Vienna Hotel Guangzhou Shaheding Metro Station Branch Guangzhou Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n186-188 Xian Lie Dong Road, Districte de Tianhe - Teemall /Estació de l'Est, Guangzhou, Xina, 510075 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Vienna Hotel Guangzhou Shaheding Metro Station Branch?\nDoble Superior D'una Habitació (Double Superior One Bedroom)\nMés informació sobre Vienna Hotel Guangzhou Shaheding Metro Station Branch\nBen situat a la compres, els restaurants, els negocis area de Guangzhou ciutat, Vienna Hotel Guangzhou Shaheding Metro Station Bra us proporcionarà el millor lloc per a un merescut descans. A 2 km de l'emoció de la ciutat, aquest hotel de 4-estrelles gaudeix d'una excelent situació i permet accès a les millors atraccions de la ciutat. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a Zoològic de Guangzhou, The 19th Route Army Martyr Cemetery, Shahe wholesale Market.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Guangzhou. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com seguretat 24 hores, registre d'entrada/sortida privat, botiga de conveniència, servei de taxi, Wi-Fi gratuït en totes les habitacions.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara televisió de pantalla plana, catifes, connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Vienna Hotel Guangzhou Shaheding Metro Station Bra.\nTarifa d'ús d'internet/WiFi diària: 000\nComentaris d'Agoda (122)Comentaris de Booking.com (4)\nTots els tipus de viatgers (122)Viatger de Negocis (67)Parelles (25)Viatgers en solitari (9)Famílies amb infants petits (2)Famílies amb infants grans (4)Grups (15)


Mislata aprova un pla econòmic històric de 2’8 milions d'euros enfront la COVID-19 | Valencia Extra\nLa crisi sanitària mundial ocasionada per la COVID-19 i la consegüent declaració de l’Estat d’Alarma, ha provocat una difícil situació per la qual estan travessant famílies, empreses i persones treballadores. Aquest nou escenari actual ha plantejat reptes de diversa índole en els àmbits social, sanitari i econòmic, per als quals l’Ajuntament de Mislata pretén, dins del seu àmbit competencial, adoptar mesures per a afavorir la recuperació econòmica del municipi i del seu teixit comercial i empresarial, atenent sempre, per sobre de tot, a les persones que més ho necessiten.\nPer tot això, el consistori ha aprovat un Pla Global Estratègic enfront de la COVID-19 dotat inicialment amb 2.805.000 euros. Un pla econòmic històric la xifra del qual podrà incrementar-se en funció de la valoració dels plans municipals no executats arran de la paralització ocasionada per l’Estat d’Alarma o perquè així es considerava. Es tracta d’un Pla transversal que es recolza en quatre eixos fonamentals, amb mesures de caràcter social i assistencial, de promoció econòmica i impuls comercial, unes altres de contingència sanitària i de seguretat pública, i unes altres de caràcter tributari.\nEl bloc de mesures per a la promoció econòmica i comercial, pretén contribuir a la regeneració de tot teixit comercial i empresarial local. Entre altres, ajudes per a comerços i empreses per al lloguer o pagament de subministraments essencials, la creació d’una web i una App mòbil per a promocionar el comerç local o un servei integral d’assessorament. De la mateixa manera, aquest bloc inclou mesures de promoció de l’ocupació i d’assessorament específic a persones joves, emprenedors, autònoms, empresaris i treballadors en general del municipi. La xifra total per a la implementació d’aquestes mesures ascendeix a 1.295.000 euros.\nEn el pla sanitari i de seguretat pública, són molts els esforços que s’estan realitzant per a prevenir el risc sanitari i la protecció social i garantir així la seguretat de tota la ciutadania. Des de l’adquisició de materials de protecció, passant per l’ampliació dels treballs de neteja i desinfecció extraordinària i diària dels carrers i espais públics, o l’ampliació de la plantilla de la Policia Local, entre altres mesures. En definitiva, un total de 615.000 euros que l’Ajuntament destinarà per a la contingència sanitària i seguretat pública.\n“Aquest paquet extraordinari de mesures significa el pla econòmic més gran de la història de Mislata i amb ell posem de manifest que posarem tot l’esforç a sortir d’aquesta crisi sanitària i no deixar a ningú enrere”, afirma l’alcalde Carlos F. Bielsa.


La senyora Rosa baixava cada dia per aquella estreta vorera, per no haver de trepitjar els rierencs cantelluts del paviment. Molt lentament, anava passant sota l’alt espadat de pedra picada de la pujada de l’església.\nAquell vint-i-quatre de desembre de 1976, no era encara un dia especialment fred, un vent suau de mar semblava agradar a l’àngel de bronze que regnava sobre la cúpula del campanar i al penell trompetista que ballava sobre el teulat d’una casa veïna. Les muntanyes es desdibuixaven en l’horitzó, enmig d’un mar de calitja lletosa. La Rosa Vilagran semblava un ésser menut i desvalgut, que anava a ser digerit definitivament pels budells d’una ciutat sense escrúpols. Els seus ulls gastats miraven distretament a través d’unes ulleres de mestra d’escola. Reconeixia sempre les cares dels que passaven pel seu costat, sobretot si eren d’exalumnes. Els noms no sempre els recordava, perquè les cares arrugades dels adults no concordaven mai amb les traces fines dels joves que alguna vegada havien estat i que ella havia intentat adreçar, no sempre amb èxit.\nA vegades encara els podia veure entre somnis: els seus antics alumnes, cridaners i exaltats, jugant al pati de l’escola; els seus rostres atònits contemplant la pissarra; les seves mans tremoloses intentant lligar paraules, amb lletres arrodonides sobre paper pautat. Però aquella nit havia somniat una altra cosa: insectes. Petits tèrmits que rossegaven la fusta, voraços i rodanxons, milers de formigues vermelles que devoraven completament la fusta de la casa.\nAquell somni clarament premonitori i tot un seguit de sorolls, que provenien, sense cap mena de dubtes, de les bigues de fusta de noguer del sostre de la casa, van provocar-li una certa alarma, un neguit creixent. Va decidir anar a demanar auxili al seu nebot arquitecte, ell podria dictaminar exactament l’estat del teulat. De fet ja feia dies que havia detectat uns petits forats sospitosos en una de les bigues del menjador.\nEn Joan Maria Vilagran tenia la consulta a la vora del riu, a la Rambla, vora el pont de Pedra:\n«–L’estudi, tieta, l’estudi. Els arquitectes treballem en un estudi amb delineants que dibuixen, els metges tenen consulta i porten bata blanca. Els arquitectes estudi, els metges consulta...».\nLa tieta Rosa sempre oblidava que al seu nebot no li agradava gens que el confonguessin amb el seu germà gran, en Josep Maria, metge especialista en Ginecologia i Obstetrícia, amb consulta a la Gran Via, el carrer per excel·lència dels metges i els advocats.\nMalgrat tot la senyora Rosa va explicar al seu nebot, amb pels i senyals, l’origen de la seva inquietud, i en Joan Maria li va prometre que abans de dinar aniria a comprovar l’estat de salut de les seves bigues, i que no es preocupés, que la darrera vegada que ell havia estat a casa seva, –dos dies abans– estaven essencialment en ordre i que els corcs no es mengen la fusta a tanta velocitat.\n«–Gràcies Josep Maria, no saps pas quin favor que em fas!».\n«–Joan, tieta, Joan».\n«–Ai sí, perdona fill meu, fins al migdia».\nLa Rosa va iniciar el camí de tornada, sota els til·lers de la plaça, i després pujant de nou cap a l’església. Allà es va trobar amb la Pepita, a la qual va posar al corrent de les seves cuites:\n«–Vinc de la consulta del meu nebot perquè resulta que tinc corcs i m’ha promès que aquest migdia vindria a casa a donar-me un cop d’ull».\nLa senyora Pepita, una veïna del carrer Claveria, amb la discreció que la caracteritzava, va fer una lleu ganyota amb una part de la cara, fins allà on ho permetia el seu enteniment i l’educació que li havien proporcionat les monges del Cor de Maria.\n«–Ai Roseta, no sé pas de què em parleu...».\n«–Corcs, a les bigues. Totes plenes de corcs. Aquesta nit fins i tot hi he somniat: milers de formigues vermelles fastigoses que entraven i sortien de tots els forats, convertint en serradures les pobres bigues que va posar el pare que en pau descansi».\n«–Ai Verge Santa! Roseta, quin mal viure».\n«–I quin mal dormir Pepita, quin mal dormir!».\nLa Rosa va continuar el seu camí, travessant de nou els murs de la ciutat vella, entre les altes torres de la muralla medieval, bastides amb aquells grans blocs de pedra romana. Tot just començava a passar pel davant dels esgraons de l’escalinata de l’església, que les campanes van començar a sonar, amb aquell estrèpit, que inclús a ella acostumada de tota la vida, li feia estremir l’ànima. Tot lluitant contra les onades vibrants de les campanes, que una darrera l’altre venien per xocar contra el seu cos menut, la Rosa Vilagran va enfilar la pujada de l’església, just a sota dels seixanta metres del campanar i dels deu de l’espadat de la plaça.\nEntre vogada i vogada la Maria Assumpta, una campana de 900 quilograms, va sortir del campanar després de sentir-se un catacrac sec, esparracat i terrorífic. Aquella mola de bronze va caure a plom fins a la cornisa de la façana, allà va rebotar i amb un bramul tenebrós i definitiu, va anar a caure just on passava en aquell moment el cos menut i miop de la senyora Rosa Vilagran.\nMai no arribem a escollir les coses que perduren i probablement el record de la senyora Rosa ja s’hauria perdut definitivament si no fos per la inscripció que la recorda en la nova campana, que fou refosa amb les restes de l’anterior en la foneria Lambert d’Olot i beneïda pel senyor bisbe el vint-i-vuit d’març de l’any següent. La comissió d’experts constituïda a l’efecte, entre els quals hi havia el seu nebot, va arribar a la conclusió que les bigues que aguantaven la campana estaven malmeses per una infecció de tèrmits que s’havien menjat tota la polpa fins al cor de la fusta.\nEls cairats de la casa de la senyora Rosa encara aguanten bé. Ara hi viu el seu nebot Joan Maria, que pateix d’insomni des d’aquella vigilia de Nadal i es passa totes les nits, fins que clareja, llegint llibres sobre l’interpretació dels somnis.


La Garrotxa recupera un dels actes més emblemàtics del Nadal: el Pessebre Vivent de Joanetes - Garrotxa Digital\nJoanetes - Publicat a les 12.29\nComentaris tancats a La Garrotxa recupera un dels actes més emblemàtics del Nadal: el Pessebre Vivent de Joanetes\nJoanetes recupera un dels esdeveniments més populars, tradicionals i emblemàtics del Nadal garrotxí: el Pessebre Vivent de Joanetes. Després que l’any passat s’hagués de celebrar d’una manera una mica particular i dins del cotxe, enguany torna el format de sempre. En aquesta edició, que tot i les restriccions i la COVID-19 no han faltat els centenars de voluntaris de cada any, s’ha inclòs una novetat: un túnel del temps.\nLluís Juvanteny, pessebre vivent de Joanetes: “Aquest any tornem al pessebre de sempre només que aquest any fem un túnel del temps. Reculem uns 100 anys enrere, com si el fet de Nadal hagués passat a Joanetes .Dins del túnel, és un túnel vegetal, hi fem les 4 estacions. Trobarem l’Anunciació i després ja arribarem a la plaça de l’església on trobem un mercat i les diferents escenes. L’hem escurçat una mica, fem les mateixes escenes però les hem acostat una mica. Això fa que sigui molt lleuger i molt agraït d’anar-hi caminant.”\nEl Pessebre Vivent de Joanetes tindrà lloc demà dia 25 a partir de les 7 de la tarda, i el 26, 1 i 2 a partir de les 6 de la tarda. L’entrevista completa, la podran veure aquest vespre al Magazine d’Actualitat Cultural d’aquesta casa, el MACExprés, aquest divendres amb un canvi d’horari, a 2/4 de 9 del vespre i sempre que ho vulguin, a la carta.\nEl Ple d’Olot aprova la nova concessió per al servei de recollida de residus


