S'aproven els pressupostos municipals de Tarragona malgrat les crítiques de PP, PSC i Cs | NacióTarragona\nper Josep Maria Llauradó , Tarragona, 29 de desembre de 2020 a les 10:36 |\nEl ple s'ha celebrat de manera telemàtica. | Ajuntament de Tarragona\nTal com es preveia, els pressupostos municipals de l'Ajuntament de Tarragona per al 2021 s'han aprovat per majoria, gràcies al suport de la CUP i de Junts. El govern local ha demanat una "actitud responsable" a la resta de partits (PP, PSC i Cs), que finalment han votat en contra.\nEls comptes, presentats públicament ara fa dues setmanes, disposen de partides de fins a 17 milions d'euros en inversions. Segons han destacat des de l'executiu, barris com Sant Pere i Sant Pau, Sant Salvador o la zona de Ponent són alguns dels indrets amb més despesa pública.\nEn ple "any de pandèmia", tal com ha posat èmfasi el regidor Dídac Nadal (Junts), aprovar els pressupostos ha estat motiu de polèmica. Uns i altres s'han acusat d'"hipocresia" en una batalla política a dos mesos dels comicis autonòmics.\nManca de "mà estesa"\nTant PSC com Ciutadans han criticat la manca de "mà estesa" per part del govern municipal. Rubén Viñuales (Cs) ha afirmat que no els havien facilitat la documentació fins a la celebració del plenari d'aquest dimarts, sense negociació prèvia. En la línia de José Luis Martín (PP), ha afirmat que bona part de les inversions -1,2 milions- estan "subjectes a la venda de patrimoni". "Vostès volen una ciutat de blocs", ha dit el portaveu de Ciutadans. Aquesta part, però, ha estat objecte de polèmica, ja que segons el regidor Xavier Puig (ERC) aquesta venda pertoca al 9,5% de les inversions i no pas a la majoria d'elles.\nMartín, per la seva banda, ha lamentat "la brutal pujada d'impostos" i que no s'hagi apostat per "ajudes al comerç i a la restauració". "Hem perdut tota esperança que l'alcalde Pau Ricomà expliqui quin és el seu projecte per a Tarragona", ha afegit. Jordi Fortuny, regidor de Serveis Econòmics, ha respost, en relació als impostos, que "ho tenim complicat, però estem treballant per rebaixar l'ICIO".\nSandra Ramos (PSC) ha criticat la davallada del pressupost en serveis socials en gairebé un 5% tot i l'increment d'usuaris, i ha reclamat partides per aportar a les entitats del tercer sector, així com l'abandonament de diversos projectes. "La promesa del keynesianisme tarragoní no s'ha vist aquest 2020", ha dit Ramos, "votem no a la seva forma de governar". El regidor Jordi Fortuny ha respost que per a tirar endavant altres partides hauria estat necessària l'aportació de l'Estat de 3.000 milions d'euros promesa des del govern de l'Estat. El debat l'ha tancat Pau Ricomà, quan ha dit que els socialistes "han renunciat a fer política".\n"No renunciem als nostres principis"\nConscients de "la situació excepcional que estem vivint", els grups municipals de la CUP i Junts sí que han donat el seu "sí" als comptes. Eva Miguel (CUP) ha informat que la seva posició va canviar en les darreres setmanes quan "com els estudiants dolents a final de curs" l'executiu de Ricomà va permetre a les cupaires fer seguiment dels acords d'investidura.\nSegons ha dit Laia Estrada (CUP), els pressupostos són "un dic de contenció davant la crisi" en qüestions com l'habitatge i l'educació, en "un moment crucial" davant l'anul·lació del POUM. També ha advertit a Ricomà sobre les promeses fetes: "Si no compleixen facilitaran que tornin els d'abans". Després de les crítiques del PSC, Estrada ha afegit que "no renunciem als nostres principis, que són vetllar per la ciutat" i ha lamentat "la finalitat electoralista i partidista" del seu vot.\nAdjudiquen el servei de manteniment de la via pública\nEn el darrer plenari de l'any, també s'ha aprovat l'adjudicació del servei de manteniment de la via pública. Només la CUP hi ha votat en contra, mentre que el govern (ERC i En Comú Podem) i Junts hi han votat a favor. La resta s'han abstingut. Laia Estrada (CUP) ha exposat que la seva voluntat era que s'internalitzés el servei, com també ho estan demanant amb el servei de neteja general, el contracte del qual s'exhaureix aviat.\nPolítica, pressupostos, Ciutadans, PP, PSC, Ajuntament de Tarragona\nRicomá, eres el peor alcalde de Tarragona\nPer campclar el 29 de desembre de 2020 a les 11:35\nEn los barrios de ponent nos acordamos de ti cada dia que pasa. Estamos hartos de delincuencia


Dolços típics valencians per celebrar el Dia de Tots els Sants | Gastronosfera\nEls buñuelos de viento, huesos de santo i panecillos són els dolços més tradicionals a la Comunitat Valenciana per celebrar la festivitat de Tots Sants. Una jornada festiva que serveix per honrar la memòria dels familiars difunts i, alhora, degustar aquestes exquisides especialitats.\nAmb el mes de novembre, les aranyes i calaveres prenen els aparadors de la majoria de les pastisseries i obradors espanyols i és que són pocs els que, davant la creixent demanda popular, han pogut resistir-se a la invasió yankee de Halloween. No obstant això, al costat d'aquesta, encara persisteixen tradicions tan arrelades com la dels buñuelos de viento, huesos de santo i panecillos a la Comunitat Valenciana.\nVisitem La Rosa de Jericó en Valencia i conversem amb el seu propietari, Carlos Jericó, hereu d'una important saga de reporters amb més de 125 anys d'història a la seva esquena. La seva pastisseria té fama d'elaborar uns dels millors dolços de la ciutat i els típics de Tots els Sants no són una excepció. Per a ell només hi ha un secret que no és un altre que emprar una matèria primera de qualitat i tractar-la amb afecte.\n'Buñuelos de viento'\nCom dèiem, els buñuelos de viento endolceixen tradicionalment les sobretaules de moltes cases valencianes durant els dies en què recordem als familiars que ja no estan amb nosaltres. Són petites boles de pasta que es fan amb una massa escaldada a base de mantega i que s'emplena de crema de canyella i llimona, xocolata i nata. Se serveixen freds. Com a resultat, s'obté una massa fina i res xopa de greix però d'una suculència extrema. El seu secret està precisament en aquesta massa etèria i lleugera, capaç de doblegar el seu volum al contacte amb la calor. En l'actualitat, aquest dolç se sol començar a fer a principis d'octubre i la seva temporada s'allarga fins a principis de desembre. És un mos molt demandat, ja que la cremositat del farciment el dota d'un sabor especial.\nEls huesos de santo són peces d'uns 20 i 30 grams, elaborats amb massapà de pasta d'ametlla i sucre (50 i 50 de cada ingredient és el secret de Carlos Jericó), farciments de rovell semidur confitat i amb un bany d'almívar perla. La seva forma, allargada i cilíndrica, ens recorda a la d'un os amb la seva medul·la. Aquesta forma s'aconsegueix estenent la pasta (massapà) amb un corró amb esquerdes per posar el farciment de rovell i finalment enrotllar-lo per aconseguir la forma desitjada. Cal deixar reposar d'un dia per a un altre perquè s'assequin en temperatura ambient. La seva elaboració, que a més coincideix amb la temporada de recol·lecció de l'ametlla, es remunta segons diferents estudis al segle XVII encara que l'ús del massapà és d'època andalusina.\nPer realitzar-los també s'utilitza una massa de massapà (ametlla i sucre) a la qual se li afegeix ou, i a més essència de sabor i color depenent la varietat a realitzar. En aquest cas si s'empra el forn en la seva elaboració i potser és la varietat de dolç en aquestes dates amb més qualitat i riquesa en els seus ingredients. A La Rosa de Jericó els fan de 12 sabors diferents: pinya, avellana, ametlla, coco, maduixa, plàtan, cafè, xocolata, vainilla, bergamota, llimona i rovell.\n© Fotos cedidas por La Rosa de Jericó.


