajjajjajaajaja motor que se lo digan a los bancos ,que piensa de cataluñññññññññññññññññññññña\n9 de juliol de 2010, 21.03 h\nQuan siguem estat, segur que si!!*!!\nNomes cal votar partits que vulguin la llibertat de Catalunya. Senzill!\nCom l'au Fènix nosaltres ressorgirem!\nLike the phoenix we revival\nVisca la Constitució Catal... Llegir més\n9 de juliol de 2010, 20.58 h\n#2 si soy funcionario ,tengo mucho tiempo libre,y ahora que me baja el sueldo ,pues me lo tomo con mas tranquilidad,pero no te preocupes tu sigue trabajando,\n9 de juliol de 2010, 19.59 h\nNo pares eh! Et controlo desde la redacció a veure si treballes...\n9 de juliol de 2010, 19.46 h\nvaya mierda ahora tendremos que pedirle permiso al gobierno de la nacion , cabrones


pimem | Entrevista a Juana Verger, CEO Fundadora de Johannis Es Garrover de Mallorca\n“La concienciació cap el producte local és indispensable”\nL’estiu passat i va haver una frase icònica i fruit de la crisi econòmica que deia: “han donat més es garrovers que els hotels”. Pels que no coneixen aquest cultiu, quina evolució ha experimentat aquests darrers anys?\nEns dedicam al món de les garroves des del 1945 quan va començar el meu padrí, Joan Martín. Duem tota la vida fent feina amb les plantacions i els arbres. Hem vist l’evolució que ha passat i com s’ha passat a apreciar realment aquest producte. És cert que tot torna, la terra estira i som el que mengem. Hi hauria d’haver més conscienciació sobre l’agricultura ecològica i estem contents tant per l’evolució del preu com d’aquest producte tan típic de la nostra terra.\nEn el vostre cas, Es Garrover, com comença tot i en a quin punt vos trobau com empresa?\nProductes Martín, ubicats a Llucmajor són un magatzem agrícola que té transport. Som una societat agrària de pagesos. Es Garrover de Mallorca és l’empresa que vaig fundar i la marca són els productes Johannis, que són tots els productes derivats de la garrova ecològica de Mallorca. Sorgeix gràcies a l’empresa familiar i vaig poder crear aquest concepte que és l’evolució d’una tradició de 3 generacions. És la versió moderna del que és la garrova per la nostra família. Es Garrover va començar l’any 2015 com un concepte d’innovació i evolució de l’agricultura ecològica i del producte gourmet com és la garrova d’aquí avui en dia.\nDe la varietat de productes que surten de la garrova quins són els més demandats a l’estrager? I a Mallorca?\nNosaltres hem anat durant 4 anys seguits amb APAEMA, Cambra de Comerç i la Conselleria d’Agricultura a una de les fires més important del món, Biofach. A poc a poc s’està posicionant la garrova al mercat perquè no es coneixia i cada dia hi ha més demanda. El primer objectiu era establir-mos a Mallorca i que ho coneguessin tots els mallorquins per després anar sortint cap a la península i l’estranger. Estam entrant a Alemanya i ens interessen els països nòrdics.\nHi ha empreses de determinats sectors que tenen seriosos problemes per trobar mà d’obra, innovar, exportar…Quins són el reptes de les empreses que estau lligades al sector primari?\nDonar-mos a conèixer. Forma part de la junta d’APAEMA i form part com a productora i elaboradora de CBPAE certificadora ecològica. És complicat entrar en els lineals de venda, però la conscienciació cap al producte local és indispensable. Ha estat un any molt difícil pel sector.\nJoana, de no estar al cap davant de Johannis a què haguessis dedicat la teva vida professional?\nFins fa un any i mig era directora d’una entitat bancària financera. Duia les dues coses a la vegada fins que es va produir “la crida de la terra” i vaig decidir deixar el banc i ajudar a la meva família amb productes Martín i dedicar-me als meus productes personals i crear i innovar a productes ecològics de garrova de la marca Es Garrover de Mallorca amb Johannis, que és Joan i Joana i garrova amb alemany. Bàsicament els meus valors han estat la tradició de la família, la terra i intentar sinergies amb diferents empreses de Mallorca com és el cas del gelat Jop. Tenim altres idees per emprar altres infraestructures d’altres marques d’aquí per compartir la marca. La nostra fàbrica está a Sóller, és un centre ocupacional de discapacitat. Fa 5 anys que tenim centres d’I+D de receptes i estic molt contenta. Esper crear més producte i que es pugui estendre per tot el món.


Un amor més clar, un món millor, unes muntanyes més altes....: Ens visita Rebecca Harms per a parlar del cementiri nuclear d'Ascó\nEns visita Rebecca Harms per a parlar del cementiri nuclear d'Ascó\nDesprés de la reunió del Consell del Partit verd Europeu aquest proppassat cap de setmana a BCN per a parlar del New Green Deal, és a dir, de com sortir de la crisi econòmica que ha provocat el sistema neoliberal afavorint un sistema econòmic més just socialment i més respectuós amb el medi ambient, volíem aprofitar l'experiència acumulada dels Verds Alemanys (Die Grünen) per aprendre de la seva lluita antinuclear, en especial de la gestió dels residus d'alta activitat.\nI quina lliçó ens ha donat la Rebecca, presidenta dels grup VERDS/ALE del Parlament Europeu!\nAmb la senzillesa de qui explica allò que ha après al llarg de tota una vida com a militant antinuclear alemanya, ha anat desgranant veritats com a punys:\n- primer: diuen que el cementiri nuclear està previst que duri uns 60 anys: ha pensat el govern de ZP què farem desprès? Si pensem que els residus d'alta activitat duren un milió d'anys, fer previsions per a 60 anys sembla terriblement desencertat.\n- cal valorar si fem un sol magatzem al costat de cada nuclear o un de centralitzat. A Alemanya fa 8 anys van decidir fer-ne un al costat de cada nuclear per minimitzar els riscos del transport dels residus, fet que per la Rebecca comporta un perill que cal tenir present. Per cert cada any, al novembre , a la seva regió, la Baixa Saxònia, fan el transport dels residus que venen de la planta de reprocessament de França i cada any hi ha uns 25.000 policies de mitjana... L'energia nuclear provoca fractura social.\n- La regió de Baixa Saxònia ha rebut molts diners com a compensació, diners que no han servit per a treure-la de la situació d'endarreriment respecte a d'altres regions alemanyes, i això que estava a l'antiga RFA!\n- a Alemanya fa anys que estan buscant alternatives a l'energia nuclear; segons la rebecca aquí tenim condicions de clima que ens faciliten aquesta aposta, per no fer referència a què actualment hi ha tecnologia disponivble que no hi era quan ella i altres van començar les lluites anti-nuclears.\n- Ens haurem de replantejar dir-li "cementiri nuclear" a una instal.lació que només albergarà els residus durant 60 anys: en tot cas, el nom li escau millor a una altra solució que sigui més definitiva.\n-Harms ha explicat que molts dels diners que s'havien d'invertir en paral·lel al cementiri nuclear es van invertir fora del territori i que els llocs de treball que aquest centre havia de promoure van recaure en gent especialitzada i no pas en veïns del municipi o de la demarcació. Al mateix temps, Harms ha explicat que molts pagesos de la zona han vist com el seus productes són devaluats, ja que apareixen etiquetats com a provinents d'una zona propera al cementiri nuclear.\nEn fi, lliçons de persones que ja han viscut aquesta problemàtica dels residus nuclears d'alta activitat i que ens diuen ben clarament que NO HI HA SOLUCIONS als residus nuclears, que l'única opció real és un pla de tancament de les nuclears i l'aposta per les energies renovables.\nPublicat per Salvador Matas a les 18:37\nGràcies a ICV per aportar llum a tanta foscor d'Endesa, propietària nuclear.\nMés llum demà (25 de març) en la conferència que impartirà el metge epidemiòleg Eduard Rodríguez Farré sobre "Els efectes dels residus nuclears sobre la salut i el medi" (Móra d'Ebre, 20:30 h, La Llanterna)\n24 de març de 2010 a les 16:12\nEns visita Rebecca Harms per a parlar del cementir...


1.125.827 barcelonins, cridats a votar en unes eleccions insòlites | betevé\nL'horari de votació és de 9 a 20 h als 264 col·legis electorals repartits entre els 10 districtes\nRedacció | Dimecres, 20 de Des del 2017, a les 20.22\nL’engranatge logístic del 21-D ja està llest. Els tècnics municipals han distribuït les 1.803 urnes, 8.113.500 paperetes, 278 cabines i 81 lots de votació per a persones invidents als col·legis electorals de la ciutat. Seran unes eleccions anòmales, convocades pel Govern espanyol a través de l’article 155 i celebrades en jornada laborable.\nEn aquests comicis tenen dret a vot 1.125.827 barcelonins, 15.234 menys que fa dos anys. És la xifra de cens més baixa des del 2006 i, si l’anàlisi es fa per districtes, l’Eixample és on s’ha reduït més. Podran votar des de les 9 i fins a les 20 h a les 1.357 meses, repartides entre els 264 col·legis electorals de la ciutat.\nEls tècnics municipals han treballat des del dilluns 11 de desembre per traslladar als diferents punts de votació tot el material electoral, que s’emmagatzema en una nau del carrer del Perú, al districte de Sant Martí. En aquest espai hi ha en un dipòsit totes les urnes que s’utilitzen en tots els processos electorals de la ciutat i és, també, on es rep i des d’on es distribueix la documentació de les meses.\nEn aquesta ocasió, el calendari per fer-ho ha estat molt ajustat: els funcionaris han tingut només 54 dies per a la preparació, menys temps del qual disposen habitualment.


