Orientació i diversitat – Institut XXV Olimpíada\nInstitut XXV Olimpíada > Orientació i diversitat\nL’objectiu del Departament d’orientació és el de donar suport a l’acció educativa, en els àmbits: personal, emocional, de relació, d’estratègies d’aprenentatge i d’orientació acadèmica. Està format per professionals del centre, especialistes en Psicopedagogia, que treballen conjuntament amb el professorat per donar suport a l’alumnat tant en el seu procés d’aprenentatge com en el seu creixement personal, respectant el seu ritme i estimulant la seva autonomia. Amb les fusions de:\nSeguiment de l’alumnat que presenta Necessitats Educatives Especials.\nPromoure les mesures d’Atenció a la diversitat (Generals, especifiques i extraordinàries)\nSuport a l’acció tutorial.\nuport a les famílies.\nParticipació en la Comissió d’atenció a la diversitat.\nDerivació a altres serveis i programes externs.\nL’alumnat de segon i tercer d’ESO amb un currículum adapatat, el 2n D i el 3r D, està inscrit en el seu grup de referència corresponent: A, B o C i porten a terme les activitats programades en el seu grup de referència. Per la seva part, l’alumnat de tercer D, inscrits dins dels Programes de Diversificació Curricular, abordarem una part del currículum de l’àmbit pràctic, fora del centre (Tallers TECNE), que es realitzarà amb una seqüència de dues hores setmanals en els tallers de “joieria” -1r Trimestre- i, de”cuina” -2n trimestre-.\nEl Departament d’Orientació i Diversitat prepara diverses activitats per donar sortides educatives per a l’alumnat que, en finalitzar el curs, no aconsegueix el Títol de Graduat en Educació Secundària i hagin fet els 16 anys. Algunes de les propostes se centre en els Programes de Qualificació Professional Inicial (PQPI).\nJoan B. (SIEI)\nM. Jesús G (SIEI)\nSara S. (SIEI)\nCarolina P. (Psicopedagoga)\nMontserrat P (EAP)


El plàstic és el residu amb més presència a les muntanyes\nUna empresa xilena crea bosses de plàstic que es dissolen a l'aigua i no contaminen\nA Espanya només es recicla un 10% de les bosses de plàstic utilitzades.\nUn informe publicat per una ONG en col·laboració amb l'ONU revela el problema dels residus a l'alta muntanya\nActualitzada 14/05/2022 a les 10:45\nUn informe publicat per l'ONG noruega GRID-Arendal en col·laboració amb l'ONU i diverses entitats relacionades amb la muntanya conclou que les altures també estan plenes de deixalles i, com passa amb el mar, el plàstic n'és el més abundant.\nEl document, que inclou un sondeig recollit entre muntanyencs de més de 70 nacionalitats, es titula 'Plastic on peak' en un joc de paraules traduïble com 'El plàstic al cim', tant de la muntanya com dels residus trobats, i ha estat elaborat juntament amb el PNUMA (Programa de les Nacions Unides per al Medi Ambient), la Federació Internacional d'Escalada i Alpinisme i la Iniciativa de Recerca de les Muntanyes, entre d'altres organitzacions.\nD'acord amb aquesta anàlisi, els residus poden trobar-se «a totes les serralades del món» i a tots els nivells, «des de la base fins al cim», de manera que «tant els habitants com els visitants» de les muntanyes exigeixen «més educació sobre l'impacte de les escombraries i opcions alternatives més sostenibles i reutilitzables».\nEls plàstics durs, amb el 88% del total de deixalles detectades, són els més abundants, però també les deixalles orgàniques -incloent-hi paper higiènic i tovalloletes humides usades- que suposen un risc especialment en la possible contaminació de fonts d'aigua, a més de cartrons , vidres, restes tèxtils de peces esportives, residus metàl·lics, restes electròniques i piles.\nPer GRID-Arendal, «millorar la responsabilitat individual és clau per reduir les escombraries» a través del principi de «no deixar rastre» de la presència pròpia al medi natural, si bé alguns especialistes consultats per Efe creuen que cal anar més enllà .\nÉs el cas de la portaveu de l'ONG Amics de la Terra, María Durán, per a qui «la presència de plàstics al medi ambient no és únicament una responsabilitat individual» ja que «dos terços dels residus a l'entorn natural són envasos» segons dades incloses en un altre treball, 'Break free from Plastics' (Allibera't dels plàstics), que també va incloure recollides d'escombraries per tot el planeta.\nAquest altre estudi analitzava les marques dels envasos utilitzats i assenyalava directament a diverses: «Coca Cola, Pepsico i Nestlé apareixen com a principals venedores dels envasos més presents en el medi natural, però aquestes empreses no assumeixen els costos» de la neteja de les muntanyes, ha acusat Durán.\nPer això ha advocat per utilitzar el menor volum possible de plàstic tant a la Natura com a la vida quotidiana ja que «hem de deixar de tractar els recursos naturals com si fossin limitats» i a més «la llei permet anar al supermercat amb el nostre 'tupper' o la nostra bossa i portar-nos els productes sense més embolcall.\nEl responsable de les campanyes de consum i biodiversitat de Greenpeace, Julio Barea, també ha incidit en la importància de l'informe noruec, que demostra el perill de massificació dels cims amb la proliferació de «residus als llocs més inhòspits».\nDe fet, «recordo fa uns anys una foto terrorífica d'una fila de persones esperant per coronar l'Everest», en referència a la imatge feta per un alpinista nepalès el maig del 2019 que, després d'arribar al cim, va observar sorprès, en iniciar el descens, una cua estimada de fins a 200 alpinistes esperant el seu torn per fer-se un selfie a la cimera més alta del món.\nLa imatge es va fer viral i és la prova que «ara puja molta més gent a la muntanya» segons l'alpinista i membre de la junta directiva de la Societat Geogràfica Espanyola, Raúl Martín, que reconeix que «som esclaus del plàstic com qualsevol altra persona» encara que segons la seva opinió «avui hi ha més conscienciació», a més d'una legislació que obliga a baixar tots els residus generats, «fins i tot els orgànics».\nComenta el contingut : El plàstic és el residu amb més presència a les muntanyes


Èxit del sopar solidari del Club Lions per a la Fundació Bona Nit | Notícies TGN - Notícies de Tarragona Diari Digital\nÈxit del sopar solidari del Club Lions per a la Fundació Bona Nit\nEl sopar solidari del Club Lions Tarragona ha recaptat uns 11.000€ per a la Fundació Bona Nit en el desè aniversari de l’entitat. Deu anys durant els quals la fundació ha multiplicat per dos la seva capacitat assistencial passant dels 15 llits de 2006 als 32 i oferint un lloc per dormir als sense sostre, no només durant l’hivern, sinó durant tot l’any. El president de l’entitat, el periodista Antoni Coll, ha destacat que, durant aquesta dècada, també ha millorat la qualitat en els serveis d’esmorzar, dinar, sopar i neteja de roba dels sense sostre. A banda, l’entitat té ja cinc persones contractades i un alberg propi cedit per l’Obra Pia Montserrat ubicat a la plaça Peixateries Velles. Per celebrar el desè aniversari de la Fundació Bona Nit i per agrair a totes les persones que durant aquest període l’han fet possible, l’entitat organitzarà la conferència concert Gaudí i la Misericòrdia. L’espectacle anirà a càrrec de l’arquitecte Jose Manuel Almuzara, la soprano Rocío Martínez i el pianista Manuel José Ruiz Segarra i es durà a terme el 9 de maig a les set de la tarda al Metropol.


La BD5 celebra el seu 25è aniversari a l'àrea olímpica - Canal Terrassa\nLa BD5 celebra el seu 25è aniversari a l’àrea olímpica\nJosep Maria CodinaData: 29/10/18\nMalgrat la pluja del cap de setmana que ha fet anul•lar alguns dels actes previstos a l’aire lliure, la Biblioteca del Districte 5, situada dins el Club Natació Terrassa, ha celebrat aquest dissabte amb diverses activitats, el seu 25è aniversari. El pùblic ha pogut participar fent un seguit d’activitats com els conte contes pels més petits, una sessió de maquillatge o l’exposició fotogràfica sobre “25 anys de la BD5 a l’Àrea Olímpica”.\nTambé hi havia una proposta per fer-se una foto amb el pastís d’aniversari i compartir la imatge a les xarxes socials. La Biblioteca del districte 5 va entrar en funcionament el 1972 al carrer de la Salut però uns anys més tard es va traslladar al xalet de l’Àrea Olímpica on va obrir les seves portes l’any 1993. En l’actualitat la DB5 ocupa una superfície de 350 metres quadrats i dóna servei a un territori de més de 45.000 ciutadans.\nDisposa d’un fons especial pels ciutadans dedicat als temes esportius amb una àmplia col•lecció de llibres i altres materials sobre aquesta temàtica. Per exemple, el fons “Coneixement i Esport” està format per més de 600 documents entre llibres, DVD’s, revistes i d’altres suports. Aquests dies l’equipament està d’aniversari, 25 anys de servei dins la xarxa de biblioteques públiques de la ciutat.\nTags: àrea olímpicaBd5Club Natacióconte contesllibres i esport\nL’Escola Universitària d’Infermeria celebra un segle de vida i la de Teràpia Ocupacional, 25 anys