i Mart | enciclopèdia.cat\nAstronomia i astronàutica\nLa superfície de Mart\nEstructura interna i atmosfera\nAigua a Mart\nL’exploració de Mart\nImatge de Mart copsada pel Viking 1\nEl quart dels planetes del sistema solar, atenent la seva proximitat al Sol.\nEl semidiàmetre de la seva òrbita té una mida de 227,94 milions de quilòmetres, amb un període orbital d’1,88 anys. El seu diàmetre equatorial és de 6.792 km, lleugerament superior a la meitat del de la Terra.\nL’òrbita de Mart és molt excèntrica (e=0,0934), per la qual cosa quan Mart és en oposició, és a dir, quan es veu el disc del planeta tot sencer, el seu diàmetre aparent varia entre els 14", quan l’oposició té lloc a l’afeli, i els 25", quan l’oposició té lloc al periheli, moment durant el qual Mart apareix com un dels astres més brillants del cel. La distància del planeta a la Terra oscil·la entre els 400 milions de quilòmetres, en la conjunció del planeta, i els 56 milions, en el cas que el planeta sigui en oposició i es trobi en el periheli. L’angle d’inclinació de l’eix de rotació de Mart respecte al pla de la seva òrbita (25,19 °) és gairebé igual al de la Terra, per la qual cosa Mart té estacions semblants a les de la Terra; tanmateix, les estacions de Mart són més llargues, perquè un any marcià és quasi dues vegades més llarg que un any de la Terra.\nMart té dos satèl·lits naturals, que llur descobridor, Asaph Hall, anomenà Fobos i Deimos.\nSuperfície de Mart captada pel robot Curiosity\nLa superfície del planeta presenta diversos tipus de formacions permanents, entre les quals les més fàcils d’observar són dues grans taques blanques situades a les regions polars, com una mena de casquets polars del planeta. El fet que les dimensions dels casquets es redueixin notablement cada estiu marcià, i que fins i tot desaparegui totalment el de l’hemisferi sud i es torni a formar a l’hivern següent, permet d’afirmar que es tracta d’una capa molt prima de glaç o potser d’una mena de gebrada. Més concretament, els instruments de mesura han confirmat que la part central del casquet polar nord és de glaç d’aigua (que no arriba a fondre’s mai a causa de les baixes temperatures), mentre que el casquet sud sembla ésser en la seva totalitat de glaç carbònic, així com la resta del casquet nord. La superfície de Mart presenta també unes regions brillants d’un color ataronjat vermellós, anomenades deserts, que abasten les tres quartes parts de la superfície del planeta i que li donen la coloració vermellosa característica; són de dimensions aparentment constants, i es tornen blanquinoses de tant en tant.\nLes formacions de la superfície marciana que han provocat més controvèrsies són els canals. L’any 1877 l’astrònom italià Giovanni Schiaparelli observà unes ratlles fosques que travessaven els deserts, i els donà el nom de canalli (‘canals’). L’any 1908, P. Lowell afirmà que la xarxa de canals de Mart havia estat construïda per hipotètics enginyers marcians per transportar aigua de les regions polars fins a les regions desèrtiques del planeta. Posteriorment, s’hi han pogut fer observacions amb telescopis més potents, i sobretot s’hi han obtingut dades molt útils gràcies a les sondes espacials d’exploració. Així, ha estat demostrat que, bé que a la superfície de Mart hi ha certes escletxes irregulars que poden correspondre a els canals de Schiaparelli, no hi ha cap accident superficial que correspongui a la xarxa de canals de Lowell.\nLa superfície de Mart presenta també, segons les fotografies transmeses per les sondes que han visitat el planeta, impactes circulars de meteorits (cràters), els més grans dels quals tenen un diàmetre de 250 km; són molt semblants als circs lunars, bé que molt més erosionats. També hi han observat cràters d’origen volcànic d’aspecte semblant a les calderes volcàniques de la Terra, però de dimensions molt més grans. El Nix Olimpia, que és un promontori circular de 500 km de diàmetre, conté al centre una caldera de 65 km de diàmetre i de 25 km d’altitud, essent el volcà més alt del sistema solar. Un altre tipus de formacions de la superfície de Mart són unes regions molt extenses i fosques, anomenades mars, que, igualment com les mars lunars, no són constituïdes d’aigua.\nEn l’actualitat, Mart no presenta activitat tectònica de plaques, si bé és probable que n’hi tingués en el passat. Tampoc s’hi troba activitat volcànica.\nL’anàlisi química del sòl mostra una major abundància de sofre que a la Terra (100 vegades més) i una relativa manca de potassi (un 20% del de la Terra). En general el sòl és ric en composts de ferro, combinat amb l’oxigen que en altre temps hi devia haver a l’atmosfera. Això li confereix el color vermell característic (Mart és també conegut com el planeta vermell).\nSe suposa que Mart té un nucli sòlid i dens d’uns 3.400 km de diàmetre. La baixa densitat del planeta comparada amb els altres planetes terrestres fa pensar que el nucli conté una quantitat significativa de sofre, a més de ferro. Per sobre del nucli es troba un mantell rocallós fos i per últim una escorça prima, el gruix de la qual varia entre els 35 km a zones de l’hemisferi nord i els 80 km al sud.\nMart no presenta un camp magnètic global, si bé diverses sondes enviades han detectat camps magnètics locals a certes zones de la seva superfície.\nL’atmosfera de Mart és molt tènue i és composta de diòxid de carboni (95,3%), nitrogen (2,7%), argó (1,6%) i traces d’oxigen (0,15%), aigua (0,03%) i altres elements com CO, Ne, Kr, Xe i O3. La meteorologia marciana és semblant a la d’alguns deserts terrestres, però amb temperatures molt baixes. Les variacions diürnes són de l’ordre de 35 a 50 °C, amb un màxim de 23 °C sota zero i un mínim de 55 °C sota zero. La pressió atmosfèrica a la superfície és de només 7 mil·libars, menys de l’1% de la que trobem a la Terra. Malgrat aquesta baixa densitat, es produeixen vents, en general fluixos (1-2 m/s), però que en ocasions poden originar grans tempestes de pols que arriben a durar mesos. Aquestes tempestes no erosionen pràcticament gens les roques, i els canals de Mart semblen originats per aigua.\nLes característiques de l’atmosfera actual de Mart no fan possible la presència d’aigua líquida a la seva superfície. Amb tota probabilitat aquesta situació havia estat diferent en el passat, i es creu que en una època en què l’atmosfera de Mart era més densa i les temperatures més elevades existiren llacs, mars i oceans d’aigua. La detecció de minerals com l’hematites i la goethita, tots dos formats en ocasions en presència d’aigua, reforcen aquesta hipòtesi. Un vestigi d’aquella època són les xarxes hidrogràfiques encara observables (si bé dessecades) i l’efecte de l’erosió de l’aigua en algunes roques. Avui dia, el principal reservori d’aigua de Mart són els casquets polars i la capa de permafrost que s’estén des dels pols fins a una latitud d’uns 60 º. A més, existeixen dipòsits i fluxos d’aigua en el subsol marcià que afloren a la superfície en segons quines èpoques de l’any, principalment en forma de sals hidratades (salmorra).\nMalgrat la presència d’aigua, cap de les sondes enviades a Mart han detectat signes d’activitat biològica al planeta. Alguns possibles indicis de vida detectats per alguna de les sondes enviades, com la presència de metà o formaldehid, han pogut ser explicats per mecanismes alternatius, com el vulcanisme o altres activitats geològiques. Tot això, sumat a la manca de camp magnètic que serveixi de protecció de la radiació solar i el fet que l’òrbita de Mart es trobi en gran part fora de la zona d’habitabilitat del Sol, apunten que la vida mai s’ha desenvolupat a la superfície marciana.\nGràcies a les dades obtingudes pel radar MARSIS, el juliol del 2018 es detectà per primer cop aigua en estat líquid a Mart. El dipòsit es concentrava sota la superfície glaçada del pol sud del planteta, en una mena de llac d’uns 20 km de diàmetre i unes desenes de centímetres de fondària. Contenia una gran quantitat de sals que contribuïen a mantenir l’estat líquid de l’aigua malgrat les baixes temperatures, considerablement inferiors als 0 ºC.\nMart és el planeta que ha rebut més enginys espacials. Després de diversos intents els anys seixanta del segle XX, tant per part dels Estats Units com de l’URSS, les primeres missions que aconseguiren arribar a la superfície marciana foren la Viking 1 i la Viking 2, l’any 1976. Ambdues missions de la NASA consistien en un orbitador més una sonda de descens. La tasca principal encomanada a les Viking era la de cercar evidències de vida en el planeta. Els experiments programats es basaven en la hipòtesi de treball que, en cas d’haver-hi algun tipus de vida, aquesta hauria de comportar-se de manera similar a la terrestre. Una exploració fotogràfica de la superfície durant dos anys no mostrà cap mena de canvi atribuïble a cap activitat d’éssers vius i l’anàlisi química del sòl no mostrà el menor rastre de matèria orgànica. Els tres experiments biològics prevists per a les dues naus, encaminats a cercar en mostres del sòl marcià quelcom que respirés o que s’alimentés de manera semblant als organismes terrestres, donaren resultats negatius. Pel que fa als llocs on aterraren les dues Viking no es trobà cap rastre de vida de tipus terrestre.\nEl 1997 els Estats Units aconseguiren fer aterrar a Mart la Mars Pathfinder amb el petit vehicle Sojourner, un robot autònom de 10,6 kg, el qual es desplaçà un centenar de metres per la superfície del planeta, analitzant la composició de les roques i el sòl. El mateix any, la NASA feia entrar en òrbita marciana la Mars Global Surveyor, encarregada, entre altres coses, de fer un mapa de tota la superfície del planeta.\nEl febrer del 2003 l’Agència Espacial Europea (ESA) llançà la missió Mars Express, que entrà en òrbita al voltant del planeta i n’estudià els casquets polars. La missió incorporava una sonda, la Beagle 2, que aterrà a la superfície de Mart al desembre. Poc després se’n perdé el senyal, però fou detectada de nou el gener del 2015 per la sonda Mars Reconnaissance Orbiter, de la NASA. El Mars Express incorpora altres instruments, com el radar MARSIS, gràcies al qual el juliol del 2018 es descobrí l’existència d’aigua líquida a Mart.\nPer la seva banda, la missió formada pels robots de la NASA Spirit i Opportunity tenia com a objectiu descobrir possibles condicions favorables per a la vida al planeta. Situats a la superfície de Mart des del gener del 2004, iniciaren una exploració que es perllongà molt més enllà dels poc menys de tres mesos de vida útil previstos inicialment: l’Spirit estigué actiu fins el gener del 2010 i l’Opportunity fins el juny del 2018. L’Opportunity es desplaçà pels voltants del cràter Victòria, d’uns 800 m de diàmetre i una fondària d’aproximadament 50 m. L’estudi de les capes geològiques visibles a les parets del cràter ha permès reconstruir la història geològica del planeta. Tots dos robots trobaren proves que Mart ha passat per èpoques en què existien corrents d’aigua superficial, tot i que altres dades aportades per l’Opportunity indicaven que devia ser aigua amb una acidesa massa elevada per a allotjar vida tal com es coneix a la Terra. Posteriorment, les dades procedents del crater Endeavour mostraren una composició mineral molt més neutra i, per tant, en principi més favorable a acollir formes de vida. També cal tenir en compte que l’anàlisi de la composició del sòl marcià duta a terme per l’Spirit donà material ric en sulfur, que podria ser el dipòsit restant d’un cos d’aigua que s’evaporà en aflorar a la superfície.\nLa sonda Mars Reconnaissance Orbiter, també de la NASA, fou llançada l’agost del 2005. Equipada amb instruments capaços de mostrar detalls de la superfície de tan sols un metre, ha observat l’efecte d’antics fluids que penetraren a les roques del subsol a través de fractures del terreny.\nLa Phoenix Mars Lander (NASA), llançada el 4 d’agost de 2007, aterrà a la superfície de Mart el maig del 2008. Operativa fins el maig del 2010, estudià les característiques del sòl marcià gràcies a un braç capaç de penetrar desenes de centímetres per sota de la superfície. L’objectiu principal era l’estudi de l’aigua a l’hemisferi nord del planeta i determinar l’aptitud per al desenvolupament de la vida a la zona que separa la capa de gel del sòl.\nEl desembre del 2011 es llançà la Mars Science Laboratory amb el robot autònom Curiosity. Fins a inici del 2017, el Curiosity ha recorregut més de 15 km per la superfície marciana amb l’objectiu d’estudiar la seva geologia i clima, el paper de l’aigua i determinar si Mart ha pogut albergar vida en algun moment de la seva història.\nEl 18 de novembre de 2013 fou llançada la Mars Atmosphere and Volatile Evolution (MAVEN), que arribà a la seva destinació el 21 de setembre de l’any següent. El propòsit d’aquesta missió era l’estudi de la capa exterior de l’atmosfera del planeta i les interaccions amb el Sol i el vent solar, orientat també a determinar la idoneïtat del planeta per al desenvolupament de la vida.\nLa Mars Orbiter Mission, també anomenada Mangalyaan, és una nau de la Indian Space Research Organisation (ISRO) llançada el novembre del 2013 i que entrà en òrbita marciana el setembre del 2014.\nL’Exo-mars és una sonda de l’ESA en col·laboració amb Roscomos destinada a l’estudi amb profunditat de l’atmosfera de Mart. Començà la seva missió l’octubre del 2016. El novembre del 2018 aterrà la sonda Insight, la vuitena que aconseguia situar-se sobre la superfície del planeta. Equipada amb diversos ginys d’exploració, es proveeix d’energia mitjançant uns panells solars desplegats en aterrar i és assistida per dos minisatèl·lits (Marco-A i Marco-B) que envien els senyals procedents de la sonda a la Terra. L’Insight és la primera missió destinada a investigar l’interior de Mart, i amb aquest propòsit és proveïda d’un sismògraf, les dades del qual donen informació sobre les capes i la composició de l’interior; una antena per a detectar les oscil·lacions del planeta al voltant del seu eix en orbitar el Sol (que proporciona també informació sobre la composició de l’interior), i una sonda que, perforant fins a cinc metres de profunditat, permet detectar la temperatura de l’interior del planeta.\nJMVH / RRe / EMaF\nData d'actualització: 2019-08-28


Joan Roma: BALL DE NADAL\nBONA FESTA DE NADAL.\nAquest any s’ha organitzat un Ball de Nadal que realment ha tingut un èxit sorprenent i que cal tenir present de cara els anys vinents.\nLa decisió de l’empresa Gonclovil, la Penya Blaugrana de Borredà i l’ajuntament, d’ajuntar esforços i fer possible un Ball , la nit de Nadal, ha donat un magnífic resultat. Més d’un centenar de persones varen prendre part d’aquest Ball amb una bona organització i uns preus raonables, com perquè es pensi en repetir l’experiència l’any vinent.\nFeia molts anys que no es celebrava un Ball de Nadal, ni cap altre per aquestes festes. Per tant era un repte i una sorpresa veure’n el resultat. I realment tothom n’ha quedat molt content.\nEn nom de l’ajuntament felicito la iniciativa tinguda per l’empresa Gonclovil, i la Penya Balugrana, per la bona organització i per haver alegrat un dia tant especial com és Nadal, i per descomptat que poden comptar amb l’ajuntament de cara a futures edicions. També l’ajuntament ens hem plantejat comprar un equip de calefacció com l’utilitzat la nit de Nadal, per tenir-lo de cara a futures activitats en el Local Puigmal durant els mesos d’hivern.\nHem demanat el catàleg a una empresa especialitzada i està previst comprar-ne un, potser per fer-lo servir la nit de Reis. Aquest és un equip indispensable per poder fer coses en el local Puigmal. Sinó s’hi passa massa fred i la gent té mandra d’anar-hi.\nBé, en tot cas, la idea va donar un bon resultat, i cal felicitar als seus promotors.\n# posted by joanroma @ 11:20 AM


