BLOGTENDÈNCIESComo establir els preus si oferim serveis\nEl tipus de serveis\nEl fixar el preu d'un servei és una cosa molt difícil.\nUna empresa que embeni productes materials té molta major facilitat per a determinar el seu preu de venda: si fabriquem cadires, de cadascuna de les cadires que venguem coneixem els seus costos directes com la fusta (matèria primera), el temps de treball de l'operari que la fàbrica i la utilització d'eines i màquines per a la seva fàbrica i, també, els seus costos indirectes com el lloguer de la nau, les despeses de llum, els de magatzematge, els administratius, etc. D'aquesta manera podem calcular, amb molta exactitud, la qual cosa ens costa fabricar cada cadira i després tindrem en compte altres factors per al preu com els preus del mercat, de la competència, l'elasticitat de la demanda, etc.\nEn el cas dels serveis això no és així, no té res que veure, perquè els costos directes dels serveis o no existeixen o tenen una importància relativa molt de menor: un advocat que s'ocupa del judici d'un client seu li cobrarà per una mica del que no pot determinar objectivament el seu preu de producció, està cobrant pel temps que li dedica, la seva experiència i formació, la seva saber fer i altres coses encara més difuses com el seu tracte i atenció personal o el seu prestigi professional; pot tenir algun cost directe però és una cosa molt marginal com els transports, material d'oficina i coses així.\nUn aspecte que fa molt diferent la forma de fixar preu d'un servei és el tipus de servei de què es tracti, podem distingir:\nServeis bàsics que solen prestar grans companyies i que el consumidor sol triar pel seu preu i per la qualitat del servei, com els subministraments de llum, telèfon, televisió, Internet i uns altres com el transport (per carretera, ferrocarril o avió), els de correus o missatgeria, etc. En aquest tipus de serveis la fixació dels preus sol tenir en compte factors com els preus de la competència, l'elasticitat de la demanda i les necessitats comercials i tenen menor importància els seus costos de producció. Quant a les necessitats comercials és molt freqüent en aquest cas que ofereixin productes secundaris com a regal o oferta quan els contractes, com la companyia de telèfon que et regala o t'embeni molt barat un Telèfon intel·ligent o la companyia de llum que et dóna unes hores gratis de consum al dia.\nServeis personalitzats com una perruqueria, un taller mecànic o un restaurant: En aquest cas tenen molta major importància els resultats: si a un li arreglen bé el cotxe tornarà a aquest taller mecànic i parlarà bé d'ell als seus coneguts i en xarxes socials, si li fan un nyap i ha de tornar a arreglar el cotxe no tornarà al mateix taller, si pot, per molt barat que li cobrin en ell.\nEl preu pot, o no, ser una dada important: es pot deixar d'anar a una clínica veterinària perquè té fama de ser molt cara o perquè hem tingut en el passat l'experiència que ens han cobrat molt però, quan el nostre gos o gat té un problema més seriós, l'elecció del veterinari serà pels seus coneixements, els seus bons resultats en el passat i els mitjans amb els quals compti en el seu local i el preu es convertirà en una cosa totalment secundària (sempre dins de certs límits). En un restaurant en el qual es menja molt bé i es rep bon tracte (és està a gust), no importa que cobrin car i el client tornarà perquè ha menjat bé o, si és per al dia a dia i el client no té grans recursos econòmics, pot ser un restaurant on es mengi bé i sigui barat, el preu ha d'ajustar-se al que el client rep; si un restaurant està posat amb molt de luxe i cobra car però el client no menja bé perquè el menjar no és bona o perquè és massa escassa o perquè no se saben crear les condicions adequades perquè el comensal estigui a gust, aquest restaurant es quedarà sense clients ràpidament.\nServeis professionals com els metges, advocats, gestors, head hunters, decoradors, etc. En aquest cas el consumidor sol tenir un problema concret que resoldre i el que vol és resoldre'l tan bé com sigui possible així que, encara que el preu tingui alguna importància a l'hora de decidir, normalment no decidirà a quin professional acudir perquè és més barat sinó per altres factors com el seu prestigi professional, el seu tracte, l'atenció personalitzada que li presta i, pot ser que en alguns casos, els resultats. En resum, l'elecció del professional dependrà de la confiança que ens inspiri.\nEn els professionals ocorre, en molts casos, que les seves normes els obliguen a cobrar uns preus mínims com els advocats que tenen un barem de preus establert pel seu col·legi i no poden cobrar per sota d'ell perquè els acusarien de competència deslleial; en alguns casos fins i tot tenen els preus ja fixats per endavant com els notaris, que han de cobrar segons el seu aranzel i no poden cobrar ni més ni menys.\nUn factor que incidirà en els preus en els dos últims punts, els serveis directes i els de professionals, serà que moltes vegades haurem de cobrar, també, altres costos de producció, per exemple: el taller mecànic ha de cobrar les peces que col·loca, la perruqueria ha de cobrar aquest producte especial que ens ha posat, l'advocat ha de cobrar al procurador o els perits judicials, el metge ha de cobrar determinats materials especials o anàlisis clíniques.\nEn aquest cas el client no diferenciarà, normalment, la qual cosa li estem cobrant nosaltres pel nostre servei i aquests altres cobraments, encara que li ho posem molt clar en la factura.\nD'altra banda aquests costos afegits poden ser un indicador o orientació per a fixar els nostres propis preus, per exemple, l'advocat no ha de cobrar menys que el procurador, de fet ha de cobrar bastant més.\nEl problema a resoldre és quant cobrar?; depenent del tipus de servei i de la persona que el presta i les seves circumstàncies, l'objectiu per a decidir això pot ser:\nQue ens paguin el més possible,\nQue ens paguin el just,\nQue ens paguin l'adequat segons les circumstàncies del mercat.\nEl pretendre que ens paguin el més possible no sol ser una bona idea, excepte casos molt concrets.\nPer descomptat, cal saber trobar la quantitat adequada perquè els serveis que prestem estiguin ben pagats, però no calcular-la pensant en quant està disposat a pagar el client.\nSi ens excedim poden passar diverses coses molt negatives, la primera que no ens paguin.\nPerò, encara que sí que ens paguin una quantitat excessiva, hem de tenir en compte que el nostre negoci de prestació de serveis funcionarà si, al llarg del temps, els clients tornen i parlen bé de nosaltres a altres persones que vénen a contractar-nos; si el client al qual hem atès es queda amb la idea que li hem cobrat massa, quan torni a tenir un problema buscarà a un altre prestador de serveis que no li cobri tant i, el més important, quan parli de nosaltres a altres persones (amics, familiars, en xarxes socials) comentarà que som massa cars.\nUn altre factor pot ser diferenciar el que cobrem segons d'on vingui el client: si estem promocionant el nostre negoci, per exemple en una pàgina web, haurem de baixar o ajustar els nostres preus tot el possible perquè el potencial comprador no ens coneix i compararà preus en Internet, en aquest cas serà molt important revisar els preus que trobarà en la competència.\nPer contra, si el client ve perquè ja ens coneix, directament o per molt bones referències nostres, no serà necessari baixar els preus com en el cas anterior.\nEn tot cas sempre serà necessari conèixer i tenir en compte els preus que estan cobrant en la competència que, encara que en molts casos no serà un factor determinant, té la seva importància.


Un policia espanyol admet que "no pot acreditar" que no hagin obviat imatges de l'1-O La República\nUn policia espanyol admet que “no pot acreditar” que no hagin obviat imatges de l’1-O\nLes defenses han intentat demostrar avui al judici de l’1-O que els vídeos que estan a la causa i que va gravar el Cos Nacional de Policia el dia del […]\nLes defenses han intentat demostrar avui al judici de l’1-O que els vídeos que estan a la causa i que va gravar el Cos Nacional de Policia el dia del referèndum estan prèviament seleccionats. Ho han fet durant l’interrogatori a un comissari i un inspector del cos que es van encarregar de fer una acta ressenyant els vídeos, ja que tots dos van treballar després que la policia científica bolqués les imatges que havien gravat les càmeres GoPro.\nPer exemple, el lletrat Benet Salellas ha preguntat per què no hi ha cap imatge de centres de Tarragona i Lleida, mentre que l’advocat Jordi Pina ha demanat per què algunes duren només pocs segons i també ha qüestionat a un agent de la policia espanyola si podia acreditar que en la selecció de la policia científica no s’havien obviat imatges. “Això no ho puc acreditar”, ha dit, justificant-se en el fet que va analitzar fins a 66 arxius gravats en 20 centres i que sumaven vuit hores de gravació. Els presos polítics s’enfronten a dècades de presó.\nEls dos testimonis han comparegut a petició de la fiscalia i l’advocada de l’estat. Però el fiscal Javier Zaragoza no ha estat ni cinc minuts interrogant cadascun d’ells, perquè quan ha començat a preguntar detalls i descripcions dels vídeos el president del tribunal, Manuel Marchena, l’ha interromput i ha dit que ja analitzarien les gravacions a la fase documental. Ho ha fet previ avís també del lletrat de Jordi Cuixart, Benet Salellas.


Ontinyent obri el Pla Local de Prevenció d’Incendis Forestals a la participació de col·lectius i professionals\nL'Ajuntament d'Ontinyent ha obert els treballs previs a la redacció del Pla Local de Prevenció d'Incendis Forestals a la participació de diferents grups vinculats a la prevenció d'incendis forestals. Així, el passat dijous tenia lloc una reunió a la qual es convocava, com ara l'administració pública (àrea de Medi ambient municipal, Consorci de Bombers, Seprona, Policia Local, Protecció Civil o Conselleria); Consell de Participació del Paratge Natural Municipal; Voluntariat d'Ontinyent contra el Foc; Cooperativa agrícola, grups ecologistes i altres associacions; o col·lectius usuaris de la muntanya.\nLa regidora de Sostenibilitat, Patrícia Folgueras, recordava que "es tracta d'una eina de prevenció, amb la qual es pretén minimitzar un risc d'incendis que els primers estudis constaten com a alt a tot el terme". Folgueras explicava que "en el marc de l'aposta de la participació com un eix transversal de les diferents accions del Govern d'Ontinyent, el Pla de Participació Pública aparellat a aquest pla tracta de donar veu a la major quantitat d'entitats, col·lectius i persones possible".\nEl Pla Local de Prevenció d'Incendis Forestals d'Ontinyent té un cost de 10.800 euros, dels que el 30% estan subvencionats per la Diputació de València, tindrà una vigència de 10 anys (amb una revisió als 5), i s'emmarcarà en el pla global de la demarcació forestal de Xàtiva. El document tindrà en compte les especificacions del Pla d'Ús Públic del Paratge Natural Municipal d'Ontinyent en el qual s'està treballant de manera paral·lela. A més del diagnòstic i el risc d'incendi, el pla inclourà les propostes d'actuació i d'infrastructures (xarxa hídrica, infrastructures viàries, àrees tallafocs i altres), adequadament programades i valorades econòmicament.