RECULLS DE PREMSA 2012\nNotícies relacionades amb l'Associació\n(Clicar article per ampliar)\nSANT CUGAT APROPA L'UNIVERS A LA CIUTADANIA MANTENINT 'DISTÀNCIES CÒSMIQUES'\nTamara Atienzar | Noticia publicada ahir | 137 lectures\nAprendre a respectar i sentir l'univers com a part d'un tot que cal cuidar és l'objectiu de l'exposició 'Les distàncies còsmiques' que s'ha inaugurat aquest dimarts al vestíbul de l'ajuntament. La mostra està formada per un conjunt de panells amb il·lustracions i textos cedits per la Universitat de Barcelona (UB). La doctora en astronomia Carme Jordi ha estat l'encarregada d'inaugurar l'exposició amb una conferència organitzada per l'Associació Astronòmica Sant Cugat-Valldoreix (AAVSC).\n'Com sabem la mida de l'univers?' ha estat la conferència que ha inaugurat l'exposició 'Les distàncies còsmiques'. La professora titular del departament d-Astronomia i Meteorologia de la Universitat de Barcelona, Carme Jordi, ha explicat que s'ha mesurat la dimensió de l'univers a partir de la mida de la Terra.\nLa idea és intentar entendre com hem arribat a mesurar l'univers en anys llum\nEl pròxim guia serà l'astrònom Ramón Naves, un gran professional i expert. Té l'observatori de Mont Cabré.\nL'exposició 'Les distancies còsmiques' mostra a partir d'un conjunt de cartells explicatius el mètode científic que s'aplica per tal de mesurar les distàncies astronòmiques i quina és la mida de l'univers que es pot observar.\nEl conjunt es podrà visitar fins l'últim diumenge de setembre amb visites guiades de professionals en la matèria. La presidenta de l'AAVSC Carme Mas ha anunciat en una entrevista al magazín 'Sant Cugat a fons' de Cugat.cat que el primer guia serà l'astrònom i expert Ramon Naves.\nLl'acte que ha comptat amb la presència del regidor de Medi Ambient i Polítiques Ambientals, Joan Puigdomènech.\nÚltima actualització: 21 d'agost del 2012\n'Les distàncies còsmiques' o com conèixer l'univers\nPoble El proper 18 de setembre s'inaugura aquesta exposició amb\nl'objectiu de despertar l'interès per l'astronomia, l'astrofísica i la cosmologia.\nL'oportunitat perfecta per conèixer l'Univers arriba a Sant Cugat amb la mostra "Les distàncies còsmiques", de la mà de l'Associació Astronòmica de Valldoreix- Sant Cugat (AAVSC). A partir de diversos plafons temàtics (la Terrra i la Lluna, la Galàxia, etc) la mostra neix amb l'objectiu que el visitant aprengui a respectar i a sentir l'Univers com a part d'un tot que cal cuidar, així com oferir noves formes de comunicació i aprenentatge.\nLa Dra. Carme Jordi, professora titular del Departament d'Astronomia i Meteorologia de la Universitat de Barcelona, explicarà com a partir de la mida de la Terra s'ha arribat a mesurar la dimensió de l'Univers visible en la conferència inaugural, Com sabem la mida de l'Univers, que es farà el proper dimarts 18 de setembre, a partir de les 20 hores. A més, diversos científics, com el professor Emili Elizalde o el Dr. Ignasi Ribas, Dr. Matteo Cavalli Sforza, explicaran el contingut dels cartells de l'exposició.\nSituar Sant Cugat com un punt de referència a Catalunya pel que fa l'Astronomia i la Cosmologia és una altra de les finalitats de L'AAVSC.\nLa mostra es podrà veure a partir del proper 18 de setembre i fins al 30, al vestíbul de l'Ajuntament de Sant Cugat.\nRenovat programa d'activitats\nA banda de les habituals xerrades i l'exposició "Les distàncies còsmiques", destaca el Club de lectura d'Astrofísica, una nova proposta bimensual que pretén descobrir els misteris més peculiars de l'astronomia a través dels llibres. Una activitat nova dirigida, aquesta primera posta, per Ramon Naves, un astrònom que pot explicar molts temes de propia recerca: cometes, asteroides, variables, exoplanetes, ocultacions i conceptes de física quànticaa. Dues vegades al mes els socis i familiars es reuniran per posar en comú tot allò que hagin après de la lectura que l'Entitat els proposarà. Es començarà el dijous 18 d'octubre al Centre d'Estudis de Sant Cugat.\nEl dijous 20 de setembre, a les 20 hores, al Centre d'Estudis de Sant Cugat (Carrer Sant Antoni, número 24), es farà la xerrada Galàxies, estrelles, exoplanetes i la descoberta d'un asteroide de la mà d'Oriol Abril. Està dirigida al socis i familiars de l'entitat i pretén explicar els diferents elements que trobem a l'univers.\n12 d'Agost 2012 - Qgat.cat - Ràdio 91.5 FMo\nLa Rabadassada i Can Monmany, llocs per veure les Perseides\nSílvia González / Redacció | Noticia publicada diumenge | 260 lectures\nLes llàgrimes de Sant Llorenç, també conegudes com a Perseides, es podran veure a partir del vespre d'aquest diumenge i durant la matinada d'aquest dilluns. L'Associació Astronòmica Valldoreix-Sant Cugat recomana espais com Can Monmany i la Rabassada per fer l'observació de la pluja fina d'estels. L'Entitat afirma que aquest fenomen, que es pot contemplar sense l'ajuda de cap instrument òptic, encara estarà visible la nit de dilluns.\nLes llàgrimes de Sant Llorenç és un fenomen astronòmic que té lloc cada any a mitjans del mes d'agost i és visible a tot l'hemisferi nord. A diferència de l'any passat, quan la lluna plena va dificultar la visibilitat, en aquesta ocasió el fenomen es podrà veure bastant bé, segons l'Associació Astronòmica Valldoreix-Sant Cugat.\nLes Perseides són petits fragments de roca, pols i gas que un cometa, el Swift-Tuttle, ha anat deixant al seu pas. Cada any a mitjans de mes d'agost, la Terra es creua amb l'òrbita d'aquest element. El camp gravitatori del planeta n'atreu les restes a l'atmosfera. Quan hi contacten, es destrueixen deixant un rastre de brillantor que és el que coneixem com a les llàgrimes de Sant Llorenç.\nLa sotspresidenta de l'Associació Astronòmica Valldoreix-Sant Cugat, Carme Mas, ha explicat a Cugat.cat que la Rabassada i Can Monmany són bons indrets per fer l'observació estar allunyats de contaminació lumínica.\nRecomanaria marxar de la ciutat, sincerament, a causa de la contaminació lumínica. Però, Can Monmany és un bon lloc. Mas reitera que la millor manera de fer l'observació és estirar-se amb una manta en un algun indret fosc i d'esquena a la Lluna\n9 d'Agost 2012 - Qgat.cat - Ràdio 91.5 FMo\nJesús González (Junta Directiva - AAVSC): 'El Curiosity és com enviar a Mart un geòleg amb moltes eines'\nRaquel Ligero | Noticia publicada dijous | 218 lectures\nL'Associació Astronòmica Valldoreix-Sant Cugat considera que l'arribada del robot Curiosity a la superfície de Mart és un èxit rotund, ja que mai abans no s'havia assolit un repte d'aquestes proporcions. Així ho ha afirmat en Jesús González, que ha assegurat que al setembre tenen previst programar xerrades sobre el planeta vermell per fer difusió d'aquesta fita.\nDiari de Sant Cugat 06-07-2012 (Clicar article per ampliar)\n12 de Juny 2012 - Qgat.cat - Ràdio 91.5 FMo - PROGRAMA ESTELS\nAvui a tres quarts de dotze (11:45 h) repassem l'Agenda d'activitats pels propers mesos de l'Associació Astronòmica Valldoreix-Sant Cugat amb la seva Fundadora i col · laboradora\ndel programa, Carme Mas. 91.5 FM o\nDiari de Sant Cugat, 15-03-2012 (cliqueu article per a ampliar)\nDiari de Sant Cugat, 30-03-2012 (Clicar imatge per ampliar)\ncliqueu article per a ampliar\nFotografies dels membres de la Junta Directiva corresponents a la recepció de l'Associació Astronòmica del Valldoreix - Sant Cugat\nAmb l'Alcaldessa de la ciutat, Sra. Mercè Conesa i Regidors.\nDiari de Sant Cugat, 27-01-2012 (cliqueu article per a ampliar)\nClicar article per expandir text


Puigdemont contradiu els acusats del procés i diu que la DUI va ser «vàlida» - Empordà\nPuigdemont contradiu els acusats del procés i diu que la DUI va ser «vàlida»\nL'expresident de la Generalitat assegura que la declaració va ser feta per un Parlament «legítim»: «Hi ha una fita i està realitzada». «Els meus companys han de fer tot el que estigui al seu abast per sortir d'aquesta farsa», ressalta sobre el judici del procés\nagències/ddg 02.04.2019 | 06:30\nPuigdemont contradiu els acusats del procés i diu que la DUI va ser «vàlida» barcelona\nL'expresident de la Generalitat de Catalunya Carles Puigdemont va afirmar en una entrevista amb el diari argentí Clarín que la declaració d'independència del 27 d'octubre de 2017 va ser «vàlida», feta per un Parlament «legítim» i que no ha estat «rectificada «per un altre Parlament posterior. Hi ha una fita i està realitzada», va afegir.\nEn aquesta entrevista concedida a Bèlgica, on resideix des que va fugir d'Espanya, Puigdemont contradiu la línia de defensa mantinguda per la majoria d'encausats en el judici del procés tant en instrucció com en la vista oral que ara se celebra, els que han assegurat que aquesta declaració va ser merament simbòlica i sense transcendència jurídica. Entre els que han argumentat així es troba l'expresidenta del Parlament Carme Forcadell.\nPreguntat per aquesta posició dels processats, Puigdemont assegura que és una estratègia de defensa i que en un judici «sense garanties», com en la seva opinió és el que se segueix al Tribunal Suprem, «tot està permès». «Els meus companys i amics han de fer tot el que estigui al seu abast per sortir d'aquesta farsa», afegeix.\nAfegeix l'expresident català en l'entrevista, recollida per Europa Press, que els partits independentistes no es penedeixen de la unilateralitat amb què van actuar i que aquesta «és sempre vàlida», encara que no sigui la primera opció. «Però sempre hi és», adverteix. I diu també que declarar la independència pot ser «il·legal», però «no és delicte» en l'ordenament jurídic espanyol, com tampoc ho és segons afirma Puigdemont convocar un referèndum d'independència.\nEn un altre moment de l'entrevista, Carles Puigdemont assegura que troba tres debilitats en l'independentisme. Primer, la «divisió entre els actors polítics», als quals els «costa molt» trobar la unitat; segon, que han d'assumir que han pujat «uns quants esglaons en el conflicte, que ja és un conflicte clarament europeu».\n«Minoria política i social»\nCom a tercer problema, Puigdemont veu una dificultat en la mida de Catalunya, que constitueix «una minoria política i social» a Espanya. «Som només el 16 per cent de la població», afirma, utilitzant la dada del que representa la població total d'aquesta comunitat en el conjunt del país.\nA canvi, el polític fugat assegura que Catalunya ha aconseguit ser «un subjecte polític de facto» i que això és fruit de l'estratègia de difusió de l'independentisme. «Abans d'arribar al reconeixement cal aconseguir el coneixement. Això es deu també al fet que en els temps moderns els conflictes també són narratius, les guerres són també narratives», afirma.\nCarles Puigdemont assegura en l'entrevista a preguntes del diari argentí que d'aquí a un any (3 de febrer de 2020) caduca el seu Document Nacional d'Identitat i que un any o any i mig després, afegeix, ho farà també el seu passaport. Admet que això li crearà uns problemes, però els rebaixa al pla «administratiu pràctic».\nMalgrat aquesta caducitat, l'expresident català afirma que «mai» deixarà d'estar «en situació de regularitat», encara que no explica com. «Administraré la circumstància en què em trobi en aquell moment», es limita a afegir. Puigdemont tampoc admet la seva situació judicial a Espanya perquè assegura que és «un ciutadà lliure a Europa» i que «hi ha una causa» contra ell però que està «arxivada provisionalment».