Dancing with the Clown: Folk de dretes\nPot semblar una broma de mal gust, però no ho és. El revival folk i la contracultura del Greenwich Village de principis dels 60 van tenir la seva contrapartida en una sèrie de singer/songwriters de dretes. Janet Greene, Tony Dolan i Vera Vanderlaan en són tres exemples, i firmen la totalitat dels 29 temes inclosos a l'antologia "Freedom Is a Hammer" (Omni Recording Corp., 2012). Peces enregistrades entre 1966 i 1968 i que, en comptes de protestar a favor dels drets civils o en contra de la Guerra de Vietnam, ho feien a favor d'aquesta última o en contra de l'amenaça comunista. Tot plegat, tan desagradable com un dinar de germanor del Tea Party o una d'aquelles manifestacions a favor de la vida i la família que organitzava l'Església espanyola quan el PP es trobava a l'oposició.\nPublicat per Oriol S. a 15:17\nEtiquetes de comentaris: Freedom Is a Hammer, Janet Greene, Tony Dolan, Vera Vanderlaan\nDINO RATSO 14 de gener de 2013 a les 13:57\n¿Rolling Stone? ;)\nOriol S. 14 de gener de 2013 a les 15:35\nSí, la última Rolling Stone (edición española) se hace eco de ese recopilatorio, pero ya hace tiempo que algunos blogs hablan del mismo y yo también quería hacerlo (pero no pude escucharlo hasta ayer). Lo raro es que, siendo su edición reciente, ninguna revista (RS inclusive, si no recuerdo mal) lo haya sacado en su sección de críticas. Porque, contenido político aparte, estamos hablando de música, ¿no?\nMagic Pop 15 de gener de 2013 a les 9:22\nGràcies per la informació Oriol, no ho coneixia. Al nostre país, així com a la resta de l'Estat espanyol, sempre hem tingut un bon farcit de bandes i cantants folks religiosos amb lletres manifestament reaccionàries, i avui en dia fins i tot alguna que altra cantant de l'anomenat folk indie se declara obertament de dretes.\nD'altra banda, crec que no surt cap ressenya als mitjans no per motius polítics sinó perquè, a l'igual que passa al periodisme en general, la desídia dels anomenats professionals especialitzats en música els porta a parlar tant sols dels discos i les discogràfiques que paguen publicitat. Es una sensació tot i que puc estar equivocat. Ja em perdonaran.\nOriol S. 15 de gener de 2013 a les 10:50\nSí, és cert que al nostre país també hem tingut coses semblants. En el cas de l'indie folk, si et refereixes a Russian Red, jo no la posaria en aquest sac, perquè malgrat haver-se declarat de dretes la seves lletres no tenen contingut polític.\nSobre el tema dels mitjans, segurament tens raó, però crec que això només passa a nivell de discogràfiques i grups nacionals. Sé de grups d'aquí que han enviat discos a mitjans que s'autoproclamen de referència, i aquests els han respost amb el llistat de tarifes de publicitat. En canvi, de vegades veus articles sobre grups de fora que és impossible que hagin pagat. És el complexe d'inferioritat (o més aviat, de que qualsevol cosa feta a fora és millor) que tenim aquí, i que ens manté com un país de tercera per molts macrofestivals que tinguem.\nMagic Pop 15 de gener de 2013 a les 12:46\nAmic Oriol, el periodisme ha deixat de ser un ofici, i t'ho dic des de la meva experiència, per esdevenir un negoci pur i dur amb explotació laboral inclosa i sense cap mena d'horitzó ni objectiu cultural més enllà del format tecnològic a emprar. Les revistes especialitzades en música no s'escapen d'aquesta trampa consumista i no tenen cap mena d’interès comunicatiu. L'únic que pretenen es intentar enlluernar-nos amb dades sobre grups estrangers mentre als d’aquí els enganyen exigint-los publicitat a canvi de publicar-los-hi un trist paràgraf de crítica plena de tòpics que han sentit a les converses animades dels bars. És vergonyós que després presumeixin d’integritat i solidaritat amb la nostra escena estatal.\nRespecte a la Russian Red, només posava de manifest les seves pròpies declaracions. La seva música no em diu res tot i que m’agradaria saber què considera ella que comporta ser de dretes i si aquesta en principi valenta declaració de principis, no té com a propòsit caure bé entre cert públic gens bel•ligerant i per suposat cridi l’atenció d’un poder establert que li facilitaran i força mantenir els seus ingressos monetaris.\nFinalment, estic amb tu que som un "país de tercera" per molts macrofestivals que tinguem però la culpa no la tenen tota els promotors, les revistes i les multinacionals, que en definitiva només volen fer negoci, sinó també gran part del públic consumidor de rock and roll i derivats per al que la música no és necessàriament la part més important de la seva actitud merament hedonista. Afortunadament, amb els anys se’ls hi passa com si fos un febre d’adolescents però malauradament ara prefereixen gastar-se els calerons en una ratlla o un gintonic abans que comprar un single de 6 miserables euros.\nOriol S. 15 de gener de 2013 a les 16:45\nTotalment d'acord amb el que dius sobre el públic. Suposo que és com queixar-nos dels polítics, que al capdavall només reflexen la societat a la qual representen (o pretenen representar). Un país de tercera té polítics i escenes musicals de tercera, però tot plegat és per culpa d'una ciutadania que també és de tercera. I sí, fa dies jo també lamentava en aquest mateix blog (arran del tancament de la llibreria Catalònia) que em sembla molt fort que el públic en general es queixi dels preus dels discos, els llibres o el cinema, però al mateix temps es deixi mig sou amb copes.\nI sí, per desgràcia el periodisme ha esdevingut en termes generals un negoci i ha deixat de ser un ofici. Dic en termes generals perquè, per sort, encara queden algunes excepcions -crec que parlo amb coneixement de causa perquè jo m'hi dedico-. En el cas del periodisme musical, a banda de tot el que dius tu mateix -amb el qual estic molt d'acord-, crec que hi ha un altre afegit. El fet, precisament, d'estar emmarcat en l'àmbit musical. Experiències passades en aquest sector em van demostrar fins a quin punt qualsevol ofici -de promotor a periodista, passant pel tio que vigila la porta d'un camerino-, quan es vincula amb la música -i més concretament amb el rock- experimenta una considerable pujada de fums. De fet, tothom sembla competir per veure qui té els fums més alts.\nRecordo, per exemple, un tio que va fer de porter accidental en una sala, un dia que hi tocava un grup de punk que acabaria passant sense pena ni glòria. No sé a què es dedicava habitualment l'amic en qüestió, però aquell dia es va posar a la porta i semblava ser el seu gran somni: era algú. I pel seu posat, semblava creure's més important ell que el propi grup. Perquè aquest és un altre tema: per irònic que sembli, al negoci musical qui menys té a dir-hi semblen ser els propis músics.


Punts de busseig Parque Natural del Cap de Creus - Orca Diving\nEl Parc Natural de Cap de Creus és Costa Brava en estat pur. Un litoral encara verge, de cales amagades i abruptes penya-segats que s’endinsen en el mar. Les seves aigües d’excepcional transparència, ens permeten descobrir tant acolorides parets de gorgònies i zones de corall, com una impressionant representació de fauna mediterrània, destacant meros, llagostes, congres i espècies pelàgiques.\nAquesta zona de busseig, descendeix bastant en picat i té només una petita plataforma a la zona aquest. La punta de Cap Falconera contínua amb un escull en el qual hi ha gorgònies abundants i espesses fins als 45 metres. La pedra està plena de forats amb congres, escórpores, sastres i llagostes. En els fons sorrencs que envolten a l’escull es poden veure petits peixos plans i amb sort algun rap a finals de primavera. A la cala hi ha una plataforma que arriba als 18 metres plena de pedres i alguns blocs despresos de la costa on és fàcil observar pops. A la fin d’aquesta plataforma hi ha un penya-segat que baixa en picat de 18 a 36 metres.\nEls bussejadors amb menys experiència poden bussejar a 18 metres al costat de la costa on entre les roques trobaran pops, escórpores, crancs i sípies. A la paret de la banda oest podran descobrir buits amb mans de mort, esponges i nudibranquis (entre 3 i 9 metres)\nÉs una de les immersions més interessants de la zona de Cala Montjoi. Amb un fons que varia d’entre 12 i 30 metres, on trobem diversos paisatges, alternant nombrosos baixos amb fons coral·lins i roques. En el fons del baix trobem una zona plana entre 25 i 30 metres. La fauna fixa que podem trobar són esponges, parets de gorgònies i corall, En aquest busseig ens trobarem amb una diversa quantitat de peixos entre els quals destaquen, mers, déntols i daurades. Una cosa exposat a vents i corrents.\nÉs un baix al llarg de 150 metres, La part superior d’aquest baix es troba a una profunditat d’1 metre. A l’est hi ha un paisatge de blocs que baixa entre 10 i 14 metres, en canvi la zona sud està formada per parets molt més verticals que aconsegueixen els 30 metres a la part més profunda.\nLa immersió es realitza essencialment a la zona entre 12 a 25 metres. Abundant fauna fixa a les parets. Immersió sense corrent.\nSituat al cap Norfeu, al llarg de la seva costa, té diversos recorreguts en funció de el nivell del bussejador. Un fons de roques i sorra de 12 a 28 metres, amb nombroses espècies de peixos (meros, orades, déntols, morenes, …) a l’igual que nombrosos pops. El retorn de la immersió, de tornada al vaixell es realitza al llarg de la paret a una dotzena de metres de profunditat plena de color amb coral i esponges. Una paret que va des de 28 metres fins a 45 i que finalitza en un fons de sorra que té una fauna fixa extraordinària i nombroses espècies de peixos. Corrent: Ocasionalment.\nAccessible a qualsevol nivell.\nLa immersió més apreciada i més coneguda de sud de Parc Natural. Situada a la punta de Cap Norfeu, és un lloc molt ric tant en fauna fixa com en peixos. Podrem trobar morenes, meros, déntols, orades ia la zona més a prop de superfície són habituals les trobades amb bancs de barracudes. El fons comença a peu d’una paret rocosa a una desena de metres de profunditat i baixa fins al peu d’un baix a uns 25 metres. Dos baixos, un que va des de 12 metres fins a 40 metres, l’altre des de 8 a 45 metres, estan coberts de Gorgònia roja i acaben en fons sorrenc. Per acabar la immersió tenim una zona entre 5 i 8 metres de profunditat a la banda de l’ancoratge on podrem realitzar la nostra parada de seguretat mentre busquem algun pop enrocat i vam gaudir dels bancs de bogues i castanyoles que ens anem a trobar. Immersió excepcional amb, sovint, corrent, sent alguna vegada fort.\nA continuació del Gat, a la seva cara nord, aquesta immersió es realitza al llarg d’un pendent d’uns 150 metres de longitud, amb una profunditat de fins a 45 metres. Un fons coral·ligen ple de gorgònies. La tornada de la immersió es realitza entre grans roques que ascendeixen fins a la superfície, on podrem tenir trobades amb gran quantitat de simples. Immersió amb corrent freqüent.\nA la badia de Joncols, una altra paret amb pendent d’entre 5 i 20 metres, amb un fons de roques de diferents mides, on s’amaguen els mers, escórpores i on trobarem nombrosos depredadors com els déntols que augmenta any rere any. El el fons podrem trobar unes lloses amb corall vermell. El nom d’aquesta immersió ve d’un gran canó d’uns 40 metres de llarg endinsant-se en la muntanya amb una profunditat d’entre 12 a 20 metres. Sense corrents.


OBRE LES PORTES L'HOTEL LEONARDO | Arquitectes tècnics\nBy at3 on dj., 23/09/2021 - 10:58\nOBRE LES PORTES L'HOTEL LEONARDO\nOBRE LES PORTES L’HOTEL LEONARDO\nUna vegada finalitzades les obres de construcció del nou Hotel Leonardo, l’establiment ha obert les seves portes per constituir a partir d’ara un dels referents de turisme de negocis a la ciutat de Barcelona.\nLa seva situació, a prop de la Fira de Barcelona i Plaça Europa, juntament amb la disponibilitat de modernes instal·lacions per a la realització d’events i reunions, busquen ser un referent dins del sector firal que s’espera es vagi reactivant després de l’aturada mundial dels mesos de pandèmia mundial.\nEl Projecte és del despatx d’arquitectes TDA Arquitectura, que han portar la direcció facultativa i amb la participació d’AT3 com a directors d’execució de les obres. El seu disseny integra importants mesures mediambientals i d’eficiència energètica, com l’energia fotovoltaica, ecoenergia per a la producció d’aigua calenta sanitària i climatització, reutilització aigües grises i pàrquing amb punts de recàrrega vehicles elèctrics.\nDurant el desenvolupament de les obres i a conseqüència de la pandèmia de Covid-19, el Projecte ha sofert variacions per tal d’adaptar-se als requeriments sanitaris i de prevenció que busquen aconseguir un establiment Covid FREE.