Pere Comellas | paper de vidre | contes\nPere Comellas va néixer a Cal Rosal (Berguedà) l’any 1965. Va fer preescolar en l’edifici que avui acull un dels centres artístics més innovadors del món, el Konvent. És professor d’Estudis Portuguesos a la Universitat de Barcelona i membre del Grup d’Estudi de Llengües Amenaçades. Ha traduït autors com Mia Couto, Gonçalo Tavares, José Eduardo Agualusa, Dulce Maria Cardoso, Alberto Mussa, Bernardo Kucinski, Eça de Queirós, Moacyr Scliar, etc. Premi Giovanni Pontiero 2005 i 2017. Premi IV PEN Català de traducció 2019.\nLima Barreto (Afonso Henriques de Lima Barreto) va néixer a Rio de Janeiro l’any 1881. La seva mare va morir quan era petit, i el seu pare va patir una malaltia mental que va obligar Lima Barreto a fer-se càrrec de la família força jove. Va poder ingressar a l’Escola Politècnica de Rio, on va patir la discriminació dels companys pel fet de ser mulato i de família modesta. L’any 1902 va abandonar l’escola per poder treballar d’escrivent a la Secretaria de Guerra, feina que començava a compatibilitzar amb la vocació literària. Des de molt jove era propens a les depressions i a l’alcoholisme. La poca atenció que mereixien els seus escrits, segons que sembla per manca de contactes influents en els cenacles literaris, agreugen els seus estats depressius. Estarà internat diverses vegades en un sanatori mental. Les seves novel·les reflecteixen sovint moltes de les seves peripècies personals. La seva literatura té un to de denúncia social. Va ser un gran coneixedor de la literatura europea, i molt especialment dels clàssics russos. La seva novel·la més coneguda (traduïda al català per Josep Domènec Ponsatí per Adesiara l’any 2017) és El trist final d’en Policarpo Quaresma, una crítica ferotgement llibertària i satírica del nacionalisme i la seva manipulació pel poder. Lima Barreto va morir als 41 anys.\nLa nova Califòrnia\nNingú no sabia d’on havia vingut aquell home. L’oficial de Correus només en podia informar que responia al nom de Raimundo Flanel, perquè això és el que hi deia a la correspondència que rebia. Que era molta. Gairebé diàriament, el carter se n’anava a un dels extrems del poble, on vivia el desconegut, carretejant un plec voluminós de cartes arribades d’arreu del món, revistes gruixudes en llengües enrevessades, llibres, paquets…\nQuan en Fabrício, el paleta, va anar a casa del nou habitant per rebre’n un encàrrec, tothom a la botiga li va preguntar quina feina li havia encarregat.\n—Li faré un forn —va dir l’home— al menjador.\nImagineu-vos la sorpresa del poble de Tubiacanga en assabentar-se d’una construcció tan extravagant: un forn al menjador! I, els dies següents, en Fabrício va poder explicar que havia vist globus de vidre, ganivets sense fulla, flascons com els de la farmàcia, un munt de coses estranyes per taules i estanteries, com estris d’una bateria de cuina que hagués de fer servir el dimoni en persona.\nA la vila va saltar l’alarma. Per a uns, els més avançats, era un falsificador de moneda; per a altres, els creients i simples, un individu que tenia tractes amb el banyeta.\nEn Chico de la Tirana, el carreter, quan passava per davant de la casa de l’home misteriós al costat del carro que grinyolava i mirava xemeneia del menjador que fumejava, no parava de senyar-se i de resar un crec-en-un-déu en veu baixa; i, si no hagués sigut per la intervenció del farmacèutic, el subcomissari hauria assetjat la casa d’aquell individu sospitós, que inquietava la imaginació de tota una població.\nL’apotecari Bastos va sospesar les informacions d’en Fabrício i en va concloure que el desconegut devia ser un savi, un gran químic, refugiat allà per dur a terme més tranquil·lament els seus treballs científics.\nHome amb estudis, respectat a la ciutat, regidor, metge també —perquè al doctor Jerônimo no li agradava de receptar i s’havia associat amb la farmàcia per viure més tranquil—, l’opinió d’en Bastos va dur la tranquil·litat a totes les consciències i va fer que la població envoltés d’una silenciosa admiració la persona del gran químic que havia vingut a viure al poble.\nA la tarde, si el veien passejar pel marge del Tubiacanga, asseure’s aquí o allà, mirar perdudament les aigües clares del rierol, rumiant davant de la penetrant melangia del crepuscle, tothom es treia el barret i tot sovint a la «bona nit» hi afegien un «doctor». I tocava el cor d’aquella gent la profunda simpatia amb què ell tractava les criatures, la manera com les contemplava, com si li fes llàstima que haguessin nascut per patir i per morir.\nLa veritat és que era digne de veure, sota la dolçor suau de la tarda, la bondat de messies amb què acaronava aquelles criatures negres, amb una pell tan llisa i unes maneres tan tristes, enfonsades en el seu captiveri moral, i també les blanques, amb la pell descolorida, esquerdada i aspra, que vivien immerses en la necessària astènia dels tròpics.\nA vegades li venien ganes de preguntar-se per quina raó en Bernardin de Saint-Pierre havia gastat tota la seva tendresa amb en Paul i la Virginie i s’havia oblidat dels esclaus que els envoltaven…\nEn pocs dies l’admiració pel savi era gairebé general. Gairebé. Perquè només n’hi havia un a qui no impressionaven els mèrits del nou habitant.\nEl capità Pelino, mestre d’escola i redactor de la Gazeta de Tubiacanga, òrgan local vinculat al partit del govern, s’irritava amb el savi. «Ja ho veureu», deia ell, «qui és aquest individu… Un estafador, un aventurer o potser un lladre fugit de Rio.»\nAquesta opinió no es basava en res, o més ben dit, es basava en el seu despit dissimulat en veure a la terra un rival per a la fama de savi que tenia. No és que en Pelino fos químic, ni molt menys; però era savi, era gramàtic. No hi havia ningú a Tubiacanga que escrivís res sense endur-se un clatellot del capità Pelino, i fins i tot quan es parlava d’algun notable de Rio, ell no es descuidava de dir: «No hi ha dubte! L’home té talent, però escriu: “inclús” i “posar de relleu”…». I arrufava els llavis com si s’hagués empassat alguna cosa amargant.\nTota la vila de Tubiacanga s’havia acostumat a respectar el solemne Pelino, que corregia i esmenava les més altes glòries nacionals. Un savi…\nAl capvespre, després de llegir una mica el Sotero, el Cândido de Figueiredo o el Castro Lopes —que és com qui diu els Labèrnies i els Alcovers del Brasil—, i d’haver-se repassat el tiny dels cabells, el vell mestre sortia vagarosament de casa, molt embotonat amb la seva americana de bri i es dirigia a l’apotecaria d’en Bastos a fer petar la xerrada. Conversar és una manera de dir-ho, perquè era en Pelino avar de paraules i es limitava només a escoltar. Quan, però, dels llavis d’algú se n’escapava la més petita incorrecció de llengua, intervenia i esmenava. «Ha sigut llavors», deia l’oficial de Correus, «quan…». Aleshores el mestre intervenia amb mansuetud evangèlica: «No digui “sigut”, senyor Bernardes; en portuguès és “estat”».\nI la conversa continuava després de l’esmena, fins que la interrompia de nou una altra esmena. Per això i per altres coses, hi va haver molts tertulians que se’n van apartar, però en Pelino, indiferent, segur del seu deure, continuava l’apostolat de vernacularisme. L’arribada del savi el va distreure una mica de la missió. Tots els seus esforços es dirigien ara a combatre aquell rival, que sorgia tan de sobte.\nVan ser en va, les seves paraules i la seva eloqüència: en Raimundo Flamel no quedava mai a deure res a ningú, i a més era generós —pare de la pobresa—, i el farmacèutic va trobar en una revista especialitzada el seu nom citat com a químic de valor.\nFeia ja anys que el químic vivia a Tubiacanga quan, un bonic matí, en Bastos el va veure entrar a la farmàcia. El plaer del farmacèutic va ser immens. El savi no s’havia dignat fins llavors visitar ningú, i un dia, quan el sagristà Orestes va gosar ficar-se a casa seva per demanar-li una almoina per a la futura festa de la Mare de Déu de la Concepció, el va rebre i atendre amb un fastig ben visible.\nEn veure’l, en Bastos va sortir de darrere el mostrador, va córrer a rebre’l amb la més perfecta demostració de qui sabia amb qui tractava i va ser gairebé alçant la veu que li va dir:\n—Doctor, molt benvingut!\nEl savi va semblar que no se sorprenia ni de la demostració de respecte del farmacèutic ni del tractament acadèmic. Dolçament va mirar un moment els prestatges plens de medicaments i va contestar:\n—Voldria parlar amb vostè en privat, senyor Bastos.\nLa sorpresa del farmacèutic va ser gran. En què podria ell servir un home amb tant renom, que els diaris citaven amb un respecte tan exquisit. Devia ser cosa de diners? Potser… Un endarreriment en el pagament de les rendes, qui sap? I va acompanyar el químic cap dins de la casa, sota la mirada sorpresa de l’aprenent que, per un moment, va deixar caure la mà de morter amb què macerava alguna tisana.\nFinalment van arribar a la petita habitació del fons de tot, la que feia servir per a les visites mèdiques més entretingudes o per a les petites operacions, perquè en Bastos també operava. Es va asseure i en Flamel no va trigar a explicar-se:\n—Com vostè ja deu saber, em dedico a la química, fins i tot m’he fet un nom en el món científic…\n—Ho sé perfectament, doctor, i de fet n’he informat els meus amics.\n—Gràcies. Doncs bé: he fet un gran descobriment, extraordinari…\nAvergonyit amb el seu entusiasme, el savi va fer una pausa i després va continuar:\n—Un descobriment… Però no em convé, ara com ara, comunicar-lo al món científic, m’entén?\n—Per això em caldrien tres persones com cal que fessin de testimonis d’un experiment i me’n donessin un certificat formal, per preservar la prioritat del meu invent… Ja ho sap, hi ha esdeveniments imprevistos i…\n—Certament! I tant que sí!\n—Imagini’s, és que es tracta de fer or…\n—Com? Què diu? —va fer en Bastos obrint uns ulls com taronges.\n—Sí! Or! —va dir amb fermesa en Flamel.\n—Ja ho veurà —va dir el químic secament—. La qüestió per ara són les persones que han d’assistir a l’experiment, no troba?\n—Certament, cal que els seus drets quedin preservats, perquè…\n—Una —el va interrompre el savi— és vostè; les altres dues, em farà el favor d’indicar-me-les.\nL’apotecari va rumiar una estona, va passar revista de les seves coneixences, i al cap de tres minuts va preguntar:\n—El coronel Bentes serviria? El coneix?\n—No. Ja sap que no em faig amb ningú, aquí.\n—Li puc assegurar que és un home seriós, ric i molt discret.\n—És religiós? Li faig aquesta pregunta —va afegir en Flanel de seguida— perquè hem de remenar ossos de difunt, i no es pot fer d’altra manera…\n—I ara! És gairebé ateu…\n—Bé! L’accepto. I l’altre?\nEn Bastos va tornar a rumiar i aquesta vegada va trigar una mica més fent memòria… Al final va dir:\n—Serà el tinent Carvalhais, el de les contribucions, el coneix?\n—Com ja li he dit…\n—És veritat. És un home de confiança, seriós, però…\n—I quan serà?\n—Diumenge. Diumenge, tots tres aniran a casa meva per assistir a l’experiment i espero que no em negaran les firmes per autenticar el meu descobriment.\nDiumenge, com havien promès, les tres persones respectables de Tubiacanga van anar a casa d’en Flamel, i al cap d’uns dies, misteriosament, l’home va desaparèixer sense deixar ni rastre ni cap mena d’explicació.\nTubiacanga era una vila de tres o quatre mil habitants, molt pacífica. A l’estació, de tant en tant, els trens es dignaven aturar-s’hi. Feia cinc anys que no s’hi registrava cap robatori o furt. Les portes i les finestres hi eren… perquè a Rio també n’hi havia.\nL’últim crim anotat en el seu pobre registre era un assassinat en ocasió de les eleccions municipals; però, com que l’assassí era del partit del govern i la víctima de l’oposició, l’esdeveniment no va alterar gens els costums de la ciutat, que va continuar exportant cafè i reflectint les seves cases baixes i anxovades a les escasses aigües del rierol que li donava nom.\nQuina no havia de ser, doncs, la sorpresa dels seus habitants quan s’hi va produir un dels crims més repugnants de què es té memòria! No es tractava d’un esquarterament o d’un parricidi; no era l’assassinat de tota una família o l’atracament de l’oficina de contribucions; era una cosa pitjor, sacrílega als ulls de totes les religions i consciències; es violaven les sepultures de l’Assossec, del seu cementiri, de la seva sagrera.\nLa indignació a la vila va envair totes les maneres i totes les voluntats. La religió de la mort és la primera de totes, i certament serà l’última que morirà en les consciències. Contra la profanació, van clamar els sis presbiterians del lloc (els bíblies, com els deia el poble); clamava l’agrimensor Nicolau, antic cadet, i positivista del ritu Teixeira Mendes; clamava el major Camanho, president de la lògia Nova Esperança; clamaven el turc Miguel Abudala, negociant de betes i fils, i l’escèptic Belmiro, antic estudiant, que vivia a la bona de Déu, xarrupant aiguardent a les tavernes. Ni tan sols la filla de l’enginyer del ferrocarril —que es passava la vida dibuixant aquell cul de món i ni s’adonava dels sospirs dels enamorats locals, sempre esperant que el tren li dugués un príncep que la demanés en matrimoni—, la guapa i desdenyosa Cora, no podia deixar de compartir la indignació i l’horror que aquell acte havia provocat a tota la vila. Què hi tenia a veure, ella, amb les tombes dels antics esclaus i dels humils jornalers? De quina manera podia interessar els seus bonics ulls marrons el destí d’uns ossos tan humils? Que potser aquell robatori pertorbaria el seu somni de lluir la bellesa de la seva boca, dels seus ulls i del seu bust als carrers de Rio?\nBen cert que no; però era la Mort, la Mort implacable i omnipotent, de qui ella també se sentia esclava, i que no deixaria un dia d’endur-se la seva bufona calavera cap a la pau eterna del cementiri. Allà la Cora hi volia tenir els ossos tranquils, quiets i descansant còmodament en una caixa ben feta i en una tomba segura, un cop la seva carn hagués fet les delícies dels cucs…\nEl més indignat, però, era en Pelino. El professor havia publicat un article d’opinió en què imprecava, bramava, esgaripava: «A la història del crim», deia ell, «ja prou rica en fets repugnants, com ara l’esquarterament de Maria de Macedo o l’estrangulament dels germans Fuoco, no se’n registra cap que ho sigui tant com el saqueig de les sepultures de l’Assossec.»\nI la vila vivia amb l’ai al cor. La cara de la gent ja no reflectia pau; els negocis estaven paralitzats; els festejos, suspesos. Dies i dies, per damunt de les cases hi planaven núvols negres, i a la nit tothom sentia sorolls, gemecs, fresses sobrenaturals…, semblava que els morts exigissin venjança…\nPerò el saqueig continuava. Cada nit eren dues, tres sepultures obertes i buidades del seu fúnebre contingut. Tota la població va decidir anar en massa a protegir els ossos dels seus avantpassats. Hi van anar d’hora, però ben aviat, cedint al cansament i a la son, se’n va retirar un, després un altre, i a la matinada ja no hi quedava cap vigilant. Aquell mateix dia l’enterramorts va comprovar que s’havien obert dues sepultures més i se n’havien endut els ossos cap a un destí misteriós.\nLlavors van organitzar una guàrdia. Deu homes decidits van jurar davant del subcomissari que vigilarien tota la nit la mansió dels morts.\nLa primera nit no va passar res d’anormal, ni la segona, ni la tercera, però la quarta, quan els vigies es disposaven a pesar figues, a un li va semblar entreveure una silueta que s’esquitllava entre l’illa dels nínxols. Hi van córrer i van poder atrapar dos dels vampirs. La ràbia i la indignació fins llavors reprimides ja no es van poder contenir més i van clavar tantes garrotades a aquells lladres macabres que els van deixar estesos i com morts.\nLa notícia va córrer de seguida de casa en casa, i quan al matí es va voler aclarir la identitat dels dos malfactors, davant de tota la població s’hi van poder reconèixer el recaptador Carvalhais i el coronel Bentes, ric terratinent i alcalde. El coronel encara era viu, i davant de les repetides preguntes que li van fer, els va poder dir que arreplegava els ossos per fer or, i que el company que havia fugit era el farmacèutic.\nHi va haver sorpresa i hi va haver esperança. Com, fer or amb uns ossos? Podia ser? Esclar que aquell home tan ric, i respectat, no s’hauria rebaixat al paper de lladre de morts si allò no fos veritat!\nSi fos possible, si d’aquelles miserables despulles fúnebres se’n poguessin treure uns quants feixos de bitllets, que bé que aniria a tothom!\nEl carter, que somiava des de sempre fer estudiar el fill a la universitat, de seguida hi va veure la manera d’aconseguir-ho. En Castrioto, l’escrivà del jutge de pau, que l’any anterior s’havia pogut comprar una casa però encara no hi havia construït la tanca, va pensar en el mur que li havia de protegir l’hort i la canalla. Pels ulls d’en Marques, el pagès, que feia anys que feia mans i mànigues per trobar pastura, de seguida hi va passar el planell verd d’en Costa, on els seus bous s’engreixarien i es farien enormes…\nLes necessitats de cadascú, aquells ossos que eren or les podrien atendre i satisfer, fer-los feliços; i aquells dos o tres milers de persones, homes, criatures, dones, joves i vells, com si en fossin una de sola, van córrer cap a cal farmacèutic.\nAmb penes i treballs el subcomissari va poder impedir que destrossessin la farmàcia i fer que es quedessin a la plaça esperant l’home que tenia el secret de tot un Potosí. No va trigar a aparèixer. Enfilat en una cadira, amb una barra d’or a la mà que brillava al sol viu del matí, en Bastos va demanar clemència i va prometre que els ensenyaria el secret si li perdonaven la vida. «Ho volem saber ara», li van cridar. Ell llavors va explicar que calia escriure la fórmula, indicar els passos del procés, els reactius —una feina entretinguda que només els podria lliurar l’endemà. Hi va haver un murmuri, uns quants fins i tot el van escridassar, però el subcomissari va parlar i es va fer responsable del resultat.\nDòcilment, amb aquella dolçor particular de les multituds furioses, cadascú se’n va anar cap a casa amb un únic pensament al cap: arreplegar tants ossos de difunt com pogués.\nLa notícia va arribar a ca l’enginyer del ferrocarril. A l’hora de sopar no es va parlar de res més. L’enginyer va ressuscitar tot el que encara sabia de la carrera i va afirmar que era impossible. Allò era alquímia, una cosa morta: l’or és or, un element simple, i els ossos són ossos, elements compostos, fosfat i calç. Creure’s que es podia fer una cosa de l’altra era una «bestiesa». La Cora va aprofitar el cas per riure’s aristocràticament de la crueltat d’aquells salvatges; però la seva mare, la senyora Emília, tenia fe que la cosa era possible.\nA la nit, però, l’enginyer, veient que la seva dona dormia, va saltar per la finestra i va córrer de dret al cementiri; la Cora, descalça, amb les sabatilles a la mà, va despertar la criada per anar juntes a la collita d’ossos. No la va trobar i hi va anar tota sola; i la senyora Emília, veient-se sola, va endevinar el passeig i també se n’hi va anar. I així mateix ho va fer tot el poble. El pare, sense dir res al fill, hi anava; la dona, pensant-se que enganyava el marit, hi anava; els fills, les filles, els criats, tota la població, sota la llum de les estrelles ombrívoles, va córrer cap a la satànica cita a l’Assossec. I no hi va faltar ningú. El més ric i el més pobre hi eren. Hi havia el turc Miguel, hi havia el professor Pelino, el doctor Jerônimo, el major Camanho, la Cora, la guapa i enlluernadora Cora, amb els seus bonics dits d’alabastre, remenava la sànies de les sepultures, arrancava les carns encara podrides tossudament enganxades als ossos i se’ls posava a la falda fins llavors inútil. Era el dot, el que collia, i els seus narius, que s’obrien en ales rosades i gairebé transparents, no sentien la pudor dels teixits podrits en el fang pestilent…\nLes batusses no van trigar a aparèixer; els morts eren pocs i no n’hi havia prous per satisfer la fam dels vius. Hi va haver ganivetades, trets, bufetades. En Pelino va apunyalar el turc per culpa d’un fèmur, i fins i tot dins de les famílies hi va haver raons. Els únics que no es van barallar van ser el carter i el seu fill. Van treballar junts i ben avinguts, i un cop, el petit —un nen molt espavilat d’onze anys— fins i tot va aconsellar al pare: «Papa, anem on hi ha la mama, que tenia molta ossada…»\nAl matí, al cementiri hi havia més morts que els que havia rebut en trenta anys d’existència. Només una persona no hi havia anat, no havia mort ningú, no havia profanat cap tomba: era en Belmiro, el borratxo.\nEn Belmiro va entrar en una botiga mig oberta i, com que no hi va trobar ningú, es va omplir una ampolla d’aiguardent i es va posar tranquil·lament a beure assegut al marge del Tubiacanga, veient córrer suaument les seves aigües sobre l’aspra llera de granit; tots dos, ell i el riu, indiferents al que havien vist, al que veien, fins i tot a la fugida del farmacèutic, amb el seu Potosí i el seu secret, sota el dosser etern dels estels.\nEtiquetes : Lima Barreto, Pere Comellas\n← Ada Klein Fortuny\nNeus Canyelles →