Limenaria Apartments Illa de Creta Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Limenaria Apartments\nAl visitar Mochlos, vosté es sentirà com a casa a Limenaria Apartments, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Limenaria Apartments és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Els clients de l'hotel poden gaudir de magatzem d'equipatge, instal.lacions de barbacoa, lloguer de cotxes, biblioteca, lloguer de bicicletes.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, escriptori, balcó/terrassa, insonorització, ventilador per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de buceig, pesca, jardí, esports d'aigua (no motoritzats). Limenaria Apartments és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Mochlos.


Sant Miquel, assaig general del Concurs - Castellers de Vilafranca\nSant Miquel, assaig general del Concurs\nimobils2012-09-25T17:12:24+01:0025 Setembre 2012|Notícies castelleres|0 Comments\nEls Castellers de Vilafranca actuen aquest diumenge a casa amb el cap posat totalment al Concurs de Castells de Tarragona. La Tècnica ho té clar: Sant Miquel com a assaig general del Concurs\nEl dia 29 de setembre és Sant Miquel, patró dels Castellers de Vilafranca i, per aquest motiu, la colla ha organitzat una actuació castellera aquest diumenge dia 30 a la Plaça de la Vila amb els Bordegassos de Vilanova i els Minyons de l’Arboç com a colles convidades. A les 12.30h les tres colles es trobaran a la plaça Jaume I i es dirigiran cap a la Plaça de la Vila.\nLa Junta Tècnica dels Castellers té clar el motiu d’aquesta diada: que serveixi d’assaig general de cara al Concurs de Castells de Tarragona. Tots els castells que s’alcin diumenge 30 tindran la mirada posada a diumenge següent, dia 7 d’octubre, quan serà moment per la gran cita castellera tarragonina.\nA menys de dues setmanes pel Concurs, són fonamentals els 5 assaigs que resten abans del dia 7 d’octubre. Als assaigs de la propera setmana es farà el repartiment de samarretes verdes per tots aquells afeccionats vilafranquins que vulguin entrar a la Tarraco Arena Plaça amb la colla.