Tot el que sabem sobre la mare de Kate Middleton | Century\nTot el que sabem sobre la mare de Kate Middleton\nAcaba de fer 66 anys i amb prou feines ha concedit un parell d’entrevistes des del casament de la seva filla Kate amb el príncep Guillem. La reina Isabel II ha tingut sort amb la discreta família de la duquessa de Cambridge que encara no li ha donat cap disgust. Una cosa inèdit entre els Windsor, que porten anys donant mals de cap a la matriarca. Per celebrar-ho, Carole Middleton ha penjat nou retrat en el compte d’IG del seu negoci, Party Pieces. T’expliquem tot sobre la mare de Kate.\nCarole aprofita el seu nou aniversari per activar el seu negoci de venda d’objectes per celebrar festes infantils. “Si, com en el meu cas, el teu aniversari cau durant els freds i foscos dies de l’hivern, explica al costat d’un nou retrat, els teus éssers estimats poden fer que el dia estigui ple de sorpreses. Els nostres clients han estat transformant el seu entorn amb els nostres fons i globus brillants per a petites festes a casa … Aquest any depèn del meu marit ajudar-me a marcar el meu dia, ¡sense pressió! ” Tots dos ho celebraran a Bucklebury Manor, la seva mansió de 4,7 milions de lliures situada al comtat de Berkshire.\nÉs una activa empresària. La seva empresa Party Pieces té una mitjana de 4.000 comandes setmanals. Està molt a sobre del seu negoci, “per seguir de prop el que està passant”. Les seves filles Kate i Pippa col·laboren habitualment en l’empresa de la seva mare amb la qual s’ha convertit en milionària. Va crear el negoci el 1987, el mateix any en què va néixer el seu fill James.\nUna dona feta a si mateixa. Va deixar l’escola als 16 anys. Va voler anar a la universitat, però ha explicat que “els meus pares no podien permetre el luxe de portar-me a la universitat, així que vaig pensar en guanyar-me una mica de diners per financiarme els estudis”. Anys després va enviar a la seva filla Kate a estudiar a la Universitat de Saint Andrews on va conèixer a el príncep Guillem. Abans de casar-se amb Michael, Carole va treballar com a secretària i, després, com a hostessa. La família va viure durant dos anys a Jordània, on Michael va treballar per a British Airways. Quan van tornar al Regne Unit, va muntar el seu negoci de festes infantils.\nLa discreció com a lema. En una entrevista el 2018 al diari The Telegraph, assegurava que amb els anys “s’ha demostrat que és més prudent no dir res ·. També afirmava que no sol llegir el que es publica a sobre.” A el principi vaig pensar que era millor saber el que pensava la gent de nosaltres. Ara no estic molt segura de com ens perceben. La nostra vida és realment normal, així és la majoria de el temps “. El seu fill James també va concedir una entrevista a The Telegraph Magazine en la qual explicava sense complexos la depressió que havia patit i el paper que els seus gossos havien jugat en la seva recuperació.\nCarole amb la seva filla Kate i la seva néta Charlotte.\nSense plans de jubilació. “No em veig parant de treballar, assegura .. Si ho fes, hauria de tenir altres projectes en marxa. Hauria de redecorar la casa. M’encantaria viatjar, però estranyaria als néts … Tinc mil milions d’idees que encara vull fer “.\nComparteix armari amb la seva filla Kate. Encara que, lògicament, la part més discreta de l’armari de la duquessa de Cambridge.\nCarole amb el mateix vestit que el seu hijamiddletonfamily


Compartint suport solidari a famílies en situació d’emergència a zones rurals de Pueblo Nuevo – Fons Pitiús de Cooperació\nCompartint suport solidari a famílies en situació d’emergència a zones rurals de Pueblo Nuevo\nImport total: 16.119 €\nAportació del Fons: 12.089 €\nAssignació: Govern de les Illes Balears, Ajuntament de Sant Antoni de Portmany\nEl Centre d’Operacións d’Emergència Nacional de Perú ha informat que 124.161 persones han perdut els seus habitatges a causa de les intenses pluges que començaren en desembre i que han afectat durament a les poblacions del nord i centre del país. A més, centenars de quilòmetres de carretera han estat afectats i més de 160 ponts han quedat destruïts. Fins el moment, hi ha hagut 97 morts, 348 ferits i 20 desapareguts. En total 813.239 persones afectades per la temporada de pluges de les quals 7.749 damnificades i 74.691 afectades es concentren al departament de La Libertad, del qual en forma part Pueblo Nuevo.\nAyne Perú Trinitarias treballa a La Libertad des de fa més de 15 anys i ressalta que l’emergència ha tingut com a resultat una important mobilització social que s’ha sumat a diferents esforços per donar una resposta immediata a l’emergència. Ayne Perú ha mobilitzat al voluntariat juvenil per a fer col·lectes entre les comunitats menys afectades recollint aliments i roba. Després s’han fet paquets i s’han distribuït entre les famílies més afectades. Així mateix, Ayne ha posat a disposició de Defensa Civil diferents locals per a albergar les famílies damnificades, així com una cisterna d’aigua potable per a la distribució a les comunitats i una potabilitzadora d’aigua.\nEn una primera fase de l’emergència el projecte vol atendre 13 comunitats rurals, les famílies de les quals han perdut les seves cases o les collites que els servien de font d’ingressos. En aquest sentit, es vol dotar de materials (planxes de calamina) per a la rehabilitació dels sostres dels habitatges. Així mateix, es desenvoluparan amb les famílies aprenentatges per a la convivència de respecte entre les persones i la natura, identificant les amenaces i la seva vulnerabilitat i generant comportaments individuals i col·lectius apropiats.\nEl suport que se sol·licita al Fons és per la compra de planxes de calamina per a 150 famílies. Amb això es contribuirà a la millora dels seus habitatges i, per tant, a la salut de les famílies.


Ramon Vancell i Trullàs - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nRamon Vancell i Trullàs\nRamon Vancell i Trullàs és un polític català.\nNascut a Gironella, ha viscut gran part de la seva vida a Sant Joan de Vilatorrada. Anteriorment a la dedicació política, va treballar durant catorze anys a l'empresa Pirelli i al sector carni. Va Pertànyer a l'organització socialista clandestina de Barcelona durant els primers anys setanta. Restablerta la democràcia, va formar part de la Secció de Sant Joan de Vilatorrada (Barcelona) del PSC-PSOE i va esdevenir Secretari d'Organització de la Federació Estatal d'Alimentació i Tabac de la UGT.\nAmic d'Ernest Lluch, va ser ell qui va empentar a Ramon Vancell a formar part de les llistes socislistes al Congrés dels Diputats, éssent elegit diputat per la província de Barcelona a les eleccions generals espanyoles de 1982 i a les 1986. Durant el seu mandat va exercir de vocal de la Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca del Congrés dels Diputats El 1991 el seu nom va ser relacionat per alguns mitjans en el cas Filesa com a vinculat a la promotora "Olimpic Moll", però no fou pas imputat.\nA les eleccions municipals espanyoles de 2003 i 2007 va ser escollit regidor de l'ajuntament de Sant Joan, fent-se càrrec de l'àrea de Seguretat Ciutadana i cinquè tinent d'alcalde de Sant Joan de Vilatorrada.\n↑ Un ex parlamentario del PSOE vinculado a Filesa, relacionado con una promotora de la Villa Olímpica, a ABC, 22 de juny de 1991\n↑ Fitxer del Consistori Municipal de Sant Joan de Vilatorrada\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Ramon_Vancell_i_Trullàs&oldid=23267491»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 22 abr 2020 a les 15:36.


Nou curs de català inicial a l'Hospitalet de l'Infant\nEl Centre de Normalització Lingüística de l'Àrea de Reus i l'Ajuntament de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant impartiran un curs de nivell inicial de 45 hores de durada. El curs, que començarà el 15 de febrer i acabarà a mitjan maig, es farà els dimarts i els dijous de 15:15 a 17 h a l'antiga Escola Àster de l'Hospitalet de l'Infant (al costat del Casal de la zona esportiva).\nPer a inscriure's a aquest curs cal adreçar-se a l'antiga Escola Àster el dimarts 13 de febrer de 15:15 a 17 h o bé el dia 15 a les 17 h, després de la primera classe.\nLa setmana passada també va començar un curs intensiu d'aquest nivell a Mont-roig del Camp, que s'imparteix el dilluns, dimarts, dimecres i divendres de 18 a 20 h. I dilluns d'aquesta mateixa setmana n'ha començat un altre a Cambrils, que es fa els mateixos dies, però en horari de matí, de 9.30 a 11.30 h.


Un conveni amb el Consell de Menorca que suposa perdre més de 430.000 Euros - EsDiari.com\nUn conveni amb el Consell de Menorca que suposa perdre més de 430.000 Euros\nEl Consell de Govern aprova autoritzar un conveni amb el Consell de Menorca que suposa perdre més de 430.000 euros en la concertació de les places residencials i de centres de dia per a persones dependents.\nEl Consell de Govern de l’executiu autonòmic ha aprovat avui “l’autorització prèvia per a la firma d’un conveni amb el Consell Insular de Menorca per al manteniment i funcionament de 114 places residencials i de centre de dia per a persones en situació de dependència de l’illa. Aquest acord, que es signarà properament, suposarà una inversió de 2.168.823 euros per part del Govern”.\nAquest acord suposa perdre 433.795 euros en relació a la signatura al 2012 de tres convenis lligats a la concertació de les places residencials i de centres de dia per a persones dependents a Menorca –quan la quantia assignada per l’executiu autonòmic per l’atenció a la Llei de dependència- va ser de 2.602.823 euros.\nDes del PSOE Menorca “es lamenta profundament la rebaixa de les aportacions del Govern per la manca de gestió i la renuncia del Consell de Menorca a mantenir les places i els recursos del l’any passat.”


The Daily Avalanche: Infraherois\nEnviat per Allau a les 13:58\nMiquel 9 de juny de 2009, a les 15:31\nPer curiositat: fora dels superherois, el còmic t'interessa? És per recomanar-te Maus (Art Spiegelman) o alguns altres que no tenen res a veure amb els superherois però són grans obres.\nMolt interesant el blog, per cert.\nAllau 9 de juny de 2009, a les 17:26\nGràcies, Miquel. Sí, fora dels superherois, sí que m'interessa el còmic (per aquí perdudes trobaràs algunes entrades sobre el tema). Conec Maus, m'agrada Tintín de tota la vida i segueixo amb molt d'interès els títols més adults de la nova novel·la gràfica (Fun Home, Persépolis, Píldoras azules, Chino Americano...)\nMiquel 10 de juny de 2009, a les 10:18\nHe, he, res a afegir, doncs. Sembla que estàs més al dia que jo :-)


Breu del ple comarcal de novembre – Candidatures Alternatives del Vallès\n20 Novembre, 2018 19 Desembre, 2018 Candidatures Alternatives del Vallès 2018\nEl passat ple es van aprovar els pressupostos del Consell comarcal per l’any vinent.\nDes del grup de les CAV-CUP valorem que s’està fent un esforç en la bona direcció en l’àrea social i revertint algunes qüestions en l’àmbit laboral del consell. Parlem de l’augment de pressupost a beques menjador i pobresa energètica, per exemple, i la pujada de sous del salari mínim i la disminució de la temporalitat de la plantilla pròpia del consell.\nNo obstant això, creiem que cal seguir insistint, com ja hem valorat diverses vegades, que un dels perills als quals ens enfrontem des d’aquesta administració -però també des de totes en el seu conjunt- és que les polítiques socials esdevinguin pedaços i no un revulsiu social. Cal que s’avaluï quines possibilitats tenim com a societat si convertim tot aquest conjunt d’ajudes que es donen entre unes i altres administracions per oferir respostes més globals.\nEl mateix consell comarcal portava fa uns mesos a Daniel Raventós a parlar sota el marc de la jornada de “cap a un nou model de garantia de rendes” qui qüestionava la immensitat de milions d’euros que significa per les administracions la pròpia gestió d’ajudes condicionades. Potser ens toca remar – i de forma urgent- a tots i a totes per tal d’encaminar-nos cap a rendes garantides realment no condicionades, més que per motius ideològics, per donar una oportunitat a aquesta societat. I no es tracta que cada administració faci una aportació diferent, sinó que hi fem front de forma conjunta i coordinada.\nEvidentment el consell comarcal té un paper concret de corretja de transmissió de generalitat de totes aquestes ajudes finalistes que condicionen en més d’un 90% el pressupost del consell comarcal, però precisament, formar part de la dinamització, ja no només de generar debat i discurs, sinó de la reorganització de com afrontem aquesta greu situació és el que pot definir en si mateix la continuïtat o no del consell com a òrgan polític.\nAquest pressupost acaba reflectint, de nou, que no hi ha voluntat d’aprofundir en l’estudi de la internalització de serveis que actualment estan contractats. Sabem que és complex i no depèn només del consell, però això no pot ser una excusa per dilatar els processos d’avaluació i seguir mantenint els serveis de forma externalitzada. Al final, cal recordar, que la responsabilitat és de cercar la millor fórmula per prestar els serveis (sense que això vulgui dir la més econòmica), i obviar la internalització de la gestió de serveis públics vol dir que aquesta feina s’està fent a mitges. Poden haver moltes motivacions i justificacions, però al final de mandat s’evidencia que com a mínim, s’ha desaprofitat l’oportunitat d’aprofundir en l’estudi de la internalització d’aquests serveis públics.\nPer tot això el sentit del nostre vot va ser d”abstenció.\nDe la resta de punts cal destacar que el grup de l’Entesa va dur la moció d’adhesió a la carta de la FAPAC sobre el Decret del servei de menjadors escolars a Catalunya del passat mes de setembre. El nostre vot va ser favorable, però no el de la majoria de conselleres que avantposen la nova llei de contractació.\nLegislar en genèric, en pro de la màxima transparència, sense avaluar sobre el terreny també és una manca de realisme de la que tots els ens locals haurien de defugir. Ens trobem amb un clar exemple en què es bufeteja aquells serveis que s’han gestionat des d’entitats socials i amb paper cohesionador com són les AMPES, per tal d’acabar traspassant-lo a ens supralocals que amb tota seguretat l’externalitzaran per grans lots a grans empreses. De fet il·lustra molt bé quin és el model que volen uns i el que volem d’altres.\nI de fet, ens constata el que ja dèiem, no només s’ha desaprofitat l’oportunitat en l’estudi de la internalització de serveis públics, sinó que no hi ha voluntat.\n← Les CAV reclamem més connexions i més inversions en transport públic\nLes CAV i les CUP denuncien a Fiscalia i al Tribunal de Comptes la licitació de la construcció i la gestió del Centre de Tractament de Residus del Vallès Occidental →