Divorci i mascotes\n01/12/2016 a les 05:42\n© Divorci i mascotes\nUn gos, un gat o qualsevol altre tipus de mascota s’estan convertint en protagonistes d’enverinats debats judicials entre marit i muller quan s’han de repartir aquesta mena de béns com a conseqüència d’un divorci. Els jutges estan donant curioses solucions al tema. Els acords mutus sobre animals domèstics són aprovats sense problemes per la judicatura, sempre que això no suposi una situació de maltractament animal. Quan no hi ha pau entre la parella sobre qui es queda l’estimat gat o el fidelíssim gos, els jutges s’han pronunciat de diversa manera.\nL’opinió dels jutges\nSi existeix una titularitat clara sobre qui era l’amo de l’animal, anteriorment o durant el matrimoni, els jutges adjudiquen la mascota a qui apareix com a propietari titular a la cartilla veterinària corresponent.\nL’altre cònjuge, si s’arriba a demostrar que, malgrat aquesta titularitat, era ell qui sempre el tenia en la seua companyia, el cuidava i en el futur l’animal no disposarà d’un hàbitat similar o menys confortable, acostumen a decidir prescindint de la dada de la titularitat i l’adjudiquen a qui habitualment el cuidava.\nLes dos regles anteriors queden trencades quan es pot demostrar que era un fill menor qui cuidava i gaudia de la mascota; en aquests casos, els jutges s’inclinen per adjudicar l’animal al cònjuge a qui s’ha donat la custòdia del menor.\nEs resolen també altres qüestions de tipus mixt, com ara si l’integrant de la parella a qui no es va adjudicar l’animal ha de gaudir d’aquest algun dia o algunes hores setmanals i també si aquest membre de la parella assumeix el cinquanta per cent de les despeses de manteniment i atenció veterinària de l’animal.\nRaons d’aquesta problemàtica\nDos són les raons que s’apunten com a resultat de l’increment d’aquesta problemàtica: en primer lloc, l’abundància de matrimonis sense fills en els quals les mascotes reben un tracte filial i, en segon lloc, el fet que, estadísticament, el 49,3 per cent de les llars conviu amb animals domèstics. Quan l’animal es va comprar o es va adoptar conjuntament per la parella que cedeix voluntàriament la titularitat i la propietat d’aquest, acostuma a demanar una compensació econòmica per aquesta raó.\nLa part positiva del que s’ha dit té una contrapart negativa que s’ha d’evitar: venjar-se en la mascota de les diferències o batalles sorgides en el divorci. Recordeu que el maltractament animal és un delicte i el seu procedir podria ser castigat amb una sanció penal.