Bloc Social de Terrassa: HAKIM BEY: «ZONA TEMPORALMENT AUTÒNOMA: PSICOTOPOLOGIA DE LA VIDA QUOTIDIÀNA»\nHAKIM BEY: «ZONA TEMPORALMENT AUTÒNOMA: PSICOTOPOLOGIA DE LA VIDA QUOTIDIÀNA»\nZona Temporalment Autònoma [III]\nPsicotopologia de la vida quotidiana\nEl concepte de TAZ deriva d'una crítica de la Revolució, i d'una avaluació de la Insurrecció. Aquella qualifica a aquesta de ser un fracàs; però per a nosaltres l'alçament representa una possibilitat molt més interessant —des del marc de la psicologia de l'alliberament— que totes les revolucions burgeses, comunistes, feixistes, etc. que se suposa que «han tingut èxit».\nLa segona força generatriu darrera del TAZ s'origina del desenvolupament històric que jo anomeno «la clausura del mapa». El darrer tros de Terra no reclamat per cap Estat-nació va ser engolit l'any 1899. El segle XX és el primer segle sense terra incògnita, sense confins. La nacionalitat és el més alt principi de governança mundial: ni un sol pam de roca als Mars del Sud pot romandre obert, ni una sola remota vall, ni fins i tot la Lluna i els planetes. Es tracta de l'apoteosi del «gangsterisme territorial». Ni un sol centímetre quadrat de la Terra no està sotmès a l'administració ni sota impostos... en teoria.\nEl «mapa» és una graella política abstracta, una gegantesca estafa forçada per la condicionant pastanaga de l'Estat «expert», fins al punt que per a molts de nosaltres el mapa esdevé el territori: ja mai més l'«illa Tortuga» sinó «Estats Units». Ara bé, com que el mapa és una abstracció, no pot cobrir la Terra amb una precisió 1:1. Dins de les complexitats fractals de la geografia real, el mapa sols pot distingir-hi graelles unidimensionals. Immensitats replegades i ocultes se li escapen a la vara de mesurar. El mapa no és acurat, el mapa no pot ser acurat.\nPer tant, la Revolució és closa, però la insurgència és oberta. Ara per ara, concentrem la nostra força en «esclats de poder» temporals, i evitem embolicar-nos amb «solucions permanents».\nI, a més a més, el mapa és clos, però la zona autònoma està oberta. Metafòricament es desplega dins de les dimensions fractals invisibles per a la cartografia del Control. Aquí hauríem d'introduir el concepte de psicotopologia (i de psicotopografia) com a «ciència» alternativa a la ciència de la vigilància i la cartografia de l'Estat, al seu «imperialisme psíquic». Només la psicotopografia pot dibuixar mapes 1:1 de la realitat, car només la ment humana proporciona suficient complexitat al model del real.\nPerò un mapa 1: 1 no pot «controlar» el seu territori, car és virtualment idèntic amb el seu territori. Només pot servir per suggerir, en el sentit de mostrar amb el gest, alguns trets. Estem buscant «espais» (geogràfics, socials, culturals, imaginaris) amb potencial per a esclatar com a zones autònomes; i busquem temps en els quals aquests espais estiguin relativament oberts, ja sigui per negligència per part de l'Estat, ja sigui perquè no n'hagin pres nota els qui tracen els mapes, ja sigui per altres raons. La psicotopologia és l'art del saurí [persona que té el do de descobrir el que està ocult, especialment corrents d'aigua sota terra i dipòsits de minerals] dels TAZ potencials.\nLa clausura de la Revolució i del mapa, tanmateix, són només les fonts negatives del TAZ; encara resta molt a dir de les seves inspiracions positives. La sola reacció no pot proveir l'energia necessària per a «manifestar-se» un TAZ. Un alçament ho ha de ser per a alguna cosa també.\n1. En primer lloc, podem parlar de l'antropologia natural del TAZ. La família nuclear és la unitat bàsica de la societat del consens, però no del TAZ. («Famílies!, com les odio! Els gasius de l'amor!», va dir André Gide). La família nuclear, acompanyada de les «misèries edípiques», sembla que va ser una invenció del Neolític, una resposta a la «revolució de l'agricultura» i la seva escassetat i la jerarquia imposada. El model paleolític és alhora més primari i més radical: l'horda . L'horda caçadora-recolectora nòmada o semi-nòmada consistia en uns 50 individus. A les societats tribals més grans, l'estructura d'horda es completava amb els clans dins de la tribu, o bé per agrupacions com ara les societats secretes o iniciàtiques, o les societats caçadores o guerreres, la societats segons el gènere, les «repúbliques de nens», etc. Si la família nuclear és el producte de l'escassetat (i resulta en la pura misèria), l'horda és el producte de l'abundància (i resulta en la prodigalitat). La família està tancada, per la genètica, per la possessió del mascle de les dones i els nens, per la totalitat jeràrquica de la societat agrària/ industrial. L'horda és oberta, no pas a tothom, és clar, sinó al grup d'afinitat, als iniciats lligats en jurament per un vincle d'amor. L'horda no forma part d'una jerarquia major, sinó que més aviat forma part de models de comportament horitzontals, de parentiu extens, de contracte i aliança, d'afinitats espirituals, etc. (La societat índia americana encara avui dia preserva alguns aspectes d'aquesta estructura).\n2. A la nostra pròpia Societat de la Simulació post-Espectacular moltes forces estan treballant —en bona mesura invisiblement— per superar com a desfasada la família nuclear i retornar a l'horda. La descomposició de l'estructura del Treball repercuteix a la derruïda «estabilitat» de la unitat domèstica i de la unitat familiar. La nostra «horda» avui en dia inclou els amics, les ex-esposes i els amants, la gent que hem conegut als diferents treballs i assemblees, grups d'afinitat, xarxes d'interessos especials, xarxes de corresponsals, etc. La família nuclear esdevé de forma cada cop més òbvia una trampa, un forat de desguàs cultural, una implosió secreta i neuròtica d'àtoms en fissió; l'òbvia contra-estratègia emergeix espontàniament en una gairebé inconscient redescoberta de les possibilitats més arcaiques. i tot i això més post-industrials, de l'horda.\n3. El TAZ és un festival. Stephen Pearl Andrews va oferir una vegada, com a imatge de la societat anarquista, un sopar festiu en el qual tota estructura d'autoritat es dissolia en la cordialitat, l'hospitalitat i la celebració. Aquí també podríem evocar Fourier i el seu concepte dels sentits com la base del dinamisme social: «tact-rut o tactilitat» [la part material de la sexualitat que rau al tacte] o «gastrosofia», i la seva oda a les negligides implicacions de l'olor i el gust. Els conceptes antics de jubileu i saturnals s'originen en la intuïció que certs esdeveniments se situen fora de l'àmbit del «temps profà», fora de la vara de mesurar de l'Estat i la Història. Aquestes festes ocupaven literalment espais buits del calendari: intervals intercalats. Durant l'Edat Medieval, prop d'un terç de l'any estava dedicat a les festes. Potser els aldarulls contra les reformes del calendari tenien menys a veure amb els «onze dies perduts» que amb la sensació que la ciència imperial estava conspirant per a fermar aquests espais buits en el calendari, aquelles en què s'acumulava la llibertat de la gent: un coup d'état, una reformatació del calendari, una presa del temps mateix, tot convertint el cosmos orgànic en un univers de rellotgeria; la mort del festival.\nEls qui participen a la insurrecció remarquen invariablement els seus aspectes festius, fins i tot en mig de les lluites armades, del perill i del risc. L'alçament seria com unes saturnals que haguessin lliscat ben soltes (o haguessin estat obligades a esvanir-se) fora del seu interval intercalat i ara fossin lliures d'aparèixer sobtadament a qualsevol lloc i a qualsevol moment. Alliberat del temps i de l'espai, [l'alçament] posseeix tanmateix un bon nas per a captar la maduresa dels esdeveniments, i una afinitat amb els genius loci [esperits protectors vinculats a un lloc, per als antics, o idiosincràcia i context, per als moderns]; la ciència de la psicotopologia assenyala «fluxos de forces» i «punts de potència» (per prendre prestats termes de les metàfores ocultistes), els quals localitzen el TAZ espacio-temporal, o com a mínim ajuden a definir-ne la relació respecte al moment i el lloc.\nEls mitjans de comunicació ens conviden a «venir a celebrar els moments de la teva vida» amb una unificació espúria de la mercaderia i l'espectacle, el famós no-esdeveniment de la pura representació. En resposta a aquesta obscenitat tenim, d'una banda, l'espectre del refus (tal com testimonien els situacionistes, John Zerzan i Bob Black entre d'altres): i per l'altra banda, l'emergència d'una cultura festiva, distanciada i fins i tot amagada dels pretesos mànagers de l'oci i l'entreteniment. La «lluita pel dret a la festa», de fet, no és una paròdia de les lluites radicals, sinó una nova manifestació d'aquelles lluites, molt apropiada en uns temps en què l'aparell de TV i els telèfons són presentats com a maneres d'«adreçar-se i entrar en contacte» amb els altres éssers humans, com a maneres de «estar allà!».\nPearl Andrews tenia raó: els sopars festius són ja «la llavor d'una nova societat que pren forma dins de la closca del vell» (preàmbul dels IWW [sindicat revolucionari dels EUA]). Les «trobades tribals» a l'estil dels seixanta, els conclaves als boscos dels eco-sabotejadors, l'idílic Beltane dels neo-pagans [antiga festa celta], les conferències anarquistes, els cercles de «fades gays»... Les festes de lloguer de Hàrlem dels anys vint, els club nocturns, els banquets, els pícnics llibertaris d'antuvi... hauríem d'adonar-nos que es tracta ja de «zones alliberades» d'alguna manera, o com a mínim són TAZ potencials. Ja sigui obert sols a uns pocs amics, com un sopar festiu, ja sigui obert a milers de celebrants, com un Be-In [grans happenings dels seixanta], sempre és «obert» car no està «dins de l'ordre»; pot estar planificat, però si no «succeeix» és un fracàs. L'element d'espontaneïtat és crucial.\nL'essència de la festa: cara a cara, un grup d'humans posa en sinergia els seus esforços per a realitzar els desigs mutus, ja siguin d'un bon àpat i una bona estona, de ballar, de conversar... les arts de la vida; fins i tot de plaer eròtic, o de crear una obra d'art comuna, o atènyer un pur trànsit d'èxtasis... Curt i ras: una «unió d'egotistes», com diria Max Stirner, en la seva forma més simple; o fins i tot, en termes de Piotr Kropotkin, un impuls biològic bàsic de «suport mutu». (Hauríem d'esmentar aquí també l'«economia de l'excés» i la teoria de la cultura del potlatch [cerimònia intertribal per intercanviar obsequis i establir lligams ] interpretada per Georges Bataille).\n3. A l'hora de donar forma a la realitat del TAZ és vital el concepte de nomadisme psíquic (o com diem nosaltres humorísticament, «cosmopolitisme desarrelat»). Aspectes d'aquest fenomen han estat discutits per Deleuze i Guattari a Tractat de Nomadologia: la màquina de guerra, per Lyotard a Driftworks [Treballs a la deriva, recull de textos traduïts a l'anglès], i tots els diversos autors de la revista Semiotext(e) dedicada a l'«Oasi». Utilitzem el terme «nomadisme psíquic» en lloc de «nomadisme urbà», «nomadologia», «treball a la deriva», etc. simplement per tal de concentrar tots aquests conceptes en un complex únic i flexible, de manera que es pugui prendre en consideració a la llum del TAZ que s'està gestant.\nLa «mort de Déu», d'alguna manera un descentrament del «Projecte Europeu» sencer, va obrir una visió del món post-ideològica i multicentrada que té la capacitat de moure's «sense arrelament» de la filosofia al mite tribal, de la ciència natural al taoisme: la capacitat de veure, per primera vegada, a través d'uns ulls similars als d'alguns insectes daurats, cada faceta oferint una visió d'un altre món totalment divers.\nPerò a aquesta visió s'hi va arribar a costa de viure a una època en la qual la velocitat i el «fetitxisme de la mercaderia» han creat una falsa unitat tirànica, la qual tendeix a difuminar tota la diversitat cultural i la individualitat, de manera que «un lloc és tan bo com qualsevol altre». Aquesta paradoxa genera els «itinerants», els viatgers psíquics enduts pel desig i la curiositat, vagabunds sense lleialtats superficials (de fet, deslleials al «Projecte Europeu», el qual ja ha perdut el seu encant i la seva vitalitat), no lligats a cap temps o lloc en especial, a la recerca de la diversitat i l'aventura... Aquesta descripció no abasta no només els artistes i intel·lectuals de clase X, sinó també els treballadors migrants, els refugiats, els sense llar, els turistes, els de la cultura de l'autocaravana i els Rainbow Villages; i també la gent que «viatja» via la Xarxa, però que potser mai no abandona l'habitació, o aquells que, com Thoureau, «han viatjat molt... dins de la ciutat de Concord [joc de paraules entre l'estat de concòrdia i l'avió Concorde]; finalment, inclou «tothom», a tots nosaltres, que vivim als nostres automòbils, les nostres vacances, les nostres teles, llibres, pel·lícules, telèfons, treballs canviants, canviants «estils de vida», religions, dietes, etc.\nEl nomadisme psíquic és una tàctica, el que Deleuze & Guattari metafòricament anomenen «la màquina de guerra», desplaça la metàfora de la forma passiva a la forma activa, i fins i tot a la forma «violenta». Les darreres raneres i sacsejades al llit de mort de «Déu» s'han perllongat durant tant de temps —sota la forma de capitalisme, feixisme i comunisme, per exemple— que encara hi ha molta «destrucció creativa» a dur a terme per part dels comandos post-bakunistes i post-nietzscheans o els apatxes (literalment «enemics») del vell Consens.\nAquests nòmades practiquen la ràtzia, són corsaris, són virus; desitgen i necessiten els TAZ, camps de fosques tendes sota les estrelles dels deserts, zones intersticials, ocults oasis fortificats al llarg de secretes rutes de caravanes, pedaços de jungla i malpaïsos «alliberats», mercats negres, basars subterranis. Aquests nòmades cartografien els seus recorreguts amb estranyes estrelles, les quals poden consistir en grapats de dades al ciberespai, o potser al·lucinacions. Col·loca un mapa de la terra; superposa-hi un mapa del canvi polític; al damunt, un mapa de la Xarxa, especialment de la contra-Xarxa amb el seu èmfasi en el flux d'informació i logística clandestines; i, finalment, per sobre de tot, el mapa 1:1 de la imaginació creativa, de l' estètica i dels valors. La graella resultant adquireix vida, animada per inesperats remolins i dolls d'energia, coagulacions de llum, túnels secrets, sorpreses.\nPublicado por Bloc Social de Terrassa en 10:45