Casa en venda a Malgrat de Mar, centre. Casa en venta a 500 m de la playa en Malgrat de Ma - Immomaresme.com\nInici > Cases en venda a Malgrat de Mar > Casa en venda a Malgrat de Mar, centre. Casa en venta a 500 m de la playa en Malgrat de Ma\n< Veure més cases en venda a Malgrat de Mar, centre\nCasa en venda a Malgrat de Mar, centre. Casa en venta a 500 m de la playa en Malgrat de Ma\nDarrera modificació: 29/06/2021\nCodi de l'anunci: 98201\nPreciosa casa familiar de 400 m2, amb cinc dormitoris, al centre del poble. Consta de dues plantes més porxo, garatge amb capacitat per a tres cotxes, pati, tres terrasses a diferents nivells, piscina particular, armaris encastats, habitacions amb vestidor, llar de foc, àmplia cuina, casa ben orientada, amb molta llum i tot exterior.. . Són dues finques, que juntes tenen una superfície gràfica de 356 metres quadrats i una superfície edificada de 401 metres quadrats. Façana total de 10,90 m. La casa té dues plantes, una façana de 5,05 m i 13 m de fons. El garatge té 13 m de fons per 5,85 m de façana. El pati mesura 10,90 m d'ample per 16,70m de fons. En una de les finques (façana de 5,85 m i fons de 39,70 m) es pot edificar addicionalment, segons normativa urbanística, fins a dos cases unifamiliars amb planta baixa i dos pisos.. . Excel·lentment ubicada al centre del poble: envoltada de parcs i places. I amb tots els serveis administratius, culturals, transports, salut, etc , a menys de 200 m. . Ideal per a una vida quotidiana amb tot accessible i sense necessitat de cotxe..\nPis - Fantástico piso en perfecto e...\nPis - con 81 m2 , 3 habitac...\nPis - Piso reformado para entrar a v...


Dimecres, 16 Setembre 2020 16:30\nLes Escoles Ribas de Rubí\nSegons han informat aquest dijous des de l’Ajuntament, i amb dades dels serveis Territorials d’Ensenyament de la Generalitat de Catalunya, hi ha dos grups confinats de forma preventiva a les Escoles Ribas de la nostra ciutat. Es tracta d’un grup de Tercer de Primària i un altre de Primer d’ESO. Amb aquests ja són 4 els grups confinats a la nostra ciutat des de l’inici d’aquest curs escolar aquest mateix dilluns.\nI és que el Departament de Salut i els serveis territorials d'Ensenyament ja va confirmar aquest dimecres a l'Ajuntament que un grup de 6è de Primària de l'escola 25 de Setembre haurà de fer quarantena pel positiu en coronavirus d'un dels seus alumnes, en aquest cas la segona classe d'aquest centre que s'ha confinat preventivament, ja que un grup de 2n curs també està fent quarantena a casa.\nEl segon confinament preventiu de l'escola 25 de setembre s'ha comunicat aquest dimecres, tres dies després de començar el curs. Des del centre s'ha informat les famílies d'aquesta classe que dijous al matí han d'anar al CAP Anton de Borja a fer una prova PCR als alumnes. L'evolució d'aquesta quarantena, que els alumnes hauran de passar a casa, dependrà de les ordres del Departament de Salut. De moment, l'escola està preparant activitats virtuals per als joves estudiants que hagin quedat confinats.\nRecordem que, aquest dilluns, un altre grup de l'escola, de 2n curs, no va poder començar les classes perquè també està fent quarantena a casa. En aquest cas, un dels alumnes que la setmana anterior havia compartit amb els seus companys una activitat d'acollida va donar positiu per Covid-19.


Ple d'Alcover | Cedida\nEl projecte contempla una longitud aproximada de 274 km i 475 torres i travessa un total de vuit comarques\nper Albert Oliva 06/09/2021 10:05h\nTotes les forces polítiques d'Alcover fan front comú contra la MAT. En el ple del passat divendres dia 3 de setembre, es van presentar un seguit d’al·legacions al projecte que preveu una línia de Molt Alta Tensió que arribaria a l'Alt Camp.\nAquestes al·legacions contemplen aspectes tècnics, mediambientals i jurídics que xoquen frontalment amb actuacions ja aprovades amb anterioritat. Per exemple, el POUM d’Alcover o el Pla territorial parcial del Camp de Tarragona, entre d’altres. Les al·legacions han estat elaborades d’una banda, pels serveis tècnics municipals de l’ajuntament. De l’altra, per informes encarregats pels diferents municipis afectats i pels Consells Comarcals.\nSegons l’alcalde, Robert Figueras, «Alcover està treballant, des de fa un any i mig, en la implementació d’energies renovables en el terme municipal a partir del planejament urbanístic. El municipi vol ser pioner a Catalunya. És per això que el projecte de la MAT atempta directament amb els principis bàsics que es volen implementar a Alcover. És inconcebible que aquest macroprojecte ens traspassi pel territori».\nFigueras destaca que si no existeix un suport explícit de la Generalitat serà difícil combatre macroprojectes d’aquestes característiques. «No ens oposem a les energies renovables, però exigim que hi hagi un equilibri territorial en el seu desenvolupament», diu.\nEl projecte contempla una longitud aproximada de 274 km i 475 torres i travessa un total de vuit comarques, Terra Alta, Ribera d’Ebre, Priorat, Baix Camp, Alt Camp, Baix Penedès, Alt Penedès i Baix Llobregat. A l’Alt Camp, els municipis afectats són Alcover, Bràfim, el Milà, Montferri, Nulles, Puigpelat, Rodonyà, Vallmoll, Valls i Vilabella.\nEl BOE del passat 28 de juliol publicava, en període de vacances, el procés d'informació pública de l'estudi d'impacte ambiental. També la sol·licitud d'autorització administrativa prèvia d'un macroprojecte d'un clúster eòlic de l'Aragó i la seva corresponent infraestructura d’evacuació. Aquest mes de setembre finalitza el termini per presentar al·legacions.\nDes de l’Ajuntament d’Alcover es considera que és un termini insuficient per informar d’un document de milers de pàgines coincidint amb la seva exposició pública en ple mes estival. Per això i per sumar altres organismes de l’àmbit social, ecològic i econòmic, és pel que ha sol·licitat l’ampliació de termini a la subdelegació del Govern a Tarragona.\nJa es coneixen els guanyadors de la campanya comercial «A Valls s'hi compra de cine»


Argimon preveu mantenir el toc de queda nocturn més de tres setmanes\nActualitzat 19/07/2021 11:37 CET\nEl conseller de Salut de la Generalitat, Josep Maria Argimon, ha assegurat aquest dilluns que preveu mantenir el toc de queda nocturn, entre la 1 i les 6 de la matinada a 161 municipis catalans, més de tres setmanes per poder baixar la incidència dels afectats per la pandèmia de coronavirus.\nEn una entrevista a la Cadena Ser que ha recollit Europa Press, ha precisat que d'aquí a una setmana es podrà observar algun fruit del toc de queda nocturn, "però per poder baixar aquesta incidència cal més d'una, dues i tres setmanes".\nEl que no preveu ampliar el conseller és la llista dels municipis afectats per aquesta mesura perquè ha al·legat que ja van exigir requisits "bastant estrictes".\nDesprés del cap de setmana, el conseller ha constatat que ja s'aprecia un lleuger descens de contagis en totes les edats, sobretot entre els més joves, i creu que el confinament nocturn pot ajudar a reduir els contactes entre aquest col·lectiu "tot i que també és cert que poden seguir en l'entorn més privat".\nDesprés de considerar que no va ser un error eliminar l'obligatorietat de dur mascareta, ha recalcat que això s'ha d'aplicar quan un va sol o acompanyat de la seva bombolla, però no en altres casos.\n"No ho podem fiar tot a la bata blanca. Cal evitar els contagis", ha reclamat Argimon, després d'advertir que les vacunes no són 100% efectives, i ha afegit que gran part dels ingressats en hospitals o les UCI són persones no vacunades o que no tenien la pauta completa.


El festival Strenes porta a Girona les primícies musicals catalanes de la temporada - El Gerió Digital\nL'objectiu és que artistes, discogràfiques, mànagers, empreses de contractació i públic es trobin durant deu dies a la ciutat\nDivendres, 28 de desembre de 2012 12:54h\nL'alcalde de Girona, Carles Puigdemont, i el director del festival, Xavier Pascual © ACN\nPresentació de discos, inicis de gires, concerts o col·laboracions especials, nous singles... el festival Strenes neix amb la intenció de convertir-se en "l'aparador natural" de les noves propostes del panorama musical català. L'objectiu és que Girona sigui cada abril una cita gairebé obligatòria per als artistes. Pascual ha detallat que volen ser un aparador tant per a artistes consagrats com per als més populars del moment passant també per les noves apostes musicals.\nDe fet, Strenes no és només un festival que programi concerts per al públic, sinó que és un punt de trobada per a tot el sector. "Per exemple, l'abril és una bona època per contractar grups pensant en l'estiu", ha explicat Pascual.\nLa programació per a la primera edició del festival encara no està tancada. Strenes ha obert una convocatòria per rebre, fins al 14 de gener, propostes tant d'artistes com de grups, empreses de management i contractació. Després, una comissió assessora artística ajudarà Pascual a perfilar la programació definitiva. El director assegura que seria una bona xifra per a aquesta primera edició que durant els deu dies de festival hi haguessin una vintena de concerts.\nLa intenció és que al programació estigui enllestida a principis de febrer. En aquesta comissió hi ha un representant de cada sector: per part de la crítica el director de la revista Enderrock Lluís Gendrau, Xavi Fortuny representant l'Associació de Mànagers, Promotors i Representants, com a músic d'èxit i estretament lligat a Girona Gerard Quintana i també representants de l'Ajuntament de Girona.\nPascual ha detallat que més del 80% dels concerts seran segur de pagament perquè es fan en recintes tancats. Els escenaris seran les dues sales de l'Auditori de Girona, la sala la Planeta i també, de nou, el Teatre Municipal oferirà concerts. El festival compta amb un pressupost de 150.000 euros, 30.000 euros aportats per l'Ajuntament de Girona i la resta són aportacions d'entitats i espònsors que han volgut donar suport al projecte.\nL'alcalde de Girona i el director del festival han volgut destacar que Strenes arriba en un moment "excepcional" de forma per a la música catalana, amb propostes de molt d'èxit. Per això, creuen que un projecte com aquest festival servirà per impulsar encara més aquesta excel·lència.\nL'alcalde, Carles Puigemont, ha detallat que per a la ciutat la cultura és una aposta estratègica i volen convertir Girona en una capital artística de referència. Strenes també potenciarà complicitats amb el teixit cultural gironí perquè els deu dies de festival "es visquin" a tota la ciutat. Hi haurà taules rodones, activitats adreçades a grups de música i professionals del sector, xerrades, projeccions i masterclass, entre altres.