El grup socialista presentarà al proper ple una moció en motiu del Dia 8 de Març, Dia Internacional de la Dona.\npublicat el 25/2/2019\nEl grup socialista presentarà al proper ple una moció en motiu del Dia 8 de Març, Dia Internacional de la Dona. La regidora Anna Tomàs manifesta que “No pot haver-hi una societat veritablement democràtica si no som capaços d'eliminar els comportaments i actituds masclistes que atempten contra les dones. És per això que cal expressar d’una manera rotunda el compromís de tot el consistori amb les dones, amb la defensa dels seus drets i amb les polítiques d'igualtat com a instrument per avançar cap a una societat democràticament més justa i equilibrada en la presa de decisions entre homes i dones”\nDes del Grup Municipal Socialista ens preocupen les reculades i retallades en les polítiques d'igualtat com a conseqüència de no haver estat aprovats els Pressupostos Generals de l’Estat del Govern de Pedro Sanchez. Amposta va rebre de l’Estat 4.391,96€ provinents dels fons dels programes dirigits a eradicar la violència de gènere pels ajuntaments catalans, i que no podrà beneficiar-se de l’augment de més de 2 milions d’euros a tota Catalunya.\nÉs per això que el PSC considera adequat que l’Ajuntament d’Amposta acordi:\n1. Reforçar el compromís amb el Pacte d'Estat contra la violència de gènere i visió de gènere a la judicatura per finiquitar la violència que pateixen les víctimes per part de la Justícia patriarcal #masclismeMATA.\n2.- Assolir la independència econòmica de les dones per garantir la igualtat d'oportunitats reals amb un Estat de Benestar fort (serveis per conciliar, polítiques socials...) i Llei Igualtat Laboral (bretxa salarial, sostre de vidre, assetjament sexual...)\n3.- Incrementar l’ocupació femenina, especialment empoderament de dones emprenedores i lluitar contra la bretxa salarial amb programes específics d’emprenedoria en femení. També treballem pel reconeixement i drets de qui fan les tasques de cura no remunerades, en la gran majoria dones que cuiden persones dependents, per tal de que siguin reconegudes com a cuidadores no professionals amb cotització per assegurar la merescuda pensió i per les mestresses de casa que realitzen sense sou ni drets laborals un treball vital per a les famílies i la societat.\n4.- Campanyes pro-actives pels drets sexuals i reproductius de totes les dones.\n5.- Lluitar contra la mercantilització del cos de les dones: som abolicionistes. Amposta a d’estar dins la Xarxa de Municipis Lliures de Tracta.\n6.- Des de l’Ajuntament hem de propiciar una manifestació el mateix dia 8 de març a la Plaça de l’Ajuntament, animant als i les treballadores a sumar-s’hi i no solament fer un acte institucional, com una mesura més de conscienciació i sensibilització sobre la situació de discriminació de les dones en l'àmbit laboral i en tots els àmbits de la societat. Així com també sumar-nos a la iniciativa dels Sindicats majoritaris (UGT i CC.OO) de convocatòria d'aturada laboral en el dia del 8 de març, ha argumentat Anna Tomàs.


PITPENEDES: SMLM 2016\nAquí teniu un recull de les fotos de la festa de la SMLM d'enguany.\nHem fet taller diversos de maquillatge, jocs de taula (3 en ratlles) i torretes amb brick reciclats.\nI hem gaudit com sempre de la manera fàcil d'explicar de la Inma Pablos que ens ha fet arribar com la Lactància Materna contribueix a la sostenibilitat, tema central de la celebració de la Setmana Mundial de la Lactància Materna 2016.\nGran èxit del taller de torretes reciclades\nI també del de maquillatge i bombolles de sabó!!!\nI després del berenar, la Inma Pablos assessora del grup Pit Penedès ens ha fet una xerrada sobre la Lactància materna i la Sostenibilitat.\nFins l'any vinent! Us esperem!!\nSETMANA MUNDIAL DE LA LACTÀNCIA MATERNA 2016\nAQUI TENIU EL CARTELL DE LA SMLM 2016, AMB ELS ACTES QUE FAREM ENGUANY.\nXERRADA SOBRE LA TORNADA A LA FEINA ALLETANT\nEl dimarts dia 6 a les 6 de la tarda, dins dels actes programats per celebrar la setmana mundial de la lactància materna, els grups de suport van organitzar una xerrada, a l'Escorxador, sobre Com fer possible la tornada a la feina quan s'està donant el pit. La ponent va ser la Pat Salguero, mestra, mare de dos nens, un nen i una nena, i assessora de Pit Penedès.\nAquí us deixem unes fotos i a sota trobareu l'enllaç amb la noticia seguida per TV Penedès.\nXERRADA DEL BANC DE LLET\nEl dijous dia 15 a les 6 de la tarda, dins dels actes programats per celebrar la setmana mundial de la lactància materna, els grups de suport van organitzar una xerrada sobre donacions de llet materna, a l'Escorxador. La ponent va ser la Marta Hernández, del Banc de llet de Catalunya.\nENLLAÇOS A LES NOTICIES SMLM 2015\nHola, aqui us deixo els enllaços a les noticies de RTVPenedes sobre el seguiment dels actes de la SMLM i les entrevistes que ens han fet...per si no les heu pogut veure en directe.\nEntrevista a la radio, Pat Salguero sobre com tornar a treballar alletant. Heu de buscar l'entrada del dia 6/10 de 10 a 11.\nXerrada de la Pat Salguero sobre la tornada a la feina:\nFESTA DE LA LACTÀNCIA MATERNA 2015\nAvui ens hem reunit per celebrar la SMLM 2015, amb el lema "Alletar i treballar, fem-lo possible". Una feta que ja és habitual on mares, lactants i no, families, assessores i tothom que vol passar, ens trobem per passar una bona estona en família.\nAquí us deixem un recull de fotos per que en gaudiu....\nHem gaudit de diversos tallers per als nens....\nESTAMPACIÓ, PINTURA, MALABARS,...\nPER A NENS I NO TANT NENS...BOMBOLLES\nHem fet la tradicional xocolata que estava superbona, Gràcies Anna!!!\nAmb coca es clar! Gentilesa del Forn Valls de La Ràpita!\nTambé ens ha acompanyat el banc de llet, que ens farà una xerrada sobre la importància de donar llet materna per als prematurs que ho necessiten el proper dijous dia 15 a les 6 a l'Escorxador.\nEns han entrevistat, entrevista que podreu veure el proper dimarts a TVP.\nHem contat unes 30 mares alletants, a més dels nens, pares, d'altres familiars i mares que actualment no estant ja alletant,...unes 150 persones.\nEl millor, poder normalitzar la lactància materna i que les mares puguin donar el pit lliurement allà on els seus fills ho necessitin sense haver d'amagar-se o demanar disculpes per fer-ho.\nI finalment la Sara Ayoso ens ha llegit el manifest de la SMLM d'engany, explicant-nos la seva dura lluita, perquè veiem que tot és possible si és lluita per fer-ho possible. Després de sentir-la, a qui li queda dubtes de que alletar i treballar també és possible? Fins i tot sembla fàcil quan sents experiències com la seva. Gràcies Sara per compartir! I força per continuar lluitant.\nI com no, acabem presentant a l'equip de voluntaris/es que ho han fet possible....\nAmb ajudants, es clar!!!\nCARTELL SETMANA MUNDIAL LACTÀNCIA MATERNA 2015


Els Pets reprendran a l’abril la gira de concerts suspesa per la covid-19\nEls Pets tornaran a l’abril als escenaris després d’haver hagut d’ajornar bona part de la gira ’20/20′, la del 35è aniversari, amb motiu de la covid-19. El grup de Constantí farà la primera parada el 16 d’abril al Camp de Mart de Tarragona, el 18 d’abril visitarà el Sisquere Festival de Torrelameu (Segrià), el 20 d’abril l’Auditori de Barcelona, el 7 de maig Esparreguera (Baix Llobregat), el 21 de maig Castellar del Vallès (Vallès Occidental) i el 29 de maig el Festivalot de Girona. A l’espera de tancar més concerts, Els Pets animen els programadors a programar música “per poc que puguin”. En un comunicat, el grup defensa la cultura com “la vacuna més efectiva per poder suportar aquest apocalipsi que ens ha caigut a sobre”.\nL’any passat Els Pets celebraven el 35è aniversari i havien preparat una gira titulada ’20/20′ que havia de donar el tret de sortida el 8 de maig a la Sala Stroika de Manresa, però el virus els va obligar a encetar-la més tard i amb restriccions.\nEls 20 concerts previstos inicialment van quedar en tres. La proposta portava dalt dels escenaris els 20 grans èxits de la banda, de forma cronològica inversa, dels més recents als més antics. Un espectacle batejat pel grup com “la gira Benjamin Button” perquè, a mesura que anaven interpretant les cançons, tant el grup com el públic rejovenien, segons assenyalen Els Pets.\nDesprés d’haver hagut de cancel·lar la majoria d’actuacions, el grup es mostra optimista i diu que té “moltes ganes de reprendre de nou la gira Benjamin Button, desar el Tippex i poder fer tots els concerts que s’han posposat, més els nous que estan sortint amb totes les mesures de prevenció de la covid-19”.


Sr. Nicolás Bros Domper\ncap de la Secció de Procediment\nProposar i tramitar les actuacions dels expedients sancionadors en matèria de comerç, d'artesania, fires i de serveis i els informes relatius als recursos administratius que s'interposin en coordinació amb els serveis territorials i amb la resta d'unitats de la Direcció General de Comerç.\nAssessorar i actuar donant suport en la tramitació dels procediments sancionadors que es realitzin en els serveis territorials en els àmbits propis de la Direcció General de Comerç.\nElaborar informes tècnics relatius al compliment de la normativa comercial.\nEstudiar, planificar i fer el seguiment de les actuacions necessàries en relació amb el compliment de la normativa en matèria de comerç, fires, d'artesania i de serveis amb coordinació amb la inspecció.\nSuport a l'impuls i la participació en l'elaboració i interpretació de la normativa relacionada amb l'ordenació comercial.\nInformar i assessorar sobre l'aplicació de la normativa d'ordenació comercial.\nPerfil i trajectòria professional: Nicolás Bros Domper


TVE aspira a quadruplicar les emissions en català - comunicació21\nRedacció|2019-09-09T20:07:54+02:009 gener 2019|Comunicació21\nL’administradora única de RTVE, Rosa María Mateo, ha anunciat la intenció de doblar les actuals 20,5 hores d’emissió en català a TVE en el transcurs d’un any, i arribar a les 80 hores en dos anys, principalment a La 2. La voluntat és augmentar progressivament els continguts en català en diferents àmbits: informatius, magazins i debats, a més de documentals i pel·lícules doblades.\nLa iniciativa queda supeditada al finançament, el qual està previst en una partida extraordinària dels Pressupostos Generals de l’Estat pendents d’aprovació. En cas de no aprovar-se, Mateo ha mostrat la predisposició a buscar altres mitjans per aconseguir tirar endavant aquest augment de la producció en català.\nEl projecte també contempla incrementar les sinergies entre TVE Catalunya i Ràdio 4, i la posada en marxa d’una redacció única per als serveis informatius d’ambdós mitjans.\nSegons Rosa María Mateo, aquesta iniciativa mostra “el ferm compromís per convertir-nos, definitivament, en la televisió de tots els catalans, en un mitjà afermat en aquesta societat, que parlarà encara més en la seva llengua, en català, i que donarà veu a tots i cadascun dels seus ciutadans”. L’administradora única ha recalcat que aquest increment del català serà “en harmonia amb l’ús del castellà. Ni més ni menys que com es fa en la societat”.\nRosa María Mateo ha presentat el projecte al Col·legi de Periodistes acompanyada del director general corporatiu, Federico Montero, i el director de TVE a Catalunya, Carles González, qui ha anunciat algunes novetats d’aquest any amb motiu del seu 60è aniversari.\nAixí, aquest 2019 s’estrenarà una sèrie setmanal, Bany compartit, la primera ficció que produeix Sant Cugat des de 1999. A més, hi haurà una edició especial del concurs Saber y ganar que presenta Jordi Hurtado, i un espai en la línia de Cachitos com a exercici de memòria col·lectiva d’aquests 60 anys de TVE a Catalunya.\nEn qualsevol moment, pots exercir el teu dret de desactivació o eliminació


Avui el plenari pot aprovar una modificació de l’ordenança de civisme que comportarà la sanció econòmica de la prostitució al carrer.\nL’afegit a la normativa deixa ben clar que a Tordera «es prohibeix oferir, sol·licitar, negociar o acceptar, directament o indirectament, serveis sexuals retribuïts a l’espai públic». Les sancions, encara per determinar, s’imposaran tant a les prostitutes com als clients i es tipifica com a «molt greu» ser enxampat en ple acte sexual retribuït.\nL’alcalde de Tordera, Joan Carles Garcia, assegura ser conscient de la presència de prostitució a les carreteres del municipi, especialment a l’N-II, i per això es vol dotar al municipi amb un instrument vàlid per intentar eradicar-la.\nSegons l’alcalde, a Tordera funcionen tres prostíbuls que han de passar un control i que estan regulats, pel que encara és més justificat acabar amb la pràctica en llocs públics que no ofereix cap garantia ni sanitària ni de seguretat.\nLa modificació de l’ordenança fa especial incidència en la prohibició de pràctiques sexuals retribuïdes en espais propers a escoles i de lleure destinats a menors. Tant és així, que en el capítol de sancions, la diferencia entre la sanció lleu i la greu correspon a la pràctica sexual pagada en espais propers a centres educatius i de lleure per a menors.\nArticle anteriorEl nou tram d’autopista i la crisi econòmica fan aparcar el soterrament de la carretera de Blanes.\nArticle següentEl ple de Malgrat aprovarà demà les contribucions especials pels veïns del barri antic.