Ana Rubio: 'Ens va sorprendre veure la infanta hièratica durant les més de 12 hores de judici' | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nLa periodista reusenca ha format part dels informadors que van assistir a l’inici del judici del cas Nóos\n24 de Gener de 2016, per Isabel Martínez\nAna Rubio és periodista d'IB3\nVostè és una de les periodistes d’IB3 que segueix la informació de tribunals, un seguiment que en els darrers anys ha cobrat especialment importància pels nombrosos casos de corrupció. Com s’ha viscut a la professió de Mallorca aquesta multiplicitat de casos judicials?\nEls professionals hem seguit molt d’aprop el dia a dia de tots els casos que han esclatat a les Illes als darrers anys. Figures de molt pes polític fa tan sols uns anys estan ara a presó. Sense anar més enllà, un dels exalts càrrecs que dilluns va seure al banc dels acusats està complint condemna a presó i va haver de venir custodiat. Els jutjats de Palma, la fiscalia anticorrupció i la unitat de delinqüència econòmica estan sent molt actives en les seves investigacions. I encara hi ha moltíssims casos en fase d’instrucció. Pensi que el cas Nóos només és una de les 28 peces que té el cas Palma Arena, instruït per José Castro. I hi ha altres casos mediàtics, com el de la policia local, un cas que investiga presumptes extorsions a empresaris de l’oci nocturn, que ara està sota secret de sumari i que ja ha provocat l’empresonament de diversos agents i caps del cos policial.\nDilluns 11 de gener es va iniciar la primera jornada del cas Nóos de gran impacte informatiu. Com va viure aquesta primera jornada del judici?\nVa ser molt intensa a nivell periodístic, vam treballar prop de 600 periodistes i tècnics de mitjans d'arreu del món. La premsa internacional estava molt interessada per la presència al judici d'un membre de la casa reial espanyola. A nivell audiovisual la imatge amb més impacte era la de la infanta asseguda al banc dels acusats. Ens va sorprendre veure-la absolutament hieràtica durant les més de 12 hores que va durar el judici o veure el plànol en què té al front la foto del seu germà. Vam estar tots molts pendents de la seva comunicació corporal però es va mantenir quieta i seriosa fins i tot en algun moment en què tothom es va mostrar més distès... Altres detalls curiosos que ens va deixar la vista va ser veure com parlaven informalment Diego Torres i Iñaki Urdangarín que seien junts al banc dels acusats. La infanta i el seu home, en canvi, es van mantenir distants, només ell va cercar la seva mirada quan l’advocat de Torres va dir que haurien de declarar Joan Carles de Borbó i el rei Felip.\nA nivell de seguretat, quins controls van haver de passar per exercir el seu dret d’informar en un judici tan mediàtic?\nHi va haver un fort dispositiu policial que va blindar pràcticament l'edifici de l'Escola Balear d'Administració Pública, el lloc cedit per fer aquesta vista. Pensi que els periodistes vam haver de passar tres filtres per poder accedir a la sala de premsa, inclòs un arc de seguretat. A la sala de vistes només van entrar 15 professionals i per a ells els controls van ser encara més rigorosos. Se sap que a més de l'ampli operatiu que s'havia desplegat a Palma es va comptar amb una unitat de 50 agents de policia vinguts expressament des de València\nDesprés de veure la infanta asseguda entre els acusats, quines expectatives hi ha posades en aquest judici?\nEls juristes tenen interpretacions diverses sobre l'aplicació de la doctrina Botín. És el punt en el qual discrepaven el jutge instructor i la fiscalia anticorrupció. José Castro va defensar la legitimitat de Manos Limpias per acusar en solitari, en canvi la fiscalia i l’advocacia de l’estat mantenen que el sindicat no pot acusar si no ho fan ni fiscalia ni Estat. En aquests moments, no se sap quina serà la decisió final del tribunal.\nQuins titulars considera més destacats d’aquest primer dia de judici?\nUn dels titular de la vista ha estat la frase pronunciada per l’advocada de l’Estat que com a argument per deslegitimar Manos Limpias va dir que l’eslògan “Hisenda som tots” només és aplicable a l’àmbit de la publicitat. Aquesta expressió tenia sentit dins el context en què ho va dir però tothom l'ha titllat de desafortunada, fins i tot els tècnics d'hisenda que creuen que pot perjudicar l'esforç fet durant anys per fer pedagogia fiscal. Aquesta setmana hem parlat amb ella però no ha volgut fer cap declaració referent a la polèmica que s'ha generat amb les seves paraules.\nAltre titular seria la postura que van mantenir les parts: la defensa de la infanta, la fiscalia i l’advocada de l’estat van ser molt contundents en demanar que s’apliqui la doctrina Botín. El fiscal Horrach va dir durant la seva intervenció que si no s’aplica la doctrina a la infanta se la estarà discriminant. L’advocada de Manos Limpias Virginia López-Negrete també va ser rotunda quan va dir que “si no es dóna a la infanta l’oportunitat de defensar-se quedarà estigmatitzada”. També ha estat notícia el fet que Manuel González-Peeters tornés a demanar que vinguessin a declarar el rei Felip i el rei emèrit, la princesa Corinna o la germana de la reina, Irene de Grècia.\nPeriodísticament parlant, què poden esperar a partir d’ara d’aquest judici tan mediàtic?\nEn aquests moments, hi ha molta expectació per saber si s’aplicarà o no la doctrina Botín a la infanta. El tribunal ja va anunciar que adoptarà una resolució abans de dia 9 de febrer (dia en què comencen els interrogatoris), però no s'ha fixat una data concreta, el que sí sabem és que la ponent Samantha Romero (que per cert ha desenvolupat la major part de la seva carrera a Tarragona) fonamentarà molt bé la decisió que prenguin les 3 magistrades que composen el tribunal. Des d'un punt de vista mediàtic, és evident que el cas tindrà més interès si la infanta no queda exculpada i continua al banc dels acusats durant tota la vista. I també hi ha molt interès informatiu per saber si finalment els principals acusats tancaran pactes amb la fiscalia, sembla que hi ha hagut negociacions amb moltes de les parts com és el cas de l'expresident del govern balear Jaume Matas.\nA partir del dia 9 serà molt interessant seguir els interrogatoris del tribunal i més tard també hi ha molts testimonis citats per declarar que suscitaran molt interès mediàtic: parlem de Rodrigo Rato, Rita Barberà, Esteban González Pons, Alberto Ruiz Gallardón i Carlos García Revenga, el que va ser secretari de les infantes.\nJ. A. C. O. 25 de Gener de 2016\nPerdoneu-la, que no sabia que feia!\nNo ataqueu més la pobre criatura. Que tenint un lloc de treball com el que té no sap de temes empresarials i números. Bona feina periodística i esperem els resultats!\nBaudi Baquer 24 de Gener de 2016\nUna reusenca a Mallorca\nMolt interessant veure com ha viscut l'inici del judici pel cas noos una reusenca afincada a Mallorca. Informació de primera ma d'una professional de la comunicació.


La Conquesta d’Aegon\nEls mestres de la Ciutadella que tenen cura de les històries de Westeros han emprat la Conquesta d’Aegon com a punt de referència durant els darrers tres-cents anys. Els naixements, les morts, les batalles i altres esdeveniments es daten com a dC (després de la Conquesta) o aC (abans de la Conquesta).\nEls veritables erudits saben que aquesta datació no és gens precisa. La conquesta dels set regnes per part d’Aegon Targaryen no va tenir lloc en un sol dia. Van passar més de dos anys entre el desembarcament de l’Aegon i la seva coronació a Antiga... i fins i tot llavors la Conquesta va quedar incompleta, atès que Dorne restava sense sotmetre. Els intents esporàdics per incorporar els dornesos al reialme van continuar durant tot el regnat del rei Aegon i durant bona part dels regnats dels seus fills, cosa que fa impossible establir una data concreta per al final de les Guerres de Conquesta.\nFins i tot la data del seu inici ha estat objecte d’algunes interpretacions errònies. Molts donen per fet, equivocadament, que el regnat del rei Aegon I Targaryen va començar el dia que va desembarcar a la boca de l’Aigüesnegres, al peu dels tres turons on amb el temps s’alçaria la ciutat de Port Reial. No és així. El rei i els seus descendents commemoraven el dia del Desembarcament de l’Aegon, però en realitat el Conqueridor fixava l’inici del seu regnat en el dia que va ser coronat i ungit al septe Estrellat d’Antiga pel Septó Suprem de la Fe. Aquesta coronació va tenir lloc dos anys després del Desembarcament de l’Aegon, quan ja feia temps que les tres grans batalles de les Guerres de Conquesta s’havien lliurat i vençut. Així, doncs, es pot observar que, en realitat, la majoria de les conquestes de l’Aegon van tenir lloc els anys 2 i 1 aC, abans de la Conquesta.\nEls Targaryen eren de pura sang valyriana, senyors drac d’un antic llinatge. Dotze anys abans de la Maledicció de Valyria (114 aC), Aenar Targaryen va vendre les seves possessions al Feu Franc i les Terres del Llarg Estiu i es va traslladar amb totes les seves esposes, riqueses, esclaus, dracs, germanes i germans, parents i mainada a Rocadrac, una fortalesa als peus d’una muntanya fumejant en una illa desolada del mar Estret.\nEn el seu moment d’apogeu, Valyria era la ciutat més gran del món conegut, el centre de la civilització. Dins de les seves muralles resplendents, dues vintenes de cases nobles rivals competien pel poder i la glòria a la cort i al consell, amb ascensos i caigudes en una lluita constant pel predomini, subtil i sovint ferotge. Els Targaryen no eren ni de bon tros els més poderosos entre els senyors drac, i els seus rivals van veure la fugida a Rocadrac com un acte de rendició, una covardia. Però la filla donzella de Lord Aenar, la Daenys, que passaria a la posteritat com Daenys la Somiadora, havia anticipat la destrucció de Valyria enmig del foc. I quan la Maledicció es va esdevenir al cap de dotze anys, els Targaryen van ser els únics senyors drac que van sobreviure.\nDurant dos segles, Rocadrac havia estat el post avançat més occidental del poder de Valyria. La seva situació, entravessada a la Gargamella, donava als senyors de l’illa el control de la badia d’Aigüesnegres i permetia tant als Targaryen com als seus fidels aliats, els Velaryon de Marcaderiva (una casa menor d’ascendència valyriana), omplir els cofres gràcies al comerç que passava per aquelles aigües. Els vaixells dels Velaryon, juntament amb els d’una altra casa aliada valyriana, els Celtigar de l’illa de l’Urpa, dominaven la part central del mar Estret, alhora que els Targaryen governaven els cels amb els seus dracs.\nI, tanmateix, durant la major part dels cent anys que van seguir la Maledicció de Valyria (l’encertadament anomenat Segle de la Sang), la Casa Targaryen va mirar cap a l’est, i no cap a l’oest, i es va interessar molt poc pels afers de Westeros. Gaemon Targaryen, germà i marit de Daenys la Somiadora, va succeir Aenar l’Exiliat com a senyor de Rocadrac, i va ser conegut com Gaemon el Gloriós. Aegon, fill de Gaemon, i la seva filla Elaena van governar junts quan ell va ser mort. Després d’ells, la senyoria va passar al seu fill Maegon, al germà d’aquest, Aerys, i als fills d’Aerys, Aelyx, Baelon i Daemion. L’últim dels tres germans va ser Daemion, a qui el seu fill Aerion va succeir en el govern de Rocadrac.\nL’Aegon, que passaria a la història com Aegon el Conqueridor i Aegon el Drac, va néixer a Rocadrac el 27 aC. Era el segon fill, l’únic noi, d’Aerion, senyor de Rocadrac, i Lady Valaena de la Casa Velaryon, que era mig Targaryen per part de mare. L’Aegon tenia dues germanes legítimes: una de més gran, la Visenya, i una de més petita, la Rhaenys. Des de temps molt remots era costum entre els senyors drac de Valyria casar un germà amb una germana, per mantenir la puresa del llinatge, però l’Aegon va prendre per esposes les seves dues germanes. Per tradició, s’hauria esperat que es casés tan sols amb la seva germana gran, la Visenya; la inclusió de la Rhaenys com a segona esposa no era habitual, si bé n’hi havia hagut algun precedent. Corria la brama que l’Aegon s’havia casat amb la Visenya perquè era el seu deure i amb la Rhaenys perquè la desitjava.\nTots tres germans havien demostrat que eren senyors drac abans de casar-se. Dels cinc dracs que havien volat des de Valyria amb Aenar l’Exiliat, només un va sobreviure fins a l’època de l’Aegon: la gran bèstia anomenada Balerion el Terror Negre. Els dracs Vhagar i Meraxes eren més joves, i ja havien sortit de l’ou a Rocadrac.\nUn mite molt estès, que se sent explicar sovint entre els ignorants, afirma que Aegon Targaryen no havia posat mai els peus a Westeros fins al dia que va salpar per conquerir-lo, però això no pot ser cert. Anys abans d’emprendre aquella campanya, Lord Aegon havia fet tallar i decorar la Taula Pintada: un enorme tauló de fusta, d’uns cinquanta peus de llargada, tallat amb la forma de Westeros i pintat amb un mapa de tots els boscos, rius, ciutats i castells dels Set Regnes. Era evident que l’interès de l’Aegon per Westeros era molt anterior als esdeveniments que el van portar a la guerra. Així mateix, tenim informacions fiables que ens diuen que l’Aegon i la seva germana Visenya van visitar la Ciutadella d’Antiga quan eren joves, i van caçar amb falcons al Verger convidats per Lord Redwyne. És possible que l’Aegon també hagués visitat Lannisport; en això no hi ha acord entre les fonts.\nQuan l’Aegon era jove, Westeros estava dividit en set regnes sempre en conflicte, i rarament hi havia moments en què dos o tres d’aquests regnes no estiguessin en guerra entre ells. El vast nord, fred i pedregós, estava governat pels Stark d’Hivèrnia. Els deserts de Dorne estaven sota el domini dels prínceps de la Casa Martell. A les terres occidentals, riques en or, governaven els Lannister de Roca Casterly, i al fèrtil Domini, els Gardener d’Altjardí. La Vall, els Dits i les Muntanyes de la Lluna pertanyien a la Casa Arryn... però els reis més bel·licosos en temps de l’Aegon eren els dos dels regnes més pròxims a Rocadrac, Harren el Negre i Argilac l’Arrogant.\nDes de la seva gran fortalesa a Rompent de Tempestes, els reis de les Tempestes de la Casa Durrandon antigament havien dominat tota la meitat oriental de Westeros, des del cap de la Ira fins a