En les últimes 24 hores s'han registrat 358 contagis mentre que no s'ha hagut de lamentar cap defuncions després dels 3 del dimecres\n— Sanitat restringeix les reunions familiars, l'horari de l'hostaleria i l'oci nocturn i confina les residències a València ciutat per l'augment de contagis\nPersonal sanitari realitza proves PCR a l'hospital de campanya situat junt a la Fe de València.\nValència — 13 de agosto de 2020 19:17h\nContinua la preocupant tendència a l'alça dels contagis per COVID-19 en la Comunitat Valenciana dels últims dies després de comptabilitzar 358 nous casos durant les últimes 24 hores, amb el que el nombre de positius des que va començar agost ascendeix a 2.977. Aquest mes s'ha multiplicat per quinze el nombre de contagis respecte al mateix període dels mesos de juny i juliol, tal com ha detallat la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, Ana Barceló, qui ha comparegut aquest dijous en roda de premsa per a fer balanç de la pandèmia en el territori valencià.\nAixí, la titular de Sanitat ha anunciat que s'han registrat 28 nous casos a la província de Castelló, 84 a Alacant i 246 a València, amb el que la xifra de casos confirmats per PCR ascendeix a 16.306 persones. Quant als ingressos, actualment són 201 persones les que es troben ingressades en centres hospitalaris, de les quals una vintena es troben en les UCI. En concret, a Castelló hi ha sis ingressos, cap d'ells en l'UCI; a Alacant, hi ha 52 persones ingressades, set d'elles en vigilància intensiva; i a València, 143 ingressos i 13 en UCI.\nEn les últimes 24 hores s'han donat 255 altes (15 a Castelló, 69 a Alacant, 171 a València i 32 no assignades), amb el que en el que va de mes d'agost s'han donat 2.003 altes.\nEl 78% dels brots, a la província de València\nBarceló ha ressaltat que el 78,7% dels brots es localitzen a la província de València, mentre que Alacant (18,4%) i Castelló (2,8%) tenen índexs "més acceptables". La ciutat de València concentra el 35% dels brots: 63 dels 180 que hi ha.\nEn total, el 97,8% dels brots són d'àmbit comunitari, i el 60,6% és d'origen social. Hi ha un 14,4% associat a l'oci, i un 10,2% amb l'àmbit laboral. Mentrestant, hi ha un altre tipus de brots relacionats amb viatges i altres àmbits.\nPel que respecta a les franges d'edat, el 45,5% afecta a persones d'entre 15 i 34 anys, i el 33,7%, entre 35 i 64 anys.\nPerfil dels hospitalitzats\nQuant al perfil dels hospitalitzats, Ana Barceló ha destacat que aquest ha canviat, de manera que la majoria (46%) se situa entre els 35 i els 65 anys, mentre que el 39% és major de 65 anys i el 15% dels hospitalitzats són menors de 35 anys. Aquesta diferència s'acreix en l'UCI: el 68% dels ingressats tenen entre 35 i 65 anys, mentre que el 32% supera els 65. No hi ha ingressos en UCI de menors de 35.\nEn les últimes hores no s'ha produït cap defunció, amb el que la xifra es manté en 1.486 casos.\nEn les últimes 24 hores, dues residències de majors de la província de València més han sumat casos de coronavirus, amb el que en total hi ha vint afectades: nou a València i onze a Alacant, mentre que hi ha dos casos en centres de menors de la província de València, i cinc centres de diversitat funcional (un a Castelló, dos a Alacant i dos a València). S'han donat onze positius en residents i tres treballadors han donat positiu. Tres residències continuen sota vigilància activa: una en el departament de la Vega Baixa i dues en l'Arnau de Vilanova.\nD'altra banda, la consellera ha destacat el paper dels rastrejadors. En aquest sentit, ha anunciat que la Comunitat Valenciana ha incorporat ja a 1.210 rastrejadors que s'encarregaran de les labors de seguiment dels casos de coronavirus. “Son una figura primordial, ja que són fonamentals per a detectar contagis i aïllar-los a temps per a evitar que un brot derive en una transmissió comunitària. Tenen una gran responsabilitat, però el treball depén sobretot de la col·laboració ciutadana”, ha recalcat la consellera.\n13 de agosto de 2020 - 19:17 h\nRuïna i degradació en una escola infantil de València a mig construir paralitzada cinc anys per la crisi després d’una inversió de quasi 500.000 euros\nPrimer pas perquè el transport públic de València obtinga les mateixes ajudes del Govern que Madrid o Barcelona\nEl judici a l’urbanisme d’Alacant evidencia la relació obscena entre els exalcaldes del PP i el promotor Enrique Ortiz\nXiva inicia les obres per a portar l'aigua potable a tot el municipi després de dècades de reivindicació\nCaixaBank va incomplir els seus protocols al no verificar les signatures de pagament en l’estafa a l’EMT de València\nLes Corts Valencianes acorden impulsar un pla per a combatre la tracta i mesures alternatives per a les dones prostituïdes\n‘La mort de Guillem’: el Festival de Cinema de Màlaga acull el film que rescata la memòria d’Agulló, assassinat per un grup neonazi\n20 audiovisuales infantiles para sobrevivir a un nuevo confinamiento


Bellaguarda | Lleida.com\nInici Territori Comarques i poblacions Garrigues Bellaguarda\nEl terme es troba al sector meridional de la comarca al límit amb el Priorat i la Ribera d'Ebre i s'estén a la dreta de la capçalera del riu de la Cana, afluent de l'Ebre. És accidentat en aquest sector meridional pels contraforts occidentals de la serra de la Llena. Els terrenys no conreats estan ocupats per boscos de pins, roures i alzines i matollars (unes 1.000 ha).\nLimita amb els termes garriguencs de Juncosa (NE) i la Granadella (NO) i amb els de Margalef de Montsant (Priorat) i Flix (Ribera d'Ebre) a migdia. En direcció E-O travessa el terme la carretera comarcal.\nEl poble es troba entre dos barrancs: el de la vall Major i el de Sant Pere, que es dirigeixen (NO) cap al Segre.\nCasal d'Avis Sant Marc\nPl.de les Escoles, s/n (Bellaguarda)\ncarrer de les Eres, 27\nc/ Major, 1 - 25163 - Bellaguarda\nAssociació de Dones L'Alzina\npl. Escoles, 10\nAssociació de Jubilats-Casal d'Avis\nAssociació de Pares d'Alumnes (APA) del CEIP Els Set Focs\npl. Escoles, 7\nActualitat i notícies a Bellaguarda\nLa cooperativa "Olis Bellaguarda" celebra el centenari\nDistància a capital de comarca (Les Borges Blanques): 38,4 km (44 minuts en cotxe).\nDistància a capital de provincia (Lleida): 43,6 km (40 minuts en cotxe).\nVa formar part de la baronia de la Granadella i, juntament amb Bovera, va dependre civilment i eclesiàsticament d'aquesta vila fins poc abans de mitjans del segle XIX.\nOlegario Alberich Vidal\nAdrià Martin Crisol\nJosa Monné Tost\nL'església és d'origen gòtic amb absis de planta octogonal i finestrals als murs laterals que semblen anteriors, de l'època de la transició. El cloquer és de planta quadrada amb cos octogonal a la part superior. La façana, amb una bella portalada, i l'interior de la nau es van refer després de mitjans del XVIII, dins una línia neoclàssica.\nEsdeveniments a Bellaguarda


Tres de cada deu persones que passegen pel Centre de Terrassa acaben comprant Tres de cada deu persones que passegen pel Centre de Terrassa acaben comprant – MónTerrassa\nTres de cada deu persones que passegen pel Centre de Terrassa acaben comprant\nUn estudi de TerrassaCentre conclou que els dimarts s'han convertit en els millors dies per als comerciants\nTerrassa Centre ha presentat l’informe de l’Observatori dels Centres Urbans de la Fundació Comerç Ciutadà corresponent al darrer trimestre de 2020 i fins al primer semestre de 2021. L’àrea d’estudi correspon a la zona de vianants de Terrassa. Durant aquest període s’ha produït una disminució del 4% del flux de persones que transiten pel centre comercial, respecte al mateix tram temporal de 2019. A tall d’exemple, en la darrera “ronda” de control, en només 21 dies es van registrar 2,2 milions de persones que van transitar per l’àrea de vianants, corresponents del 26 de setembre al 16 d’octubre.\nL’estudi indica que dimarts és el dia on hi ha una relació transacció(compra)-flux més intens. Ja que malgrat tenir només un 18% de flux, hi ha un alt nombre de transaccions. L’any passat, en canvi, el millor dia per als comerciants era el dissabte quan hi havia una relació transacció-flux més intensa. Per regla general, dimarts, divendres i dissabte són els dies de la setmana on hi ha més moviment comercial, amb un 18%, mentre que dilluns, amb un 12% és el dia amb un menor nombre de transaccions. Segons TerrassaCentre, això es tradueix en què de cada 10 persones, 3 acaben comprant. L’any 2019, la ràtio se situava en de cada 10 persones 4 compraven. “Atribuïm aquest descens al fet que encara ens trobàvem en fase de recuperació després de les fortes restriccions de la pandèmia”, exposa l’entitat. d\nEl sector alimentari s’endú el 47% de les compres\nEl Raval de Montserrat i la Rambla d’Ègara són els dos carrers on es produeix major concentració de vianants. S’atribueix aquesta relació en què la rambla és un lloc de pas, on les línies d’autobús fan que hi hagi constant moviment. Tanmateix, “la gent no hi fa estada, per això, malgrat que el flux és elevat, la compra és baixa”.\nSectorialment, pel comerç el dissabte continua essent el millor dia. La restauració de dimarts a dissabte presenta una activitat molt similar, mentre que pel serveis els dies de més transaccions són els divendres seguit del dissabte. Per subsectors, el quotidià alimentari presenta un major nombre de transaccions seguit del take away. En aquest sentit, l’alimentari representa el 26% de les compres que es fan al Centre, seguit del takeaway amb un 21%. Cal dir que les noves restriccions d’aquest any ha fet que els locals de menjar per emportar tinguessin un augment de transaccions.\nL’estudi reforça que els carrers “on hi ha més concentració de botigues és on hi ha més flux de persones. Per tant, la conclusió que traiem des de TerrassaCentre és que el comerç és un gran pol d’atracció. El comerç fa ciutat, dona vida i és totalment imprescindible”, conclouen.


XVII Concurs de pintura ràpida 2020 – Escola de Pintura de Godella\nEl proper dissabte 19 de setembre, tot i la pandèmia, les mascaretes i el gel hidroalcohòlic, una vegada més, i van disset, tindrà lloc als carrers de Godella el tradicional concurs de pintura ràpida “Godella i el seu entorn”.\nEl jurat tindrà una especial consideració amb les obres que reflectisquen indrets o aspectes de Godella originals o anteriorment no representats. Estarà format per la regidora de Cultura Tatiana Prades i els/les artistes Francisca Lita, Josep Vergara, Josep Ferriol i Manolo Silvestre.\nEl concurs té una dotació per a premis de més de 3000 € i dos categories: adult i jovenívol. El primer premi de categoria A tindrà una dotació de 1000€. Els premis són els següents:\nPremi a la millor obra: 1.000€. Aquest premi inclou la donació de l’obra guanyadora\nPremi a la 2a millor obra: 500€. Premi que no inclou l’obra.\nPremi a la 3a millor obra: 300€. Tampoc inclou l’obra\nPremi artista local: 500 €. Aquest premi comporta la donació de l’obra.\nA més a més de dos premis amb borsa d’adquisició de material de BBAA (150€ cadascuna) i la categoria juvenil (menors de 16 anys) amb tres premis (un de 200€ i dos de 100€).\nLes obres guardonades seran exposades del 23 de setembre al 4 d’octubre al Centre d’Art Contemporani Vila Eugènia.\nEls alumnes de l’escola com és habitual farem un recorregut pel certamen (la nostra trobada és a les 10h. a l’antic Matalafer, actual Biblioteca).


Arrestat el jove que agredí un taxista i marxà amb el seu cotxe\n02 març 2021 09:36\nLa Policia ha aclarit un presumpte delicte de robatori amb agressió contra un taxista de Palma ocorregut sobre les 18:30 hores de dilluns passat als aparcaments d'una superfície comercial del Camí Fondo. L'autor de l'agressió, un romanès nascut a Bucarest que nom Petre F., de 26 anys d'edat i que es troba en situació il·legal a Mallorca, ha estat detingut.\nLa víctima és un taxista de Palma d'uns 60 anys d'edat que hores abans havia recollit un individu a l'avinguda Jaume III. Aquest li indicà que el portàs cap al Coll d'en Rabassa. Una vegada allà li digué que continuàs cap l'aeroport i en el trajecte li digué que anés pel Camí Fondo, cap a un complex comercial i li indica uns aparcaments. Quan el taxi es parà, el client començà a donar cops de puny al conductor, mentre que amb una mà li subjectava el cap amb intenció de fer-li un tall al coll. La víctima va fer front a l'agressor i aconseguí treure una navalla amb la qual va fer diversos talls a la mà al romanès.\nAixò no obstant, l'agressió continuà. El taxista rebé cops per tot el cos i perdé dues dents. La víctima fugí del taxi i sol·licità auxili a la superfície comercial. Tot seguit va ser atès i traslladat a l'hospital de Son Dureta i després al de Son Llàtzer, on va ser intervingut quirúrgicament de l'ull esquerre.