Varzea de Sintra Hotels - PREUS AMB ELS DESCOMPTES MÉS GRANS a tots els hotels a Varzea de Sintra\nexperiència [Varzea de Sintra, Sintra]\nSet in Sintra, between the historical town of Sintra and the Atlantic beaches, the Very Quiet Place Set in Sintra, between the historical town of Sintra and the Atlantic beaches, the Very Quiet Place features a year-round outdoor pool and high-quality WiFi access. It is a 10-minute drive from Sintra National Palace.\nThis 1940's typical Portuguese house includes a shared seating area where guests can relax in after a busy day. Certain units include views of the pool or garden.\nThere is a shared kitchen at the property, which guests are welcome to use in order to prepare their own meals. Local restaurants and supermarkets are available at a 3-minute drive.\nQuinta da Regaleira is 3.4 km from Very Quiet Place, while Moors Castle is 3.9 km away. Portela Airport is 24 km from the property.\nAmazing hosts, the place has unique and beautiful architecture and is really very quiet\nBen situat a la la cultura, els paisatges area de Sintra ciutat, Casa Azul us proporcionarà el millo\nBen situat a la la cultura, els paisatges area de Sintra ciutat, Casa Azul us proporcionarà el millor lloc per a un merescut descans. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Casa Azul també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Sintra. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen instal.lacions per a minusvàl.lids, instal.lacions de barbacoa, lloguer de bicicletes, àrea de fumadors. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb piscina privada, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, nevera, forn microones a cada habitació. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de piscina exterior, jardí. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Casa Azul.\nDissenyat tant per oci com per negoci, Quinta Dos Agapantos està situat idealment a Sintra; una de l\nDissenyat tant per oci com per negoci, Quinta Dos Agapantos està situat idealment a Sintra; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Quinta Dos Agapantos, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes. L'ambient de Quinta Dos Agapantos es reflexa en cada habitació. piscina privada, aire condicionat, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent piscina exterior, jardí. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Quinta Dos Agapantos.\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Sintra, Refuge Holiday Homes - Wooden Per als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Sintra, Refuge Holiday Homes - Wooden Villa és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Refuge Holiday Homes - Wooden Villa, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. L'ambient de Refuge Holiday Homes - Wooden Villa es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, servei de despertador, escriptori, mini bar són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de piscina exterior, massatge, pistes de tennis, ping pong, equitació. Refuge Holiday Homes - Wooden Villa és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Sintra.\nLlocs històrics de Varzea de Sintra\nCafe Bar Lenita Com Gerencia de Luis Filipe Nogueira\nSobre Varzea de Sintra\nEssent una localització molt desitjada, Varzea de Sintra és el lloc on anar quan es va a Sintra. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Varzea de Sintra té molt a oferir: llocs famosos, bons restaurants i una gama d'entreteniment emocionant. Estalvii temps i diners fent la reserva amb Agoda.com, que us promet les millors opcions d'hotels a Varzea de Sintra i molts més àrees a Sintra. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Digui'ns les seves dates de viatge ideals a Varzea de Sintra i us direm els preus ideals disponibles.\nDescobreixi els barris de Varzea de Sintra\nHotels Varzea de Sintra populars


Massamagrell realitza millores en el seu Centre Cultural | Valencia Extra\n24, gener, 2021\nMassamagrell realitza millores en el seu Centre Cultural\nEl total de les inversions ascendeix a més 35.000 euros\nL’Ajuntament de Massamagrell està realitzant millores en el Centre Cultural, modernitzant alguns serveis i adaptant les seues instal·lacions per a oferir una major comoditat als usuaris i usuàries del municipi.\nUna d’aquestes inversions ha estat de 16.504,40 euros, amb els quals s’ha adquirit una plataforma elevadora autopropulsada que s’ha instal·lat en l’espai escènic i que facilitarà al personal tècnic l’enfocament, muntatge i desmuntatge dels focus.\nTambé en el teatre, en la càmera negra, s’estan instal·lant potes, telons i bambolines de segell polièster amb una inversió de 8.217,94 euros, i addicionalment, s’ha comprat un altre teló per valor de 5.499,45 euros. A més s’han instal·lat llums led amb un cost de 2.057,62 euros.\nD’altra banda, s’han realitzat millores en les instal·lacions de l’Escola de Música municipal, amb la incorporació de tres nous projectors valorats en 1.948,10 euros. I s’han adquirit tres lectors de barres de llibres per a la Biblioteca, per un cost de 696,96 euros.\nEl local on s’instal·la l’Associació de Jubilats i Pensionistes de Massamagrell, també està sent rehabilitat, amb l’eliminació d’una paret divisòria, que fa que l’associació dispose de molt més espai que anteriorment, podent utilitzar de manera conjunta l’antiga cafeteria. Actuació que ascendeix a 290,40 euros.\n“S’estan realitzant un total de set actuacions en aquest edifici, un dels més concorreguts del nostre poble, i el conjunt de totes aquestes noves inversions ascendeix a un valor total de 35.217,87 euros” ha explicat l’alcalde de Massamagrell, Paco Gómez.\nLa regidora de Cultura, Araceli Munera, ha afegit “totes aquestes inversions s’han realitzat per a millorar la comoditat tant del personal treballador, com de la ciutadania i associacions que gaudeixen d’aquests espais, a més de modernitzar alguns serveis després del pas dels anys”.\nEl Centre Cultural de Massamagrell es troba actualment realitzant totes aquestes millores, que es preveuen que estiguen finalitzades aquest mes de gener.\nMassamagrell intensifica les labors de desinfecció\nMassamagrell celebra la Nit de cap d'any en les seues xarxes socials\nMassamagrell instal·la dos nous parcs de cal·listènia\nMassamagrell presenta la seua plataforma online d'ajuda al comerç local\nMassamagrell realitza el tancament dels finestrals del seu minitrinquet\nMassamagrell finalitza el Programa d'Itineraris per a la Inserció Sociolaboral\ndivuit − 8 =\nTraslladen als pacients de l'hospital de campanya de València per les fortes ratxes de vent\nLa Comunitat Valenciana registra 4.947 nous casos de coronavirus\nEl PPCV presentarà mocions als ajuntaments per a instar Sanitat a donar als alcaldes més informació\nValència, confinada durant els caps de setmana i festius\nEl Consell limita les reunions en espais públics i privats\nSanitat interposarà una querella criminal contra María Ángeles Medina


Proposem un llibre: Les novel·les de Camila Läckberg – El blog de la biblioteca\nProposem un llibre: Les novel·les de Camila Läckberg\nLes diferències entre novel·la negra i novel·la policíaca, sempre m’han resultat difícils d’entendre. Si tenim en compte que la majoria d’estudis sobre el tema coincideixen que els orígens de la novel·la negra són als Estats Units, després de la depressió que va afavorir el desenvolupament del crim organitzat, no sé si definiria les novel·les de Camilla Lackberg com a negres o com a policíaques.\nEn qualsevol cas, m’agrada la novel.la policíaca i la novel·la negra i m’agraden especialment les novel·les de Camilla Lackberg\nCamilla Lackberg és una autora jove que ha destacat entre els molts autors de novel·la negra nòrdics que hem descobert en els últims anys. És una autora molt mediàtica, amb gran presència en les xarxes socials i els mitjans de comunicació. Fins i tot ha participat en el “Mira quien baila” suec! Ja us imaginareu que no és l’autora més ben vista del panorama literari suec però, sí que deu ser la que ven més llibres!\nA les seves novel·les, ambientades a Fjällbacka, poble natal de l’autora, hi trobem personatges que amaguen secrets horribles que els turmenten i els converteixen en assassins o víctimes.\nUn dels temes recurrents en les seves novel·les és el patiment dels nens en qualsevol de les seves vessants, ja sigui per tenir uns pares irresponsables o obsessius o perquè són víctimes d’algun pertorbat. En aquest sentit, és habitual trobar personatges antagònics, és a dir, un de bo per a cadascun dels dolents, que fa les coses tal i com l’autora creu que s’haurien de fer.\nMalgrat que una part de la trama es desenvolupa independentment en les diferents novel·les, algunes conclouen amb un final obert que afecta a algun dels personatges protagonistes “habituals”, una mena de “continuarà” que ens fa esperar la següent novel·la per veure com quedarà la cosa. Malgrat tot, es poden llegir en desordre o independentment una de l’altre, sense problema.\nLes novel·les, set en total, estan protagonitzades per un policia, en Patrick i la seva dona, l’Erika, escriptora de professió que coneix en Patrick en retornar al seu poble natal en la primera novel·la. La història de la parella evoluciona paral·lelament a l’argument principal de cadascuna de les històries.\nFàcils de llegir, amb arguments elaborats, finals poc previsibles (malgrat que algun s’albira) i sense caps per lligar: novel·les rodones al meu entendre.\nSi tolereu les obres sense grans pretensions (i no us esgarrifeu davant d’algunes traduccions) us les recomano per passar una bona estona de relax a l’estiu. Jo, ara mateix, em trobo absolutament immersa en Els Vigilants del far!\nTornem a l’octubre amb més recomanacions!\nNovetats per aprendre idiomes\nI tu, què i on llegeixes? #estiubibliolloret\n2 pensaments sobre “Proposem un llibre: Les novel·les de Camila Läckberg”\n12/07/2013 at 16:25\nM’han vingut unes ganes terribles d’estirar-me a una ombra fresca i llegir-me’l!! A més, el teu comentari em servirà per a una alumna que fa el TDR sobre la novel.la negra!


Cerca totes les ofertes d'hotels a Mourets Entrada:\nLa Villa Blanche...Habitacions per nit per només150 EUR 3 ComentarisLe Clos du Jas...Habitacions per nit per només111 EUR Celessev Marseille...Habitacions per nit per només Més zones a Marsella\nMés de 1.150.000 propietats en tot el móns - cada dia n'afegim més Amb la confiança de més de 30.500.000 clients satisfets Garantia de preus més baixos 12 milions i més resenyes de clients d'Agoda Amb disponibilitat a més de 58.000 ciutats en tot el món Llocs històrics de Mourets Restaurants i cafeteries\nMourets és una de les destinacions més visitades de Marsella. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Una destinació d'innegable popularitat , Mourets ofereix una escapada memorable amb els seus famosos llocs i bon menjar. Quan és hora de reservar l'hotel adequat a Mourets o a qualsevol lloc a Marsella, Agoda.com ofereix els millors preus. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Inserti les seves dates de viatge a la nostra pestanya de recerca i busqui els millors preus en allotjaments a Marsella.\nHotels destacats a Mourets, Marsella\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Marsella, no busqui més enllà de La Villa...\nAl visitar Marsella, vosté es sentirà com a casa a Le Clos du Jas, què li ofereix un allotjament de...\nHotels a Mourets: Celessev Marseille\nLlocs d'interès a Mourets: Les Saveurs du Vesuve