Concurs Disseny de carpetes - URV\nPortada > La universitat > II Concurs de disseny de la carpeta URV curs 2013-14\nDissenya la carpeta del pròxim curs\nCentres, departaments, campus i institucions sanitàries\nCentre d'Atenció als Estudiants\nLogos URV i CEICS\nGestió Documental i Arxiu Registre General Càtedres URV\nRànquings: visibilitat científica i qualitat investigadora Sindicatura de Greuges\nGuia per a estudiants amb discapacitat\nII Concurs de disseny de la carpeta URV curs 2013-14\nOBRA GUANYADORA: Trencadís L’objecte d’aquest concurs és triar el disseny de la carpeta URV del curs 2013-14. Hi poden participar les persones matriculades en estudis de grau, primer i segon cicle, màster oficial o doctorat de la URV durant el curs 2012-13.\nLes propostes es poden presentar individualment o en equip han de ser originals i inèdites, han de respectar els valors que la Universitat té com a referents, és a dir, la solidaritat, la cooperació, la sostenibilitat, l'equitat de gènere i el respecte a les persones.\nCada persona o equip només pot aportar un disseny, que cal dipositar al Registre General de la URV (c/ de l’Escorxador, s/n, 43003 Tarragona) o als registres auxiliars fins a les 13 h del 15 de febrer de 2013.\nDecideix quina vols!\nLes sis propostes finalistes es publicaran al web institucional a partir del 25 de febrer de 2013. El disseny guanyador es decidirà per votació electrònica. Pot participar en la votació tot l’estudiantat de la URV matriculat en estudis de grau, llicenciatura, diplomatura, doctorat i màster oficial durant el curs 2012-13.\nLes votacions es duran a terme entre el 25 de febrer i el 10 de març de 2013, i la proposta guanyadora es farà pública el 14 de març de 2013.\nEl premi! El vencedor serà premiat amb 600 euros. A més, el disseny guanyador s’utilitzarà per a la producció de la carpeta, que serà distribuïda a tota la URV durant el curs 2013-14 amb el nom i els cognoms de la persona guanyadora i la condició de primer premi del concurs.\nLes persones finalistes es premiaran amb un val de regal per un import de 150 euros amb productes de la Botiga URV.\nEl lliurament de premis tindrà lloc en un acte públic, la data del qual resta per confirmar. Els premis es lliuraran únicament en aquest acte i, per tant, per poder gaudir-ne és indispensable assistir-hi.\nPer resoldre qualsevol dubte respecte al concurs, cal adreçar-se a jordi.garciab(ELIMINAR)@urv.cat o al telèfon 977 55 80 24.


La presentadora dels informatius de la Xina Central Televisió Núria Fernández participarà al xat dels Dissabtes Tecnocampus - Ajuntament de Mataró\nLa presentadora dels informatius de la Xina Central Televisió Núria Fernández participarà al xat dels Dissabtes Tecnocampus\ndilluns 04 juliol 2005\nLa mataronina Núria Fernández serà la protagonista del proper xat dels Dissabtes TecnoCampus Mataró, que tindrà lloc el proper dissabte, 9 de juliol, d'11 h a 12 h. El xat s'emetrà simultàniament per Televisió de Mataró (TVM) i està obert a la participació de tothom. Per participar-hi, cal fer clic aquí.\nNúria Fernández és llicenciada en administració pública i diplomada en ciències polítiques. Ha col·laborat amb la Pearson Peacekeeping Center del Canadà; amb la Fundació Carles Pi i Sunyer Barcelona, coordinant el debat del futur de la Unió Europea i preparant continguts per a la web www.europafutura.org; i amb la Fundació Bosch i Gimpera.\nTambé ha estat professora assistent del departament de Dret Constitucional i Ciències Polítiques de la Universitat de Barcelona. Ha impartit conferències relacionades amb el paper de les organitzacions internacionals i la seguretat; ha treballat en diversos projectes de cooperació a l'Àfrica i a Panamà i és voluntària de l'associació internacional Oikocredit Catalunya, especialitzada en el desenvolupament social.\nActualment edita i presenta l'informatiu internacional de la Xina Central Televisió (CCTV E&F). Aquest programa s'emet des de Pequín (Xina), però es pot seguir també des dels Estats Units, Canadà, Mèxic, Perú, Argentina i Cuba.


EL ROBOT 'CURIOSITY' CULMINA DILLUNS EL SEU VIATGE ESPACIAL\nLa missió de la NASA té com a objectiu estudiar si hi ha o hi va haver condicions per a la vida en un cràter\nEl robot més gran enviat a un altre planeta s'enfronta a un arriscat aterratge en la superfície marciana\nDiumenge, 05/08/2012 | Actualitzat el 06/08/2012 a les 03:18 CEST\nEl robot més gran mai enviat a un altre planeta, el Curiosity de la NASA, arribarà a Mart demà al voltant de les 7.30 hores si no hi ha cap imprevist durant la seva arriscada operació d'aterratge. El rover (robot amb rodes), de la mida d'un cotxe, té com a missió estudiar si hi ha condicions ambientals compatibles amb la vida (o si n'hi va haver en el passat) al cràter Gale, on els científics creuen que fa 3.000 milions d'anys hi havia un llac. Durant els dos anys vinents, el Curiosity recorrerà aquesta plana deserta dominada per una muntanya central i l'examinarà amb el seu braç mecànic de dos metres i els seus deu instruments de mesurament: càmeres, diferents tipus de làser, instruments de raigs X i una estació meteorològica, entre altres.\n«És una missió gegantina comparada amb totes les anteriors», afirma Agustín Chicarro, científic principal en assumptes de Mart de l'Agència Espacial Europea (ESA). El Curiosity pesa 899 quilos, gairebé deu vegades més que l'Spirit i l'Opportunity, els dos últims rovers que la NASA va enviar al planeta, el 2004 (la sonda europea Beagle-2 va desaparèixer el 2003; la plataforma Phoenix hi va aterrar el 2007). Perquè una massa tan gran no s'estavelli l'agència nord-americana ha dissenyat una espectacular operació d'aterratge per fases, que requereix desplegar un paracaigudes, activar uns retrocoets, i penjar el rover d'uns cables per posar-lo suaument a la superfície. «És la primera vegada que s'usen moltes d'aquestes tecnologies, i totes les operacions són automàtiques, sense intervenció humana: si una cosa va malament, no s'hi pot fer res», afirma Felipe Gómez, membre de l'equip del Centre d'Astrobiologia (CAB) del CSIC, a Madrid, que va desenvolupar un dels instruments del Curiosity.\nLa resposta es coneixerà demà al matí, exactament 14 minuts després que el rover hagi aterrat suaument a la sorra vermella de Mart o s'hi hagi estavellat: aquest és el temps necessari perquè els senyals arribin a la Terra des de 248 milions de quilòmetres, la distància que la separa del planeta vermell. En tota la història de l'exploració de Mart, només un 30% de les missions que han intentat arribar a la superfície ho han aconseguit. Però els enginyers de la NASA asseguren que els marges d'error són mínims.\n75 QUILOS Intentar-ho val la pena. «El Curiosity és un verdader laboratori rodant», explica Roser Urquí, gestora de projectes del CAB. Gràcies a la mida del rover, s'hi han pogut carregar 75 quilos d'instruments científics, 15 vegades més que els seus antecessors. Amb aquest material buscarà condicions favorables a la vida al cràter on aterrarà.\n«A Mart hi ha gel, però hi falten alguns elements que permeten la vida a la Terra», explica Luis Castañer, enginyer de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC) que ha desenvolupat un dels sensors de l'instrument del CAB. El camp magnètic de la Terra la protegeix del Sol i el seu eix de rotació no es mou gaire. Per la seva part, l'eix de Mart pot moure's fins a 15 graus, fenomen que genera bruscos canvis climàtics. A més, l'atmosfera és molt subtil, i la radiació solar pot acabar amb la vida, explica Castañer.\nEl cràter Gale és un lloc ideal per estudiar si aquestes condicions sempre han estat així. Les argiles i altres minerals la presència dels quals es va detectar en missions anteriors apunten que hi va haver aigua. El Curiosity pretén estudiar la història d'aquest ambient a través de les seves estratificacions, incloent-hi les dels vessants del mont Sharp, que són al centre del cràter. Gale és a 4 quilòmetres sota de l'altura mitjana del planeta, i això dóna una mica més de recorregut al mòdul d'aterratge per poder alentir la velocitat.\nEl Curiosity es passejarà pel cràter a una velocitat mitjana de 30 metres per hora i no recorrerà més de 150 metres diaris. Després d'explorar una àrea d'uns 20 quilòmetres de diàmetre, la seva missió es donarà per acabada: no obstant, el seu motor nuclear pot funcionar fins a 14 anys. «Si hagués depès de mi, abans d'enviar una missió tan gran, hauria enviat una vintena de rovers petits en llocs diferents del planeta», observa Chicarro. «Si uns hipotètics extraterrestres enviessin un rover a la Terra, seria molt diferent que explorés l'Amazones o el Sàhara», diu en to de broma el científic.\nVIDA «Els instruments de mesura ens diran moltes coses sobre com és Mart en l'actualitat», afirma Castañer. Entre altres aspectes, analitzaran els minerals presents en el terreny, el comportament de l'atmosfera, el cicle de l'aigua i les propietats de les radiacions solar i còsmica que arriben a la superfície. «El que el Curiosity no farà és trobar vida», aclareix Urquí. «El rover no té instruments per detectar processos orgànics», afegeix.\nLes primeres investigacions sobre formes de vida a Mart les podria fer l'ExoMars, el rover que l'ESA pretén enviar al planeta vermell el 2016. Encara que molt més petit que el Curiosity, el robot europeu barrinarà el terra per esbrinar si algun organisme s'arrecera de les radiacions i del fred (fins a 90 graus sota zero al cràter Gale). No obstant, el Curiosity promet donar moltes sorpreses. La primera hauria de ser l'espectacular gravació que el rover mateix farà del seu aterratge demà. Això sí, si no hi ha imprevistos. H\nArribada a Mart 2.0\nEl 'Curiosity' porta fins a Mart un laboratori del CSIC i la Politècnica


DIA INTERNACIONAL CONTRA LA VIOLÈNCIA DE GÈNERE. QUE NO ENS TALLEN LES ALES!! [dl., 2 des 2019]\n[Vore tot el material gràfic del 25N al Coromines]\nEl dimecres dia 27 a les 11 hores al pati del centre es van realitzar els actes del dia internacional contra la violència de gènere, enguany amb el lema “Que no ens tallen les ales”.\nANGELINA KASYANCHUK GUANYA EL PRIMER PREMI DEL CONCURS DE DIBUIX CONTRA LA VIOLÈNCIA DE GÉNERE DE LA SUBDELEGACIÓ DE GOVERN DE CASTELLÓ [de., 2 des 2019]\n[Vore més fotos de l'acte de lliurament de premis]\nL'alumna Angelina Kasyanchuk de 2n d'ESO va guanyar el 1r premi en la 1a edició del concurs de dibuix contra la violència de gènere de la Subdelegació del Govern de Castelló en la categoria de 1r i 2n d'ESO.\nL'IES JOAN COROMINES PARTICIPA EN ELS ACTES CONTRA LA VIOLÈNCIA DE GÈNERE ORGANITZATS PER L'AJUNTAMENT [dl., 2 des 2019]\nUn any més, com cada 25 de novembre, el consistori de Benicarló va organitzar a les portes de l’Ajuntament un acte institucional en contra de la violència de gènere i amb la idea de conscienciar tota la ciutadania d’aquesta lacra social.\nL’acte es va iniciar amb la lectura del manifest oficial per part dels membres de la corporació municipal encapçalats per l’alcaldessa Xaro Miralles. Posteriorment, i en el torn de participació obert als centres docents i entitats socials i culturals de la ciutat, va ser l’alumnat de 3r de PMAR qui va representar al nostre centre en l’acte. Van llegir un textos d’elaboració pròpia que van acompanyar d’imatges amb dades oficials sobre la violència de gènere.\nDes de l’IES Joan Coromines agraïm a tot l’alumnat de 3r de PMAR i al seu tutor Aleix Querol González la participació en l’acte en representació del nostre centre.