El Teatre Auditori acull l'espectacle musical del grup Ocumé — Ajuntament de Ripollet\n/ El Teatre Auditori acull l'espectacle musical del grup Ocumé\nEl Teatre Auditori acull l'espectacle musical del grup Ocumé https://www.ripollet.cat/actualitat/noticies/10443 https://www.ripollet.cat/actualitat/noticies/10443/@@images/image/preview\nEl Teatre Auditori acull l'espectacle musical del grup Ocumé\ndivendres 16 maig 2008\nL'espectacle començarà a les deu de la nit i el preu de les entrades és de 15 euros. Ocumé és la conjunció de sis veus que construeixen ritmes i harmonies tot creant un espectacle ple de música i gotes d'humor, només amb la veu, sense utilitzar altres instruments.\nEl seu repertori inclou versions vocals de clàssics del pop-rock, cantautors, gospel, jazz i la música llatina. Aquesta varietat, i la diversitat dels arranjaments propis que presenten, elements fonamentals en la seva proposta, fan dels seus concerts un espectacle obert a tota mena de públic.\nOcumé va néixer l'any 1992 fruit del desig d'un grup de joves de cantar pel senzill plaer de gaudir de la música. Així, el que va començar com una afició es va anar professionalitzant sense perdre, no obstant, el punt de frescor, imaginació i espontaneïtat que sempre ha caracteritzat el grup.\nDegut al fet que la major part de components del grup venien del món coral, el repte va ser fer música sense instruments, només amb la veu, fent així seva la frase que diu que “la veu és el millor instrument que existeix". Al llarg dels anys han fet concerts a nombrosos clubs, sales de festa, teatres, convencions i festes majors arreu de Catalunya, Andorra, Espanya i Itàlia.\n- Cedida per l'Associació d'Espectadors del Teatre del Mercat Vell.


Observatori Social de "la Caixa" - La situacion en España Inf May - Secció <!- - Cookies - ->\nLes persones grans conformen un dels grups d’edat que tradicionalment s’ha associat més a problemes de vulnerabilitat econòmica i social. En les descripcions dels perfils socioeconòmics de la pobresa, per exemple, fins fa relativament poc era habitual caracteritzar aquest col·lectiu amb un risc de pobresa històricament més elevat que la mitjana de la població espanyola. Durant les dues últimes dècades, tanmateix, s’han produït diversos processos que han modificat les condicions de benestar de les persones grans, com ara l’extensió dels sistemes de protecció social i l’augment de l’estabilitat de les seves rendes, un impacte menys important, en aquest mateix sentit, de la crisi econòmica pel caràcter menys fluctuant de les pensions contributives i el mateix procés d’envelliment, que ha fet que, dins de la definició estadística de la categoria de persones grans –majors de 65 anys– s’hi incloguin, cada vegada més, persones amb nivells elevats d’activitat econòmica.\nDe les diverses dimensions que conformen el mapa de necessitats socials, probablement l’àmbit en què s’han produït els canvis més rellevants en el cas de les persones grans és el relacionat amb el benestar econòmic i material. Les dades que cobreixen l’última dècada i mitja revelen una inversió del retrat tradicional, en què les persones grans tenien un risc de pobresa més elevat que la resta de la població. Aquest risc superior, encara present a l’inici de la crisi, es va anar reduint fins a invertir-se, i actualment s’observa una bretxa més important a favor de les persones grans. La raó d’aquest canvi tan dràstic en el risc diferencial de pobresa s’ha de buscar en l’estabilitat de les rendes del col·lectiu, molt dependent del sistema de pensions públiques, en comparació de la pronunciada caiguda de les rendes de la resta de la població a causa de l’elevada taxa d’atur en els moments més crítics de la crisi i la reducció general de l’activitat econòmica.\nLa forma tradicional de mesurament de la pobresa, amb criteris relatius –fixant-ne el llindar com un percentatge de la renda mitjana de la població–, també ha contribuït a donar més visibilitat a la disminució de la pobresa entre les persones grans. Les rendes d’aquest col·lectiu, de fet, han crescut gairebé al mateix nivell que els preus, atesa l’absència de grans canvis en el sistema d’actualització de les pensions. No obstant això, cal destacar l’augment continuat de la pensió mitjana com a conseqüència de l’entrada progressiva en el sistema de treballadors amb historials laborals més complets i amb la pensió màxima, circumstància compatible amb la presència de pensions molt baixes. Durant el període més recent, tanmateix, aquesta mateixa estabilitat de les rendes ha fet que augmentés el risc relatiu de pobresa de les persones grans, ja que l’evolució de les seves rendes és molt més lenta que la de les de la resta de la població, que han anat augmentant a mesura que el creixement econòmic i l’ocupació es recuperaven.\nEn una línia molt similar, tampoc no hi ha grans variacions en un dels grans trets de la vulnerabilitat de les llars espanyoles, com són les dificultats declarades per arribar a final de mes. En el cas de les persones grans, a diferència de la mitjana de la societat, aquest problema no va experimentar grans canvis durant la crisi, i s’ha reduït notablement amb la recuperació, tot i que no a un ritme tan ràpid com en la resta de la població.\nA aquest risc més baix de pobresa i de dificultats econòmiques generals, també s’hi afegeix una incidència menys important de les formes més severes de pobresa, com són les relacionades amb la pobresa consistent o la simultaneïtat, en una mateixa llar, dels problemes de pobresa monetària i privació material. En la fase en què el deteriorament de l’economia va ser més accentuat (2013), el percentatge de persones grans afectades per aquesta realitat (3,9%) va arribar a ser una tercera part del corresponent al total de la població (9,7%). No obstant això, l’augment de la pobresa monetària en les persones grans durant l’etapa més recent per les raons esmentades i la millora de la resta de grups han fet que el diferencial torni a reduir-se, cosa que introdueix dubtes sobre la capacitat real del sistema d’assegurament de les rendes en la vellesa per cobrir aquest tipus de risc.\nMés positius són els resultats referents a la cronicitat de la pobresa, que és un dels indicadors que reflecteixen amb més severitat la manca de cobertura de les necessitats socials vinculades a la suficiència dels ingressos de la llar. A diferència del que passa en el conjunt de la societat espanyola, avui dia el risc de pobresa crònica entre les persones grans és més baix que a mitjan dècada passada, tot i que, de nou, s’observa un cert repunt en l’etapa de recuperació econòmica, vinculat a les dificultats esmentades perquè les rendes d’aquest grup demogràfic segueixin un ritme similar a les de la resta de perceptors d’ingressos en les etapes expansives.\nEL BENESTAR ECONÒMIC I MATERIAL DE LES PERSONES GRANS A L’«ESPANYA BUIDADA»\nUn dels estereotips més habituals en la interpretació de les necessitats socials de les persones grans és que la incidència de la pobresa monetària és més gran entre les que viuen en zones rurals que no pas entre les que viuen en zones urbanes, però això queda compensat pel fet que les primeres gaudeixen d’unes condicions de vida millors. Tanmateix, les dades de privació material no avalen aquesta valoració, ja que mostren que els problemes de privació material d’aquest col·lectiu també són més acusats en l’àmbit rural que a les zones molt poblades i intermèdies, si bé les diferències són més petites que quan l’indicador de benestar se cenyeix al nivell relatiu d’ingressos.\nUn dels factors més determinants per explicar les diferències en la intensitat de les necessitats socials de les persones grans és l’accés a l’habitatge. En la cobertura d’aquestes necessitats conflueixen dues realitats determinants, que són, d’una banda, un major accés a la tinença en propietat que en altres grups d’edat i països i, de l’altra, un problema tradicional de més dificultats per mantenir l’habitatge en condicions adequades. Aquestes mateixes dades de l’Enquesta de condicions de vida reflecteixen una extensió menor dels problemes de sobrecàrrega de les despeses de l’habitatge, i revelen que menys d’una de cada deu persones grans pateixen aquest tipus de problema. Tanmateix, les dades mostren que, a diferència del que ha passat amb la resta de la població, durant el període més recent els problemes de sobrecàrrega han anat augmentant entre la gent gran.\nNo ha passat el mateix amb el problema de les males condicions de l’habitatge, que, amb alguna interrupció, durant l’última dècada ha mostrat una clara tendència a la millora, i que afecta aproximadament una de cada deu persones grans. Una dada positiva és que els problemes per mantenir l’habitatge calent durant els mesos d’hivern –cosa que, en termes de salut, té conseqüències més greus en el cas de les persones grans– tenen una incidència més baixa que en la resta de la població i, a més, s’han anat reduint.\nPel que fa als problemes de salut, cal destacar que l’esperança de vida de les persones grans ha anat augmentant durant les dues últimes dècades: Espanya és el segon país de la UE, després de França, amb una esperança de vida més elevada en aquest col·lectiu, amb 19,1 anys per als homes de 65 anys i 23,1 per a les dones de la mateixa edat, segons l’Institut Nacional d’Estadística. No obstant això, al mateix temps també ha augmentat el percentatge de persones que tenen una malaltia crònica diagnosticada. Aquesta és la realitat de prop d’un 70% de les persones de més de 65 anys, que contrasta amb la del total de la població, en què els problemes crònics de salut, relativament estables, afecten menys d’una de cada tres persones.\nEn la majoria de casos, tanmateix, l’elevada incidència de les malalties cròniques entre les persones grans a Espanya no deriva necessàriament en una situació incapacitant. El percentatge de persones d’aquesta edat amb limitacions greus és del 10% del total, xifra que és pràcticament la meitat que la de fa una dècada. Tal com recollia l’Informe sobre salut d’aquesta col·lecció, hi continua havent un percentatge elevat de persones grans amb necessitat d’atenció no ateses pel sistema d’atenció a la dependència. Tot i que la cobertura ha augmentat considerablement durant aquesta última dècada, una de cada dues persones grans dependents –al voltant del 15% de les persones grans, i un 33% de les persones de més de 80 anys, tindrien unes limitacions prou importants per necessitar l’atenció del sistema– no rep aquestes atencions. En molts casos són persones que no han sol·licitat ser avaluades com a dependents, però en altres casos sí que ho han fet i el seu expedient de valoració encara no s’ha resolt.\nUna última dada positiva és la baixa proporció de persones que han hagut de renunciar a prendre fàrmacs per raons econòmiques. No obstant això, en un segment de persones grans, les despeses sanitàries condicionen severament la seva capacitat de consum. Prop del 13% de les persones grans ubicades en el primer quintil d’ingressos han de dedicar més del 40% de la seva renda a aquest tipus de despeses.


La Federació d'Associacions de Dones de les Garrigues , aquest passat dissabte, va realitzar l'acte d'entrega de premis a les 3 obres guanyadores d'aquesta 4rta. Edició dels Relats Breus, "Les Garrigues en Femení."\nLa Sala del Centre Cultural d'Arbeca va ser el lloc elegit per realitzar aquest acte. L'Associació de Dones l'Olivera Arbequina ha estat aquest any l'amfitriona de l'acte, que en aquesta edició ha comptat amb la participació de 11 dones, els relats de les quals, després de la seva lectura , han sabut commoure els cors de tots els assistents.\nL'acte va comptar amb la presencia de les autoritats comarcals i locals que van obrir la sessió amb els parlaments i agraïments que pertocaven i tot seguit la nostra Mestra, durant molts anys a Arbeca, Maribel Ginés Solé, va ser l'encarregada de fer la Micro-xerrada que ens va introduir en el món de la literatura i la dona.\nEl públic assistent va gaudir d'una vetllada de categoria, i per aixó volem donar les gràcies a totes les dones que amb el seu treball, esforç i saber fer, ens han permès compartir-la. !