La cuina de l'estany: 04/2015\nJa arriba el bon temps aquest serà un cap de setmana llarg per tothom qui faci pont i aquestes receptes ens venen de perles per passar estones en família, amics, coneguts.....\nEspero que us agradi!! :-)\n300 gr de formatge cheddar\n1. Posem el formatge la vas i el ratllem 5 segons a velocitat 10. Retirem i reservem.\n2. Posem la mantega i la farina al vas i programem 2 minuts, temperatura varoma, velocitat 1. Afegim la llet, el pebre i programem 4 minuts, 100º, velocitat 3.\n3. Incorporem el formatge reservat i barregem 2 minuts, 90º, velocitat 3. Ja estarà llesta per consumir.\nLa podeu servir amb "nachos", carn, pasta, etç...\nAquest és el Cheddar que vaig utilitzar.\nPublicat per Judith a 17:01 4 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: aperitius, thermomix, TM5\nAvui us deixo un pastís, fa dies que no us presento res dolç i he pensat que ara que ve Sant Jordi en podem permetre una recepta dolça per celebrar la nostre diada. Tot i què aquest pastís me'l vaig auto-preparar pel meu aniversari crec que també és digne pel dia del llibre.\nNo li vaig posar gens de sucre, a mi personalment em va agradar però a casa li van trobar a faltar aquest punt de dolçor. Si el voleu preparar amb sucre jo li posaria 50 gr només.\nAquí us deixo la recepta i espero que us agradi tant com a mi!! :-)\n1 paquet de galetes "chiquilin" porten una mica de coco sinó qualsevol galeta maria, digestive us pot anar bé. També el poseu fer amb galetes sense gluten\n1 Paquet de xocolata fondant 250 gr aprox\n1. Posem les galetes i la mantega al vas ho ratllem 10 segons a velocitat 7-10. Aboquem aquesta mescla sobre un motlle desmuntable i anem pressionant amb una cullera fins que ens quedi una base compacte, reservem a la nevera.\n2. Posem la xocolata al vas i la ratllem 5 segons a velocitat 10. Tot seguit afegim la resta dels ingredients i programem 8 minuts, 90º, velocitat 4. Mireu que us arribi la temperatura 90º sinó torneu a programar 2 minuts a la mateixa temperatura i velocitat. Aboquem sobre la base de galetes i el deixem quallar a la nevera 3 hores com a mínim. Un cop quallat el desmotllem i decorem al gust (jol li vaig posar xocolata valor que no porta sucre)\nPublicat per Judith a 12:34 4 comentaris:\nAquest va ser el nostre sopar del dissabte, té bona pinta he?\nUn cop per setmana divendres o dissabte acostumem a fer pizza per sopar, amb el Thermomix és tant fàcil preparar la massa no embrutes res i queda boníssim.\nAquesta recepta l'he vist pel canal de You tube i em va agradar de seguida és una manera original de presentar la pizza, espero que us agradi tant com a nosaltres!!\n300 gr de carn picada barrejada vedella i porc amanida amb sal i pebre\n50 gr de beicon fumat\n1 ceba mitjana tallada a trossets petits\n60 gr de tomàquet concentrat\n100 gr de formatge ratllat, emmental, mozzarella\n1. Posem l'aigua i oli per fer la massa a dins del vas, programem 1minut, 37º, velocitat 1. Afegim el llevat i remenem 4 segons a velocitat 4.\n2. Ara afegim la farina, la sal i programem 1 minut, velocitat espiga. Retirem la massa i la dividim en 2 parts iguals la deixem reposar fins que dobli el volum.\n3. Mentre farem el farcit posant el beicon i el pernil dolç al vas, triturem 2 segons a velocitat 5. Afegim la carn, la ceba tallada, l'orenga, el concentrat de tomàquet i el formatge. Amassem 30 segons a velocitat espiga. Retirem del vas i reservem.\nEscalfarem el forn a 200º i comencem a formar la pizza\n4. Quan la massa estigui a punt l'estirarem donant-li forma rodona i la farcirem amb la carn així:\n5. La cobrim amb l'altre meitat de la massa i li posem un bol o got al mig on em fet la bola de carn. Tallem les vores que ens sobren.\n6. Amb una forquilla pressionem tot voltant de la massa per cellar-la i amb un ganivet anirem tallant la massa.\n7. Ara anem girant els talls de manera que la carn ens quedi a la vista, pintem amb ou i fornegem 25 minuts a 200º.\n8. Llesta per consumir, BON PROFIT!!\nPublicat per Judith a 18:11 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Carns, Masses, thermomix, TM5\nDesprés d'uns dies de descans, torno amb una recepta deliciosa, unes galtes de porc, m'agraden moltíssim, però sempre les menjo fora de casa pel fet d'haver de coure-les, el que no em pensava és que cuinar-les al Thermomix quedessin tant ben cuites i fos tant fàcil què no deixa de sorprendrem dia rere dia.\nUs animo a preparar-les ja veureu com no serà l'últim cop que les prepareu :-)\nFont: llibre receptes econòmiques\n1 Quilo de galtes desossades\n10 grans d'all amb pell i xafats una mica\n120 gr d'oli d'oliva\n8 boletes de pebre\n250 gr de vi blanc\n1 Quilo de verdures netes i tallades al varoma (patata, carabassó, mongeta, pastanaga)\n1. Posem els alls al vas juntament amb l'oli i programem 10 minuts, varoma,velocitat 1.\n2. Afegim les galtes, les espècies i programem 5 minuts, varoma, gir esquerra, velocitat cullera.\n3. Incorporem el vi i programem 2 minuts, varoma, gir esquerra,velocitat cullera, sense posar el cubilet perquè evapori l'alcohol.\n4. Afegim l'aigua i la sal, posem el varoma amb les verdures al seu lloc i programem 45 minuts, varoma, gir esquerra, velocitat cullera.\n5. Retirem el varoma i programem 15 minuts, varoma, gir esquerra, velocitat cullera. Servim juntament amb les verdures.\nNota: us recomano preparar-les la vigília, ja sabeu que tots els plats guisats guanyen d'un dia per altre.\nPublicat per Judith a 18:24 4 comentaris:\nM'encanta aquesta recepta!!\nQuè fàcils i bons que queden els musclos al vapor fets amb la Thermomix. A més són ràpids de preparar, sans i sense embrutar res mes que el Thermomix. Us en deixo la recepta què per aquests dies de festa us pot solucionar un aperitiu!\n2 branques d'àpit tallades a rodelles\n1. Posem la ceba al vas i la triturem 2 segons a velocitat 5. Afegim l'àpit, la cayena i la mantega, tapem i posem el recipient varoma al seu lloc, programem 15 minuts, varoma, velocitat 1. Servim al moment!!\nPublicat per Judith a 12:24 3 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Peix, thermomix, TM5, Vapor Varoma


Morella ha preparat activitats durant la setmana amb motiu del 8 de març, Dia Internacional de les Dones. D’aquesta manera, un taller de confecció de pancartes, una concentració, una taula rodona i cine són les activitats que es succeiran durant aquesta setmana a la ciutat. A més de la lectura del manifest feminista per la igualtat i de suport a la vaga del 8 de març.\nLa regidora d’Igualtat, Lola Viñals, ha destacat que “hem preparat diferents activitats per a promoure la igualtat en els quals esperem una elevada participació per a reivindicar la igualtat salarial, la posada en valor de les dones en els àmbits públics, la investigació, ciència, art, política, etc.”. A més, l’edil ha volgut “animar a totes i tots a la participació en les activitats programades durant la setmana per a conscienciar-nos de les desigualtats que encara existeixen en la nostra societat i treballar per la igualtat entre homes i dones”.\nFinalment, cal destacar que el manifest feminista per a promoure la igualtat i d’adhesió a la vaga feminista també es llegirà al començament del Ple Ordinari de març previst per al dia 15 d’aquest mes.\nEl 7 de març es realitza un taller de confecció de pancartes en suport a la vaga feminista del 8 de març amb la participació de les entitats educatives a l’ajuntament de Morella a les 20.00 hores. El Dia Internacional de les Dones, el 8 de març, la plaça de l’ajuntament alberga l’acte d’adhesió a la vaga feminista, en el qual s’exhibiran les pancartes realitzades al taller, a les 20.10 hores. A continuació hi haurà una taula redona al voltant de la situació de les dones a la comarca dels Ports a càrrec de l’Agent d’Igualtat de Morella. Finalment, el diumenge, 11 de març, es projecta la pel·lícula Una mujer fantástica al Teatre Municipal a les 19.00 hores.


Sequeres cada cop més llargues i persistents\nEl riu Llobregat el 2008, sec, al seu pas per Sant Boi de Llobregat / XAVIER BERTRAL\nBarcelonaLa revista 'Nature' publica avui un d’aquells articles sobre el clima i el planeta Terra que, sense revelar res que la comunitat científica no hagués intuït o fins i tot sostingut, aporta prou informació per fer més irrebatibles les alertes. A partir de dades acumulades durant més de 200 anys, Kate Marvel, investigadora de l'Institut Goddard d'Estudis Espacials, de la NASA, i directora de l’informe, conclou que els processos d’industrialització i la utilització indiscriminada de combustibles fòssils han portat a períodes de sequera més llargs i persistents. I fa dos apunts clau: a nivell global la tendència s’ha de mantenir en el temps, i a nivell local la conca mediterrània és la zona del planeta que presenta un risc més important.\nA Catalunya no som ara, aparentment, en un període d’especial alarma. Vam estar-hi a tocar, ja que després de quatre anys de pluges no suficients, a principis del 2018 la inquietud es va fer evident. Una primavera i un estiu més plujosos que de costum van tornar a desactivar les alertes. Però quan es tracta del clima o de les condicions climàtiques la mirada s’ha de fer llarga, tant enrere com endavant. Els experts recorden com a principis dels setanta hi va haver una sequera més que destacable a les capçaleres dels rius catalans. Amb les restriccions ben a punt, unes pluges oportunes van fer desestimar cap mesura, i poc després es va entrar en una època de sequeres alarmants que es va allargar gairebé tota la dècada dels anys vuitanta. També es recorda aquell episodi de finals del 2007 a principis del 2009, en què fins i tot el conseller de Medi Ambient, l’ecosocialista Francesc Baltasar, va fer precs a la Moreneta perquè plogués.\nÉs ara, doncs, quan no es pateix explícitament per l’aigua, que cal tenir present aquest passat i fer cas dels experts que alerten del futur immediat. Som un país on hi ha certa cultura d’estalvi d’aigua, però no ens podem permetre cap tipus de relaxament. És evident que aquesta cultura d’estalvi es transmet (s’ha de transmetre) per via familiar i escolar, però l’administració també hi té un paper fonamental: Catalunya és un país de serveis, turístic i atractiu també per venir-hi a treballar des d’arreu del món. Atractiu pel clima, no ho perdem de vista. Ha anat canviant el model econòmic, ha anat canviant el perfil dels habitants, ha anat canviant l’estil de vida, però seguim vivint en una zona on sempre s’ha mirat de reüll el cel, i la recerca dels experts ens diu que ho haurem de seguir fent: les sequeres més llargues i persistents solen portar associades pluges més torrencials.\nLa cursa per la sostenibilitat és llarga, de gran fons, perquè no se sap on és la meta, però cal posar-s’hi sense dubtar. També, com ara passa amb la pluja, quan sembla que no fa tanta falta. És l’única solució. Si no és que es vol recórrer a la paradoxa dels aerosols: l’ús abusiu d’aquests gasos entre el 1950 i el 1975, segons apunta Marvel en el seu estudi, va aturar les sequeres de la primera meitat de segle i va fer augmentar les pluges... a costa de generar i engrandir el forat a la capa d’ozó a nivell troposfèric.


L'auca del senyor Emili: Les Falles\nChac 8 de març de 2012, a les 19:04\nAleluya brother, aleluya\nClaudi 9 de març de 2012, a les 0:03\nTotalment d´acord en tot el que dius.Jo ho vaig veure amb els meus ulls i va ser molt lamentable.Al carrer Sant Josep van pixar tres xicons prou majorets en abandonar la cavalcada entre dos cotxes i tot seguit es van incorporar altra vegada a la festa.\nTheresia Kalogeropoulos 9 de març de 2012, a les 10:11\nNo faré esmena del que passa a la cavalcada del ninot que després se'm tiren tots damunt! Però la veritat és que de les falles em quede amb l'arribada de la caloreta, els bunyols de veritat (i no els que hi ha a València que són tot pasta i quasi blancs!), l'olor a pòlvora i els passejos pels carrers il·luminats!\nAnònim 9 de març de 2012, a les 12:17\nper una autenticitat de la festa, anem a pels trastos vells. Carles\nCarmen 12 de març de 2012, a les 0:08\nCompletament d'acord amb tu Emili. A mi m'agradaven, és una festa bonica en realitat, però ja l'he avorrida pel desfase, pels nanos tirant coets sense cap control, etc. L'altre dia de vore gent pixant pel carrer em donava fàstic, i això que a la cavalgada no em vaig ni asomar. Pense que s'hauria de dignificar d'alguna manera, però no hi han co****s d'anar posant normes a aquest col·lectiu, al cap i a la fi, representen milers de vots... i ahí segueixen rebent subvencions per fer actuacions tant lamentables com la del dissabte passat.