HAS AGAFAT TRANQUIL·LAMENT EL 'JOC DE TRONS' DEL BIG TWIST? - CULTURA\nHeu capturat el joc de trons de Big Twist tranquil·lament?\nPrincipal Cultura Heu capturat el joc de trons de Big Twist tranquil·lament?\nHi ha un nou candidat al Tron de Ferro.\nAquesta setmana Joc de trons estava tan carregat d’evolucions argumentals que la revelació més gran de l’episodi podria haver caigut a la vostra dreta. Per ser justos, també va caure Sam Tarly, que estava tan embolicat en la seva pròpia angoixa professional que no es va aturar a escoltar el que deia Gilly.\n'Què significa' anul·lació '?' —pregunta Gilly mentre recorren els documents antics de la Ciutadella. 'És quan un home deixa de banda la seva dona lícita', diu Sam. 'Maynard diu aquí que va emetre una anul·lació per al príncep Rhaegar i el va tornar a casar amb una altra persona al mateix temps, en una cerimònia secreta a Dorne', diu Gilly.\nJoc de trons Temporada 7 Episodi 5 Recapitulació: què convenient?\nEn una temporada plena de servei d’aficionats, Joc de trons està deixant de ser descaradament característic dels detalls.\nI llavors Sam la talla amb una disputa sobre els mestres i tot el tema es deixa caure.\nPerò aquest és un tema que mereix una mica de consideració. No surten bé i ho diuen, però aquest petit detall desbocat té enorme implicacions per a Jon Snow. Recordeu: la veritable mare de Jon és la germana de Ned Stark, Lyanna, i el seu pare real està gairebé confirmat que és Rhaegar Targaryen, el fill gran del rei boig. Robert Baratheon, que estava enamorat de Lyanna, va matar Rhaegar en la batalla i sempre va afirmar que Rhaegar havia segrestat Lyanna. Però s’ha suggerit molt que Lyanna i Rhaegar estaven enamorats i que el “segrest” era una cobertura de la seva relació consensuada i del naixement del seu fill.\nAprendre la veritat sobre els seus pares sens dubte li importaria a Jon, i hi ha algunes implicacions interessants sobre el que podria significar la seva sang Targaryen. (Explica, per exemple, la seva finor natural amb un drac a l’episodi d’aquesta setmana.) Però en un polític nivell, mai no va quedar clar que la filiació de Jon importés molt. Els bastards no hereten els mateixos drets que els fills legítims i, pel que sabíem, Rhaegar mai no va legitimar Jon.\nPer això, la nota que va trobar Gilly és tan gran. Si es pot comprovar que Rhaegar Targaryen i Lyanna Stark es van casar realment quan va néixer Jon, de sobte Jon és un hereu legítim de Targaryen. I si esteu disposat a tractar la rebel·lió de Robert com una breu interrupció de la dinastia Targaryen, que va durar segles, és probable que Jon tingui la millor reclamació al tron de ferro. És l’únic fill del príncep més gran de Targaryen. L’única que podria desafiar plausiblement la seva afirmació és Daenerys, que —com a germana menor de Rhaegar— també és la seva tia. Westeros és tradicionalment una societat patrilineal, de manera que l’afirmació de Jon seria tradicionalment més gran, però ara que Cersei està reescrivint les regles com a Reina de Westeros, qui sap?\nSi es pot comprovar que Rhaegar Targaryen i Lyanna Stark es van casar realment quan va néixer Jon, de sobte Jon és un hereu legítim de Targaryen.\nAixí doncs, per quedar-ho clar: aquestes són les persones que teòricament tenen alguna reivindicació al Tron de Ferro ara mateix. Tenim Cersei, que actualment ocupa el tron com a hereu lògic del seu marit mort, Robert Baratheon, i dels dos fills morts que va afirmar que eren seus. També (presumptament) tenim a l’úter de Cersei un nadó per néixer, que podria intentar instal·lar com a pròxim rei o reina. (Probablement menteix sobre el bebè, però això és un tema per a un altre dia.) Tenim a Gendry, el fill bastard de Robert Baratheon. Tenim Daenerys, que aposta obertament per la reivindicació de Targaryen al tron de ferro. I tenim a Jon, que probablement sabrà que la seva pretensió al tron de ferro podria ser fins i tot millor que la de Daenerys en els propers episodis.\nI com solucionaran Daenerys i Jon aquest problema? Bé, com va dir una vegada la mateixa Cersei, els Targaryen van passar 300 anys casant-se amb germans i germanes per mantenir pura la línia de sang. Si volen reiniciar la dinastia Targaryen, poden passar per alt tot el tema de la tieta-nebot i convertir-se en un bebè Targaryen que té com a reclam innegablement legítim.\nMireu ara: Robert Pattinson lluita contra la fama i la por d’aconseguir un gos al carrer de Nova York\nquina marca de vestit porta Obama\nla setmana de roba h & m\ncom recuperar-se del dolor muscular\ndata de l'estrena de la guerra civil de Captain America\nThe Weeknd es va canviar la barba per un fenomenal stache


La socialista Eva Montesinos fa pública la seua candidatura a l'alcaldia d'Alacant - À Punt\nLa socialista Eva Montesinos fa pública la seua candidatura a l'alcaldia d'Alacant\n"Teníem un projecte a llarg termini que continuava després de la legislatura, i que ara hem de prosseguir"\nEva Montesinos, farà oficial la seua candidatura a l'alcaldia d'Alacant\n02 de novembre 2018 - 11:16\nLa portaveu i regidora socialista a l'Ajuntament d'Alacant, Eva Montesinos, farà oficial la seua candidatura a l'alcaldia del consistori aquest divendres. Montesinos així ho ha confirmat en una entrevista en 'Les notícies del matí', en la ràdio d'À Punt Mèdia, el dia en què finalitza el termini per a presentar candidatures.\nLa regidora ha defés projecte polític per a la ciutat que va ser frustrat per la pèrdua de l'alcaldia per part del del grup socialista el passat abril: "Teníem un projecte a llarg termini que continuava després de la legislatura, i que ara hem de continuar".\nMontesinos, qui ha recordat que la decisió estava presa des de feia mesos, ha aclarit que el procés de primàries s'ha ajornat fins a aquest divendres per tractar d'arribar a un consens dins dels representants del partit a la ciutat d'Alacant.\nTot i no haver aconseguit eixe consens, la socialista ha dit que es confia en l'aval de la militància: "El suport amb què comptem és el que ens dona la ferramenta democràtica que constitueix les primàries obertes, el suport de la militància i la gent del carrer".\nMontesinos també ha fet referència a la seua fallida investidura després de l'eixida del govern d'Echávarri, a la qual s'ha referit com un "dia negre". "Va ser una situació que se n'ix d'allò que és normal. Una situació que mai havia d'haver passat", ha asseverat la portaveu del grup municipal.


Multiesport per Deltebre!!! | Xanascat, la xarxa jove d'albergs de Catalunya\nAvui al matí ens tocava a tots dos grups de petits l'activitat de Tir amb arc i Scootering. Hem estat fent joc amb els patinets, demostrant a l’equip de monitoratge el nostre bon equilibri, i tir amb arc on ha quedat clar que la nostra punteria és boníssima. Totes i tots hem gaudit molt, a més, ens ha semblat molt bona idea això de les penyores, de segur que ha estat un incentiu per posar-li encara més ganes a les activitats!\nMentrestant, el grup dels grans han anat al riu a fer Caiac i a fer un bany al riu Ebre tot i el cel tapat que hi havía. Amb una aproximació amb bicicleta! Podem assegurar que s’ho han passat molt bé i hem aprofitat el matí fent dos dels esports que més esperaven els nostre grup dels grans!!!\nDesprés de dinar hem fet zumba dins del mateix menjador i un cop acabada hem sortit a fora a preparar el GOT TALENT d'aquesta nit. Ens hem separat per grups, decidit cançons de les nostres actuacions i les hem preparat per tal de demostrar els nostres millors talents aquesta nit.\nPel que fa la tarda, tots dos grups dels petits hem anat caminant cap al Riu, on ens hem remullat, hem fet jocs i hem saltat des de la famosa plataforma que hi ha al riu. Ha estat un forma molt divertida de referescar-nos i compartir un temps més relaxat amb els nostres companys després d'estar tot el dia fent esport.\nEls grans, aquesta tarda han anat cap al rocòdrom on s’ha superat i han escalat tota la paret del poliesportiu de Deltebre. Han superat aquesta por a les alçades combinant escalada amb alguns jocs i dinàmiques de grup així com fer algun partit de futbol i basquet aprofitant l’espai interior del poliesportiu de Deltebre.\nAra ens estem dutxant per preparar-nos per a la nit. I sabeu què? Avui toca ensenyar davant els nostres companys7es els nostres talents en el GOT TALENT DELTEBRE 2021!!!


Model econòmic i migracions globals - Història i memòries d'immigració\nDemà 28 novembre 2017\nEls professors d’investigació ICREA Pau Baizán (UPF) i Giorgos Kallis (ICTA-UAB) conversaran sobre els límits del model econòmic actual i els riscos que l’absència de mesures sobre el clima dispari la crisi migratòria.\nEn els propers anys, hi haurà societats que seran especialment vulnerables als efectes de l’escalfament global i que hauran de fer front a migracions o, fins i tot, a conflictes bèl·lics causats per la manca d’accés als recursos naturals. A més, les classes socials més desafavorides seran les que patiran les pitjors conseqüències d’aquestes noves desigualtats.\nDavant d’això, darrerament han emergit propostes d’alternatives polítiques, ambientals i socioeconòmiques que es confronten directament amb els principis del sistema que ens ha dut fins aquí. Dur-les a terme, però, implicaria assumir canvis radicals en el nostre dia a dia i estar preparats per respondre a preguntes difícils com ara quin és el límit de població que el planeta pot resistir o quines renúncies en el nostre estil de vida estarem disposats a fer per tenir un millor futur col·lectiu.\nUneix altres 1.829 subscriptors