JORNADA exoneracions ERTO COVID-19 (RD-LLEI 30/2020) - Fitxa Noticía\nJORNADA exoneracions ERTO COVID-19 (RD-LLEI 30/2020)\nPalma, 6 de novembre de 2020\nEl Il·lustre Col·legi Oficial de Graduats Socials de les Illes Balears, en col·laboració amb la Fundació de Graduats Socials de les Illes Balears van organitzar la Jornada Exoneracions ERTES amb el ponent Sr. Felipe Bravo González. Assessor Tècnic de la Direcció Provincial de la TGSS de les Illes Balears. Aquest acte va comptar amb la moderació de la presidenta de el Col·legi Apol·lònia Julià.\nEn el programa de l'esdeveniment es van tractar temes com: pròrroga ERTO'S ART. 22 RDL 8/2020, ERTO's per Impediment, per limitacions, empreses pertanyents a sectors amb elevada taxa de cobertura per ERTO i baixa taxa de recuperació d'activitat, ETOP, ERTES per rebrot.\nLa jornada va estar dirigida a col·legiats exercents i empleats de col·legiats.


Apartamento Altos del Trapiche Tegucigalpa Hondures - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAltos del Trapiche 2da. etapa Edificio Amarillo, Tegucigalpa, Tegucigalpa, Hondures, 11101 - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartamento Altos del Trapiche\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Tegucigalpa, no busqui més enllà de Apartamento Altos del Trapiche. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Apartamento Altos del Trapiche és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Els clients de l'hotel poden gaudir de transport hotel/aeroport, lloguer de cotxes, servei de llançadora.\nL'ambient de Apartamento Altos del Trapiche es reflexa en cada habitació. escriptori, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Tegucigalpa, faci de Apartamento Altos del Trapiche la vostra llar.


Notícies - Gran expectació mediàtica per la consulta sobre la independència a Sant Cugat\nGran expectació mediàtica per la consulta sobre la independència a Sant Cugat\nel 13/des/09 Anna Berenguer Política PDF\nUn total de 110 periodistes han seguit a Sant Cugat la consulta sobre la independència de Catalunya. Entre els principals mitjans internacionals destaquen la britànica BBC i el principal canal de notícies del món àrab, Al-Jazeera, que han seguit de prop la jornada amb els seus corresponsals a l'Estat espanyol.\nL' expectació mediàtica generada arran de la consulta sobre la independència de Catalunya ha portat fins a Sant Cugat periodistes de 30 mitjans acreditats per seguir la jornada.\nEl corresponsal d'Al-Jazeera a l'Estat espanyol, Aiman Zoubir, considera la consulta com un exemple de democràcia directa, fet rellevant als països àrabs, amb poca tradició democràtica. Aiman també ha remarcat a Cugat.cat que, per primera vegada, els ciutadans d'origen àrab puguin votar a Catalunya.\nLa consulta és important perquè per primera vegada participa el col·lectiu musulmà.\nAltres mitjans europeus com els francesos 'Le Monde' i 'Libération' i d'internacionals com 'Terra do Brasil' i el 'Sidney Morning Herald' també s'han fet ressò de la consulta sobiranista.\nL'organització ha habilitat dues sales de premsa al Club Muntanyenc (CMSC) des d'on els periodistes han pogut seguir el procés de votació i una sala on s'han fet les quatre rodes de premsa, una a escala nacional i tres locals.\nPer fi el poble de Catalunya a fet lo que tenian que haver fet el partits ja fa tems. Ara diu-en que es tracte de un joc.No curaran mai.\nkaltruyku. Enviat el 14/des/09\nAiman Zoubir, corresponsal d'Aljazeera a l'Estat espanyol


Un dels components bàsics en un sistema informàtic són les dades que s’hi puguin introduir i com ho fa aquest sistema per emmagatzemar-les per usar-les posteriorment o mostrar-les de nou.\nLes dades són representacions d’aspectes del món real i se solen recollir per fer càlculs, mostrar-les, organitzar-les, etc., amb l’objectiu que posteriorment algú en pugui fer alguna cosa: prendre decisions, generar noves dades…\nAtesa la seva arquitectura, els ordinadors emmagatzemen la informació en binari i, per tant, tota la informació que s’hi pot emmagatzemar sempre es representarà en uns i zeros (1, 0).\nEls tipus de dades estructurats són agrupacions d’altres tipus de dades (normalment tipus més senzills).\nEls fitxers de text emmagatzemen la informació lletra per lletra d’una manera similar a com ho faria un humà en escriure. Ho fan fent servir estàndards de codificació de caràcters.\nEls fitxers de marques també intenten aconseguir les característiques més interessants dels fitxers binaris i dels de text.\nLes marques són una sèrie de codis que s’incorporen als documents electrònics per determinar-ne el format, la manera com s’han d’imprimir, l’estructura de les dades, etc. Per tant, són anotacions que s’incorporen a les dades però que no en formen part.\nEls llenguatges de marques són una manera de codificar un document de text de manera que per mitjà de les marques (l’equivalent de les metadades dels fitxers binaris) s’hi incorpora informació relativa a com s’ha de representar el text, sobre quina estructura tenen les dades que conté…\nEntre els llenguatges de marques destaquen especialment HTML i XML.\nXML és un llenguatge estàndard, una recomanació del World Wide Web Consortium basat en l’estàndard ISO SGML.\nA diferència d’HTML, l’XML permet buscar, moure, visualitzar i manipular la informació continguda en els documents.\nEls documents XML poden ser representats gràficament en forma d’arbre per comprendre’n millor l’estructura.\nEls documents XML són simples documents de text i, per tant, tot i que hi ha editors especialitzats, es pot fer servir un simple editor de text per crear-los.\nXML defineix un nombre infinit d’etiquetes que poden contenir contingut i atributs.\nEls atributs són un parell de valors separats per un ”=” que només s’especifiquen en les etiquetes d’obertura.\nEl contingut d’un element serà tot allò que hi hagi entre les etiquetes d’obertura i de tancament.\nUn document XML és considera correcte si compleix les regles següents:\nUn processador d’XML (o parser) és un programa que permet llegir un document XML i accedir-ne a l’estructura i a les dades que conté.


La calor que ens arriba\n18 maig 2021 12:06\nJaume Lladó | 30 agost 1999\nEl tema més tractat aquesta darrera setmana a qualsevol tertúlia de café o conversa amb els veïnats ha estat el de la insuportable ona de calor que hem hagut de patir.\nJa ve de vell que el temps és un recurs del qual ens podem servir per relacionar-nos amb la gent i, encara avui, és un dels més utilitzats.\nPerò, malgrat que la calor hagi estat, i sigui, la reina dels intercanvis orals entre la majoria de ciutadans i ciutadanes d'aquest país, encara no ha entrat al Parlament com a tema de debat. No s'han plantejat els nostres polítics si poden fer quelcom per evitar l'acalorament col·lectiu, o almanco per apaivagar-lo una mica?\nA mi m'agradaria suggerir-los una idea per a un projecte de llei que crec més necessari i que podria servir per combatre algunes ones de calor puntual molt embafoses.\nDe tots és sabut que com més pugen les temperatures, més augmenta el consum d'energia elèctrica, a causa de la feina a escarada dels aparells d'aire condicionat. Però el que potser no tothom ha cavil·lat és que com més funcionen els aires condicionats, més calor fa. I això bàsicament per tres motius.\nAquests aparells injecten aire fresc a les habitacions dins les quals actuen i n'extreuen l'aire calent. Aquest procés consumeix energia. I com que els aparelles no tenen un rendiment del cent per cent, una part del consum és desprèn de forma de calor, que fa augmentar, malgrat que sigui de manera impercentile, la temperatura, normalment de l'exterior.\nLa central tèrmica que produeix l'electricitat que fa possible el funcionament de l'aparell tampoc no té un rendiment del cent per cent, per la qual cosa, també una part de l'eneria que prové de la reacció tèrmica és amollada a l'exterior en forma de calor.\nFinalment, l'aire calent que expulsa cap a defora el sistema d'aire condicionat també encalenteix l'ambient.\nLa meva conclusió és que es tracta de la utilització d'un bé privat, que produeix benestar només als que en gaudeixen i provoca un mal col·lectiu. La majoria dels àmbits en què es dóna aquest fet solen haver estat al punt de mira de les administracions públiques, que tenen l'obligació de vetllar pels interessos generals. Un dels darrers camps que han estat legislats ha estat el de la ubicació de les antenes parabòliques, que ja no es pot fer a qualsevol lloc.\nTal vegada, dels tres impactes sobre el medi que he descrit als paràgrafs anteriors, el més molest i perceptible sigui el tercer. A qui no li ha succeït una vegada i una altra caminar tranquil·lament sota una calor ja mala de sofrir quan, de cop i volta, passa per davant una oficina, casa particular o comerç que li envia directament a la cara, les cames o qualsevol altra part del cos l'horrible aire calent que ells no volen i per això envien a l'exterior? I això si no dus mala sort i te'n trobes una partida un darrere l'altre, cosa que succeeix cada vegada més sovint, especialment a determinades zones, per la gran proliferació d'aquests aparells.\nNo caldria, em deman, una llei que obligàs els propietaris d'aire condicionat a tirar l'aire calent dins ca seva mateix? Un pati, un montpeller, el terrat, o fins i tot una habitació buida podrien servir perfectament. D'aquesta manera se'ls obligaria a responsabilitzar-se dels efectes perversos dels seus gaudis i s'acabarien els atacs calorífics als que circulen a peu.\nSenyors polítics pensau-hi. Els vianants us ho agrairan.