Diputación de Castellón | 2,2 milions per a promoure l'eficiència energètica\n2,2 milions per a promoure l'eficiència energètica\n22 de juliol. La Diputació de Castelló emprarà prop de 2,2 milions d'euros per a promoure l'eficiència energètica als municipis castellonencs amb menys de 20.000 habitants. El Govern provincial aprofitarà la modificació pressupostària aprovada en el Ple de dimarts passat, amb l'aval de tots els grups polítics amb representació en la corporació provincial, per a “fomentar als pobles amb menys recursos una necessària inversió en eficiència que els permeta complir amb el seu entorn i les directrius marcades des de la Unió Europea”.\nEl vicepresident primer de la Diputació, Vicent Sales, ha explicat que aquesta important inversió possible gràcies a “l'excel·lent salut financera que presenten les arques d'aquesta institució”, està encaminada a promoure inversions financerament sostenibles com és el cas d'una millora de l'enllumenat públic i a la posada en marxa d'una xarxa provincial de punts de recàrrega per a vehicles elèctrics “afavorint dues iniciatives estratègiques, que permetran reduir la contaminació i fer de la nostra província un territori més eficient, amb menys emissions de CO2 i obert a un nou futur d'oportunitats econòmiques”.\nEn aquest sentit, Sales ha explicat que aquestes ajudes es concediran en el marc del que estableix el Programa operatiu FEDER de creixement sostenible 2014-2020, posat en marxa per la Unió Europea per a impulsar que els pobles de Castelló realitzen una transició cap a un desenvolupament baix en carboni.\nAmb aquest objectiu, el Govern provincial ha consignat 1.711.000 euros per a la substitució de lluminàries de tipus sodi, mercuri o semblant per altres que suposen un estalvi energètic i major eficiència. “D'aquesta manera, ha afegit Sales, permetrem “que els consistoris puguen posar en marxa mesures d'estalvi i eficiència energètica, amb el consegüent desenvolupament econòmic local que això genera”.\nDe la mateixa manera, i a través d'una inversió xifrada en 480.612 euros, la Diputació posarà a disposició dels ajuntaments una línia de subvencions per a la instal·lació de punts de recàrrega de vehicles elèctrics als municipis de la província, podent ser en funció de la sol·licitud punts de recàrrega mitjana-lenta o de recàrrega ràpida. A més, la dita instal·lació inclourà el subministrament del punt de recàrrega en via pública, obra civil i enginyeria associada, inclosa campanya de comunicació amb un tipus de carregador elèctric que té una esperança de vida superior als 10 anys.\nMés de 13,7 milions extra d'inversió municipalista\nEl vicepresident provincial ha recordat que aquestes dues noves inversions s'integren dins dels 13,7 milions d'euros que la Diputació ha consignat de forma íntegra “a inversions financerament sostenibles que permeten que els nostres pobles emprenguen obres i inversions que milloren la qualitat de vida de totes les persones castellonenques”.\nPer a això, junt amb aquestos prop de 2,2 milions, la institució provincial destinarà més de 4,6 milions d'euros a millorar la xarxa viària provincial amb fins a 18 actuacions en carreteres de l'interior provincial; 1,7 milions d'euros per a elevar fins als set milions l'estratègia de promoció turística provincial i més de 5,2 milions directament als ajuntaments de la província.


Empleats i direcció de l’Hospital Santa Tecla s’emplacen a congelar les condicions laborals | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nEmpleats i direcció de l’Hospital Santa Tecla s’emplacen a congelar les condicions laborals\nTreballadors sanitaris concentrats en la reunió entre el comitè d'empresa i la direcció de Santa Tecla celebrada dilluns\nEls sous i les condicions laborals dels treballadors dels centres sanitaris de Santa Tecla no es toquen, de moment. El 31 de desembre de 2014 marca el termini de venciment del pla de retallades aplicades per part de la direcció de la Xarxa Sanitària i Social de Santa Tecla, al gruix de treballadors repartits principalment entre els hospitals de Tarragona i el Vendrell. En cas de no renegociar les condicions laborals abans d’aquesta data, la direcció de la Tecla s’hauria vist forçada –apunten fonts sanitàries consultades per Tarragona21– a revocar les retallades dictades de manera unilateral des del juliol del 2013; una situació que hagués permès recuperar certs drets laborals adquirits en l’antic conveni i part del sou als professionals sanitaris de Santa Tecla. Val a dir que aquestes retallades, precisament, van ser avalades pel jutjat del social número 3 de Tarragona en una sentència que va destapar aquest mateix mitjà el passat mes de juny de 2014.\nA l’espera del què resolgui la taula negociadora pel conjunt del sector a la Xarxa Hospitalària d’Utilització Pública (XHUP) reunida a Barcelona, el comitè d’empresa i la direcció de Santa Tecla han acordat que aplicaran el conveni sortint d’aquesta mesa. Mentrestant, es buscarà la fórmula legal per congelar o prorrogar les condicions laborals vigents durant el 2014. En cas de no concretar-se un nou conveni marc des de Barcelona pel sector sanitari abans de l’abril de 2015, treballadors i direcció de Santa Tecla reprendran les converses aquell mateix mes.\nPrimera trobada entre direcció i comitè d’empresa\nAquest dilluns 24 de novembre, els comitès d’empresa dels hospitals de Santa Tecla al Vendrell i Tarragona s’han reunit amb la direcció de la Xarxa Sanitària a l’hospital de la Rambla Vella. Hi eren presents el director de Recursos Humans de Santa Tecla; el gerent de la Fundació Santa Tecla, Francesc Pujol; el gerent de Serveis de Suport a la Xarxa Sanitària Santa Tecla, Jordi Cañellas; dos advocats i una inspectora de treball proposada com a mediadora per part de la direcció. Amb l’horitzó del final d’any i davant la possibilitat d’haver de fer-se enrere respecte la tisorada de sous i ampliació d’horaris, la direcció havia proposat les següents condicions: eliminar el 50% de la paga extra de juny i desembre (la paga extra més baixa és d’uns 1.000 euros); eliminar el premi de fidelització (consta d’un mes de vacances addicional al personal que compleix 25 anys d’antiguitat a l’empresa) i, per últim, mantenir la reducció del 5% de tots els conceptes salarials, la pèrdua de les DPO o pagues per objectius, la pèrdua de nivells i l’augment de la jornada anual establerta en les darreres condicions.\nDavant l’amenaça d’una nova rebaixa salarial, el comitè d’empresa va demanar un gest de força als treballadors citant-los a la reunió amb la direcció i prop d’un centenar de professionals de Santa Tecla es van concentrar durant la tarda de dilluns a les portes de la negociació per mostrar el seu desacord amb la darrera proposta de l’empresa. D’entrada, la direcció hauria defensat aplicar la seva mesura com una alternativa de mínims al comitè d’empresa i, en cas de no acceptar-la, hauria recorregut a l’article 41 de manera unilateral.\nArticle 41 com solució transitòria\nAmb tot, les postures s’han suavitzat en el transcurs de la reunió. Ha quedat clar que les presses per renegociar un nou marc venien donades pel venciment de les condicions vigents i el retorn a certes garanties perdudes pels treballadors. “L’empresa volia que firméssim un pacte per aplicar de nou un article 41 durant els tres mesos posteriors al venciment de l’actual marc», ha explicat un membre del comitè d’empresa a Tarragona21. De moment, però, el comitè s’hi ha negat fins conèixer exactament quines repercussions tindria aquesta decisió sobre el recurs presentat per CGT i Metges de Catalunya al procés judicial obert contra Santa Tecla.\nPer tot plegat, el comitè d’empresa va demanar a la direcció que prorrogués el termini del conveni però aquesta s’hi hauria negat al·legant motius legals. A partir d’ara, ambdues parts estudiaran la manera de perllongar les actuals condicions, com a mínim, fins l’abril de 2015.


Els estudiants de Primària participen en la Jornada Intercentres d’Orientació Escolar - Portal de Xàtiva\nEl passat divendres va tindre lloc la Jornada Intercentres d’Orientació d’alguns col·legis de Primària de la comarca de La Costera en la Ciutat de l’Esport de Xàtiva. Alumnes de 5è i 6è de les escoles de Barxeta, Genovés, Gozalbes Vera de Xàtiva, CRA La Costereta de Llanera de Ranes i CRA Llocnou-Rotglà participaren en tallers relacionats amb l’esport d’orientació.\nAquest esport té com a objectiu el fet de realitzar un recorregut establert amb l’ajuda d’un mapa i brúixola, podríem dir que l’orientador ha de córrer com un fondista i a la vegada pensar com un jugador d’escacs.\nAquesta jornada intercentres és el fruit del treball de coordinació entre mestres d’Educació Física implicats en un procés de millora de la qualitat de l’ensenyament. La valoració és molt positiva perquè els alumnes apliquen tot el que han aprés en els centres educatius.\nS’ha de destacar el suport rebut per part dels tècnics del Club d’Orientació Correcaminos i de l’Ajuntament de Xàtiva, així com la col·laboració dels mestres que els han acompanyat. Les activitats de caràcter lúdic i no competitiu van fomentar valors com l’esforç, la cooperació i el diàleg. Els xiquets i xiquetes participants gaudiren molt de la jornada i de la possibilitat de fer activitat física amb altres alumnes.\nAnterior Entrada anterior: PSPV de Xàtiva convoca el III Concurso de Tweets contra la Violencia de Género\nSiguiente Entrada siguiente: La Falla Sant Jordi nomena a les Falleres Majors de 2016


Aldayjover guanya la convocatòria "Los Parques fluviales del Sur" del Concurso Internacional del Bosque Metropolitano de Madrid. | ABM\nL’equip liderat per Aldayjover arquitectura y paisaje ha guanyat el lot núm. 4 “Corona Sur. Los Parques fluviales del Sur” del Concurso Internacional del Bosque Metropolitano de Madrid, convocat per l’Ajuntament de Madrid. La proposta guanyadora “Manantial sur, infraestructura regenerada” consisteix en una intervenció paisatgística destinada a integrar ambientalment una zona de la ciutat que té una superfície de 1.237 ha.\nIñaki Alday i Margarita Jover han estat els arquitectes directors del projecte; Jesús Arcos, arquitecte, i Francisco Mesonero, paisatgista i enginyer tècnic agrícola, han assumit la coordinació del projecte.\nABM forma part de l’equip de col·laboradors que hi ha participat.\nConcretament, la nostra aportació ha consistit en el disseny conceptual de:\nEl sistema de gestió del cicle integral de l’aigua (tant de les aigües provinents de l’escorrentiu dins de l’àmbit de les actuacions, com el reaprofitament de les aigües regenerades per les estacions depuradores de La China, la Gavia i Sur).\nLes noves infraestructures verdes (camins, vies cicloturístiques) que vertebraran el territori d’intervenció.\nLa resta de col·laboradors de l’equip són IRBIS consultoria ambiental, Paisaje Transversal, Benedicto Gestión de Proyectos, BIS structures i fdTOP.\nLa proposta guanyadora ha estat valorada per 24 experts del sector de l’arquitectura. El jurat va escollir-la ja per ser un “projecte complet en tots els seus components que ha generat debat al voltant del rol de l’aigua, la vessant forestal i l’agricultura”.\nL’objectiu global d’aquesta convocatòria de projectes és minimitzar els efectes del canvi climàtic a la ciutat de Madrid, generant un nou corredor verd de 75 km de longitud que l’envoltarà.\nEl tret diferencial de la solució presentada per l’equip d’Aldayjover és complementar les fonts d’aigua dolça de la Sierra de Madrid amb nous brolladors que seran les plantes de tractament d’aigües residuals, de manera que es pugui generar un nou espai de gestió d’aigua i naturalesa i regular el microclima, alhora que permet dinamitzar els usos de l’espai públic i potenciar la qualitat del paisatge.\nLa zona sud de Madrid agrupa un important nus de infraestructures viàries que ha dividit el territori. Es tracta d’una àrea, que tot i contenir recursos hídrics i ecològics vinculats a la llera del riu Manzanares, està molt fragmentada i poc aprofitada. Per tant, la proposta plantejada pretén aportar una solució efectiva que permeti posar en valor l’espai públic i, al mateix temps, aprofitar els recursos agrícoles, hortícoles i arqueològics de l’àrea.\nAquest serà un projecte en el qual s’hi combinen aigua i territori, els dos vectors d’expertesa d’ABM.\nABM fa anys que col·labora amb l’estudi d’arquitectura Aldayjover.\nAltres col·laboracions en projectes a escala nacional o internacional són:\n– L’estudi hidràulic del riu Arga pel projecte del Parc Aranzadi (Pamploma)\n– El model de gestió de l’aigua per a la recuperació de l’antiga potabilitzadora de Río Piedras a San Juan de Puerto Rico (Puerto Rico)\n– El concurs dels nous usos del Llac Milada (República Txeca).