Cinc hàbits dietètics que predisposen a la diabetis | Consumer\nLa diabetis tipus 2 augmenta i afecta ja a més de 255 milions de persones, encara que el 90% dels casos podria evitar-se amb un estil de vida saludable\nData de publicació: Dijous, 14 de Novembre de 2013\nHi ha qui compara a la diabetis tipus 2, o diabetis “de l’adult”, amb un tsunami. És una patologia rara en nens, a diferència de la tipus 1, que es registra en la infància. En la primera, el cos no aprofita bé la glucosa dels aliments i això es tradueix que els nivells de glucosa de la sang estan massa elevats, alguna cosa molt arriscat per a la salut a llarg termini. Les xifres d’aquesta malaltia, en clar augment, no deixen lloc a dubtes: és una epidèmia. És una patologia que afecta, a nivell mundial, a més de 255 milions de persones. Atès que suposa la quarta causa de mort als països desenvolupats, val la pena evitar costi el que costi els hàbits que incrementin el risc de patir-la. El present text se centra en els hàbits dietètics que poden promoure la diabetis.\nDiabetis: cinc hàbits per revisar\nMés de 300 milions de persones pateixen diabetis en l’actualitat. D’elles, el 85% presenten l’anomenada “diabetis de l’adult” o diabetis tipus 2. I els pronòstics no són halagüeños: s’estima que en 2025 se sumaran a aquesta llista 33 milions de persones més i que del 30% al 40% dels europeus patirem diabetis al llarg de la nostra vida, segons la Societat Europea de Cardiologia. Aquestes són raons per revisar els nostres hàbits dietètics i modificar aquells que predisposen a patir-la.\nPrendre sovint begudes ensucrades. Els mal anomenats “refrescs” incrementen el risc de diabetis. “Mal anomenats” perquè és una denominació amb una connotació positiva, que pot donar a entendre que el seu consum no solament és innocu, sinó que té una capacitat de refrigerar el nostre cos superior a la de la barata i saludable aigua freda. L’estudi més recent que relaciona la diabetis tipus 2 amb el consum de begudes ensucrades es va publicar a l’abril de 2013 en la revista ‘Diabetologia’. Es va constatar que prendre l’equivalent a una llauna de refresc al dia pot augmentar un 22% el risc de patir diabetis tipus 2. La recerca va avaluar vuit cohortes europees (350.000 participants) que participen en l’Estudi Prospectiu Europeu sobre Càncer i Nutrició (EPIC). La doctora Daura Romaguera, una de les responsables de l’estudi, va realitzar unes contundents afirmacions per a ‘Diari Mèdic’: “Tenint en compte l’augment en el consum de begudes ensucrades a Europa, s’han d’enviar a la població missatges clars sobre l’efecte contra la salut d’aquests refrescs”.\nBeure sucs de forma habitual. És bastant conegut que les begudes ensucrades incrementen el risc de diverses patologies, com és el cas de l’obesitat. No tan conegut, no obstant això, és que els sucs augmenten el risc de diabetis. És el que va observar a l’agost de 2013 una anàlisi de la dieta de 12.198 voluntaris, publicat en la revista ‘British Medical Journal’. Com era d’esperar, el consum de fruita sencera va disminuir el risc de patir diabetis, mentre que el consum de sucs de fruita ho va incrementar. En aquest article d’EROSKI CONSUMER es detalla que no convé prendre sovint sucs de fruita, encara que siguin casolans, ja que això pot suposar (en funció de la freqüència i el volum) assumir diversos riscos per a la salut a llarg termini, sobretot en nens.\nConsumir de forma freqüent carns processades. Cada vegada hi ha més proves dels riscos del consum habitual de carns processades, tals com a carn fumada, guarida, salada o a la qual s’han afegit conservants. En aquest grup entren el pernil, la cansalada, les salsitxes, el salami els “gossets calents” i similars. Un estudi epidemiològic dut a terme a França, que va seguir a 66.118 dones durant 14 anys, va observar una relació clara entre el consum de cárnicos processats i el risc de patir diabetis. Una recent recerca publicada en la revista ‘American Journal of Epidemiology’ relaciona la seva ingesta amb un major risc de mortalitat per totes les causes.\nAixí doncs, no estranya que entitats de referència com el Fondo Mundial per a la Recerca del Càncer (WCRF) proposin “evitar-les”, com pot comprovar-se aquí. Pel WCRF, està provat que evitar les carns processades (a més de no prendre més de 500 grams de carns vermelles a la setmana) disminueix el risc d’una malaltia tan greu com la diabetis: el càncer de còlon.\nBasar la dieta en refinats. Un metaanálisis fet públic a l’octubre de 2013 (‘European Journal of Epidemiology’) per investigadors del Departament de Salut Pública de la Facultat de Medicina de la Universitat Noruega va observar un major risc de diabetis davant un major consum d’aliments refinats, com l’arròs blanc. Mentre que consumir aliments integrals (pa integral, pasta integral, arròs integral, etc) disminueix el risc, els refinats poden augmentar-ho. La conclusió dels autors és clara: “Els nostres resultats recolzen les recomanacions de salut pública per reemplaçar els grans refinats amb grans sencers i suggereixen que s’han de consumir almenys dues racions de grans integrals per dia per reduir el risc de diabetis tipus 2”.\nAcudir amb freqüència als ‘fast-food’. El més recent consens espanyol de prevenció i tractament de l’obesitat va assenyalar que “el consum de fast food de forma habitual (més d’una vegada a la setmana) pot contribuir a l’increment de la ingestió energètica i al guany de pes i obesitat”. Per això va aconsellar “limitar el consum habitual (freqüència de més d’una vegada a la setmana) de fast food” o menjar ràpid. El guany de pes és un dels principals determinants del risc de diabetis, tal com va mostrar una rigorosa recerca publicada en ‘Diabetis Research and Clinical Practice’ al setembre de 2010.\nPrevenir la diabetis: millorar l'estil de vida!\nL’estil de vida, del que forma una part importantíssima l’alimentació, exerceix un paper crucial en la prevenció de la diabetis tipus 2 o diabetis “de l’adult”. Nou de cada deu casos de diabetis són prevenibles, segons el Departament de Nutrició de la Universitat d’Harvard, tal com pot comprovar-se en l’edició de febrer de 2006 de la revista ‘Public Health Nutrition’.\nHarvard considera que realitzar activitat física de forma regular, no fumar, seguir una dieta sana i intentar mantenir un pes saludable pot evitar el 90% de casos de diabetis tipus 2. Això ens porta al doctor Ben Goldacre, autor del recomanable llibre ‘Dolenta ciència’, qui, entrevistat en ‘El País’, va respondre a la pregunta “Quin és l’error mèdic més estès?”, amb la següent frase: “No saber detectar si alguna cosa en el teu estil de vida et genera problemes. Es necessiten idees molt senzilles que no s’ensenyen en els col·legis. Aquesta és la tragèdia”.


Una màquina de jocs arcade construïda per joves de Nou Barris | betevé\nLa Biblioteca Zona Nord té un espai laboratori dedicat als videojocs socials\nMarta de San Nicolás | Ruth Rodriguez | divendres, 5 de juliol del 2019, a les 14.57\nUna vintena de joves de Nou Barris es reuneixen cada dimarts a la Biblioteca Zona Nord per jugar i parlar al voltant del món dels videojocs. L’equipament disposa d’una sala laboratori adreçada als adolescents d’entre 12 i 18 anys. Enguany, els joves han comptat amb el suport de l’Ateneu de Fabricació de Ciutat Meridiana i l’empresa ArsGames per crear la seva pròpia màquina de jocs arcade vintage. En les sessions també s’hi han afegit alumnes de l’Institut Picasso.\nUna arcade amb més de 600 jocs\nAvui dia simular una màquina arcade és més senzill que fa uns anys. Els centenars de circuits es redueixen i, amb el suport d’un tècnic, els joves han pogut construir la maquinària d’arcade. “Tinc un amic que fa uns anys es va fer la seva pròpia màquina a casa”, explica Miguel Galve, un dels bibliotecaris que dinamitza la Zona Gaming de la biblioteca, “entre els joves usuaris de l’espai va sortir la idea de crear una màquina vintage de videojocs, una iniciativa que casava molt bé amb el que va fer el meu amic”.\nUn cop feta la part tecnològica, només cal descarregar els jocs arcade, que ja no tenen llicències. “Hem instal·lat més de 600 jocs d’arcade com el mític Pacman, Donkey Kong o Bola de Drac, i tots són 100% jugables a la màquina que hem construït”.\nLa màquina i els comandaments de l’arcade estan instal·lats en una estructura de fusta feta amb les talladores làser de l’Ateneu de Fabricació de Ciutat Meridiana. També els vinils, dissenyats pels mateixos joves i que recorden figures de Super Mario o el mític Donkey Kong. La màquina estarà disponible per als nostàlgics els dimarts i dijous durant l’estiu a la Biblioteca Zona Nord.\nLa construcció de l’arcade s’emmarca dins el programa BiblioLab de Biblioteques de Barcelona. A la Zona Nord, s’hi ha destinat una sala que obre els dimarts a la tarda, com a Zona Gaming. En aquest espai, els joves juguen a videojocs, però també es fan sessions i grups de treballs per decidir projectes al voltant del món dels videojocs. “El que volíem des de la biblioteca era fer un pas més enllà, que els joves no només estiguin davant una pantalla, sinó donar-li un plus d’aprenentatge tecnològic, de saber allò que estan fent”, explica Magnòlia Fuentes, la directora de la biblioteca. A partir d’aquí els joves organitzen festivals i sessions per parlar de temes com ara la violència o el gènere a partir de la narrativa dels videojocs.\n— biblioteques — joves — videojocs