200.000 persones passen de la indignació a l'acció\nTotes les notícies Internacional 200.000 persones passen de la indignació a l'acció\nAhir, a partir de les 16 de la tarda els carrers de Barcelona van omplir-se de columnes de gent que marxant des dels seus barris, pobles i ciutats, van convocar-se a Plaça Catalunya per manifestar-se dins del que s'ha autodenominat "tardor calenta", preparant d'aquesta manera els ànims per a uns mesos combatius. La manifestació, com a punt de trobada de la feina dels barris, va ser l'epicentre del que en un primer moment es va anomenar "indignació" però que ha quedat pal·lès que va més enllà, es tracta de passar a l'acció.\nFins al dia d'ahir han crescut considerablement les assemblees de barri, les xarxes de suport mutu, les assemblees als llocs de treball, col·lectius de suport, etc... fet que ha permès un augment de les activitats i accions reivindicatives en aquest context de retallades. L'autoorganització de les reivindicacions han deixat un cop més als sindicats majoritaris, partits, polítics, institucions i d'altres, al marge; evidenciant-se així el descrèdit que s'han guanyat. I fent ús d'aquest esperit autònom i d'autogestió, la manifestació també va esdevenir en accions per l'habitatge, la sanitat i l'educació. Després de la marxa fins a l'arc del triomf, al voltant de les 20h tres columnes van sortir cap a llocs estratègics de la ciutat, l'Hospital del Mar (sanitat), un edifici del carrer Almagro a Nou Barris (habitatge) i la UB (educació). Durant el trajecte fins als llocs indicats i mentre es celebrava ala manifestació, tothom va estar posant enganxines, pintant els carrers i portant pancartes contra la classe política, el sistema i la policia. Un dels lemes més cridats va ser "Jo també estava al Parlament.. i ho tornaria a fer", enllaçant amb la campanya de solidaritat que s'està duent a terme per a recolzar les 22 persones acusades d'obstrucció a les institucions (per l'acció al Parlament del mes de juny) pendents de judici a l'Audiència Nacional.\nJa no hi ha espai per més esperança en aquells que mai han fet res pel nostre bé.\nComunicat de les encausades:\nEls indignats resisteixen a l'edifici de Nou Barris - VilaWeb\nManu Simarro a LaDirecta\nRedacció de LaDirecta\nJesús Rodriguez a LaDirecta\nCrida de l'esquerra independentista\nPamflet repartit durant la manifestació\nVídeo de Librered.net


NOVA OCUPACIÓ DEL BANC EXPROPIAT – Banc Expropiat de Gràcia\nSetembre 16, 2017 Setembre 16, 2017 bancexpropiatgracia\nObrim aquest nou espai perquè aculli el projecte del Banc Expropiat quan sigui desallotjada la Sucursal, el local que vam ocupar a l’agost de l’any passat, reprendre les activitats que abans realitzàvem i que no s’han pogut desenvolupar a la Sucursal per manca d’espai. Al CAP tindrem prou espai per acollir noves activitats i col·lectius. Amb la voluntat d’ampliar l’abast i la fortalesa de la xarxa de cures i de suport mutu que portem construint des de fa més de 5 anys, ens estem posant en contacte amb altres col·lectius (de salut, treball amb menors, activitats esportives, etc.), convidant-los a incorporar-se al projecte del Banc Expropiat en aquesta nova etapa.\nLa propietat del local pertany a la Tresoreria General de la Seguretat Social, entitat de l’administració central espanyola adscrita al Ministeri d’Ocupació i Seguretat Social. L’Ajuntament de Barcelona tenia la gestió de l’espai a partir d’un conveni amb la propietat, però segons l’Ajuntament aquest conveni no s’ha tornat a renovar.\nI quina importància té que remarquem que sigui de titularitat pública? L’antic CAP Quevedo va ser tancat a principis de 2014 en un context de crisis i de fortes retallades a la sanitat, agreujant la situació crítica en l’àmbit de la sanitat al districte de Gràcia. I com pot ser que una propietat pública estigui sense ús durant més de 3 anys quan hi ha entitats com, per exemple, els esplais Espurna o el Matinada que han estat anys reclamant un local propi per a desenvolupar les seves activitats?\nPerò no és la nostra intenció demanar explicacions a les administracions sinó intentar trobar col·lectivament les solucions als problemes que patim a Gràcia. L’especulació i la gentrificació són doloroses realitats a les quals no podem obviar fer front; realitats que obliguen a marxar a cada cop a més veïnes, les més pobres, les de classe treballadora. Anem a un punt sense retorn on aquest barri no sigui per a les persones que l’habiten sinó per a la gent que ve a consumir-lo.\nXarxes de suport mutu per satisfer les nostres necessitats. Xarxes de cures per posar la vida al centre. Un nou espai que pugui donar cabuda a totes aquestes lluites. Tot això volem que sigui el nou Banc Expropiat.\nUs convidem a la jornada de presentació del nou espai!\nSabem que el fet que la propietat sigui pública fa més probable un intent de desallotjament il·legal per part de la policia. Hi ha la falsa creença que quan una propietat és pública es pot desallotjar en qualsevol moment sense necessitat d’una ordre judicial. A l’esquema següent podeu veure que la llei no diu això. Com a molt, en cas que la propietat no vulgui seguir la via penal o la civil, hauria d’obrir un expedient administratiu i no podria desallotjar fins que aquest es resolgui.\nPerò de la mateixa manera que fan les lleis també se les salten. Per això us demanem que estigueu atentes per si de cas intenten desallotjar-nos obviant, com ja han fet moltes vegades, la seva pròpia legislació.\nPrevious Article Activitats a la Sucursal (11/9 – 17/9)\nNext Article Posicionament del Banc Expropiat sobre el referèndum d’autoderminació