Antropologia: plafons de musculatura (Col·lecció Darder, 1916) > Museu Darder > Peça destacada\nDe la part de la Col·lecció Darder dedicada a l’antropologia en destaquen, entre d’altres peces, els interessants models humans fets amb guix que mostren diversos aspectes de l’anatomia humana. D’aquests, n’hi ha tretze dedicats a la muscultura, amb set exposats i cinc més a les sales de reserva. Són petits quadres (la majoria fan 30x40 cm) fets amb fusta sobre la qual hi ha clavada una peça de guix que mostra una part del cos humà amb els diferents muscles i part del sistema circulatori. El fet més destacable és el realisme del relleu i dels colors amb què es van pintar aquestes peces.\nEls tretze quadres mostren vistes parcials de diferents parts de l’anatomia humana, en talls longitudinals del tors i vistes tant frontals, dorsals com laterals. En alguns s’inclouen dues peces (el tors en vista lateral i una cama o un braç, segons el cas). La majoria conserven encara petites etiquetes amb números que marcarien els diferents punts d’interès de cada quadre. Dels tretze, només un no mostra la musculatura. Es tracta d’un model del sistema digestiu que, a més, és l’única peça a la que li falta un fragment, possiblement degut a una caiguda, que correspon a l’estómac.\nL’estat de conservació d’aquesta col·lecció és prou bo, sobretot pel que fa a les peces que es troben guardades. Les que estan exposades, en una paret de la Sala d’Antropologia, es veuen sobretot brutes per la pols que s’hi ha anat acumulant al llarg dels anys.\nSuposem que la col·lecció és completa, ja que en l’inventari més antic de què disposa el Museu, datat el 1930, hi consta un llistat, i, tot i que d’altres peces d’aquest no es troben actualment al Museu, la llista es correspon amb el total de la col·lecció.\n1099 a 1111_Musculatura (4,37 MB)


Una ullada al meu poble, Polinyà: EL REG A POLINYA: REGAR A TAHONA\nFina la Llumera Llavant\nFa temps, molt de temps, hem deixaren una foto que ja conegueu perquè l’he posada a l’article sobre el llavaner; me la va ensenyar Fina la Llumera. En portar-la a casa el primer que li vaig sentir a mon pare: ahí al final deu haver una tahona. Era la primera vegada que sentia la paraula i mon pare m’explicà en que consistia una tahona. Podeu vorer a l’ampliació de la foto que era veritat: allí estava la tahona. Mon pare la recordava perquè havia tirat a tahona moltes vegades en eixe camp.\nLa tahona del llavaner\nUns anys després, a classe de l’Escola d’Adults, estàvem parlant del terme i explicava formes de rec. A les alumnes es va estranyar que coneguera la tahona; els vaig dir que mai n’havia vist una però sabia com funcionava. Uns mesos després em regalaren una tahona, una maqueta d’una tahona. Havien estat parlant amb Jose María Carbonell Castells per a vore si em pintava una tahona però Jose María va preferir agafar un tros de fusta i tallant, tallant fer una tahona tal i com la recordava ell en un camp on anava de tant en tant, un camp a la partida de l’Alberell que era de José María Bonora, el meu avi per part de mare. Quan em donaren el regal no sabia com respondre: s’ajuntava el qué era, l’objecte, el treball magnífic d’un artiste local, que el model fora una tahona de la meua família i que el regal me’l feren les meues alumnes, a qui tant m’estime.\nEixe any l’article del llibret de festes parlava de la tahona i l’acompanyava amb una foto. Aquell article va portar que Avelino Moreno, després de festes em va contar que havia trobat les restes d’una tahona al terme de Fortaleny; a l’endemà, 23 de setembre, vaig anar a fer-li fotos, abans que desapareguera. Unes setmanes després ho vaig exposar tot a la Trobada d’Artistes Locals: l’obra d’art de José María Carbonell, la Foto de la Tahona del llavaner (foto de Fina la Llumera), les fotos de la tahona de Fortaleny i un cartell amb una dita popular de Polinyà que també em regalaren les meues alumnes, que jo no la sabía: "Tahona en la Poadora, tahona en l’Alberell, a tahona tire qui vullga, a tahona no vull tirar". Eixe dia una persona m'explicava un altre sistema de regar. Antigament es criaven unes carabasses que, en secar-les, la pell es quedava molt dura. Com que els poals havien de ser de ferro i els podia pagar sols alguns posavan un parell de canyes o una fusta i ho gastaven per traure aigua de la sequia i regar les verdures o els planons; quin esforç!!.\nMaqueta de tahona obra de José María Carbonell.\nUna vegada es sap com es allò de regar a tahona s’entén a la perfecció la dita. Amb el dibuix fet amb la tahona que acompanya l’article, i que anava al llibre de festes, ho entendreu tot.\nPrimer cal descriure una tahona: una construcció de fusta amb forma de canal que es posava als camps vora la séquia per regar. A una part, la que havia d’entrar a l’aigua com un caixò per arreplegar l’aigua: al fons una porteta per permetre entrar l’aigua. A l’altra part de la tahona, dues barres per agafar la tahona i poder fer força.\nLa tahona de Fortaleny\nPer regar es deixa caure la part baixa dins l’aigua (A del dibuix); l’aigua entre per la porteta i ompli la part de la tahona que queda baixa l’aigua. Una persona tira de l’altra punta, (B al dibuix) cap a baix. La canal que en realitat és la tahona bascula cap a dins del camps i l’aigua corre per dins d’ella de la part A a la part B, que està oberta i permet eixir l’aigua per regar el camp. I tornem a començar, perquè a cada moviment de tahona era poca l’aigua i s’havia d’accionar moltes vegades l’aparell per poder omplir el camp i regar. Sovint els menuts de la casa, siguen xics o xiques, o les dones de la casa, es posava per damunt la canal (part C del dibuix) i anaven movent-se de B a C per fer de contrapés i que siguera més facil moure la tahona. Els xiquets i xiquetes ho prenien com un joc, sobretot en estiu, perquè de tant en tant es deixaven caure a l’aigua.\nLa tahona de Fortalenys\nImagineu-vos regant a tahona hores i hores i entendreu allò de “a tahona tire qui vullga, a tahona no vull tirar”. Això també ens porta a pensar en la feina que els nostres avantpassat per tirar endavant els seus cultius, les dificultats per aconseguir una collita darrere l’altra, per poder tirar endavant. Si el camp el tenies a nivell baix, a nivell de marjal, al mateix nivell de la séquia no tenies massa problema; si el camps estava més alt que la séquia, si estava en un alter, havies de vorer com pujar l’aigua; la tahona era una possibilitat perquè en aquell moment motor en tenia qui en tenia; òbviament amb el progrés i la major facilitat per regar la tahona començà a desapareixer i, fins i tot, ha anat perdent-se a l’arxiu de la nostra memòria. Sempré hi ha qui ho ha viscut i ho conta, entropessa amb algú que escolta i en un moment oportú ho escriu per a que més gent conega i sàpiga que era una tahona i el que suposa regar a tahona. Mai deixaré d’agrair prou a tota eixa gent que m’ha aguantat les preguntes, els interrogatoris, i que al llarg del temps m’ha tramés el que sabía.\nPublicat per Eduard Josep Gay Gay a 20:43\nEtiquetes de comentaris: agricultura, camp, historia, llengua, Polinyà, terme, treball\njulio navarro peris 23 d’abril de 2013 a les 23:00\nInstrument de fusta, consistent en un caixó molt llarg, sense tapadora, més ample d'un cap que de l'altre, que se fica pel cap estret dins una sèquia, s'omple d'aigua, es treu i es buida dins els bancals situats més amunt del nivell de la sèquia (Horta de Val., Ribera del X., Pego, Sanet).\nFon.: taóna (val.).\nLES CASES A POLINYÀ L'ANY 1646.


a Barcelona i se centra en el documental musical.\nLet’s get lost és un mític documental, dirigit l’any 1988 per Bruce Weber i centrat en el trompetista Chet Baker. Un jazzman amb una trajectòria vital tan intensa com autodestructiva, que es va descobrint al llarg de diferents entrevistes i material d’arxiu; tot partint d’un Baker destrossat, en el tram final de la seva carrera. I si Chet Baker és un referent ineludible del jazz del segle XX; Bruce Weber, el director, és un fotògraf de referència tant per les seves\nimatges de moda, les seves fotografies de la societat nordamericana i els seus retrats, com pels vídeoclips que ha realitzat per a diferents cantants i grups musicals; entre els que destaca la seva llarga col·laboració amb Pet Shop Boys –vídeoclips de Being Boring o Se a vida é; entre d’altres-.\nAnita O’Day: The life of a Jazz Singer, de Rivie Cavolina i Ian McCrudden, és un documental sobre la vida d’aquesta cantant dels anys 50, que s’acabà de rodar poques setmanes abans de la seva mort; el novembre del 2006. La pel·lícula inclou imatges inèdites d’algunes de les seves actuacions i la versió de Sweet Georgia Brown, que va oferir al Newport Jazz Festival, l’any 1958; a més d’entrevistes amb la cantant i altres persones que la van conèixer.\nL’elegància de la seva veu, on cal destacar també una notable capacitat per a la improvisació vocal, la situa, per a molts crítics, al nivell de Billie Holiday, Ella Fitzgerald i Sarah Vaughan.\nLa darrera pel·lícula del cicle és Tuya siempre. Una història sobre una parella de petits delinqüents, que descobreixen nous horitzons quan ella entra a treballar en un club de jazz i contacten amb altres persones. La pel·lícula, qualificada de dura i emotiva, fou dirigida per Manuel Lombardero i està protagonitzada per Flora Martínez, Rubén Ochandiano, Nancho Novo i José Coronado. A destacar la banda sonora de Horacio Fumero i José Reinoso, la presencia de Raynald Colom, en un paper secundari,\no el rodatge de part de la pel·lícula a la sala Jamboree. Tuya siempre va obtenir els premis al millor actor de repartiment –Nancho Novo-, la millor música i el millor maquillatge al Festival de Málaga.\nLet’s get lost, de Bruce Weber\nAnita O’Day: The life of a jazz singer, de Rivie Cavolina i Ian McCrudden