El bloc de la Biblioteca: de febrer 2020\nL'Escala, Vila del Llibre 2020 (2a edició)\nEl 28 -29 de febrer i 1 de març torna el festival literari d’hivern de l’Empordà. Presentacions, recitals poètics, col·loquis, espectacles, tallers i exposicions per a tots els públics. Com a tema central, el Mediterrani, escenari del moviment de persones en el passat i en el present, intercanvi de cultura i coneixement que queda reflectit en els llibres. Per més informació consulta la pàgin web.\nPublicat per Biblioteca INS Miquel Biada a 10:55 Cap comentari:\nAhir dijous el poeta Enric Cassasses ha estat designat com a guanyador de la 52a edició del Premi d'Honor de les Lletres Catalanes.\nCassasses és autor d'una vasta obra que inclou poesia, narrativa i dramatúrgia, tot i que és conegut primordialment per la seva obra poètica. Entre la seva bibliografia destaquen títols com La cosa aquella (Empúries, 1982), T'hi sé (Edicions 1984, 2013), A la panxa del poema en prosa que no hi neva ni hi plou (Tria, 2013) i, recentment, El nus la flor (Edicions Poncianes, 2017), guardonat amb el Premi Lletra d'Or al millor llibre publicat en llengua catalana. En l'àmbit de la dramatúrgia, el 2003 va publicar la peça de teatre Do'm (RE&MA).\n(Informació de NacióDigital)\nEl proper 2 de març...\nConvocatòria XIII Premi Helena Jubany\n"Visions i Cants" Poema de Joan Maragall\nSoc la que creix\nla plena, la que minva\nla que desapareix.\nLa dona invisible,\nla que dona,\nla que es fa present\namb la seva llum i les seves ombres.\nau del paradís i el seu fruit.\nSóc ventre, úter matern.\nI com una dona d'aigua,\nPoema de JOANA ABRINES\nPublicat per Biblioteca INS Miquel Biada a 10:23 Cap comentari:\n«Sense l’ajut del llenguatge som estúpids, inarticulats, toscs i insociables.”\nPublicat per Biblioteca INS Miquel Biada a 9:53 Cap comentari:\nDijous Llarder i Carnestolres\nIl·lustració de Troy Brooks\nAvui és dijous Llarder, el conegut dia de la Truita, i comença la festa del Carnestoltes amb la vinguda de sa majestat el Rei Pallofa. Són dies de ball, de comparses, música i disfresses. Són dies de sàtires, crítiques, ironies i de denuncia... com diu la dita «Per Carnaval, tot si val».\nPublicat per Biblioteca INS Miquel Biada a 10:28 Cap comentari:\nPublicat per Biblioteca INS Miquel Biada a 9:55 Cap comentari:\nXalar: 1 1 v. intr.[LC]. Esbargir-se alegrement. Com xala la canalla, anant d’excursió! 1 2 tr. Pron. [LC] Com te la xales, ara que tens vacances! 2 intr. Pron. [LC] Perdre la raó, el seny. Amb tantes desgràcies es va xalar, pobre home!\nCom quan va xalar amb el casament del noi i la xerrameca li va durar gairebé un any. Però no ho ha fet i encara no sap ben bé per què. Tal vegada no vol que ella, amb la seva mirada inquisitiva, vegi que ha acabat arraconat i bandejat per un xaval de l'acadèmia. Que els qui brinden per ell, en realitat somriuen al nou cap i que aprofiten l'ocasió per donar-se a conéixer i fer-li brometes perquè ell ja no els importa un rave.\nParaules emmetzinades, de Maite Carranza. Editorial Edebé (pàg. 161)\nAvui és el dia d’Internet Segura. La importància d’aquesta festivitat, que se celebra arreu del planeta, fa que sorgeixin moltes iniciatives originals orientades a fer de l’ecosistema d’Internet un espai segur i cívic. Estigueu ben atents a les nostres xarxes socials: Facebook, Twitter i Instagram. Hi desgranarem totes les accions i iniciatives que durem a terme durant el Dia d’Internet Segura, adreçades a diferents col·lectius.\nEl lema del Safer Internet Day és ‘Together for a better Internet’, una crida a l’acció perquè totes les parts implicades s’uneixin en l’exercici de crear una Internet millor per a tothom, i especialment per als usuaris més joves. Tota una declaració d’intencions que reforça un fet indiscutible: quantes més persones i entitats ens impliquem en estendre una cultura de seguretat a la xarxa, trobarem cada vegada menys riscos i menys actituds incíviques. Per més informació podeu consultar la web Internet Segura: la ciberseguretat al teu abast.\nSobre aquest tema a la biblioteca tenim un llibre Internet segur: la guía definitiva para disfruitar sin riesgos de la red de José Ángel Fernández\nLa lectura que us recomano aquest mes de febrer és La maleta de Núria Parera.\nUna maleta de pell feta a mà és la protagonista d’aquesta història. Va ser creada per en Magí, un home del món rural, l’any 1890. A partir d’aquí, la maleta passa de mà en mà, i és testimoni de les diferents èpoques històriques: les colònies tèxtils, la revolució obrera, la guerra civil, l’exili, la caiguda del franquisme, la crisi econòmica del 2008, els refugiats...\nLlibre de només 82 pàgines, de prosa poètica, senzilla i concisa, La maleta té el do de situar-te en els fets històrics per mitjà d’uns relats molt breus. Aquests mini relats estan acompanyats d’il·lustracions en blanc, negra i vermell, que donen força al relat i proporcionen un valor afegit al conjunt de la novel·la.\nEn acabar el llibre, les últimes pàgines estan dedicades a una taula cronològica dels fets que s’hi recullen.\nLa maleta és una obra original, bonica i de gran potencial educatiu, ja que a través de la seva lectura (curta i gens passada), es pot fer un recorregut als alumnes dels esdeveniments més significatius del segle XX.\nAquesta setmana he passat per les aules i us he presentat del proper llibre del Prohibit Llegir!\nKentukis, escrit per Samanta Schweblin, és el llibre escollit. Espero que gaudiu la seva lectura.\nQuè són els kentukis?\nEls kentukis s’han posat de moda. Tothom en té un a casa. Es pot escollir un entre diverses formes: osset, conillet, pollets… tots són flonjos i suaus (com un nino de peluix). Un cop a casa, només s’ha d’endollar i passades unes hores el kentuki està carregat i preparat per interactuar amb el seu amo, com un animal de companyia. Per tal que el kentuki funcioni hi ha d’haver una persona que controli el programari des de casa, en el seu ordinador i des de qualsevol part del món. Aquesta persona, a més de donar ordres per tal que el kentuki funcioni, veu tot el que succeeix a la casa on és acollit.\nLa novel·la és un recull d'històries on els kentukis són els protagonistes. Històries divertides, tristes, curioses...on en cada una d'elles s'entreveu la part més real i complexa de la nostra relació amb la tecnologia.\nRecordeu que les inscripcions pel club de lectura són a partir de la setmana del 10 al 14 de febrer.\nEl club de lectura és una activitat gratuïta gràcies a la col·laboració de l’AMPA.\nAvui fa 75 anys del naixement de Bob Marley, compositor, cantant i instrumentista jamaicà de nom real Robert Nesta Marley.\nCapdavanter de la música reggae , el 1964 formà The Wailin’ Wailers, amb els quals el 1973 enregistrà Burnin' , que el projectà internacionalment, èxit que consolidà el 1975 amb la cançó No Woman, No Cry . Esdevingut una primera figura del rock , fou un actiu propagandista del moviment religiós rastafarià, i a la seva mort ell i la seva música es convertiren en un símbol continuat pels seus seguidors. Dels seus enregistraments cal destacar els àlbums Live! (1975) Rastaman Vibration (1976), Exodus (1977), Kaya (1978), Babylon by Bus (1979), Survival (1979), Upraising (1980) i Confrontation (1983), editat pòstumament.\n(informació extreta d’enciclopèdia.cat)\n«...Fins que el color de la pell d’un home no sigui tan poc significatiu com el color dels seus ull, jo dic guerra...»\nPublicat per Biblioteca INS Miquel Biada a 16:44 Cap comentari:\nPer tots els amans de Harry Potter aquests dissabte 6 de febrer teniu una cita que no us podeu perdre: Proyecto Patronus, la mafia de una generación. Es tracta d’un cinefòrum on es projectarà el documental de Fernando Vidal i Beatriz Martínez. La tertúlia estarà moderada pels creadors els documental i altres personalitats del món de Harry Potter.\nLloc: Sala del Foment Mataroní\nVenda d’entrades: a la Biblioteca de l’Institut i a la sala del Foment Mataroní (venda anticipada i el mateix dia)\nPreu: 2 є\nAprofitant aquest advent, a la biblioteca hi trobareu una petita exposició de tots els llibres de Harry Potter disponibles.\nAvui fa 25 anys de la mort de Patricia Highsmith, escriptora estatunidenca de novel·la negra, ben coneguda pels seus thrillers psicològics. El seu estil és molt personal, sovint macabre, satíric i ple de d’humor negre. També va escriure sota el pseudònim Claire Morgan.\n(Informació extreta de Viquipèdia: l’enciclopèdia lliure)\nA la biblioteca, d’aquesta autora tenim els següents llibres:\nEl talento de M. Ripley\nAvui fa 75 anys de la mort de Bertrand Russell matemàtic, pacifista, escriptor britànic, que va rebre el Premi Nobel de Literatura el 1950. A la biblioteca hi pots trobar dos llibres editats per edicions 62:\nFestival Internacional de Còmic d'Angoulême\nDurant el 30 de gener fins al 2 de febrer va tenir lloc a Angoulême la 47ª edició del Festival Internacional de Còmic (en francès Festival international de la bande dessinée d'Angoulême). Aquest festival és uns dels més prestigiosos i importants a nivell internacional. Des del 2007, el festival compta amb un «gat fer» (en francès Le Fauve) com a mascota. La va crear Lewis Trondheim, guanyador del gran premi del festival del 2006. A partir del 2008 els guanyadors dels premis del festival reben figuretes amb el «gat fer» com a premis, sent la del premi al Millor àlbum banyada en or.\nEls premis d’aquest any han estat:\nEl Gran Premi: Emmanuel Guibert, obres com la sèrie La guerra i El fotógrafo.\nPremi al millor àlbum: Révolution de Florent Grouazel i Younn Locard.\nPremi especial del jurat: Clyde Fans (Ventiladores Clyde) de Seth (pseudònim de Gregory Gallant).\nPremi a la millor sèrie: In the abyss of time de Gou Tanabe.\nPremi revelació: Skylight de Joe Kessler.\nPremi patrimonial: The Green Hand and other stories, de Nicole Claveloux (Cornélius).\nPremi Fauve polar: No Direction de Emmanuel Moynot (Sarbacane).\nPremi del còmic alternatiu: Komikaze (Croatia)


temporada - Paraula en Context\nPerò així que he pagat per culpa seva cap a una dotzena de gallines escanyades; quan, agafant-lo de la cua, l'he deslliurat de mil combats de carrer; quan una dona enfurismada m'ha presentat, perquè el veiés, el cadàver del seu gat difunt, bo i tractant-me d'«assassí»; quan m'he vist demandat als tribunals pel meu veí del costat, per haver deixat en llibertat un gos ferotge, un gos que havia muntat la guàrdia davant el seu magatzem de ferramentes durant dues hores, una nit de fred, sense poder el veí treure ni la punta del nas; quan he sabut que a espatlles meves el jardiner havia guanyat 30 xelins apostant per la destrossa de «tantes rates en tant de temps»... des d'aleshores he començat de creure que potser se li permetria de romandre en el nostre planeta una temporada més llarga.\nPer esdeveniments que no són del cas, he tingut de viure llarga temporada lluny de Barcelona: això ha fet que deixés de freqüentar algunes de les meves relacions. La família Buxareu ha estat una d'aquestes. Fa quatre o cinc anys que no visito la seva casa. Darrerament vaig informar-me de la mort de Paulina, víctima d'una recent epidèmia, quan finia l'estiueig en un poble de la província de Girona.\nHe observat que gairebé tots els vells mariners es fan enrera quan es presenta el cas de posar el coll a la feina. Els reconeixereu amb la manera com seuen a popa i encoratgen els remers contant-los els meravellosos fets que ells han realitzat, la darrera temporada.\nAltre motiu de canvi de vida era la curta temporada que anyalment passava la família a Barcelona.\n-De qualsevol cosa en dieu treball- diu, entre dos sospirs de satisfacció, als dos novicis que suen com uns carreters i lluiten a mort contra el corrent ja fa una hora. -Mireu: Jim Biffies, Jaume i jo vam fer el passatge de Marlow a Goring, la darrera temporada, en una sola tarda, ¡sense aturar-nos un minut! Us en recordeu, vós, Jaume?\nI sempre aquella por de donar un desengany! -M'han posat tan amunt que ja no hi arribo, em deia un dia plorant de ràbia davant un contracte que no volia firmar, per un teatre cabdal de New-York... Per això jo li vaig dir: -Reposi... vagi a casa seva una temporada. Els tics nerviosos se'l menjaven i la visió de les grans multituds l'esfereïa, perque sempre li venia al pensament que hi havia el doble d'orelles que no de caps d'espectadors, i això l'enervava... si sembla un vell i no té quaranta anys encara!\nA un aprenent que havíem tingut nosaltres tres la darrera temporada, li vam servir tots els contes possibles sobre les nostres heroïcitats d'altres temps. Doncs mireu aquell jove beneit de quina manera es mof