Com saber si la carn de vedella ha quedat malament? | l-groop.com\nCom saber si la carn de vedella ha quedat malament?\nVedella mòlta és un ingredient versàtil que podeu utilitzar per elaborar hamburgueses , carn de tac , salsa d’espaguetis , i molt més. Si teniu carn de vedella a la nevera i no esteu segurs de si encara us serveix bé, podeu comprovar en algunes maneres fàcils de veure si està espatllat. No oblideu mai menjar carn que ha passat malament!\nInspecció de la vedella\nComproveu si ha quedat marró o gris marró. La vedella fresca tindrà un color vermell brillant, però pot tenir algunes taques marrons al mig, ja que la carn de vedella es pren de diferents parts de la vaca. La vostra vedella mòlta es tornarà més grisa mentre més la mantingueu. Si la vedella és de color gris en lloc de vermell o marró, el millor és tirar-la. \nLa vedella mòlta preempaquetada desenvolupa un color marró per dins perquè l’oxigen no és capaç d’arribar al centre.\nOlor a la vedella per veure si nota una olor agre. La carn de vedella fresca tindrà una lleugera olor, però la carn que comenci a anar malament farà una olor podrida o agre. L’olor es produeix a partir dels gasos produïts per alguns dels bacteris de la vedella. Si hi ha una forta olor, eviteu menjar-ne. \nMoltes bactèries que causen malalties que provenen d'aliments com la salmonel·la no es poden olorar i es poden trobar a la vedella fresca. Cuina sempre la vedella per matar bacteris. Si no us sentiu còmode menjant la vedella, llença-la.\nToqueu la carn per veure si es veu prim. Premeu la carn als dits per sentir-ne la consistència. La carn fresca s’ha de separar a les mans fàcilment i separar-la en trossos. Si la carn és enganxosa o té una textura esvelta, probablement ha sortit malament. \nLaveu-vos sempre les mans abans i després de manejar la vedella crua per no propagar bacteris ni contaminar superfícies.\nComproveu la data de venda als envasos. La carn de vedella mòlta crua pot utilitzar-se només 1 o 2 dies després de la data de venda recomanada. Consulteu el calendari per determinar quants dies han passat des que el vau comprar i llençar-lo si és vell. \nEmmagatzemar carn de vedella adequada\nGuardeu la carn de vedella mòlta sense cuinar a la nevera a una temperatura de o menys de 40 ° F (4 ° C). Si teniu previst cuinar la vedella aviat, guardeu-la a la nevera. La carn deixada a temperatura ambient començarà a albergar colònies de bacteris nocives en dues hores. No deixeu mai la carn fora de més de 2 hores a temperatura ambient o més d’una hora si estiguin per sobre dels 90 ° F.\nSi no teniu previst cuinar la vedella de seguida, congeleu-la.\nCuineu la vedella en un termini de 2 dies des de la data de venda. Si la vedella ha estat durant tot el temps a la nevera, es mantindrà fresca i segura per utilitzar fins a 2 dies després de la data que figura a l’envàs. Assegureu-vos que utilitzeu la vedella poc després de comprar-la perquè no es deixi malgastar. \nConserveu la vedella crua al congelador fins a 4 mesos. Conserveu la vedella en bosses de plàstic segures per al congelador i etiqueta-les amb la data de venda que figura a l'embalatge. Premeu tot l’aire fora de la bossa abans de segellar-lo per conservar l’espai del congelador. \nPodeu començar a notar taques de congelador blanques a la vedella al cap d’uns mesos. Aquestes zones es poden tallar si n'hi ha poques. En cas contrari, llençar la carn.\nDescongelar la vedella a la nevera o en un lavabo ple d’aigua freda. Transferiu la vedella congelada a la nevera entre 1 i 2 dies abans de pensar en utilitzar-la perquè tingui temps de descongelar-se completament. Si voleu descongelar la carn al lavabo, ompliu la pica amb aigua freda i submergiu la vedella. Canvieu l’aigua cada 30 minuts fins que es descongeli completament. \nLa carn de carn descongelada amb aigua necessita cuinar-se immediatament.\nMai deixeu que la carn es descongeli a temperatura ambient.\nLa carn es pot descongelar al microones, però s’ha de coure just després d’acabar-se de descongelar per evitar qualsevol contaminació.\nCoure la vedella mòlta a 71 ° C abans de guardar-la o menjar-la. L’única manera de matar els bacteris naturals de la vedella és cuinar-lo completament. Utilitzeu un termòmetre de carn per comprovar la temperatura interna de la carn mentre la cuineu. \nGuardeu la vedella mòlta cuita a la nevera o al congelador. La carn de vedella cuita es pot guardar de forma segura a la nevera durant 7 dies abans que es comenci a fer malbé. També es pot conservar fins a 8 mesos al congelador. Assegureu-vos de guardar-lo en un contenidor hermètic.\nCongeleu 2 lliures de vedella mòlta el tercer dia de refrigeració. Es va tornar marró fosc quan es va descongelar a la nevera. És dolent?\nComproveu l’olor i la textura de la vedella mòlta. Canvia de color a mesura que envelleix, però si no fa olor ni sensació, encara ha d’estar bé.\nPuc cuinar vedella mòlta que s’assegués a la nevera durant un temps desconegut?\nLleneu-lo si no esteu segurs quan va ser la data de venda. Potser ha sortit malament.\nLa meva carn de vedella mòlta es pot menjar al dia següent si la vaig descongelar al paquet en aigua tot el dia i la vaig posar a la nevera durant la nit?\nLa carn de vedella mòlta s’ha de coure immediatament després de descongelar-la en aigua. En cas contrari, es podrien formar bacteris.\nVaig empaquetar les meves hamburgueses en bosses independents de congelador i les vaig deixar al taulell durant 6 hores en temps de 74 graus. Puc congelar-les ara?\nNo els heu de congelar ja que probablement van desenvolupar bacteris mentre es descongelaven a temperatura ambient. Incongeleu sempre la vedella a la nevera o a l’aigüera amb aigua freda.\nQuè podria fer que la carn tingui gust amarg després d’haver estat congelada?\nCom més temps mantingueu el menjar al congelador, més probabilitats tingueu de desenvolupar taques congeladores que puguin atribuir-se al sabor.\nÉs segur cuinar i menjar vedella que s’ha tornat marró? Ha estat congelat i descongelat.\nLa carn es tornarà marró amb el pas del temps. Comproveu si fa pudor o té una textura fina.\nPuc bullir la vedella mòlta si no estic segur que sigui dolenta?\nEn cas de dubte, llençar la vedella. Només convé utilitzar fins a dos dies després de la data de venda si ha estat al frigorífic.\nVaig comprar 5 lliures d’hamburgueses a Grocery Outlet i congeleu-lo immediatament. Degustació africada, estrany suc de colors clars va sortir al fregir. Què va passar?\nÉs possible que la vostra vedella hagi estat cremada al congelador o que hagi caducat quan la vau comprar i no l'heu adonada mai. El suc de color clar pot haver estat una barreja aquosa que es va filtrar mentre es cuinava.\nSi la carn de vedella fa una mica d’olor, la cuina serà estalviada?\nNo, no serà així. El problema de la intoxicació alimentària és que els mals que hi ha a la carn han deixat enrere les toxines, és per això que s’anomena intoxicació alimentària i no alimentària. Si la vedella s’ha apagat, llavors no la podeu cuinar per guardar-la, s’ha de treure.\nSi alimento la meva vedella mòlta que va quedar fora de 2 dies, li farà mal?\nSí, és probable que li faci mal, tal com ho faria un humà.\nMantingueu els aliments freds a menys de 40 ° F (4 ° C) i els aliments calents superiors als 60 ° C. Qualsevol cosa entre aquests dos rangs es troba a la "Zona de perill" i començaran a desenvolupar-se bacteris.\nRentar-se les mans després de manipular vedella crua per no contaminar altres superfícies.\nCuineu sempre la vedella a una temperatura interna de 160 ° F (71 ° C).\nCom cuinar llengua de vedellaCom cuinar rostit al fonsCom cuinar carn de vedellaCom cuinar les picades de xaiCom cuinar carn de xaiCom cuinar costelles de corderCom cuinar un rostit de carn de vedellaCom cuinar un rostit de ChuckCom cuinar un rostit superiorCom tallar vedella cuinadaCom tallar un brióCom drenar la vedella mòltaCom fer una tradicional empanada de vedella


Un casament dolç i emotiu - Espadalé Fotografia\nUn casament dolç i emotiu\nAvui us vull presentar les fotografies d’un casament dolç i emotiu com els seus protagonistes. David i Lidia van venir al meu estudi perquè ja coneixien el meu treball gràcies al reportatge que vam fer fa dos anys a la germana de la Lidia. El dia que ens vam tornar a veure va ser com un retrobament entre amics, de seguida vam connectar i vam parlar de tots els detalls i preparatius del casament. Penso que és molt important aquest moment en el qual comparteixes la teva il·lusió amb les persones que per un dia formaren part de la teva vida. És important sentir-se a gust i poder confiar en nosaltres perquè aqueix dia serem un testimoni més i us entregarem unes fotografies que transmeten tots els nervis, il·lusió i emocions que es viu en el dia d’un casament. Som feliços perquè el nostre treball és molt especial ja que perdurarà al pas del temps. Espero que gaudiu veient aquestes fotografies i potser imaginant com seran les del vostre futur casament 🙂\nWritten By lauraespadale\tOn 7 juliol, 2016


Cabrera de Mar mostra el seu rebuig a la invasió d’Ucraïna | La Clau - Revista gratuïta del Maresme\nCabrera de Mar mostra el seu rebuig a la invasió d’Ucraïna\nPublicat el 04/03/2022\nEl passat dilluns es va convocar una concentració davant de l’Ajuntament per a condemnar l’actuació de Rússia\nEl municipi s’ha sumat a les diferents mostres de condemna per la invasió de Rússia a Ucraïna que se succeeixen aquests dies.\nDilluns al vespre es convocava a la ciutadania a una concentració de rebuig a la guerra a les 19 h a la plaça de l’Ajuntament de la qual prenia part mig centenar de persones. D’aquesta manera des del consistori es convidava a mostrar la solidaritat del nostre municipi amb el poble ucraïnès.\nParal·lelament, es promou conjuntament amb l’associació Cabrera Solidària una recollida de material sanitari i de supervivència.\nEn concret podem aportar:\n– material de primers auxilis i de parafarmàcia com benes, iode, xeringues i gases;\n– productes per a la higiene personal com compreses, bolquers o tovalloletes i\n-material per a la supervivència com mantes tèrmiques, sacs de dormir, piles, llanternes i fogonets.\nEl lloc de recollida d’aquests productes són els serveis socials municipals situats a la masia de Cal Conde (carrer Mossèn Cinto Verdaguer, 16). Es poden deixar les aportacions de 10 a 14 h.\nL’Ajuntament de Cabrera de Mar presenta el nou Pla de distribució d’usos i serveis de temporada de les platges


La inspiració | Feliu Formosa\nLes tesis de l'ànima\nTraduir Georg Trakl\nFeliu Formosa. Barcelona.\nCrec en la inspiració i no crec en la inspiració. Crec en els resultats d’un esforç basat en el domini de la mètrica i no crec en aquests resultats. Penso que els meus esforços actuals donen uns productes subsidiaris i menors respecte als dos llibres que he escrit. Valoro i no valoro els dos llibres que he escrit. Crec en l’automatisme i no hi crec. No sé si estic a punt de fer un gran llibre, encara que moltes coses s’acumulen dintre meu (el perill dels projectes i de les estructures).\nM’atreu una frase del text de Hans Mayer En memòria de Robert Musil: «Per a Ulrich (com per a Agathe) era definitiva la “manca de realitat” –com a profunda desconfiança davant totes les realitats ofertes».\nUna altra: «L’absoluta disponibilitat i el moment realitzat s’exclouen mútuament».\nUna altra: «La dialèctica fa d’ell una simple paradoxa».\nDe vegades em desperto a la nit i penso en l’absoluta indiferència que espera el meu primer llibre publicat. Després d’un cert esforç mental, arribo a la conclusió que, malgrat tot, hom ha de fer la trajectòria que s’ha marcat. Però tot plegat és una aventura ben atzarosa. Dic a tothom que no em considero poeta, que sóc inestable i que, així com he passat de la pràctica teatral a la poesia, també passaré a una activitat completament distinta. Això no sé si és veritat. Utilitzo la imatge del malalt o del paralític que, de tant en tant, cal canviar-lo de posició en el llit, per tal que no se li nafri el cos. Així defineixo la posició de l’intel·lectual a casa nostra. En parlàvem ahir amb un personatge encantador, Rafael Subirachs, en un bar de la plaça de Vic. Plovia. Va ser un bon moment, un moment inesperat.\nPotser és que, en definitiva, em moc dins la mediocritat.\nEnyoro el disc de Marlene Dietrich i els nocturns de Chopin.\nFragment del dietari El present vulnerable, 3 d’agost de 1973.