Bonanza obri a Can Jordi des Racó amb carns a la brasa i bon menjar mallorquí – Revista07500\non 15/09/2020 15/09/2020 actualitat comerç\nSerà a partir del proper dia 1 d’octubre, des de les 8 del matí fins a la 1 del vespre\nEl conegut Bonanza de Cala Millor obri un nou restaurant a Can Jordi des Racó de Manacor. Serà el proper dia 1 d’octubre a partir de les 8 del dematí. Segons expliquen els seus socis, les seves especialitats seran les carns de qualitat a la brasa i els plats de cuina mallorquina, a més de berenars i postres casolans. Tendrà obert cada dia fins a la una del vespre ininterrompudament.\nEls dies feines dispisarà d’un ampli menú amb cinc primers (entre els que destacaran l’arròs brut, la paella i els caragols) i una dotzena de segons plats amb tot tipus de carns i peix, amb uns preus que aniran entre els 8 i 12 euros.\nD’altra banda els caps de setmana i festius disposarà també d’un buffet assistit amb una gran varietat de plats i postres de la casa, que es podran degustar tant de dins com a la seva terrassa exterior.\nAixí mateix el nou Bonanza Can Jordi des Racó de Manacor vol especialitzar-se en bons berenars amb preus a partir dels 5 euros, i amb la possibilitat de degustar bons variats, pambolis i carns torrades.\n“Volem mantenir una filosofia de menjar i forma de funcionar similar a la del Bonanza de Cala Millor”, expliquen, “amb qualitat a bons preus”.\nPrevious Article Primera passa per ampliar les zones de prioritat per a vianants a la ciutat\nNext Article Continua la tendència descendent d'ingressats per Covid a l'hospital de Manacor


L’Estatut, l’Espanya plural i el peix al cove, enterrats | Osona.com\nL’Estatut, l’Espanya plural i el peix al cove, enterrats\nper Redacció osona.com, 9 de juliol de 2010 a les 11:49 |\nAquesta informació es va publicar originalment el 9 de juliol de 2010 i, per tant, la informació que hi apareix fa referència a la data especificada.\nAquest dijous, dia 8 de juliol a les 20;30 hores, s’ha fet a la plaça Major de Vic “L’enterrament de tots els Estatuts, l’Espanya plural i el peix al cove”. Es tractava d’una acció políticohumorística per acomiadar el passat, encarar amb força i humor el futur i la manifestació de dissabte a Barcelona.\nLa processó es va iniciar al carrer de la Riera i es va passejar per tota la plaça. Al muntatge hi van participar alguns personatges força coneguts: en Guilla, col•laborador habitual d’Osona.com, feia de mossèn i carretejava un llibre amb els tres estatuts (Núria, Sau i Mirabet); Josep Maria Diéguez, d’ERC, era l’enterramorts, amb taüt inclòs; Toni Cantizano, el bisbe, que portava un mapa que simbolitzava l’Espanya unida de les autonomies; Biel Barnils, el frare d’El peix al cove; la vídua i el músic Santi Arisa, que va venir expressament del Bages per tocar el bombo.\nLa comitiva va interpretar l’enterrament de tota aquesta simbologia al mig de la plaça. L'acte fa finalitzar amb el desplegament d'una estelada gegant des d'un dels balcons de la plaça. L’espectacle va ser seguit per força gent.\nCom anècdota, destacar que a la plaça s’hi van desplegar diversos membres de la Guàrdia Urbana i els Mossos d’Esquadra, que van seguir l’acte a distància (alguns anaven de paisà).\nUn moment de la performance, celebrada aquest dijous al vespre a la plaça Major de Vic. Foto: Adrià Costa\nSocietat, Estatut, Escarxofes i Naps, Guilla\nPer Anònim el 9 de juliol de 2010 a les 21:39\nPer Anònim el 9 de juliol de 2010 a les 17:38\nMolt bo, molt bo! Vaig assistir-hi i va ser molt bo. Fan falta més actes d'aquesta mena. Felicitats als organitzadors!


20MINUTOSNOTICIA18.06.2020 - 17:15h\nLa Junta de Govern aprova aquest divendres els treballs, que començaran a final de mes i duraran sis setmanes.\nLa superfície sobre la qual s'actuarà s'eleva a 7.600 metres quadrats, amb un pressupost de 564.940,35 euros.\nL'antic paviment va quedar al descobert en la primera fase de conversió en zona de vianants.\nLa vicealcaldessa de València i regidora de Desenvolupament i Renovació Urbana, Sandra Gómez, ha avançat que la Junta de Govern Local té previst aprovar aquest divendres el projecte d'asfaltat vermellós de la plaça de l'Ajuntament, en el marc de la conversió en zona de vianants provisional d'aquest espai. Segons ha explicat, està previst que els treballs comencen a la fi d'aquest mes i tinguen un termini d'execució de sis setmanes.\nLa vicealcaldessa ha destacat que amb aquesta intervenció es vol visibilitzar que la plaça és per als vianants perquè, ha advertit, encara els vianants continuen caminant preferentment per les voreres. “L'objectiu principal és adaptar la plaça a la nova situació en la qual ja no passen vehicles i retirar tant l'asfaltat negre com les marques viàries característiques de les zones de circulació”, ha ressaltat.\nPer a això, ha explicat que es durà a terme la pavimentació de les zones per als vianants amb un material decoratiu d'asfalt polit de 6 centímetres, amb àrid color roig. “Una tonalitat que anirà d'acord amb les actuals voreres”, ha precisat.\nDetalle de los trabajos con las diferentes zonas.\nEls treballs previstos consistiran en demolició d'illetes, fresat del paviment asfàltic de 6 cm en tota la superfície d'actuació, i en la zona per a ubicació de la falla (connexió entre zones per als vianants al costat de la font) es procedirà a la demolició del paviment fins al descobriment de l'antic empedrat de la plaça per a la seua neteja i recuperació.\n“Aprofitarem aquesta intervenció per a recuperar aquesta llamborda i fer-la visible en la zona on se situarà la plaça ja que és molt més resistent al foc”, ha explicat Sandra Gómez.\nEn línies generals, el projecte preveu la reparació i sanejament per a zones amb mal estat estructural del ferm mitjançant l'excavació i retirada del farciment fins a una profunditat de 80 centímetres i posterior reposició amb pica i llast amb posterior base de formigó en massa per a rebre l'aglomerat.\nUna vegada realitzades les corresponents demolicions i fresat del paviment existent es procedirà a la conformació de la zona per als vianants segons tres àrees.\nLa primera d'asfalt polit, com a paviment per als vianants entre vorera existent i la nova calçada (conversió en zona de vianants costat oest de la plaça). Amb la superfície fresada s'encintarà la delimitació de la zona per als vianants mitjançant la col·locació d'una línia de rigola de formigó prefabricat de dimensions 50x20x8 cm.\nLa segona secció serà de llamborda en zona d'ubicació de la falla municipal, en la qual es recuperarà i es rehabilitarà l'antic i original empedrat. Finalment, hi haurà una secció d'asfalt polit que completarà les voreres existents, convertint en zona de vianants especialment el costat est de la plaça.\nD'aquesta manera, una vegada aprovat el nou reasfaltat, el termini d'execució serà de sis setmanes a comptar a partir de l'acta de comprovació del replanteig. Aquestes actuacions reasfaltaran els 7.600 metres quadrats de les noves zones per als vianants de la plaça de l'Ajuntament, amb una inversió prevista de 564.940,35 euros.\nL'oposició carrega contra les obres\nDes de l'oposició han criticat durament la iniciativa. "L'alcalde Ribó vol tindre la seua pròpia plaça roja enfront de l'Ajuntament i el capritx costarà als valencians més de 1,2 milions d'euros", ha afirmat el regidor del PP Carlos Mundina, qui ha criticat que aquesta partida no es destine a atendre els efectes de la pandèmia de Covid-19: "És una despesa absolutament prescindible i irresponsable", ha afegit".\nEl portaveu de Ciutadans (Cs), Fernando Giner, ha exigit a l'alcalde de València "que no gaste ni un cèntim més" en la plaça de l'Ajuntament. "Que els quasi 600 000 mil euros, els dedique a l'hostaleria, als autònoms, a les pimes. A eixa hostaleria que ara mateix es debat entre obrir o tancar i que a penes té clients en el centre de València. En la hosteleria del Perellonet, del Saler, de Pinedo o del districte Marítim que veu com li està costant tirar avant en plena temporada d'estiu", ha afirmat.


Les primeres experiències d'economia circular en retail animen a anar més enllà de la reducció de residus per completar un cercle virtuós on es generi valor a cada pas\nPau Garcia Fuster 09.11.2016 14:15 h.\nL'economia circular s'entreveu inevitable en un món que demanda més recursos dels que pot generar\n"No apostem per l'economia circular perquè siguem hippies que s'abracen als arbres i mengen tofu. Ho fem perquè és un model de negoci". Albert Aranda, cap de Recursos Humans de Brico Depot, ha fet tocar de peus a terra els assistents a la 14a Jornada Comertia celebrada aquest dimecres. L'associació que reuneix les empreses familiars del retail ha volgut en aquesta edició acostar al món del comerç els avantatges que pot aportar un concepte tan de moda com encara poc clar per a la majoria: el de l'economia circular.\nEs parla de cercle en contraposició al model lineal que ha triomfat des de la primera revolució industrial, el d'explotació i transformació dels recursos que, un cop consumits, es converteixen en residus. "Aquest és un model finit, que tendeix a col·lapsar-se", evidencia Ignasi Cubiñá, fundador de la consultora EIG, especialitzada a ajudar les empreses a fer aquesta transició. "Sigui quin sigui el punt de la cadena s'ha de crear valor, per tant, hi ha d'haver un nou model de relacions entre persones, sectors privat i públic", afegeix. En resum, "tot allò que dissenyem i fabriquem s'ha de poder reutilitzar de manera indefinida retornant a la biosfera o a les fàbriques".\nEl paper del retail\nTot i que molts encara no ho saben, els comerciants que aixequen cada dia la persiana tenen un rol reservat molt important en aquest canvi de paradigma. "Tenen un paper molt més proactiu que fins ara com a primer graó de la cadena de logística inversa", explica Cubiñá. El cercle on tot s'aprofita i on es crea valor a cada pas implica per als retailers una relació molt més estreta amb fabricants i clients. "No només vendran producte, també en recuperaran", assegura.\nPer fer-ho, hauran de ser molt més curosos en la recol·lecció i gestió de la informació. Roy Vercoulen, cofundador de Circular IQ, recorda que "no es tracta tant de big data, sinó de right data. Les dades per si soles no volen dir res". És a dir, quan recollim dades "tinguem en compte quines són rellevants per mi, pels meus proveïdors i clients i com les puc compartir amb ells perquè els siguin útils", afegeix.\nL'economia circular a la pràctica\nTota aquesta filosofia s'entén millor amb els exemples pràctics. Com és natural, passar de la línia al cercle no és qüestió de dies, requereix un procés que pot començar amb els gestos més a l'abast per a cada companyia. En el cas de Brico Depot, el concepte de botiga de bricolatge per Espanya del Grup Kingfisher, l'economia circular els permet tenir més ingressos.\nHo fan a través del Projecte Net Positive, que té l'objectiu, entre d'altres, de generar valor amb els residus quan aquests no es poden reduir més. Per exemple, amb el Projecte del Suro. "Amb el que guanyem amb les bosses de plàstic i reutilitzables invertim en boscos d'on obtenir suro i noves fustes", explica Albert Aranda. Al 2020, assegura, "tota la fusta que farem servir provindrà d'aquestes fonts".\nUn altre exemple és el seu projecte Cost Zero. "Cada vegada que tiràvem residus havíem de pagar. Vam analitzar els residus que produíem i vam veure que els podíem vendre", recorda Aranda. D'aquesta manera, han passat en pocs anys de gastar 300.000 euros en desfer-se dels residus a guanyar-ne 150.000 amb la seva venda.\nEl CosmoCaixa ha acollit un any més la Jornada Comertia. Cedida\nXavier Pinosa, CEO de Pick the Pack, explica com han aconseguit que els envasos d'un sol ús també puguin ser part activa de l'economia circular. "Hem fet del packaging compostable el nostre element central", assegura. Explica que tradicionalment el packaging juga un doble rol: logístic i de transport, i un de comunicatiu. Ara també s'hi pot afegir un tercer: ser fertilitzador del sòl a través dels materials amb els que s'elabora.\n"Tenim materials com la pulpa, extreta de la canya de sucre, que permet fer cel·lulosa; el bambú o la fusta", enumera Pinosa. "El packaging 100% compostable no sempre és més car, i un plat de cartró és més barat que el de plàstic (65€/miler vs 72€/miler)", exemplifica. El CEO de Pick the Pack, alhora, ressalta que "els herois que estan introduint aquests envasos són els petits negocis, especialment de restauració i food service". Petits retailers que ensenyen el camí circular (i amb rèdit econòmic) a les grans multinacionals.\nAltres exemples de buscar la rendibilitat a través del que és sostenible poden ser els de Punto Blanco, amb l'ús del bambú. "És la fibra més ecològica", assegura el seu director general, Josep Ignasi Reixach; que recorda que fa més de 40 anys que treballen amb llana orgànica mentre reivindica "tornar al slow fashion".