TALLER L'ESTEL i CLUB ESPORTIU L'ESTEL: CAMPIONAT MEETING INTERNACIONAL SPECIAL OLYMPICS- ACELL REUS 2011\nCAMPIONAT MEETING INTERNACIONAL SPECIAL OLYMPICS- ACELL REUS 2011\nEls dies 29, 30 d'abril i 1 de maig, un grup de vuit nois/es del Club Esportiu L'Estel: el Joan Ramon, la Montse, l'Albert, la MªRosa, la Fanny, el Joan, la Xose i la Cristina van participar al Campionat Meeting Internacional Special Olympics - Acell de Bàsquet i de Bàdminton que van tenir lloc a la ciutat de Reus, i que estava organitzat per la Federació Acell i l'Ajuntament de Reus.\nAquest any es celebrava el 15è Aniversari dels Special Olympics a la ciutat de Reus, per aquest motiu es va fer un homenatge amb la celebració del Meeting on es participaria en les disciplines de Bàsquet i Bàdminton, i en les proves adaptades de cadascun d'aquests esports.\nEn aquest Meeting s'hi van aplegar prop de 500 persones vingudes d'arreu de Catalunya, de la resta d'Espanya i la presència de països com Andorra o Itàlia.\nEls esporistes del Club van marxar el divendres a la tarda camí cap a Reus per a poder estar presents a la Gala d'Inauguració d'aquest Meeting.\nA l'anada vàrem compartir el autobús amb els companys d'Alba de Tàrrega i els d'Acudam de Mollerussa.\nHem de dir que l'Acte Inaugural va estar ple d'emocions que es mostraven reflexades en la cara dels esportistes i de tots els d'allí presents.\nEl moment més emotiu però, fou quan es va sentir dins del gran Pavelló l'himne dels Special Olympics, "Un instant en el temps" mentres s'alçava la bandera que representava l'inici d'aquest tant esperat Meeting, tot els allí presents ens vàrem posar de peu, plens d'alegria i orgull per poder viure aquell gran moment!\nEl dissabte dia 30 d'abril, va arribar el moment esperat, el de les competicions, durant el matí i la tarda els esportistes d'arreu varen competir en les seves modalitats, els nostres nois/es participaren de les proves adaptades de bàsquet.\nEls resultats van ésser molt bons, la Fanny i la Xose, van quedar en primer lloc de la seva categoria, el Joan i l'Alber van aconseguir una merescuda medalla de plata, quedant en segon lloc, i la MªRosa, la Cristina, la Montse i el Joan Ramon van quedar en quart lloc. Els resultats van ser excel.lents.\nDurant les competicions hi havia una zona habilitada, el espai Village, on hi havia espectacles i activitats de lleure durant tot el dia, la programació era molt variada: hi havia inflables gegants esportius, una batucada conjunta, l'actuació de grups com No apto Rock, Sergi Tost Acústic o Fetitxe 13 Hip-hop, i un karaoke.\nDesprès de tot el dia, tot i estar una mica cansats de tantes competicions, els esportistes es van preparar per la festa que se'ls havia organitzat al propi hotel, per celebrar que són uns grans competidors, van poder gaudir de les acrobàcies d'un artista així com un fi de festa amb ball.\nEls esportistes s'ho van passar d'allò més bé, va ser un dia molt complert.\nEl diumenge nosaltres com que ja no competíem, vam anar al Programa de Salut, realitzat gràcies a l'esforç de molts voluntaris fisoterapeutes, metges, etc. vinguts d'arreu d'Espanya, duent a terme un Programa de Salut, que consisteix en prevenir possibles lessions i detectar problemes físics que puguin impedir la pràctica esportiva.\nPer una banda, ens van fer un estudi auditiu molt complert, i per l'altra en el Programa de Salut Funfitness, ens van fer una valoració físico-funcional total, a través de proves d'equilibri, d'esforç, resistència, control de pes, flexibilitat i resistència física, un estudi personalitzat molt intens. Al finalitzar aquestes proves, cada esportista, rebia una guia pràctica amb uns exercicis terapèutics segons les seves necessitats.\nDesprès d'aquesta valoració individual, vam participar de la cloenda del Meeting, en la qual les autoritats incidien en els esportistes, professionals, i a tots aquells voluntaris que han fet possible que aquests dies de competició funcionessin de la millor manera, i vam poder emocionar-nos un cop més amb la baixada de la bandera dels Special Olympics que ha presidit aquest esdeveniment internacional.\nHa estat un cap de setmana intens, ple d'emocions, d'esforços, de competicions i d'orgull, un cop més s'ha demostrat el nostre afany de superació, i recordem què la pràctica esportiva es bona per a tothom, ens serveix com a eina de millora en molts aspectes de la vida qüotidiana (companyonia, respecte als companys i adversaris, esperit de superació, acceptació de la derrota, integració social, etc.).\nEsperem que l'any vinent puguem tornar a disfrutar com ho hem fet aquest any!!\nRecordem el lema: "Vull guanyar pero si no ho aconsegueixo deixeu-me ser valent en l'intent"\nSi voleu veure un resum amb fotos del Meeting , cliqueu en aquest video, (la cançó que sona és la dels Special Olympics, interpretada per la Monica Green i la Beth).\nPublicat per Taller Club l'Estel a 4:35


AVUI, SEMPRE. Dècades de muntanya: VIATGE AL 1944: Normàndia, sector d'Omaha (III)\nVIATGE AL 1944: Normàndia, sector d'Omaha (III)\nAvui en dia, la platja d'Omaha a St. Laurent sur Mer i Les Braves\nA St. Laurent sur Mer, la platja d'Omaha és, avui en dia, un lloc tranquil de llarga i immensa platja, però el 6 de juny de 1944 fou per les tropes nordamericanes un indret infernal. Malgrat els bombardejos previs, les bateries alemanyes foren capaces d'abatre milers de soldats, fent impossible consolidar ràpidament el cap de pont.\nCal esmentar que en una de les primeres onades de soldats, desembarcà Robert Capa que, com a fotoperiodista, cobria el conflicte com ho havia fet en la Guerra Civil Espanyola; la cruesa de l'acció devia ser terrible; només se'n conserven una desena d'imatges.\nDesprés del conflicte, erigit amb vistes a la platja, s'ubicà el cementiri nordamericà de Colleville sur Mer. Un impressionant espai, molt visitat i territori americà a França, on descansen les restes de quasi 10.000 soldats americans morts en les diverses accions a Normàndia.\nDestacar la gran quantitat de memorials nordamericans, sobretot en els sectors de la platja d'Utah i Omaha on van combatre les seves tropes.\nUn altre punt destacat fou la Pointe du Hoc; avui en dia amb restes de bateries i terreny bombardejat; aquí un grup de Rangers americans van haver d'escalar el penyasegat per trobar la zona de bateries alemanyes quasi desmantelades, quedant però encerclats; de 225 Rangers en van sobreviure 90.


Història de Vilamajor: de desembre 2013\nContracte de lloguer de Can Mora\nDe l’any 1705 ens arribat un interessant document d’arrendament de Can Mora, tant la casa com la masia. Si analitzem la informació amb cura obtindrem una informació valuosa que ens farà entendre el paisatge i la societat vilamajorina de començament del segle XVIII.\nEl document ens informa que el propietari de Can Mora, en Rafel, vol llogar la masia i la casa que l’acompanya a Batista Guinart, una persona que pels cognoms sembla no és d’una família arrelada al poble. Per què vol l’hereu de Can Mora llogar-la? Evidentment per què estava en dessús possiblement per què els seus propietaris han marxat a viure a un altre lloc gràcies a la seva suposada potència econòmica. Cal anotar que la família Mora és una de les més antigues de Vilamajor, concretament Can Mora és citat en un document de l’any 1240, no deixant d’aparèixer el topònim al llarg dels segles posteriors. Els beneficis que obtenia de les seves activitats els deuria permetre viure de rendes, fet que podria haver provocat que marxessin als nuclis de població o inclús a les grans ciutats.\nCan Mora 1926. Fotografia Antoni Gallardo\nLes condicions de l’arrendament seran les següents:\n- De cada sis quarteres (69,518 litres) produïdes, dues anaven destinades al propietari i la resta pel masover.\n- No haurà de pagar res pels llobins (tramús), una llegum emprada per alimentar bestiar\n- No podrà tallar arbres des de la soca per evitar la seva mort. La fusta dels arbres s’empraven per nombroses coses (eines, energia calorífica, aliments) i la seva avantatge és que es regenera sempre i quan la part soterrada (arrels ) es conservi.\n- El bestiar es repartirà a parts iguals excepte els bous (els quals s’empreven per treballar i no com aliment) i se li autoritza al masover a tenir-ne un de propi.\n- El darrer any del lloguer (el quart) haurà de deixar 12 quarteres lliures per què l’amo la treballi. Aquesta clausula respon a què el propietari tingui l’opció de preparar la collita de l’any següent en què finalitza el lloguer.\n- Haurà de deixar una quartera per les beses i la civada\n- El cànem s’haurà de compartir posant la llavor l’amo\n- L’amo es reserva dues cambres noves\n- Les gallines i ous aparts iguals i l’espelta (gra) per aliment\n- A l’hort ha de deixar espai per a 100 cols i lloc per les lletugues\n- Els fruits de la vinya a parts iguals (l’amo podrà pagar a la soldada i els masovers faran la vida als treballadors)\n- L’oli i el pinyol a mitges\n- L’amo pagarà talls i taxes i els masovers la vida als soldats però l’amo pagarà 4 dels 14\nPer obres de la casa i la riera l’amo paga\nGràcies al document d’arrendament podem conèixer quines eren les activitats productives que es duien a terme a principis del segle XVIII a les masies situades a la plana de Sant Antoni de Vilamajor, el veïnat conegut com a Vilarasa.\nConreaven llegums com el llobí (tramús) destinat a alimentar el bestiar; tenien productes de l’hort com les cols i els enciams; cereals com la civada, espelta i beses; plantaven cànem per fer cordills; teníem nombrosos arbres dels quals treien matèria primera per fer eina i fruita per alimentar persones i bestiar; evidentment tenien bestiar entre el que destacava el bou emprat com animal de tir, i les gallines que produïen ous; hi havia vinyes de les quals treien el raïm utilitzat per fer vi o com a fruit i tenien oliveres per fer oli.\nTota la producció anava destinada a satisfer les necessitats dels habitants del mas, però a més calia que els sobrés una mica per pagar arrendaments, impostos com els talls i les taxes així com al soldada\nPOCH RUESTES, Josep. Sant Antoni de Vilamajor. Un poble jove que té arrels en el passat. 1776-1950. Ajuntament de Sant Anton i de Vilamajor. 2006\nPOCH RUESTES, Josep. Vilamajor, un poble forjat per comtes, capellans, pagesos i menestrals. Ajuntament de Sant Pere de Vilamajor.2010.\nVilamajor i les Corts Catalanes\nLa Cort General de Catalunya o Corts Catalanes fou l'òrgan legislatiu del Principat de Catalunya des del segle XIII fins al segle XVIII. Establertes el 1283, segons Thomas Bisson, han estat considerades pels historiadors el model per excel·lència del parlament medieval.\nLes componien el Rei i els anomenats 3 braços de corts: l'eclesiàstic, el militar o noble, i el reial o de les viles.\nBraç eclesiàstic: Braç de les corts dels regnes de la corona catalanoaragonesa en el qual s’aplegaven els representants de l’Església. En formaven part l’arquebisbe de Tarragona, els capítols de les catedrals, els priors dels convents i els abats dels principals monestirs i els representants de l’Orde de Sant Joan.\nVilamajor no en tenia cap representant.\nBraç militar: Braç de les corts dels regnes de la corona catalanoaragonesa en el qual s'aplegaven els representants de la noblesa feudal laica, detenidora de feus i baronies. Al Principat el seu poder ultrapassava la tercera part del territori i dels seus habitants. N'era cap el comte, després el duc de Cardona, i seguidament els barons, cavallers, generosos i homes de paratge, sense, però, que poguessin tenir vot en corts o en les reunions del seu estament, si no havien arribat a l'edat de vint anys. l'estament militar formà un sol braç, bé que en el seu si hom pogués distingir tres categories: magnats, nobles i cavallers. Eren convocats personalment pel sobirà i obligats a assistir a les corts en compliment de llur deure de vassallatge.\nLa nissaga familiar dels Derrocada varen tenir nombrosos representants a les Corts com Marcos de Llanza d’Alfou que va assistir a les Corts de Sant Cugat l’any 1419, Jaume de Llanza i Derrocada que va assistir a les Corts del 1701 i 1705, Antoni de Llanza i Amell que va assistir a les Corts del 1705.\nBraç reial: Braç de les corts dels regnes de la corona catalanoaragonesa en el qual s’aplegaven els representants de les ciutats i viles que depenien directament del Rei. El 1283 es va constituir el braç de forma oficial formant part d’ell 12 ciutats, encara que amb el temps el nombre va créixer fins arribar als 58 (incloses les del Conflent i Rosselló a la Catalunya Nord). Per la vegueria de Barcelona estava representada Vilamajor juntament amb ciutats com a Barcelona, Mataró, Granollers, Cardedeu, Caldes de Montbui, Terrassa, Sabadell, Palausolità i Moià). Cadascuna d’aquestes ciutats o viles tenia dret a tenir tants síndics o representants com volguessin, però a les Corts només tenia dret a un vot. Els representants en un primer moment eren escollits per elecció directa dels veïns però posteriorment fou una facultat del Consell.\nEls requisits per optar al braç reial: els síndics havien de formar per els ciutats o viles amb dret a vot a les corts i que tinguessin residència en la ciutat o vila que els representava, no eren admeses les subjectes a jurisdicció eclesiàstica o senyorial, ser deutor de la generalitat, no treballar pel rei, viure en territori català, no tenir penes condemnatòries i no haver tingut un delicte de regalia.\nCada any s’escollia un Síndic a Vilamajor entre els jurats sortints del sistema insaculatori. Un exemple és en Perpunter el qual fou Síndic a les Corts del 1701.\nMORALES ROCA, Francisco Javier. Prócederes habilitados en las Cortes del Principado de catalunya. Volumen 2