01/06/2005El 19 de maig de 2002, novament la “Colla”, 55 anys després hi torna per commemorar l´esdeveniment.\nA les 8 h. i 10 minuts del matí del passat diumenge, la “Colla” sortia de l´Estació d´Autobussos amb destí a Montserrat. Molts castellers s´hi desplaçaren en cotxes particulars.\nDues hores després, aproximadament, arribàvem a la Plaça del Monestir. En baixar dels autocars, l´agrupació es dirigí en Cercavila a la Plaça i amb aquest ordre: les gralles al davant, la canalla al darrere, tot seguit, els castellers més antics i, finalment, tota la “Colla”. Seguia el cercavila la Societat de St. Antoni de Valls que juntament amb els carros i montures havien estat convidats per la “Colla”.La Societat sortí de la ciutat quatre dies abans i ens trobarem a dalt de la muntanya\nA la Plaça del Monestir tothom va poder veure, amb sorpresa per part de la concurrència, la gran senyera catalana de 1´80 m. per 30 m. de llargada que fou penjada al cim d´una de les montanyes de Montserrat de davant del Monestir amb l´inscripció “Colla Joves Xiquets de Valls, 200 anys”. Malgrat la seva llargada quedava empetitida per la magnitud de l´entorn. Havia estat col.locada pels nostres castellers-escaladors Lluís Recasens i Joan Roig unes quantes hores abans.\nAmb un “Pilar de Cinc” de salutació començaven els actes socials de la Diada commemorativa. Aquest pilar fou aixecat per: baix, Jordi Picó, segon, Josep Mª Queralt, terç, Andreu Garcia “Andresín”, aixecador el seu nebot Jordi Garcia, enxaneta, la Mercè i la resta de la “Colla”que assistiren a l´acte.\nA tres quarts d´onze, tots els castellers, castelleres, familiars, amics i afeccionats entreven dins del Santuari de la “Moreneta” per assistir a la Missa de les 11 hores.\nA l´ofertori de l´ofici, juntament amb altres entitats de Catalunya, la “Colla” feia les ofrenes a la Mare de Déu, davant del Pare Prior de Montserrat en Josep MªSoler i Canals. Aquestes ofrenes eren portades pels petits de la Colla, una representanció dels castellers més antics de l´agrupació; cal destacar la presència de Lluis Lirón que era l´enxaneta ara fa 55 anys, el President Joan Barquet, el Cap de Colla Oscar Peris i l´Alcalde de Valls, Sr. Francesc Moreno.\nEn acabar l´ofici el nostre casteller Gabriel Duch va llegir el manifest dins d´un Santuari, ple de gom a gom, i davant de l´Abat de Montserrat. El transcribim tot seguit:\n“El 18 de maig del 1947 la Colla de castellers “La Muixerra” de Valls, coneguda avui com la Colla Joves Xiquets de Valls, pujava a Montserrat per elevar els seus castells i homenatjar, d´aquesta manera, a la Mare de Déu, tot adherint-se a les Festes de l´Entronització celebrades el dia 27 d´abril d´aquell any.\nAvui, cinquanta-cinc anys després, dia per dia, volem rememorar aquell fet i per això som aquí. I també som aquí perqué, just ara fà dos-cents anys que el gremi de menestrals de Valls, fundava una colla castellera que és coneixeria per la Colla dels “Menestrals”. S´iniciava, doncs, una llarga i gloriosa història castellera que s´ha perpetuat a través dels temps, salvant obstacles de tota mena i sobrevisquen als esdeveniments sociològics, bèlics, polítics, econòmics, etc. que han tingut lloc durant els últims dos-cents anys, cir*****stàncies que obligaren, en diferents èpoques, a canviar el nom de la Colla, que passà a anomenar-se “La Roser” entre el 1820 i 1828. Colla Nova, l´any 1876. Colla “Xiquets de Valls, l´any 1939.Colla “La Muixerra” el 1947 i, finalment, Colla “Joves Xiquets de Valls”, l´any 1971.\nTal com resa l´himne de la Colla:\nde la gloriosa història\nd´aquells titans forçuts Xiquets de Valls.\nHomes amb seny\nde rígida mirada\nque juntem els cossos\ni fem el fonament\ndels grans castells\norgull d´aquesta terra\non s´hi aferra\nl´herència dels temps vells”.\nPermeteu-nos, doncs, en aquest moment, que tinguem un record emocionat per tots els castellers que ens han precedit i, molt especialment, per aquells que, avui fà cinquanta-cinc anys, pujaren a Montserrat, algún dels quals ens acompanya avui aquí.\nRebeu, doncs, Verge de Montserrat, les nostres ofrenes, símbol del nostre agraïment per la vostra protecció durant tants anys, tot demanant-vos que continueu vetllan per la Colla Joves Xiquets de Valls, protegint-la de tot mal. Moltes Gràcies.”\nEnric Reverté i Lluis\nUn cop acabat l´ofici a 3/4 d´una del migdia, va ser el moment que la “Colla” aixecà un “pilar de cinc” a la “Moreneta” en commemoració a aquella efemèride. Tota la “Colla” se situà davant l´altar. Tot seguit, es col.locà el baix i es lligà el pilar. Amb un silenci remarcable pujà el segon; en el moment que el terç entrà i amb els grallers apunt, el toc de castell començà a sonar. La música estrident de la gralla sonà a música celestial dins del Santuari, un toc de castells que traspassà les parets del Monestir per escampar-se per tota la Vall de les muntanyes de Montserrat. La pell de gallina està a flor de pell. Alguna llagrimeta d´emoció s´escapà dels ulls de molta gent. Un cop col·locat el terç, l´aixecador pujà damunt d´ell i, segons després l´enxaneta fa l´aleta. En aquest moment la Mercè, l´enxaneta, deixà anar la senyera en mig de grans aplaudiment i de força entusiasme. Es descarregà el pilar sense cap problema. La “Colla” acabava de fer història. Havia fet una proesa. Aixecar un pilar davant la “Moreneta” dins del Monestir. Aquest “pilar” significava molt per la nostra agrupació castellera. Era un oferiment millor del que vàrem fer ara fa 55 anys.\nAquest pilar era aixecat pels mateixos castellers del pilar de salutació de l´inici dels actes.\nTot seguit l´Abat de Montserrat Josep Mª Soler i Canals fou un dels que es va emocionar de poder veure aquesta aportació de la “Colla”, avui Joves Xiquets de Valls, a casa seva. L´Abat ens dirigí unes paraules dignes d´elogi, de gratitud i d´alabances i per la bona predisposició dels castellers davant la “Moreneta”, ressaltant també aquell fet històric de la nostra presència ara fa 55 anys per “l´Entronització la Mare de Déu de Montserrat” i com una agrupació històrica de tants anys d´existència com són els més de dos cents anys fent castells i castellers. L´Abat de Montserrat ens esperonà a tots els allí presents, a poder celebrar dos-cents anys més amb forces èxits castellers aixecant castells cap el cel en pau i harmonia amb tota l´humanitat. L´Abat Josep Mª Soler i Canals rebé una força ovació.\nEn Lluís Lirón fou presentat a l´Abat de Montserrat juntament amb la nostra canalla, com l´enxaneta que pujà als castells aquell any del 1947 i que després de tant de temps podia gaudir novament d´aquesta festa. L´Abat es dirigí als castellers més petits tot dient-los-hi que d´aquí 55 anys els voldrà a tornar a veure a tots a Montserrat per commemorar els 110 anys d´aquestes festes com ha fet aquell enxaneta que avui és present entre nosaltres.\nA la una del migdia, la “Colla” es reunia a la Plaça del Monestir on entregarem un pergamí als castellers més antics que varen poder pujar a Montserrat. Per desgràcia no tots els que avui estan entre nosaltres hi assistiren per problemes d´edat però ja saben que aquesta commemoració va per tots ells.\nDesprés d´unes fotografies commemoratives d´aquesta festa entre els castellers veterans i de tots els que pujarem al Monestir s´iniciaria una petita o simbòlica actuació castellera que tot seguit detallem:\nCom un fet puntual detallarem els castells aixecats i els castellers que hi pujaren. En primer lloc un tres de set, sense problemes: baixos: Josep Mª de l´Arboç, Joan Mª Mestre i Xavi de Lleida. Segons: Francesc Invernon, Josep Mª Queralt, Joan de Brafim. Terços: Xixo, Andresin, Joel. Quarts: La Joli, Andi i Xavi. Dosos: David Guirado i Jordi Garcia. Aixecador: Edu. Enxaneta: Mercè.\nEl quatre de set seria aixecat igualment que l´anterior: baixos: Joan de Cabra, fill, Josep Mª de l´Arboç, Xavi de Lleida, Joan Mª Mestre. Segons: Octavi, Barquet, Salvadoret, Roca de Lilla. Terços: Rico, Joel, Xixo i Andresin. Quarts: David, Andi, Xavi i Iolanda. Dosos: Jordi i Sandra. Aixecador: Aranxa i Enxaneta: Mercè.\nDesprés es construiren dos pilars de quatre: l´un fou fet per: baixos Jordi Picó. Segon: l´Alcalde de Valls, Francesc Moreno, tot competint amb el seu homòleg del 1947 Sr. Josep Mª Fàbregas. Aixecador: David Guirado i enxaneta La Mercè.\nL´altre pilar fou aixecat per: baixos Joan Mª Mestre. Segons: Lluis Lirón, l´enxaneta de tots els castells que es feren a Montserrat el 1947. Aixecador: Jordi Garcia i enxaneta Melodi.\nPer acabar s´acomià aquesta petita actuació castellera amb un pilar de cinc aixecat per: baixos: Jordi Picó. Segon: Josep Mª Queralt, Terç: Pere Rico. Aixecador: Jordi Garcia. Enxaneta: l´Aranxa.\nAquí s´acabava l´homenatge commemoratiu a aquella efemèride del 47 en la qual ha participat la “Colla”. Homenatge que la “Colla” Joves Xiquets de Valls fa a tots els castellers d´ara i d´abans que formen i han format part de la nostra colla castellera, la colla de la camisa vermella, la colla que porta els colors de l´escut de Valls des de que es va uniformar el 1930 i ratificat per la mateixa “Colla” en nom de La Muixerra el 1947.\nLa Colla Joves Xiquets de Valls agraeix a tots els castellers, castelleres, simpatitzats que s´han desplaçat a Montserrat la seva presència com també als qui per un motiu o altre no han pogut assistir-hi. Aquest és un dels actes socials emmarcats dins el “segon aniversari dels 200 anys fent Colla”que duem a terme aquest any. Aprofitem per fer una crida a tothom perquè a partir d´ara vinguin massivament als assajos ja que la temporada ha començat.\nValls, a 22.5.2002.\n(Publicat al setmanari El Vallenc i El Pati, el 24.5.2002)\nRecollit a: http://diades2002.tripod.com/montserrat_01.htm


Michalovce - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nMichalovce és una ciutat d'Eslovàquia, centre natural, econòmic i cultural de la regió de Zemplin, situada en la part septentrional a les terres baixes de l'est de la República d'Eslovàquia, banyades pel riu Laborec. Es troba agermanada amb la ciutat de Vila-real (País Valencià)\n48° 45′ 27″ N, 21° 55′ 06″ E / 48.7575°N,21.918333333333°E / 48.7575; 21.918333333333\nDistrictes districte de Michalovce\nAvinguda comercial de vianants\nSobre el nucli urbà, a 114 msnm, s'alcen a les altures dos zones boscoses que defineixen el paisatge obert de la plana natural que l'envolta: la forma distintiva del turó Hradok amb 163 metres i la més extensa zona de Biela Hora a la rodalia del llac Sirava, que ascendeix suaument fins als 159 metres.\nMichalovce sobrepassa, segons el darrer cens de 2006, els quaranta-cinc mil habitants, dedicats a la producció de serveis per a diversos nuclis menors de la contornada comarcal, l'agricultura (cereals, vinya, farratges, fruits secs), administrada a través de variades cooperatives, i una diversificada activitat industrial: metal·lúrgica, ceràmica, tèxtil, electrònica, de construcció i els productes alimentaris.\n2 Serveis ciutadans\n3 Atractius turístics\n4 Centre urbà\n5 Agermanament amb Vila-real\nEl seu document fundacional està datat el 1244, però a l'entorn hi ha testimonis d'ocupació neolítica, dels invasors cèltics, de la presència romana i de la dominació hongaresa. El 1867 la vila va adquirir definitivament el seu caràcter urbà, com a eix de les nombroses aldees agrícoles de l'entorn i seu administrativa del districte. Tota la seua història està ben reflectida en el Museu Municipal ubicat a l'edifici barroc que va ser residència principesca dels Sztáray, el qual adquireix la forma arquitectònica definitiva a començaments del segle XIX, i que alberga igualment seccions dedicades a les arts plàstiques, la ceràmica, l'etnologia i al medi natural del Zemplín.\nLa ciutat recorda el seu passat comercial medieval amb la fira anual que celebra durant dos dies a la darrera setmana del mes d'agost. La bandera oficial consta de dos barres horitzontals amb els colors blau i groc.\nEntre les dotacions municipals es poden assenyalar dos hospitals (un amb servei annex de psiquiatria i altre amb centre d'hemodiàlisi) i dues policlíniques d'atenció immediata. A més del Museu Municipal, la infraestructura cultural es completa amb un auditori i un amfiteatre a l'aire lliure, tres biblioteques, un observatori astronòmic i una Casa de Cultura regional. L'esport pot ser practicat en les diverses instal·lacions d'atletisme especialitzat dels centres educatius, però també en una piscina coberta, un estadi d'hoquei sobre gel i dos de baló a mà, i en el camp de futbol municipal.\nHi ha 10 centres d'educació primària i 9 de secundària (el més antic inaugurat el 1922), a més d'Escoles Superiors d'Economia, Periodisme i Informàtica, i una Escola de Diplomats en Infermeria, dependents de la Universitat de Košice. Sent la religió catòlica romana majoritària entre la població, existeixen també col·lectius de practicants ortodoxes, calvinistes, evangèliques i catòlics grecs (uniates). Hi ha igualment comunitats religioses de religiosos salesians, redemptoristes i monges teresianes.\nLa parròquia catòlica-romana, ubicada en un edifici neoclàssic acabat de bastir el 1784, conserva un interessant retaule de l'altar major, una trona i altres elements d'estil barroc, i té com a titular l'advocació la "Nativitat de la Verge Maria". L'església catòlica-grega, consagrada a l'Esperit Sant, està edificada en estil neobizantí, amb iconòstasi i pintures murals de començaments del segle XX. La parròquia ortodoxa està dedicada als sants Ciril i Metodi i guarda l'estil de l'arquitectura tradicional.\nPalau Sztáray, Museu de la Ciutat\nLa ciutat de Michalovce és una destinació turística molt popular a l'Europa Central per tenir a prop l'embassament artificial que constitueix el llac Zemplínska šírava, el més gran de la zona juntament amb el Balaton hongarès i popularment conegut com "la mar eslovaca". El llac té 11 km de longitud i una amplària de 3,5 km amb una profunditat mitjana de 9,5 metres, la major part navegables, i està protegit dels vents per la serralada del Vihorlat i ofereix excel·lents condicions climàtiques per al lleure i els esports aquàtics, mentre que la seua part més oriental presenta una àrea natural de gran interès ornitològic.\nAl seu entorn hi ha set àrees turístiques d'esplai, ben accessibles per la carretera que voreja el llac amb zones d'acampada i nombrosos establiments hostalers i de restauració. Al mig de la zona boscosa i a prop de les plantacions agràries que produeixen un conegut vi blanc, es troba a més el llac natural Vinné, rodejat de diversos punts per a l'activitat esportiva i d'esplai. Finalment, a pocs quilòmetres de la ciutat s'enlaira el mont Vihorlat (1.075 metres) amb diversos cràters volcànics, en un dels quals hi ha el llac Morské oko amb una peculiar varietat de formes vegetals.\nMonument a l'arribada de la primavera\nA banda dels edificis esmentats (temples i Museu Palau), l'avinguda principal de la ciutat, zona de vianants enjardinada amb intensa activitat comercial i social, permet la contemplació de diverses edificacions d'estil modernista, entre els quals les oficines centrals de l'Ajuntament, el centre de cultura nacional Matica Slovenská, l'antic parador hostaler "El bou daurat", el restaurat "Hotel Grand" (segle XIX) o la primera farmàcia de la població. Interessant també és la capella neogòtica que alberga el mausoleu de la família Sztaray al turó Hradok, on es troba a més un Cementeri Memorial dels soldats morts en la II Guerra Mundial. L'arquitectura contemporània està molt ben representada en la nova estació de ferrocarril, l'edifici del departament municipal d'Hisenda o algunes de les més recents instal·lacions bancàries.\nL'allotjament dins de la ciutat, a banda d'altres establiments menors, està ben assegurat pels hotels "Druzba"*** (quinze plantes) i "Jalta"****, complementats per una gran diversitat de restaurants i cafeteries amb cuina tradicional eslovaca i internacional.\nAgermanament amb Vila-realModifica\nL'establiment de les relacions entre Michalovce i la ciutat valenciana de Vila-real va ser iniciat per l'intercanvi cultural entre els components dels grups de danses "Subor Zemplin" i "Puríssima" que va provocar a partir de l'any 1983 nombrosos vincles d'amistat entre les famílies dels participants, amb viatges de correspondència que es varen consolidar quan, amb motiu de la creació a Vila-real del "Festival Internacional de Danses" i la participació del grup folklòric "Laborec", representants dels dos municipis van iniciar rondes de contactes i la promoció d'un major coneixement, en la perspectiva de la creació de la Unió Europea.\nLa transició democràtica als països de l'est i la posterior segregació de la República Eslovaca varen clarificar la situació política i afavoriren les relacions oficials. Així, als darrers anys han estat constants accions de coneixement com les visites de delegacions de grups esportius, econòmics (Federació Local de Comerç i representants industrials eslovacs) i culturals, exposicions artístiques i documentals, celebracions festives, recitals musicals, etc.), els intercanvis estudiantils, la mútua retolació dels carrers amb el nom de les ciutats agermanades, així com els contactes entre representants polítics i administratius.\nAl maig de 1989, en un solemne acte a l'Auditori Municipal vila-realenc i en presència dels diversos sectors socials de les dues poblacions, els responsables municipals de Michalovce i Vila-real varen signar el definitiu protocol d'agermanament oficial, en el marc d'un projecte social i cultural comú: l'anomenada "Europa dels Pobles i dels Ciutadans" que busca servir de contrapés a l'exclusiu predomini del factor econòmic en la configuració futura del nostre espai geogràfic.\nEls agermanaments entre ciutats europees intenten sempre establir relacions d'amistat entre nuclis de població de característiques semblants que, fins al moment present han viscut d'esquena, per posar-los a caminar en una direcció comuna; crear ponts de simpatia i de solidaritat des de tots els extrems d'Europa, entre tots els seus pobles i nacionalitats, superant distàncies i diferències lingüístiques, per trobar els punts essencials d'afinitat humana i cultural.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Michalovce\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Michalovce&oldid=22287301»\nDarrera modificació: 9 nov 2019 a les 10:30