Adam Majó: «Demanaré explicacions al director de la policia espanyola per l'actuació dels agents» | NacióDigital\nper Pere Fontanals, Manresa, 10 d'octubre de 2018 a les 20:01 |\nEl director de la recent creada Oficina de Drets Civils i Polítics del Govern, Adam Majó. | Pere Fontanals\nEl manresà Adam Majó va renunciar al comissionat del Centre Històric de Manresa ara fa quinze dies per dirigir la recent creada Oficina de Drets Civils i Polítics del Govern de la Generalitat. Dependrà del vicepresident català, Pere Aragonès, que va escollir l'exdirigent i exregidor de la CUP a Manresa per liderar aquest nou organisme, encarregat de vetllar pel respecte als drets civils i polítics, qüestionats els darrers mesos en diversos àmbits.\nJa té despatx a Barcelona, però assegura que, quan la feina li ho permeti, treballarà des de la Delegació del Govern a Manresa. Afirma que l'oficina es mostrarà "bel·ligerant" amb les actituds més que no pas amb els gestos simbòlics, en relació a la col·locació o retirada de llaços grocs, i avança que crearà un consell assessor format per juristes i especialistes.\n- Com serà l'Oficina de Drets Civils i Polítics que dirigirà?\n- Tindrà una estructura bastant senzilla i petita. Serem tres persones treballant al despatx.\n- I on s'ubicarà aquest despatx?\n- A Barcelona. Tot i així, ocasionalment farem ús de les instal·lacions de la delegació de la Catalunya Central, bàsicament quan hàgim de fer reunions amb algú de Girona o Vic. A banda, si algun dia no he de baixar a Barcelona, treballaré des d'aquí, a Manresa.\n- Fora d'aquestes tres persones, no hi ha previst que augmenti la plantilla de la Generalitat?\n- Això és el que està previst d'entrada. Com que aquesta oficina és nova, haurem de veure quin recorregut té i quin volum de feina pot absorbir. En funció de la demanda que hi hagi, ens plantejarem ampliar-la. Serem el director, un tècnic o tècnica i un administratiu o administrativa.\n- En el procés de creació de l'Oficina de Drets Civils i Polítics van sorgir certes reticències per part del Síndic de Greuges, perquè entenia que es podrien trepitjar algunes de les seves atribucions. Quina relació hi mantindrà?\n- Amb el Síndic de Greuges el que preveiem és que li acabarem generant feina. Amb molts dels casos que ens arribin a nosaltres o que nosaltres detectem i anem a buscar, estic gairebé segur que els acabarem derivant al Síndic. Alhora, nosaltres tenim intenció d'emetre informes i memòries, en les quals hi inclourem la feina que faci el Síndic. Per tant, hi ha d'haver una relació de màxima col·laboració, entenent que són dues institucions de naturalesa diferent.\n- Una depèn del Parlament i l'altra del Govern.\n- Exacte. El Síndic, com que depèn directament del Parlament, té absoluta neutralitat i independència política. L'Oficina depèn de Vicepresidència i això vol dir que està lligada al Govern. Per altra banda, les dimensions entre un ens i l'altre varien: el Síndic és pràcticament un govern paral·lel que té una estructura enorme i l'Oficina serà una estructura més modesta.\n"El Síndic de Greuges, com que depèn directament del Parlament, té absoluta neutralitat i independència política. L'Oficina depèn de Vicepresidència, està lligada al Govern"\n- No considera que, per donar una imatge de més d'independència, hauria estat més interessant que l'Oficina depengués del Parlament?\n- Del Parlament ja hi ha el Síndic. Quan un govern decideix que vol fer de la defensa dels drets civils i polítics una prioritat, crea una estructura que permeti vetllar per això. És una decisió política. Els drets civils i polítics són matèria política per definició. Per tant, és bo que un govern que aposti per fer aquesta defensa creï un organisme propi que formi part de la seva estructura i que, per tant, tingui una implicació política molt més alta que la que té el Síndic.\n- Com funcionarà, l'Oficina?\n- Nosaltres no rebrem denúncies. D'això se n'encarreguen els Mossos, els jutjats i la Sindicatura. El que sí que rebrem serà informacions i comunicacions. En aquest sentit, estarem oberts a que la ciutadania es dirigeixi a nosaltres per comunicar-nos qualsevol vulneració dels drets civils i polítics que ha tingut, que creu haver tingut o que ha presenciat.\nTambé actuarem de forma proactiva. És a dir, que, si a través de la premsa o de qualsevol altra via ens arriba que s'ha vulnerat algun d'aquests drets i que la persona a qui se li han vulnerat no s'ha dirigit ni a nosaltres ni a cap òrgan, podrem actuar i posar-nos-hi en contacte. Per tant, tenim la intenció de ser proactius, també.\n"Actuarem de forma proactiva. Si a través de la premsa o d'una altra via ens arriba que s'ha vulnerat algun dret, podrem actuar"\n- En el cas que els arribi informació d'un cas de vulneració de drets, redactaran només un informe o, si el cas ho requereix, l'Oficina es podrà personar judicialment?\n- La intenció no és que l'Oficina es converteixi en un denunciant, sinó que tindrem un protocol per a cada actuació. Segurament, en alguns casos, l'actuació que fem comportarà l'acompanyament físic, fins i tot, a Mossos d'Esquadra per posar la denúncia. O l'acompanyament físic a la Sindicatura de Greuges. Hi haurà un acompanyament i també un assessorament, perquè tindrem el servei jurídic de Vicepresidència a la nostra disposició. Per tant, les persones que tinguin dubtes o, simplement, vulguin explicar la seva situació, podran comptar amb el nostre assessorament o acompanyament.\n- El fet que, en el passat, hagués estat dirigent de la CUP, influeix d'alguna manera en la imatge d'independència de l'Oficina?\n- En aquest país, la meitat de la població és independentista. Per tant, que hi hagi independentistes en llocs de certa responsabilitat és la cosa més normal. La gran majoria també és d'esquerres. Per tant, que hi hagi gent d'esquerres en llocs de responsabilitat política, i més quan hi ha un partit que es diu d'esquerres manant, tampoc hauria de sonar estrany. Crec, doncs, que no hauria de tenir una imatge més negativa que la de qualsevol altra persona: tots tenim el nostre punt de vista polític, i no per això som menys capaços d'actuar amb neutralitat, ponderació i independència.\n"La meitat de la població és independentista i la gran majoria és també d'esquerres. Que hi hagi independentistes en llocs de certa responsabilitat és la cosa més normal"\n- Hi havia hagut passivitat, fins ara, en la defensa dels drets civils i polítics?\n- Penso que qualsevol societat, per molt democràtica que sigui, no pot mai abaixar la guàrdia en la defensa dels drets civils i polítics, ja que els poders diversos tendeixen, precisament, a restringir-los perquè els incomoden. El dret a la llibertat d'expressió, de reunió i d'associació, entre d'altres, són drets que estan pensats, precisament, per democratitzar la societat i prevenir l'acumulació de poder i l'autoritarisme.\nÉs per això que dic que en qualsevol societat democràtica és bo que es tinguin mecanismes que facin de contrapès i que ampliïn i protegeixin aquests drets. Uns drets que, en primera instància, ha de defensar la societat organitzada, que ja ho està fent. No obstant, és bo que hi hagi una institució com l'Oficina que faci de pont entre la societat que defensa els seus drets i el Govern.\n- Entrem en casos concrets. Protegirà també el dret de les persones que vulguin treure o treguin llaços grocs del carrer?\n- Aquest dret no sé quin és. En tot cas, protegirem el dret a la llibertat d'expressió i el que sí que combatrem són les actituds agressives i amenaçadores a la via pública. A partir d'aquí entenem que tothom ha de poder fer el que cregui convenient. Protegir no protegirem res, però sí que serem molt bel·ligerants amb les actituds més que no pas en el fet de si es treu o no es treu un llaç, o de si es posa o no es posa. Això forma part de la vida quotidiana.\n"No protegirem res, però sí que serem molt bel·ligerants amb les actituds més que no pas en el fet de si es treu o no un llaç"\n- Es van vulnerar els drets civils i polítics dels manifestants de la Jusapol quan se'ls va obligar a canviar el recorregut que tenien pactat?\n- No. Jo entenc que tothom té dret a la manifestació però no de qualsevol manera ni a qualsevol lloc. Per tant, és obligació també dels governs vehicular aquest dret a la manifestació amb la voluntat de beneficiar la convivència i no perjudicar-la. En tot cas, però, el dret a manifestar-se el tenien.\n- S'estan vulnerant els drets dels diputats processats que no cobren la seva remuneració?\n"És evident que sí [que s'estan vulnerant els drets dels diputats processats que no cobren la seva remuneració]"\n- Hi ha alguna manera d'actuar-hi, des de l'Oficina?\n- Des de l'Oficina, el que podem fer és recollir-ho en informes, denunciar-ho públicament, fer-ho arribar a instàncies internacionals..., però també és cert que aquest cas ja té molt de ressò. Segurament no és amb el que més ens implicarem perquè ja es coneix. Actuarem, sobretot, per vetllar pels drets de les persones que tinguin menys capacitat per fer-se valdre. Aquesta serà la nostra prioritat. No obstant, tot s'inclourà en els informes que fem i tot formarà part de l'àmbit de la defensa dels drets civils i polítics.\n- Hi ha alguna manera d'actuar per acabar amb aquesta violència que s'ha vist en alguns agents dels cossos policials estatals quan han anat vestits de civils?\n- Primer de tot, cal denunciar-ho. Pel que fa a l'Oficina, el que farem serà, en la mesura de les nostres possibilitats, recollir-ho i fer-ho arribar a instàncies internacionals perquè en tinguin coneixement. Alhora, farem una feina d'interactuació amb aquests cossos policials. En aquest sentit, si hem d'anar a veure el director general de la policia espanyola i demanar-li explicacions, ho farem. Si ens vol rebre, és clar. A més, ens dotarem d'un consell assessor format per juristes i especialistes en drets civils, polítics i humans en general perquè ens ajudin a enfocar cada cas.\n"Actuarem, sobretot, per vetllar pels drets de les persones que tinguin menys capacitat per fer-se valdre. Aquesta serà la nostra prioritat"\n- Està format, aquest consell assessor?\n- Encara no.\n- Vostè, que fa un any que es va donar de baixa de la CUP, com valora l'estratègia que està seguint darrerament?\n- La del grup parlamentari a mi em sembla que no és coherent, tenint en compte la seva condició de grup d'un parlament autonòmic fruit d'unes eleccions convocades pel govern espanyol en virtut de l'article 155, que entraven en evident contradicció amb la proclamació de la República.\n"La CUP? Segons quins discursos de desobediència i de República immediata, em semblen poc coherents i poc realistes"\nQuan van acceptar aquelles eleccions, d'alguna manera o altra, estaven acceptant –perquè no hi havia altre remei– una imposició, i estaven renunciant, també, a la proclamació de la República catalana. Amb aquestes premisses, segons quins discursos de desobediència i de República immediata, em semblen poc coherents i poc realistes. Em consta, també, que dins de la CUP hi ha un debat obert en el qual molta gent qüestiona que la demanda de proclamació immediata de la República, i de fer ara el que no vam fer l'octubre de l'any passat, no toca, perquè no hi ha les circumstàncies per a fer-ho.\nL'exdirigent de la CUP Adam Majó dirigirà l'Oficina de Drets Civils i Polítics del Govern\nLes entrevistes de NacióDigital, Les entrevistes del territori, Territorials, També et pot interessar, Política, agressions, Oficina drets civils i polítics, Drets civils, Adam Majó, feixisme, Govern\nPer Jonad el 11 d'octubre de 2018 a les 08:06\nQue mslos son los malos... Son malísimos.\nPer fu-manchu el 10 d'octubre de 2018 a les 21:57\ny de paso explicaciones por las cargas de los mosso a cop de porra\nPer Papitu de Can Sorribes el 10 d'octubre de 2018 a les 21:51\nJa pots demanar als bòfies espanyols el que vulguis, que no te'n facilitaran cap ni una d'explicacions. Amb el tema de la policia el que caldria es fer una bona purga als Mossos fins convertir-la un cos lleial a la república catalana i amb l'operativitat suficient per a prendre el control del territori i defensar les nostres institucions. La resta és marejar la perdiu.