Els alumnes de l’Escola d’Art i Disseny de Reus, guardonats | Bonart\nEls alumnes de l’Escola d’Art i Disseny de Reus, guardonats\nEl programa d’innovació pedagògica Talent Creatiu i Empresa, impulsat per la Generalitat de Catalunya des del Departament d’Educació, ha reconegut, en l’edició 2019-20, els projectes de tres alumnes de l’Escola d’Art i Disseny de la Diputació a Reus (EADR). D’una banda, l’alumna Marta Martínez (2n curs de videojocs) s’ha endut un reconeixement ex aequo pel disseny d’una superheroïna encarregada per l’Institut de Bioenginyeria de Catalunya (IBEC). Aquest disseny gràfic havia de transmetre els valors d’investigació de l’entitat i ajudar-la a apropar-se al públic jove. D’altra banda, Helena Cortès i Paula Roch (2n curs d’arquitectura efímera) han rebut una menció especial pel disseny d’una estructura modular multifuncional de bambú pensada per a Dbambú Punumu, SL. Aquesta empresa d’Argentona, dedicada a la venda de productes confeccionats amb bambú, necessitava noves idees per al seu catàleg amb el bambú com a element protagonista.\nAquest programa, impulsat per la Generalitat, posa en valor el talent i la creativitat de l’alumnat de les escoles d’art de Catalunya, alhora que fomenta la realització de projectes que desenvolupin estratègies de relació en el camp de la innovació i l’intercanvi de coneixement entre els centres docents d’arts plàstiques i disseny i les empreses, institucions i entitats que permetin als estudiants integrar en el seu aprenentatge l’entorn laboral d’un ambient real.\nL’EADR finalista als Premis Habitàcola 2020\nD’altra banda, tres alumnes de l’Escola d’Art i Disseny de la Diputació a Reus han quedat finalistes en la darrera edició dels Premis Habitàcola de disseny i arquitectura. Aquests premis, organitzats per ARQUIN–FAD, l’Associació Interdisciplinària de Disseny de l’Espai, reconeixen els millors projectes d’arquitectura, disseny, ciutat i paisatge i intervencions efímeres, i estan dirigits a estudiants d’arreu d’Espanya i Portugal.\nEl grup format per Helena Cortès (alumna d’Arquitectura Efímera), Carla Sardà (alumna de Projectes i Direcció d’Obres de Decoració) i Gabriel Casas (alumne d’Infografia 3D), s’ha classificat amb un projecte que redissenya el xiringuito de platja i en proposa una adaptació eficient i respectuosa amb el medi, a base d’elements modulars i desmuntables. Sota el títol “Adapta’t” aquests tres estudiants de 2n curs han presentat una proposta basada en petites construccions per poder definir zones a partir dels usos previstos que es poden succeir en el mateix espai i en diferents franges horàries.\nLa 32a edició dels Premis Habitàcola, que aviat desvetllarà els projectes guanyadors, plantejava una reflexió sobre els espais lliures a les platges i el mobiliari d’ús públic i comú i animava als participants a definir zones adaptades i segures, destinades a diferents usos i activitats. En definitiva, es tractava de dissenyar espais inclusius i diversos, formats amb elements modulars, eficients i respectuosos amb l’entorn i amb el medi ambient. En aquesta edició dels premis han participat un total de 85 propostes, de les quals 10 han estat seleccionades com a finalistes. Els treballs finalistes s’exposaran al centre multifuncional i pluridisciplinari Disseny Hub Barcelona.\nObertes les inscripcions per a les Escoles d’Art i Disseny de la Diputació\nJa està obert el termini d’inscripció per a les Escoles d’Art i Disseny de la Diputació a Reus, Tarragona i Tortosa. Les persones interessades a estudiar algun dels cicles de Grau Superior que s’hi ofereixen durant el proper curs hauran de realitzar la preinscripció entre el 10 i el 17 de juny. Enguany, com a mesura preventiva per la situació de pandèmia per coronavirus, aquest tràmit es realitzarà preferentment per via telemàtica, mitjançant el portal http://preinscripcio.gencat.cat. També serà possible fer-ho presencialment del 15 al 17 de juny, amb cita prèvia, que caldrà demanar per telèfon al centre i amb les pertinents mesures de seguretat. Trobareu tota la informació sobre l’oferta formativa a Reus, Tarragona i Tortosa al web: http://www.dipta.cat/estudiarartidisseny.\nEtiquetes: Diputació de Tarragona · Escola d'Art i Disseny de Reus