Jama Aden, un entrenador sota sospita permanent | Fosbury\nFosbury » Atletisme » Jama Aden, un entrenador sota sospita permanent\nL’operació antidopatge que s’ha dut a terme aquest matí a Sabadell en una acció conjunta de la IAAF, l’Agència Antidopatge Espanyola i els Mossos d’Esquadra s’ha saldat amb la detenció, a mig matí, del somalí Jama Aden. La investigació, segons ha explicat la IAAF en un breu comunicat, va començar el 2013. Les conseqüències d’aquesta operació són prou conegudes: Genzebe Dibaba, plusmarquista mundial dels 1.500 i una de les grans estrelles dels propers Jocs Olímpics de Rio, ha quedat en entredit.\nJama Aden és un ex atleta somalí que va arribar a competir als Jocs Olímpics de Los Angeles 1984 a la prova dels 1.500 metres llisos. Després de llicenciar-se en fisiologia a la Universitat George Mason (Virgínia, Estats Units) va deixar les curses i va convertir-se en un jove entrenador ple de talent. De fet, el seu primer èxit va arribar ben aviat, el 1987, amb l’or del seu compatriota Abdi Bile als campionats del món de Roma als 1.500.\nBile, que també va graduar-se a la George Mason (en màrqueting), va tornar a obtenir un triomf de prestigi a la Copa del món de Barcelona 1989 davant Sebastian Coe, actual president de la IAAF. La relació entre Aden i Bile s’ha mantingut estable amb el pas dels anys i avui Bile és un dels ajudants d’Aden que han viscut de prop l’operació policial a Sabadell.\nJama Aden amb un dels seus atletes, el sudanès Kaki\nDels Estats Units a Sudan\nAquells anys l’entrenador de George Mason era el nord-americà John Cook, amb qui Aden va treballar de prop durant uns quants anys, fins que va optar per començar a voltar món i entrenar, entre altres, a Saad Al-Asmari, bronze als mundials de Goteborg de 1995 als 3.000 obstacles. El 2001 va acceptar una oferta de la Federació d’atletisme del Sudan i va desplaçar-se al país africà per iniciar un programa d’entrenament d’elit.\nEls fruits van arribar aviat, el 2003, amb el triomf de Nagmeldin Abubaker Ali als 400m als campionats del món juvenils. Especialitzat en els talents més joves, Aden també va impulsar la carrera de Muna Jabier (campiona 400m tanques als Jocs Africans de 2008) i, especialment, d’Abubaker Kaki, que en només dos mesos va batre el rècord del món dels 800 en pista coberta i dos rècords júniors mundials més (800 aire lliure, 1.000 pista coberta). A Pequín 2008 Ishmail Ahmed Ishamail va completar el cicle d’èxit del Sudan amb una inesperada medalla de plata als 800.\nA partir de l’èxit del programa atlètic implementat al Sudan Jama Aden va començar a acollir a les seves files alguns dels migfondistes més brillants del continent africà, amb un programa que des de 2013 ha exportat a Sabadell per les bones condicions de les instal·lacions, les facilitats d’entrenament i d’allotjament i el clima favorable. S’hi han sumat atletes del Sudan però també etíops, somalís, algerians i representants del Qatar.\nEls atletes de Jama Aden\nGenzebe Dibaba és, sens dubte, el nom més conegut entre els atletes d’Aden. L’única dona que actualment entrena sota les files del somalí ha batut fins a 5 rècords del món sota les ordres de Jama Aden. L’estrella d’Etiòpia sempre ha parlat meravelles del seu entrenador. «Ell ha tingut un impacte enorme en la meva carrera. No tinc paraules per expressar la seva contribució en els meus èxits» deia Dibaba, fa pocs mesos, després que Aden expliqués a la premsa que estava capacitada per rebaixar encara més el seu estratosfèric rècord del món dels 1.500 (3:50:07). Avui a Sabadell també hi eren les seves germana grans Tirunesh i Ejegayehu, que no formen part de l’equip d’entrenament continu d’Aden però que tenien intenció de fer entrenaments específics aquests dies a Sabadell tal i com han fet altres estrelles de l’atletisme mundial en els darrers anys com el britànic Mo Farah, que va visitar la localitat vallesana el 2014.\nAdens, a més, ha vist com un dels seus atletes promesa, Hamza Driouch, era sancionat dos anys per dopatge arrel d’una variació sobtada del seu passaport biològic durant els darrers Jocs Olímpics. Fa uns mesos, a finals de gener, Driouch va assegurar en una entrevista que el responsable de la seva sanció era l’entrenador Adens, tot i que 15 dies després es va retractar de les seves declaracions. Driouch no podrà competir aquest estiu a Rio. També s’ha vinculat Adens a un altre cas de dopatge, el de l’atleta francesa Laila Traby el passat 2015.\nEn qualsevol cas, l’operació dels Mossos d’Esquadra d’avui posa en entredit els seus mètodes per millorar el rendiment dels seus atletes, en què més enllà de Genzebe Dibaba, també hi ha Ayanleh Suleiman i Abdalelah Qarun, que s’han convertit en plusmarquistes mundials en pista coberta dels 1.000 i els 500 metres respectivament aquest 2016, així com Musaeb Abdulrahman Balla, vigent campió asiàtic dels 800, i l’esmentat Abubaker Kaki, campió del món dels 800 en pista coberta el 2010. A Sabadell també s’hi entrenaven atletes que no han assolit encara èxits internacionals considerables, com el qatarià Said Aden Said.


Biblioteques de Torelló: La Coral Cervià de Torelló\nLa Coral Cervià de Torelló\nL’any 1967 la Carme Vilar i la Fina Bardolet van crear la coral de nens i nenes “Infants Alegres”. El 1992, per donar suport als tradicionals concerts de Nadal de la coral infantil, va néixer una Coral d’adults sota la direcció d’en Josep Surinyac i la Buia Reixach, tot i que, més endavant, Surinyac va ser substituït per Alba Castells. Els anys van passant i tot i que la coral infantil va cessar la seva activitat, els grans van continuar, canviant el nom, primer com a Coral Laroc i, des del 2001 amb el nom definitiu de Coral Cervià. Els seus objectius son les activitats musicals i l'estudi i la pràctica del cant coral.\nPer celebrar el desè aniversari, la Coral Cervià va fer moltes activitats, incloent l’enregistrament d’un CD i l’edició d’un llibre amb la seva, aleshores, breu història i un recull de les partitures que havien interpretat.\nEn Pere Lluís Biosca accedeix a la direcció de la coral el 2005 i en Benet Camps fou el director de l’any 2010. Des del 2011 el director és en Gabriel Miralles, que també dirigeix les corals “La Nota”, de Mataró i “Canticela”, de Barcelona. Al llarg dels anys, la coral Cervià ha ofert actuacions per tota la comarca d’Osona i arreu de Catalunya, incloent llocs tan emblemàtics com la Sagrada Família o el Palau de la Musica Catalana.\nEntre altres fets remarcables, l’any 2014, juntament amb el Teatre Cirvianum i l’Agrupació Sardanista de Torelló, la Coral Cervià produeix l’obra “Fantasies del Ges”. El 2017, per commemorar els seus primers 25 anys van fer un gran concert al teatre Cirvianum de Torelló amb la presència de tots els directors que ha tingut la coral, músics que ha estat vinculats i antics cantaires.\nEtiquetes de comentaris: Alba Castells, Buia Reixach, Cervià, Coral, Gabriel Miralles, Josep Surinyac\nPresentació de "Amb la mirada als equinoccis", d'E...