2 min. Barcelona 07/05/2013 00:00\n1. Josep Antoni Duran i Lleida ( @ciuduran), president d’UDC " #Andreotti deu haver llegit gairebé tants llibres com dies ha tingut de vida. Era un pou de saviesa, mestre de la 'finezza'".\n2. Alessandro Leo ( @Avv_AleLeo), advocat de dret civil "La mort és el millor edulcorant, però per sort la memòria històrica és llarga: dimoni / aigua beneïda - absolució / prescripció".\n3. Carles Ferreira ( @carlesferreira), estudiant de ciències polítiques a la UdG "Les aspiracions de Chacón són molt legítimes (i les seves declaracions també), però el PSC no pot estar al servei de cap projecte personal".\n4. Xavier Sabaté ( @xaviersabate), diputat al Parlament (PSC) "Qui vulgui fer política a Catalunya ha de residir a Catalunya. Seria igual per a Madrid o Marsella. Faria bé de pensar-hi Carme Chacón, que es pot afiliar al PSM".\n5. Jordi Cañas ( @jordi_canyas), diputat al Parlament (C’s) " Artur Mas es conjura amb els partidaris del dret a dividir: amb els seus autors materials (CiU-ERC-ICV) i els seus còmplices necessaris (PSC)".\n6. Francesc Abad ( @francescabad), expert en sistemes d’informació "L’ estratègia unionista, sense novetats: guanyar temps, enganyar amb pactes, Duran com a amenaça i esperonar la fractura social".\n7. Joana Casals ( @joanacasals), periodista "Diu Cospedal que ha dit Rajoy que sense apujar impostos Espanya estaria rescatada. Diu Cospedal que ha dit Rajoy que quan pugui els abaixarà. Diu..."\n8. Roc Casagran ( @roccasagran), escriptor “Costa molt deixar anar un comentari sobre la LAPAO sense fer-hi broma. I això que la seva voluntat de destruir la llengua és ben seriosa”\n10. Francesc Vilallonga ( @vilallongapac), periodista, gestor i professor (URL) "A Sèrbia, Txèquia i Hongria hi ha més estudiants de llengua catalana que a Espanya, segons el conseller #Mascarell. Per llogar-hi cadires".


La filariosis o paràsits interns | Consumer\nLa filariosis o paràsits interns\nL'anomenat cuc del cor és un dels paràsits interns que més ataca als gossos i és el causant de la filariosis\nDificultat per respirar, incapacitat per fer exercici, tos amb sang o pèrdua de pes, són alguns dels símptomes que pot provocar la filariosis canina. Afecta més als mascles que a les femelles¸ sobretot si viuen en l’exterior. La seva detecció i tractament d’hora ajuden molt a una recuperació satisfactòria de l’animal.\nEl causant de la filariosis és un paràsit de nom gairebé impronunciable: Dirofilaria immitis, un paràsit que pot estar present en qualsevol lloc de la geografia espanyola i que es transmet a través d’un mosquit. Aquest paràsit és un nematode, o tipus de cuc, que en la seva edat adulta poden mesurar de 12 a 30 centímetres. Les femelles són més grans que els mascles i el seu lloc de destinació habitual és el ventricle dret del cor, d’aquí el nom del cuc del cor, encara que també es poden allotjar en l’artèria pulmonar.\nLa filariosis pot tenir greus conseqüències per a la salut del gos, però fins i tot en els casos de més gravetat, la curació és possible amb un tractament veterinari adequat.\nLa filariosis pot ser transmesa per diverses espècies de mosquits, que piquen al gos per alimentar-se amb la seva sang, al mateix temps que li transmet el paràsit. Si l’animal ja pateix filariosis, en xuclar la seva sang, el mosquit adquireix al seu torn les formes juvenils del paràsit, que es denominen microfilarias. El paràsit es desenvolupa a l’interior del mosquit\nal llarg d’entre 8 i 18 dies.\nQuan un mosquit es contamina amb les microfilarias es converteix en un potent transmissor de la malaltia, i en picar animals sans els transmetrà les filarias que porta en el seu interior.Aquest paràsit és un nematode, o tipus de cuc, que en la seva edat adulta poden mesurar de 12 a 30 centímetres Quan els paràsits accedeixen al cos del gos, descansen en els músculs i en els cúmuls de greix, i allí completen el seu desenvolupament, fins a convertir-se en espècimens adults. Una vegada transcorreguts uns mesos, inicien el seu viatge cap al cor i artèries i venes propers a aquest òrgan.\nConseqüències de la filariosis\nLa presència dels paràsits adults en el gos desencadena dues greus situacions:\nLa hipertensió de les artèries pulmonars. La gravetat de les conseqüències depèn del nombre de paràsits adults que hi hagi, així com de l’edat del gos i de l’estat de les seves defenses. Els paràsits produeixen lesions en les parets interiors de les artèries, que s’arruguen. La capacitat circulatòria de la sang disminueix, per la qual cosa augmenta la pressió arterial.\nUna altra conseqüència és que el ventricle dret del cor treballa més forçat per compensar l’embús circulatori provocat per la presència dels paràsits. El resultat és l’augment de la seva grandària i la seva possible congestió a causa de l’esforç, que pot provocar una fallada cardíaca. És per això que el gos que sofreix aquesta situació es troba cansat, fins i tot quan està en repòs.\nAltres símptomes característics de la filariosis són:\nIncapacitat per fer exercici.\nEls símptomes que són menys freqüents consisteixen en:\nFotofobia o intolerància a la llum.\nEmbalums sota la pell o nòduls subcutanis.\nProblemes o irregularitats en el funcionament de les glàndules salivessis.\nEls tractaments preventius s’han d’aplicar segons indiquen les recomanacions del veterinari i dels laboratoris fabricadors del producte. És a dir que cal seguir rigorosament les indicacions sobre el dosatge i administració.\nAbans d’aplicar qualsevol tractament preventiu és recomanable fer una revisió per detectar si el gos ja té paràsits interns, perquè és aconsellable aplicar el tractament preventiu quan l’animal està lliure de paràsits interns. A les zones de més risc de contreure la filariosis (aiguamolls o zones on abunden els mosquits) és recomanable dur a terme la prova que serveix per diagnosticar la malaltia, com a poc, una vegada a l’any.\nQuan el gos contreu la filariosis, és complicat encertar amb un tractament efectiu, però existeixen medicaments antiparasitarios eficaços per a la seva prevenció, que s’administren una vegada al mes.\nLa filariosis té diverses possibilitats de tractament, segons el grau d’infestación del gos, però el millor enfront d’aquesta malaltia són els tractaments preventius. En l’actualitat existeix un molt eficaç, que s’aplica una sola vegada a l’any. D’aquesta manera, el gos queda ben protegit contra aquesta greu malaltia durant diversos mesos.\nEls gossos que resideixen en zones molt humides, amb vegetació abundant, com en les conques dels rius o marismas tenen més risc de contreure la malaltia que els que viuen en zones seques i amb escassa vegetació.Quan el gos contreu la filariosis, és complicat encertar amb un tractament efectiu La filariosis canina, que també es coneix com a “malaltia del cuc del cor”, perquè és aquí on els cucs adults es reprodueixen i moren, té una major incidència en certes parts d’Espanya. Per exemple, al País Basc, la seva existència és gairebé nul·la, per això en aquesta zona no són necessaris els tractaments preventius.\nLa filariosis sol afectar més als mascles que a les femelles i en concret als gossos majors de tres anys, de grandària gran, que viuen en l’exterior. Segons estudis realitzats sobre aquest tema, sembla que hi ha més incidència en races com: Pastor Alsaciano, Pointer, Setter, Retriever, Beagle o Bóxer. No obstant això, en gossos majors de 10 anys la filariosis té menys incidència perquè creen defenses contra la malaltia.\nSi es viu en zones humides, com per exemple en la costa, cal tenir especial cura amb les revisions i els tractaments preventius.\nEl veterinari és qui millor ens podrà aconsellar sobre els tractaments més efectius i sobre com utilitzar-los.\nSi es noten en el gos símptomes com a cansament extrem, pèrdua de pes, hemorràgies nasals o dificultats respiratòries, acudir al veterinari.\nfilariosis canina parásitos internos-ca perros-ca


SENDERISME PER CATALUNYA: Vinya Nova - Camí del Pont - Montgròs - Torrent de Migdia\nAccés: A Collbató s'hi accedeix tant de Barcelona, com de Lleida per l'autovia A2. Agafeu la sortida de Collbató. L'excursió comença a l'aparcament del costat del Restaurant Vinya Nova, just a peu de muntanya, aquí us deixo el link ja que no és fàcil arribar-hi.\nJa bastant amunt i amb més vistes que les que teníeu a dins del bosc, arribareu a un trencall. A la dreta aniríeu cap a la Cova de la Murdela i el Coll dels Pollegons, vosaltres aneu a l'esquerra. Ara ja heu de seguir marques vermelles. Més amunt tornareu a trobar un altre trencall, seguiu pel de l'esquerra, de cara avall. El corriol es pot anar seguint força bé gràcies a les marques vermelles que anireu trobant. Desprès de traspassar el segon torrent i fer una curta pujada sortireu a un altre corriol, aquest més marcat, és el Camí dels Francesos, marcat amb marques de PR (blanc i groc).\nSeguiu aquest corriol cap a la dreta, als pocs metres trobareu un trencall de corriols, el de la dreta que puja amunt se'n va direcció cap Sant Jeroni, el de l'esquerra segueix les marques del PR i se'n va direcció al Montgròs, seguiu aquest últim. Aneu seguint aquest corriol, que passa just per sota del Camell de Sant Jeroni. Aneu seguint sempre les marques del PR i desprès de pujar i baixar una estona i salvar algun que altre torrent arribeu al Coll del Montgròs, on des d'aquí i enfilant-se cap a l'esquerra arribeu al Cim del Montgròs.\nSituats al Coll del Montgròs una altre vegada aneu a l'esquerra. Feu un primer tram de baixada per més endavant remuntar una petita canal, on hi la la Creu del Montgròs, ja a dalt de la canal baixeu per una forta baixada fins arribar a un trencall de camins. Aquí el PR se'n va cap a la dreta, cap a l'esquerra i senyalitzat amb fites i marques blaves hi ha un altre corriol, agafeu aquest en direcció al Serrat de la Palomera (tot i que aquest està bastant més avall). Aneu seguint aquest corriol fins que sortiu a una pendent grossa, llarga i rocosa, on el corriol desapareix i ara us heu de guiar amb les fites i les marques que anireu trobant pintades a la roca.\nAneu baixant per aquest tram força vertical i rocallós i que si està mullat és del tot des-aconsellable baixar per aquí. Aneu baixant seguint les marques blaves fins que a mitja baixada, més o menys, veureu unes marques de color grog, aquí enfileu-vos una mica cap a l'esquerra i comenceu a seguir les marques de color groc. Amb l'ajuda de les marques de d'alguna que altre fita aneu seguint el camí, tot i que no està gens definit i passa tot el rato pràcticament per trams de roca. L'únic tram una mica delicat és un pas per una petita canal amb un arbre al mig, on hi ha un desnivell d'uns 4 metres, és força vertical però hi han bon llocs on agafar-si.\nSuperat aquest tram aneu seguint les marques fins que aquestes us guiaran fins al fons d'un torrent, el Torrent de Migdia. Aquí si anéssiu torrent avall acabaríeu al Coll de Mossset, ara aneu uns metres torrent amunt i agafeu un corriol a mà dreta senyalitzat amb fites. Seguint aquest corriol uns 5 minuts sortiu a un petit coll, on aquí enllaçareu amb el Camí dels Francesos, de cara avall i seguint marques de PR i alguna que altre de color vermell.\nSeguiu aquest corriol sense pèrdua de cara avall, bastant pedregós i de mal caminar en alguns trams. Desprès de força estona baixant per aquest corriol acabeu sortint a una pista, aquí podeu seguir-la de cara avall i amb 10 minuts arribar a Vinya Nova, i si voleu anar per un corriol, just abans de trepitjar la pista, agafeu el corriol a mà esquerra senyalitzat com a PR i així us saltareu un tros de pista, per acabar sortint igualment al restaurant Vinya Nova.\nPublicado por Rai Romagosa en 22:03