Quī nihil discere vult, nihil discere potest | El Fil de les Clàssiques\n← Mitologia amb classe inversa Un mite ovidià cada setmana →\n13 thoughts on “Quī nihil discere vult, nihil discere potest”\nChorouk 6 octubre 2016 at 09:43\nSer docent es refereix a aquell que es dedica a ensenyar o que realitza accions referents a l’ensenyament. Aquesta paraula deriva del terme llatí docens, que a la vegada també procedeix de docere (traduit al català “ensenyar”). En el llenguatge quotidià, el concepte se sol utilitzar com a sinònim de professor o mestre, encara que el seu significat no és exactament igual.\nEl docent o professor és la persona que imparteix coneixements emmarcats en una determinada ciència o art. No obstant això, el mestre és aquell al qual se’l reconeix per una habilitat extraordinària en la matèria que instrueix. D’aquesta manera, un docent pot no ser un mestre (i viceversa).\nPer tant, no crec que el mot més preferible seria professor.\nJo crec que si que podria ser possible ensenyar a un que no vol aprendre, però, requeriría molt de temps i sobretot paciència per part del professor. Seria un procés lent, això sí, però no impossible, ja que si el professor té espeança en l’alumne i té pensat en ajudar-lo fins al final, podria aconseguir a que l’alumne acabés canviant d’opinió i finalment aprendre.\nAlexia Álvarez Pàmies 6 octubre 2016 at 18:47\nDOCENT és aquell que ensenya o instrueix, que serveix per a ensenyar o instruir.\nEDUCADOR qui com la mateixa paraula ho diu, educador és aquella persona que educa. Però l’educació no només passa a les escoles, acadèmies o universiades; també es porta a terme a la llar i en l’ambient social.\nMESTRE és l’individu que ha estudiat i que s’ha preparat científicament per impartir ensenyament.\nQui exerceix com a mestre posseeix instrucció pedagògica per guiar o dirigir el procés d’ensenyament-aprenentatge.\nPROFESSOR La paraula professor ve del terme professar que al seu torn deriva del llatí profiteri (declarar en públic). Un professor és un professional capacitat per fer el mateix que fa un mestre (transmetre coneixements científics), però la diferència entre un mestre i un professor és que aquest últim no només transmet els coneixements que altres han aportat; sinó que és algú que investiga i que aporta coneixements nous com a resultat de les seves investigacions.\nEn aquest cas el millor mot és DOCENT, ja que com bé ha dit la meva companya traduit al català vol dir ensenyar, i lo que veiem en aquest text és que el profesor tracte d’ensenyar a en Marcus i aquest no vol. L’ensenyar no crec que sigui factible si l’alumne no té una certa disposició a fer-ho per petita que sigui. L’ensenyament desde el meu punt de vista es cosa de dos, del mestre i de l’alumne. Pero realment el proces d’apendre la de fer l’alumne sol, i avançar sabent que el mestre és un només un recolzament.\nSandra Mendoza Barco 6 octubre 2016 at 22:02\nDocent, segons el DIEC, és aquell que ensenya o instrueix, que serveix per a ensenyar o instruir. Actualment i des de fa uns certs anys, el treball de mestre està molt menyspreat i això fa que tant els pares com els alumnes estiguin,gradualment, perdent el respecte cap a aquests treballadors.\nA mi, personalment, m’encantaria ser professora i penso que fer de docent és un dels treballs més difícils i més importants del món; ja que són ells els qui ensenyen i preparen els nens pel seu futur laboral.\nTraducció del text: Aemilia agafant la carta diu “Això escriu el mestre?”, llavors havent llegit la carta, “ Això no t’excusa, doncs escriu clar.” El mateix Marcus no vol aprendre, i qui no vol aprendre, no pot aprendre. No només poder, sinó també voler és necessari: per la qual cosa no vols, no pots.”\nIulius rient diu “Parles bé”, “Jo realment no vull pagar el deute; per tant no puc pagar.”\nDient això IUlius estripa la carta.\nLaia A. 6 octubre 2016 at 22:45\nSer docent, professor, mestre… tot aquestes paraules provenen i tenen un significat igual, és a dir, tots volen dir ensenyar o instruir.\nEn aquesta vida, fan falta bons docents, ensenyadors que volguin realment fer el seu treball, que ho fassin amb ganes i il·lusió, fer veure a l’alumne que aprendre pot ser una cosa útil i que val la pena que estudii.\nJa que hi ha mestres que no es dediquen realment ni plenament a l’ensenyança i això provoca cares llargues per part del educador i del discipul.\nLlavors des del meu punt de vista, jo diria que si que és possible el fet d’ensenyar a algú\nLaia A. 6 octubre 2016 at 23:00\nDocent, professor, mestre… dóna igual la paraula que s’utilitzi, ja que tots aquests sinònims signifiquen el mateix, ENSENYAR.\nDoncs, instruir a algú, ha de ser per vocació, per amor a l’ensenyança. Per què? Doncs perquè és molt més fàcil aprendre amb un professor que posa cos i ànima i que s’esforça dia rere dia per educar els seus alumnes.\nDoncs, si et trobes amb un docent que no es dedica a l’ensenyança per amor a aquesta realment i/o plenament, doncs això es veu i es percep a “llegües” i tothom estarà amb cares llargues, és a dir, el professor i els deixebles.\nDonant el meu punt de vista, crec que si és possible ensenyar a qui no vol aprendre, ja que és un fet molt usual al dia a dia a les escoles; on ambdues cares hi han de posar de la seva part. Des de paciència, esforç, esperança o afany a interès.\nI a la fi els dos possiblement aconseguirien els seus propòsits: ensenyar a qui no volia aprendre i aprendre per molt que inicialment no es volgués.\nSandra Mendoza Barco 10 octubre 2016 at 10:17\nPersonalment, penso que la paraula idíl·lica per a designar aquella persona que ens ensenya i ens educa és, basant-me ne l’etimologia d’aquests mots, la paraula docent o educador.\nDocent: Prové del llatí, del participi de present docens, docentis (el qui ensenya) del verb llatí docere (ensenyar).\nProfessor: Prové de la paraula llatina professor que vol dir declarar en públic.\nMestre: Prové de la paraula magíster que vol dir el que està més experimentat en una activitat qualsevol, i per tant dirigeix i mana.\nEducador: Prové del mot llatí educator i significa el que dirigeix per desenvolupar les facultats d’un nen.\nClaudia Pérez 10 octubre 2016 at 10:40\nDocent: professor, mestre… és aquell que ensenya, que serveix per ensenyar o instruir. I per ensenyar a alguna persona, ho has de fer disfrutan, estimar a ensenyar i no ha mal gust, primer de tot per què és molt més fàcil apendre així amb un professor que li agrada el que ensenya i ensenyar que un professor que no possa interés i ho fa a males formes i es nota aquest odi cap a l’ensenyança.\nJo crec que si que és possible, poder és pot sempre però és una cosa de dos, si només un és el que li posa ganes i l’altre no doncs llavors és impossible.\nMariona Cava i Ruiz 10 octubre 2016 at 10:58\nLa traducció del text, és aquesta:\nAemilia agafa la carta ‘’Així que ha escrit el professor?‘’, diu; llavors una vegada llegida la carta. ‘’Això no té excusa, doncs escriu clarament’’. En Marcus mateix no vol apendre, i qui no vol apendre, no pot apendre. No només s’ha de poder, també és necessari voler.\nEn Juli diu rient ‘’El que diu és cert’’. ‘’Doncs jo no vull pagar-lo: aleshores no el puc pagar!’’\nDesprés en Juli estripa la carta del mestre.\nQuè vol dir ser docent? Docent és el que ensenya o instrueix, que serveix per a ensenyar o instruir.\nPer què calen bons docents? Crec que tenir uns bons docents, fa que la gent estigui molt més motivada per estudiar i per anar a classe, i sobretot per aprendre millor, crec que és essencial ser-ho, per satisfacció al veure que els alumnes estan més contents i aprenent millor. Quin mot és preferible: docent, professor, mestre, educador…? Crec que docent, perquè crec com diu el seu significat és la persona que t’ensenya\nRamon Albero 10 octubre 2016 at 10:58\nAemilia agafa la carta ‘’Així que ha escrit el professor?‘’, diu, una vegada llegida la carta. ‘’Això no té excusa, doncs escriu clarament’’. En Marcus mateix no vol apendre, i qui no vol apendre, no pot apendre. No només s’ha de poder, també és necessari voler.\nEn Juli diu rient ‘’El que diu és cert’’. ‘’Doncs jo no vull pagarlo: aleshores no el puc pagar!’’\nDesprés en Juli trenca la carta del mestre.\nDocent és un sinonim de profesor o mestre, és a dir algu que ensenya. Es molt necessari tenir bons docents, ja que estan ensenyant a les futures generacions, que seran las que un dia portaran el país i necesitem que aquestes persones siguin inteligents i cultes. No se quin mot es preferible, ja que crec que tots son correctes, pero el més utilitzat és mestre i professor.\nÉs imposible ensenyar a algú que no vol, ja que es necesita concentració màxima i criteri.\nEloi Salat 11 octubre 2016 at 10:16\nUn docent és una persona que ensenya d’altres, és a dir, que facilita l’aprenentatge d’altres persones impartint coneixements o ajudant l’alumne a trobar recursos i dominar processos.\nCalen bons docents, no només de l’assignatura que treballin, sinó amb els seus alumnes, ja que a part d’ensenyar, la seva feina també ha de ser motivar els alumnes a voler aprendre\nCrec que docent és la paraula preferible ja que encara que tots siguin sinònims, docent és la paraula que els engloba a tots, ja que mestre és docent de l’educació primària, professor és docent d’educació secundaria, etc…\nTrobo que és possible ensenyar a algú que no vol aprendre, ja que quasi sempre depèn de la manera com s’explica, i aquí torna a entrar la pregunta de “Per què calen bons docents?”, ja que ells fan que una persona vulgui o no vulgui aprendre.\nJuls París 11 octubre 2016 at 10:37\nHi ha moltes maneres d’anomenar aquella persona que es dedica a l’ensenyament. No crec que sigui el més important anomenar-lo d’una manera o d’una altra, l’important és que aquesta persona s’hi dediqui per vocació i de la millor manera. L’educació és un dels pilars més importants de la nostra societat, tot i que actualment el nostre país sembla que se’n hagin oblidat.\nLa paraula docet, tal com ens diu el DIEC, fa referència a la persona que exerceix l’ensenyança i l’educació. Aquesta paraula prové del llatí, del participi de present docens, docentis (el que ensenya), que prové del verb llatí docere (ensenyar). De la paraula docere en deriven paraules com: doctrina, doctor, document, dòcil, etc.\nAemilia agafa la carta ‘’Així que ha escrit el professor?‘’, i diu, una vegada llegida la carta. ‘’Això no t’excusa a tu, doncs escriu clarament’’. En Marcus mateix no vol apendre, i qui no vol apendre, no pot apendre. No només s’ha de poder, també és necessari voler.\nKevin Ferran 11 octubre 2016 at 10:56\nAemelia agafant la carta diu “això escriu el mestre?”, llavors, havent llegit la carta, “això no té perdó, doncs escriu clarament “En Marcus no vol apendre res”, i el que res vol apendre, res pot apendre. No pot de cap manera, però és necessari que vulgui: el que no vol, no pot.\nIulius rient “Ben dit” diu. “Jo no vui desfer-me dels diners: per tant no puc desfer-me’n!\nIulius dient això estripa la carta del mestre.\nDocent és el terme que s’utilitza per anomenar a la persona que ensenya. Aquesta és necessària i molt important, ja que és aquella que ensenya a les futures generacions i per tant la qualitat del seu ensenyament determinarà els coneixements que acabi adquirint els seus alumnes. Per tant tot allò que ensenya és molt important que es faci de forma ordenada, entenedora, entre d’altres…\nQualsevol dels termes és correcte més aviat la situació o el gust de la persona determinarà quin és el més correcte.\nMireia Sánchez Cano 11 octubre 2016 at 22:01\nLa traducció del text és:\nL’Aemilia agafant la carta, diu: “ escriu el mestre, no és així? Aleshores, llegida la carta” No t’excusis, doncs escriu clarament. “ En Marcus per si mateix no vol aprendre res”, i qui no vol aprendre res, no pot aprendre res. D’aquesta manera no només cal que pugui, si nó també que vulgui. Per què qui no vol, no pot.\nEn Iulius rient diu: “ és cert el que dius” , “ jo no vull pagar aquestes monedes: ja que no puc pagar-les.\nDient això, en Iulius estripa la carta del mestre.\nLa paraula docent fa referència a aquella persona que es dedica a l’ensenyament. La docència tè l’objectiu principal de formar a les altres persones. Es pot utilitzar docent, professor o educador.\nSegons el meu punt de vista és molt difícil aprendre si un no hi posa de la seva part. Es necessita creure en un mateix i enfrontar-se a allò que algún dia li pot fer falta.