ANUE | El món està a la vora d’un abisme climàtic: el 2020 és un dels anys més càlids mai registrats\nEl món està a la vora d’un abisme climàtic: el 2020 és un dels anys més càlids mai registrats\nSegons l’Organització Meteorològica Mundial (OMM) a través de l’informe State of the Global Climate, la temperatura mitjana global l’any 2020 ha estat d’1,2 Cº per sobre del nivell de l’era preindustrial. Aquesta xifra s’acosta perillosament al límit d’1,5ºC marcat pels científics, per tal d’evitar pitjors conseqüències en relació amb el canvi climàtic.\nEn aquest sentit, el Secretari General de l’ONU, António Guterres, ha advertit que “estem a la vora de l’abisme”. Aquesta advertència, tant per part del Secretari General com per part de l’OMM s’ha produït previ a la Conferència virtual dels Líders sobre el Clima organitzada pel president d’EUA, Joe Biden, amb la finalitat d’esmerçar esforços per reduir les emissions d’efecte hivernacle i complir amb els objectius establerts a l’Acord de París de 2015.\nAl mateix temps, Guterres ha alertat de diverses situacions: Per una banda, el 2021 s’ha marcat com l’any per emprendre accions i dur a terme determinades progressions abans de la Reunió del COP26 prevista al novembre a Glasgow. Per l’altra, “els països han d’enviar contribucions nacionals ambicioses dissenyades per l’Acord de París. Els plans climàtics han de ser molt més eficients en els propers 10 anys”.\nTals compromisos i plans s’han de traduir en accions immediates i que la quantitat de diners (trilions de dòlars) invertida en la recuperació nacional per la Covid-19 s’equipari a la de l’Acord de París i els Objectius de Desenvolupament Sostenible.\nPer la seva banda, el Secretari de l’OMM, Petteri Taalas, ha alertat de la previsible “tendència negativa” del clima que hi pot haver en les properes dècades i que els esforços poden no arribar a ser suficients, per la qual cosa “no hi ha temps a perdre, ja que els impactes ja es noten elevadament tant pels humans com pel planeta”. Per això demana als països unió en el compromís d’emissions zero per l’any 2050.\nEn última instància, ha assenyalat que “una de les formes més poderoses d’adaptar-se és invertir en serveis d’alerta primerenca i xarxes d’observació meteorològica. Diversos països menys desenvolupats tenen llacunes importants en els seus sistemes d’observació i no tenen serveis meteorològics, climàtics i hídrics d’última generació”.\nL’informe de l’OMM ha assenyalat que el canvi climàtic, a través d’esdeveniments successius susceptibles d’empitjorar les desigualtats existents, penalitza els esforços aconseguits pel desenvolupament sostenible. A més, l’informe recull que els gasos d’efecte hivernacle han augmentat els dos anys anteriors (2019 i 2020), situant-se les concentracions de diòxid de carboni en una mitjana mundial de 410 parts per milió (ppm) i si segueix els mateixos patrons, es pot arribar a la xifra de 414 ppm.\nL’àmbit marítim tampoc s’escapa d’aquests efectes, ja que s’ha incrementat l’acidificació dels oceans amb el corresponent impacte en ecosistemes vida marina i la pesca. El 2019 i el 2020 han assolit el rècord en l’increment de calor als oceans i en conseqüència l’augment del nivell del mar.\nEl text conclou en una referència a l’Oceà Àrtic, assenyalant que des de meitats de la dècada de 1980, la temperatura de la superfície Àrtica ha anat augmentant al doble de velocitat que la mitja mundial, tenint implicacions considerables no només als ecosistemes Àrtics sinó també en els mundials. En segon lloc, el 2020, entre els mesos de juliol i octubre, s’ha assolit un rècord en l’extensió de gel marí i en la pèrdua de més de 150 giga tones de gel a Groenlàndia. Finalment, es fa al·lusió als fenòmens meteorològics extrems, essencialment sequeres llargues, pluges torrencials, inundacions o els grans incendis forestals d’Austràlia i EUA.\nFont: UN News i Organització Meteorològica Mundial


Igualada inicia un pla d'orientació acadèmica adreçat als joves estudiants - Regió7\nIgualada inicia un pla d'orientació acadèmica adreçat als joves estudiants\nL'objectiu del projecte és oferir noves oportunitats per així reduir els índex d'abandonament escolar\nPresentació del pla d'orientació a l'institut Joan Mercader ajuntament d'igualada\nLes regidories d'Ensenyament i de Joventut de l'Ajuntament d'Igualada han posat en marxa un projecte pilot que té per objectiu l'orientació acadèmica per a joves i que es començarà a aplicar durant aquest darrer trimestre a l'institut Joan Mercader.\nEl projecte ha estat presentat als alumnes per la regidora d'Ensenyament, Patrícia Illa, i la de Joventut, Carlota Carner. Aquesta prova pilot neix de la voluntat de reforçar l'acompanyament dels alumnes en les transicions entre diferents etapes educatives amb la voluntat d'afavorir la continuïtat d'itineraris formatius.\nAlhora s'emmarca dins del projecte pilot «Noves oportunitats educatives» impulsat per la Diputació de Barcelona i en el qual participen vuit municipis de la demarcació.\nLa regidora d'Ensenyament de l'Ajuntament d'Igualada, Patrícia Illa, ha explicat que «aquesta experiència se centra en la prevenció i el tractament de l'abandonament escolar prematur mitjançant els diferents serveis municipals».\nIlla destaca també que la participació en aquest projecte «permetrà disposar d'una plataforma tecnològica destinada a estructurar els recursos juvenils i millorar-ne l'acompanyament».\nPer tal d'aproximar el projecte als alumnes, el dispositiu oferirà figures en l'àmbit de l'orientació al mateix centre en coordinació amb el professorat de referència. Es disposarà d'un servei setmanal d'atenció individualitzada format per professionals de La Kaserna, que aproparan a l'alumnat els recursos ja existents al municipi.\nLa regidora de Joventut, Carlota Carner, ha posat en valor el fet que «aquesta orientació és complementària als serveis que ja s'ofereixen a La Kaserna» i recorda que l'equipament juvenil «ofereix assessorament de 360 graus en tots els aspectes de la vida dels joves». L'inici d'aquest projecte d'orientació acadèmica coincideix amb el darrer trimestre del curs escolar i assenta les bases per tal d'ampliar-lo el proper curs escolar a altres centres educatius de secundària.


Bloc d'en Joan Mora: “I ara què? Migracions i crisi econòmica a Catalunya”\n“I ara què? Migracions i crisi econòmica a Catalunya”\nAquest vespre he assistit a l’Acte acadèmic organitzat conjuntament per l’Ajuntament de Mataró i Òmnium Cultural amb motiu de la Diada Nacional, celebrat a la Sala de Plens del consistori. Quin luxe poder comptar amb les paraules del sostsdirector del Centre d’Estudis Demogràfics de Catalunya, Andreu Domingo, alhora de parlar sobre crisi econòmica i immigració. Aquest era el títol de la conferència “I ara què? Migracions i crisi econòmica a Catalunya”, perquè com ell mateix ja ha teoritzat, el caràcter cíclic de les onades migratòries relacionat amb la conjuntura econòmica porta implícit una gran contradicció: gairebé sempre l’esforç de l’assentament–un dels processos més delicats del fenomen migratori- requereixi a parts iguals la implicació de la població immigrada i no immigrada, i normalment s’ha de fer en època de vaques magres.\nAquest és el context que ens planteja i al qual no podem defugir. Perquè hem de fomentar la cohesió social i una bona entesa entre tots els ciutadans i esforçar-nos perquè sigui així a tots i cadascun dels barris de la ciutat.\nAndreu Domingo treballa com a investigador i docent des de 1985 i és també professor associat al Departament de Geografia de la UAB. És director del Grup d’Estudis Demogràfics i de les Migracions (GEDEM).\nGràcies Andreu per les teves paraules!


Corbícula - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nUna abella de la mel europea portant pol·len al seu cistell de pol·len\nEl cistell del pol·len o corbícula és una part de la tíbia de les potes posteriors present en quatre llinatges relacionats d'àpids: les abelles de la mel, borinots, abelles sense fibló, i abelles de les orquídies. Corbícula significa en llatí "cistelleta". És una concavitat polida envoltada per un serrell de pilositat, dins del qual es posa el pol·len; la majoria d'altres abelles tenen una altra estructura anomenada scopa, de funció similar, però és una massa densa on el pol·len queda premut. L'abella de la mel humiteja les potes posteriors amb la llengua i escombra el pol·len que recull del seu cap, cos i apèndixs anteriors cap a les potes posteriors. El pol·len és transferit a la pinta de pol·len i després és pentinat, premut, compactat i transferit a la corbícula a la superfície exterior de la tíbia de les potes posteriors. Un sol pèl funciona com una agulla que assegura la meitat de la càrrega de pol·len. La mel i/o el nèctar es fan servir per humitejar el pol·len sec. La mescla de pol·len i nèctar fa canviar el color del pol·len.\nCistella de pol·len que és part de la tíbia.\nBorinots amb la cistella del pol·len\nSegons Karl von Frisch i altres, les abelles individuals tenen diferent eficincia en recollir el pol·len. Una abella individual pot trigar de tres a 18 minuts a completar una càrrega de pol·len i portar-la a la seva colònia.\n↑ Bees (Hymenoptera: Apoidea: Apiformes) Encyclopedia of Entomology 2008. Vol. 2, pages 419-434\n↑ Dorothy Hodges, The Pollen Loads of the Honeybee, published by Bee Research Association Limited, 1952\n↑ Karl von Frisch: Aus dem Leben der Bienen, Springer-Verlag 1953\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Corbícula&oldid=22242048»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 5 nov 2019 a les 15:06.


Medaller dels Jocs Olímpics d'estiu de 1908 - Viquipèdia\nMedaller dels Jocs Olímpics d'estiu de 1908\n(S'ha redirigit des de: Medaller dels Jocs Olímpics d'estiu 1908)\nEl medaller dels Jocs Olímpics de Londres de 1908 presenta totes les medalles lliurades als esportistes guanyadors dels esdeveniments disputats en aquest esdeveniment, realitzat entre el 27 d'abril i el 31 d'octubre de 1908 a la ciutat de Londres (Regne Unit).\nTres nacions participants (Argentina, Suïssa i l'imperi Otomà) no aconseguiren medalles.\n↑ 1,0 1,1 La base de dades del COI dóna incorrectament la medalla de bronze de la patinadora artística Dorothy Greenhough-Smith per a l'imperi Alemany en comptes del Regne Unit, i per tant el Regne Unit compta amb 38 medalles de bronze. En aquesta taula es mostra el total correcte. .\n(anglès) Comitè Olímpic Internacional - Medaller Londres 1908\nObtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Medaller_dels_Jocs_Olímpics_d%27estiu_de_1908&oldid=11305121»\tCategories: Jocs Olímpics d'estiu de 1908Medallers dels Jocs Olímpics d'estiuCategories ocultes: Articles destacats en anglésArticles destacats en polonés\tMenú de navegació\nDarrera modificació de la pàgina: 12 març 2013 a les 02:18.


La Universitat Catalana d'Estiu analitzarà l'impacte de les Bases de Manresa als Països Catalans | NacióManresa\nLa Universitat Catalana d'Estiu analitzarà l'impacte de les Bases de Manresa als Països Catalans\nL'alcalde Valentí Junyent farà la cloenda de l'acte, que tindrà lloc a Prada de Conflent el proper 22 d'agost\nper Redacció, 10 d'agost de 2017 a les 13:35 |\nLa sessió 125 anys de les Bases de Manresa. Repercussió als Països Catalans se centrarà en quin impacte van tenir a Catalunya, a les Illes Balears i al País Valencià els debats de l'assemblea de la Unió Catalanista que es va reunir a la capital del Bages el març de 1892 i el document final que es va redactar: les Bases per a una Constitució regional catalana, conegudes com les Bases de Manresa.\nL'acte, que començarà a les 12 del migdia a l'amfiteatre del Liceu Renouvier de Prada, serà presentat pel president de la Universitat Catalana d'Estiu i de l'Institut d'Estudis Catalans, Jordi Cassassas, també catedràtic d'Història de la Universitat de Barcelona. Posteriorment, intervindran els professors Sebastià Serra, de la Universitat de les Illes Balears; i Josep Miquel Santacreu, de la Universitat d'Alacant; i Jordi Rodó, comissari de la commemoració dels 125 anys de les Bases de Manresa. La cloenda anirà a càrrec de l'alcalde de Manresa, Valentí Junyent.\nL'UCE celebra enguany la 49a edició amb el lema Una societat, una cultura, un país, un futur i del 16 al 23 d'agost aplegarà a Prada estudiants, professors, professionals, polítics i assistents en general dels territoris que conformen els Països Catalans per participar en classes universitàries, tallers, debats, activitats de lleure i actes i commemoracions, com la que es dedicarà a les Bases de Manresa.\nMés Manresa, Política, Bases de Manresa, Universitat Catalana d¡Estiu