Metro de Barcelona – Pàgina 2 – Vinals\n1 abril, 2014 Arquitectura, urbanisme i transport, VinalsBarcelona, ferrocarril, metro, Metro de Barcelona\nEl traçat de la línia, que uneix Trinitat Nova i la Pau, és de doble via soterrada, els tallers i les cotxeres es troben a Via Júlia i al Triangle Ferroviari. Té enllaços de servei amb la línia 2 a la Pau, la línia 5 a Maragall, amb la línia 11 a Trinitat Nova, i la línia 3 a Passeig de Gràcia. Actualment té 17,3 quilòmetres de longitud i vint-i-dues estacions.\nActualment circulen trens de les sèries 2100 i 9000. El 28 de setembre del 2006 la línia 2 va incorporar les 7 primeres unitats de la sèrie 9000, fàbricats per Alstom per a la L9/L10. Aquests són els primers trens del metro de Barcelona preparats per circular amb el sistema ATC-S de conducció automàtica sense conductor, tot i que circulant amb conductor a la L2 i L4. Els 15 trens de la sèrie 2100, fabricats el 1997, van ser traspassats progressivament a la L4 des de la L2 l’any 2007. Antigament hi havien circulat trens de les sèries 300 i 1100.\nLa línia 4 té una longitud de 17,3 quilòmetres, 22 estacions, 15 trens en hora punta i l’any 2010 s’hi van realitzar un total de 51,2 milions de viatges, sent la quarta línia per volum de viatges després de la L1, L3 i L5.\nL’únic municipi cobert per la línia és la ciutat de Barcelona. A la ciutat de Barcelona transcorre per sis districtes: Ciutat Vella, Eixample, Gràcia, Horta-Guinardó, Nou Barris i Sant Martí.\nÉs de les línies amb menys estacions adaptades a persones amb mobilitat reduïda amb el 59,1% d’adaptades (13 de 22), no ho estan Maragall, Joanic, Verdaguer, Urquinaona, Jaume I, Ciutadella | Vila Olímpica, Bogatell, Llacuna i Poblenou. Hi ha un total d’onze estacions amb correspondència amb altres línies de metro, tramvia i trens de rodalia i regionals.\nL’actual línia 4 és fruit de diferents projectes ferroviaris que anaren variant al llarg dels anys. Inicialment va néixer de la mà de la companyia Gran Metropolità de Barcelona (GMB) com un ramal o línia II, una branca oberta l’any 1926 formant el Gran Metro una Y. Els túnels eren anteriors, es van construir el 1908 durant les obres de l’Ajuntament de Barcelona a Via Laietana durant el Pla de Reforma de la Ciutat. Posteriorment el Pla de Metros de 1966 va preveure fer una línia circular, similar al que actualment és, aprofitant el ramal del GMB i el 1973 es va reobrir al públic segregat amb la denominació línia IV.\n1924: S’inaugura la línia I del Gran Metro (actual L3).\n1973: S’inaugura la línia IV entre Urquinaona i Joanic.\n1976: S’inaugura l’estació de Barceloneta.\n1977: Es perllonga la línia amb cinc estacions des de Barceloneta fins a Selva de Mar. També s’inicien les obres del tram la Pau i Pep Ventura per formar part de la línia V.\n1982: S’inaugura el tram entre Maragall i Via Júlia (llavors Roquetes).\n1982: Es deixa la númeració romana per l’aràbica: Línia 4. Per un extrem arriba a Roquetes i per l’altre a la Pau.\n1985: El tram la Pau – Pep Ventura finalitzat s’obre integrat a la línia 4 de forma provisional perquè el tram que ha de connectar amb la resta de la L5 no ha estat construït i la L2 encara no està en funcionament.\n1986: S’obre al públic tres estacions més fins a la Pau.\n1992: Arran dels Jocs Olímpics de 1992 s’afegeix el cognom de Vila Olímpica a Ciutadella.\n2002: Es tanca el tram la Pau – Pep Ventura per realitzar-hi obres i incorporar-lo a la L2.\n2003: S’inaugura l’estació el Maresme | Fòrum, entre Selva de Mar i Besòs Mar, per donar cobertura als veïns del barri del Maresme de Barcelona i al Fòrum Universal de les Cultures 2004.\n2010: L’estació de la Sagrera de la línia 4 s’obre al públic integrada a la línia 9 provisionalment.\nEl 1900 el tràfic rodat havia augmentat considerablement i les principals vies s’anaven embussant. Pau Muller i Gonçal Zaragoza van sol·licitar l’any 1907 la concessió d’un ferrocarril subterrani a Barcelona, anomenat Ferrocarril Metropolità Nord-Sud de Barcelona, per unir el Parc de la Ciutadella amb la Bonanova, passant subterràniament a través del passeig de Colom, la Rambla, plaça de Catalunya, passeig de Gràcia, carrer Gran de Gràcia, plaça de Lesseps, la muntanya del Putxet i el passeig de Sant Gervasi. Tot i l’interès, tant per tècnics i autoritats municipals, els autors del projecte no van trobar el finançament necessari per dur-lo a terme i van transferir tots els drets de la concessió al Banco de Vizcaya.\nEl 30 d’octubre de 1952 el Ple de l’Ajuntament de Barcelona va aprovar un acord on es preveia la municipalització de totes les empreses de transport públic de la ciutat. El 31 de desembre de 1954 va adquirir el paquet d’accions de control i la majoria del capital social de la societat GMB. Una de les millores més importants va ser la construcció d’una galeria de connexió de les andanes de les estacions de Catalunya del Gran Metro i el Metro Transversal. Després de la fusió, les línies I i II del GMB (tota la Y) van passar a denominar-se línia III.\nProjecte Línia IV\nA la dècada de 1960 apareix el projecte de la línia IV i es modifica diverses vegades al llarg de les següents dècades. Al Pla de Metros de 1966 es proposa la segregació del ramal de Via Laietana de la línia III des de la bifurcació d’Aragó, a l’estació de Passeig de Gràcia, fins l’estació de Correus per crear una línia circular a l’Eixample, Ciutat Vella, Sant Martí, Sant Andreu, Guinardó i Gràcia.\nAl 1971, apareix el projecte modificat, deixant de ser una línia circular, es trenca el cercle al nord per unir Maragall amb Via Favencia (més o menys a l’actual Via Júlia) per un costat i fins a Bon Pastor pel costat de la Verneda. El Pla de Metros de 1974 manté el projecte fins Via Favencia i pel costat del Bon Pastor fins al Singuerlín a Santa Coloma de Gramenet.\nLa línia segons els Plans de Metros de 1966 (negre, línia circular) i 1974 (gris fosc).\nInauguració línia IV\nCorreus es va tancar al públic el 20 de març de 1972 i el tram entre Urquinaona i Jaume I des del 4 d’abril del mateix any per les obres d’adaptació de les estacions, deixant de pertànyer a la línia III.\nEl 5 de febrer de 1973, acabades ja les obres, el Ministre d’Obres Públiques del Govern d’Espanya va inaugurar la línia IV, que comprenia el tram tancat entre Urquinaona i Jaume I i quatre estacions més entre Urquinaona i Joanic (Granvía; Girona; General Mola; i Joanic). S’obria amb dos enllaços un a la LI a Urquinaona i amb la LV a General Mola (actual Verdaguer). El tram posat en funcionament tenia tres quilòmetres de longitud. L’estació de Granvia, actualment anomenada Passeig de Gràcia (L2, L3 i L4), va obrir l’enllaç amb la L3 posteriorment a finals d’any.\nTram Correus – la Pau\nEl febrer de 1970 s’havia anunciat les obres, autoritzades pel consell de ministres del Govern d’Espanya, en cinc quilòmetres i sis noves estacions des de l’estació de Correus fins a Selva de Mar. La proximitat al mar era una de les dificultats que es preveien en l’obra.\nEl 15 de març de 1976 es va inaugurar el perllongament entre l’estació de Correus i Barceloneta, que permetia en aquesta última enllaços amb RENFE a l’antiga Estació de les Rodalies, contigua a l’Estació de França. El perllongament passava a unir Jaume I i Barceloneta, suprimint l’estació intermèdia de Correus, estació que va ser la terminal de la línia II del Gran Metro des del 20 de febrer de 1934 fins el 1972 quan es va tancar per dur a terme les obres del perllongament.\nL’estació de Correus va ser construïda amb una sola via i un sol accés a la plaça Antoni López al costat de la central de Correus. Des del tren encara es poden veure anuncis de l’època i propaganda electoral del 1971.\nEl dia 7 d’octubre de 1977 s’obria el tram de quatre quilòmetres entre Ciutadella (anomenada Ribera) i Selva de Mar amb cinc estacions, deixant de ser l’estació de Barceloneta la terminal de la línia.\nL’any 1982 es va perllongar fins a la Pau amb tres estacions. El nou tram tenia 2.558 metres, arribant als barris del Besòs, la Verneda i la Pau. L’estació de Besòs Mar es va inaugurar amb el nom de la Mina, però ja es va anunciar durant l’acte oficial que es canviara el nom de l’estació. L’estació el Maresme | Fòrum, entre Selva de Mar i Besòs Mar, es va construir posteriorment i va entrar en servei l’any 2003 per donar cobertura als veïns del barri del Maresme de Barcelona i al Fòrum Universal de les Cultures que va tenir lloc l’any següent.\nTram Joanic – Trinitat Nova\nEl 1974 l’estació de Joanic va deixar de ser l’estació terminal de la línia amb el perllongament de 1.528 metres des de Joanic fins a Guinardó amb una estació intermèdia, Alfons X. Guinardó el 2009 va passar a denominar-se “Guinardó | Hospital de Sant Pau” per fer referència a la proximitat de l’Hospital de Sant Pau.\nEl 1982, dos anys més tard del previst, es va inaugurar el tram següent, Maragall – Via Júlia (llavors Roquetes) amb tres estacions i una longitud de 3.410 metres, el primer tram de metro que inaugurava la restaurada Generalitat de Catalunya.\nEl 1999 es va ampliar la línia amb una estació, arribant a l’actual estació terminal de Trinitat Nova. L’estació va ser inaugurada el 28 d’octubre per l’alcalde Clos i el conseller de la Generalitat Pere Macías, havia de ser inaugurada pels Reis d’Espanya que no havien visitat mai el metro de Barcelona, però les obres es van acabar abans de temps i es va obrir al públic durant la campanya electoral. A més es va fer efectiu el canvi de nom de l’estació de Roquetes a Via Júlia i es va anunciar la creació d’algun tipus de transport entre aquesta estació i Can Cuiàs (posteriorment es definiria com L11).\nTram la Pau – Pep Ventura\nL11: nova línia o perllongació\nLa línia 11 es va projectar a la pràctica com una extensió de dos quilòmetres de la L4 a l’extrem de Trinitat Nova en direcció nord-est. A l’estació de Trinitat Nova la línia 4 i la línia 11 comparteixen andana central, estacionant els trens d’una línia a una de les vies laterals i els trens de l’altra línia a l’altra. A la línia 11 es van iniciar les obres l’any 2001 i es va posar en funcionament l’any 2003 sent un metro lleuger, a l’hora de la construcció alguns aspectes es van tenir en compte segons el estàndards de metro per si es decidís perllongar la L4, com la reserva de 400 metres per allargar les andanes i no passar el màxim pendent permés al metro convencional de 4%.\nTram la Pau – la Sagrera\nEl Tram la Pau – la Sagrera està compost per dos subtrams i tindrà tres noves estacions, un dels tram entre les cotxeres del Triangle Ferroviari i la Sagrera ha estat construït a la par que la línia 9 i actualment, des del 2010, és utilitzat per la L9/L10 mentre es construeix el tram central d’aquesta línia. L’altre tram és el comprés entre l’estació de la Pau i les cotxeres del Triangle Ferroviari que encara no ha estat construït. El projecte preveu que les obres siguin a cel obert, amb doble via paral·lela i a partir de les cotxeres la configuració sigui com a la L9 de dues vies superposades l’una sobre de l’altra. El tram entre la Pau i les cotxeres, que inclou l’estació de Santander té una longitud de mig quilòmetre i encara no ha començat la seva construcció.\nL’obertura de les estacions de la L4 de la Sagrera (en ús per la L9) i Sagrera | TAV (en construcció) depén també de la finalització de la línia 9 que està momentàniament aturada en el seu tram central ja que les dues tuneladores estan parades i no es realitzen més obres a l’espera de trobar una altra via de finançament diferent al peatge a l’ombra o mètode alemany, aduint que falta fer obra per valor de 2.380 milions d’euros, i l’obra realitzada ha costat 4.547 milions dels quals s’han pagat 2.636 milions i la resta es continuaran pagant fins a l’any 2044.\nTant al Pla Director d’Infraestructures de l’Autoritat del Transport Metropolità del 2001-2010 com al del 2009-2018 planteja el perllongament des de l’estació la Pau fins a la Sagrera amb tres noves estacions i 3’7 quilòmetres de longitud. Les estacions són les següents:\nSantander: a la cruïlla dels carrers de Ca n’Oliva i Santander.\nSagrera | TAV o Estació de la Sagrera: amb correspondència amb Rodalies de Catalunya, Trens d’alta velocitat i la L9/L10 del metro de Barcelona.\nEl text està disponible sota la Llicència de Creative Commons Reconeixement i Compartir-Igual. Vegeu autors fins març 2014.