RACC » Tres àrees de descans a l’A-2 i l’AP-7 obtenen la màxima puntuació en seguretat pel transport de mercaderies | Sala de premsa Sala de premsa\nSuspenen en seguretat les àrees de Torres Mancha a l’A-4 (Toledo), Belinchón a l’A-3 (Madrid), Amdamur Guarromán (Jaén) i Castillo el Burgo a l’A-231 (León)\nTres àrees de descans a l’A-2 i a l’AP- 7 obtenen la màxima puntuació en seguretat pel transport de mercaderies\nL’estudi forma part del Projecte Label per a la creació de la primera certificació d’àrees de descans per a transportistes a l’UE\nLes àrees millor puntuades s’hi troben a l’A-2 a Saragossa (El Navarro), a l’AP-7 a Barcelona (CIM Vallès), a Girona (Padrosa) i en l’AP-1 a Vitòria (Arasur)\nL’estudi avalua 8 instal·lacions espanyoles situades en vies principals (autopistes o autovies) utilitzades per al transport internacional de mercaderies. De les vuit àrees de descans analitzades, la meitat aconsegueixen puntuacions molt altes en seguretat i altes i mitjanes en qualitat de servei. La resta presenta notables deficiències en matèria de seguretat. L’estudi revela que algunes àrees de servei per a usuaris comuns s’anuncien com a àrees per a transportistes, oferint exclusivament un espai d’aparcament per a camions, sense disposar de les condicions adequades i específiques per aquest tipus de conductors i amb uns nivells de seguretat baixos.\nLes àrees de El Navarro, a l’autovia A-2 (Saragossa), la de Padorsa, a l’AP-7 (Girona – frontera francesa) i la de la Central de Mercaderies “CIM Vallès” també a l’AP-7 (Barcelona), arriben a la màxima puntuació en matèria de seguretat. Aquestes àrees juntament amb la d’Arasur a l’AP-1 (Vitòria), són les millors puntuades al disposar d’òptims sistemes de vigilància i personal per garantir la seguretat.\nLes instal·lacions analitzades a l’A-231 (Lleó), a l’A-4 (Jaén), a l’A-3 (Madrid) i a l’A-4 (Toledo) presenten puntuacions molt baixes en seguretat. En la majoria d’aquests casos l’equipament inclou una tanca, il·luminació i càmeres de vigilància, que no solen ser suficients. La falta de control en les entrades i sortides dels camions, la falta de vídeo vigilància, la il·luminació insuficient, així com la inexistència d’espais específics per a l’estacionament de vehicles de transport de mercaderies perilloses, separats de la resta, són els aspectes més penalitzats en aquestes instal·lacions.\nEl Projecte Label és una iniciativa finançada per la Unió Europea que té com a objectiu crear una certificació que avaluï, identifiqui i faci pública la qualitat de les àrees de descans per a transportistes a través de la classificació en diferents nivells. La creació d’una certificació europea permetrà als usuaris la comparació entre l’àmplia oferta d’àrees de descans i contribuirà a incentivar als operadors a millorar la qualitat de les instal·lacions.\nEl Projecte Label també inclou el desenvolupament d’una plataforma online (http://www.truckparkinglabel.eu) per a que els transportistes puguin consultar les dades i planificar les seves rutes amb major informació.\nPer a l’elaboració de l’estudi s’han realitzat inspecciones in situ en 50 estacions de servei d’onze països europeus (Bèlgica, Bulgària, Holanda, Àustria, Txèquia, Hongria, Gran Bretanya, Itàlia, Espanya, França, Alemanya), entre el 8 i el 23 de desembre de 2009.\nS’han analitzat àrees de descans que donen servei a tot tipus de conductors i que s’anuncien com a àrees per a transportistes, amb instal·lacions específiques per a aquests. Per a l’avaluació s’ha desenvolupat un ampli catàleg d’inspecció sobre aspectes de seguretat i qualitat. Per a cada un dels dos apartats s’han establert cinc nivells, podent arribar a un sisè nivell, si les instal·lacions compleixen amb el màxim nivell en els dos apartats.\nAproximadament tres quartes parts de les mercaderies transportades en Europa per terra ho fan per carretera, a Espanya aquesta xifra se situa al voltant del 95%. Els robatoris en àrees de servei han causat pèrdues que s’estimen en més de 8.000 milions d’euros, segons la Transported Asset Protection Association, i s’ha posat de manifest una certa sensació d’inseguretat entre transportistes i usuaris particulars en alguns països.\nLes àrees de servei juguen un paper clau en el descans dels transportistes que realitzen rutes de llarg recorregut, la qualitat d’aquestes instal·lacions és fonamental per aquest col·lectiu i per a la seguretat general a la xarxa de carreteres. Per aquesta raó i en base als resultats del Projecte Label, el RACC recomana a les administracions i als operadors:\nImplementar el més aviat possible el sistema de certificació per a àrees de descans per a transportistes segures a tota Europa\nAjustar l’oferta d’àrees de descans per a transportistes al llarg de les autopistes a la demanda existent\nPromoure àrees de descans protegides contra els robatoris\nTreballar intensivament en solucions innovadores per a l’optimització de les zones d’aparcament (com per exemple el sistema de guiat per aparcaments que es troba a Aichen en l’autopista A-8 o l’aparcament organitzat en filera a Montabaur a l’A-3)\nImplantar sistemes d’informació sobre places d’aparcament lliures disponibles a través d’Internet, senyalització, sistemes de navegació o telefonia mòbil\nAplicar sistemes de reserva de places d’aparcament per a transportistes\nEvitar l’augment del preu de les places d’aparcament segures\nPermetre l’ús legal de les zones per aparcament de cotxes particulars per a transportistes en horari nocturn\nEl RACC, amb mes d’1.000.000 de socis, és l’automòbil club més gran d’Espanya, líder en l’àmbit de la mobilitat. Ofereix assistència mecànica, personal, familiar i medicalitzada urgent. El RACC compta amb una cartera d’assegurances de 903.248 pòlisses, i està presenta en el sector dels viatges. Com a entitat amb vocació de servei a la societat, el RACC treballa en la formació de joves valors de l’esport del motor i organitza tres proves per als mundials: Rallies, F1 i motociclisme. El RACC es preocupa, mobilitza i crea estats d’opinió per millorar la mobilitat i la seguretat vial.


Una batussa entre clans rivals deixa dos morts i un ferit de gravetat – Cronica Comunitat Valenciana\nUna batussa entre clans rivals deixa dos morts i un ferit de gravetat\nEl dia de Tots els Sants s’ha tenyit de roig a la Ciutat de Torrent amb dos morts i un ferit greu de bala, conseqüència de dos clans rivals d’ètnia gitana que s’han enfrontat entre si en el Cementeri Municipal d’aquesta localitat valenciana amb més de 80.000 habitants. Els fets han ocorregut sobre les deu del matí.\nLes perquisicions realitzades durant el dia de hui no han provocat de moment cap detenció encara que tot apunta al fet que l’autor dels trets és un membre del famós clan de «Els Bocanegra» que va ser qui va disparar contra alguns membres de la família de «Els Marco» amb els qui mantenen una lluita oberta des de fa varis anys. El presumpte autor, després d’efectuar els fatals trets va fugir a tot córrer en una furgoneta mentre es produïa el caos i la sorpresa entre els visitants del cementeri.\nEls primers agents de l’autoritat que es van personar en el Cementeri en ser requerits van practicar els primers auxilis, amb maniobres de reanimació pulmonar però desgraciadament no van tindre èxit en les seues maniobres. Més tard van arribar la Policia científica i la comissió judicial que van recopilar proves relacionades amb els esdeveniments.\nL’escenari ha sigut molt trist amb els cossos ensangonats en el camposanto, la sorpresa de tots els visitants, que eren molt nombrosos donat la festivitat de hui i els plors dels familiars que estaven trencats pel succeït a les seues famílies.\nEs dona la circumstància que la família atacant també va patir un atemptat similar en el qual van perir dos membres dels Bocanegra l’any 2016 i els autors no van ser condemnats per no poder demostrar la seua implicació en tals fets.\nSegons veïns de Torrent el conflicte estava molt candent i aquest atroç acte de hui no farà una altra cosa que empitjorar la rivalitat existent, per la qual cosa s’espera algun moviment de part de totes dues famílies que no consideraren que la cosa s’acaba ací..


El Mas Can Pic acollirà, aquest juliol, unes colònies que combinaran art, joc i natura\nLa iniciativa és del Centre d'Arts Contemporànies de Vic i es dirigeix a nens de 8 a 12 anys.\nAquest juliol, Taradell acollirà una nova iniciativa del Centre d'Arts Contemporànies de Vic en forma de colònies. Es diu QUAM Jove i pretén posar en contacte nens i artistes per experimentar les possibilitats creatives de l'art en un entorn natural. Per això, l'escenari escollit és el Mas Can Pic, on, del 15 al 19 de juliol, els participants podran desenvolupar els seus propis projectes creatius, tant individuals com col·lectius, de la mà d'artistes de diferents àmbits professionals i modalitats artístiques com Alícia Casadesús, David Oliva, Arnau Musach i Núria H.\nAmb aquesta iniciativa, adreçada a nens de 8 a 12 anys, es vol recuperar l'essència de la Quinzena d'Art Jove, que s'havia dut a terme anys enrere i que posava en relació pràctiques artístiques i natura. En aquest cas, es tracta d'una estada en format de colònies pensada perquè "els participants puguin experimentar, jugar i descobrir\ndes de l'art contemporani", segons expliquen els seus impulsors.\nDurant els cinc dies que duri l'estada al Mas Can Pic, els assistents faran un projecte de creació col·lectiva que "podria consistir en un projecte que integrés el land art, l'art sonor, la construcció d'una cabana, una performance, una videocreació, etcètera". A més de la formació artística, també hi haurà temps pel lleure.\nLes inscripcions es poden fer fins el dimarts 9 de juliol a través del web d'ACVic. El preu és de 250 euros per participant i inclou les despeses de l'estada en règim de pensió completa, l'equip de monitors, artistes i altres col·laboradors, el material per a la realització d'activitats i l'assegurança d'accidents i responsabilitat civil.\nLa QUAM Jove s'ha posat en marxa amb l'eslògan El refugi de les idees i està impulsada per ACVic i H. Associació per a les Arts Contemporànies. La iniciativa agafa el relleu de la QUAM, acrònim sorgit de la Quinzena d'Art de Montesquiu, que es va dur a terme per primera vegada a Montesquiu l'any 78, quan alguns artistes van organitzar tallers d'arts gràfiques i pintura sota l'impuls de la Diputació de Barcelona.


Locazione Turistica Renard Sarre Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nLocazione Turistica Renard-, Sarre, Sarre, Itàlia, 11010 - Veure al mapaExcel·lent8,6Basada en8comentarisLocazione Turistica RenardVeure més fotos"Beautiful view of the mountains, forest animals and domestic..."ZdenekCzech RepublicVeure més fotosVeure totes les 30 fotos\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Aosta, no busqui més enllà de Apartment Sarre 3. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Apartment Sarre 3, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix aparcament de cotxes, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa per garantir el més gran comfort possible als seus clients. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, cuina americana, plat de dutxa a cada habitació. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses esquí, parc infantil, jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Apartment Sarre 3 és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Aosta.\nCal que informeu el Locazione Turistica Renard de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 200 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.\nLocazione Turistica Renard


Enviar aquesta notícia per e-mail Imprimir aquesta notícia entitats 19. 04. 2021 Compartir a Twitter Compartir a Facebook\nAlcohòlics Anònims disposa d'un nou espai a les parròquies de Sant Josep i Santa Eulàlia de Mérida\nÉs el quart grup que es constitueix i se suma als de Bellvitge, La Florida i Can Vidalet\nAlcohòlics Anònims té un nou espai de reunió a la ciutat. Les parròquies de Sant Josep i Santa Eulàlia de Mérida n’acullen un quart que s’afegeix als ja existents de Bellvitge, La Florida i Can Vidalet. A través de xerrades grupals i individuals es donen suport mutu per deixar l’addicció a l’alcohol.\nL’església de Santa Eulàlia de Mérida els hi facilita un espai, al carrer Barcelona, per poder mantenir les reunions cada dijous, de set de la tarda a nou del vespre. Pepe hi assisteix i assenyala que que la possibilitat de disposar d’un nou espai on poder parlar i compartir les experiències personals és fonamental per tirar endavant.\nPer a Pepe és molt important “compartir la nostra situació amb allò que ens diuen les altres persones que hi assisteixen. No donem consells ni tan sols suggeriments però aprenem dels altres companys de com han resolt els problemes derivats del seu alcoholisme”.\nReunions presencials per superar una addicció que els acompanya sempre i és per això que no poden provar ni una sola gota d’alcohol. Pepe creu que és “fonamental que s’estableixi un major ambient de confiança per avançar”.\nAlcohòlics Anònims disposa d’un telèfon i d’una pàgina web on atenen a tothom que vulgui fer una consulta o demanar suport per fer front al seu problema amb l’alcohol.