10-09-2008 25 anys amb TV3 Pujada a Montserrat desde Monistrol\nBttrus: Maria, Josep Mª, Oscar\nEls Bttrus varem ser presents en aquest event que va organitzar la Federació Ciclista de Catalunya,y que només va tenir un petit inconvenient.... ....es van oblidar de dir-nos que la pujada era per tota per ASFALT tot i que en l'anunci que feien per TV es veia una BTT.\nCap problema, no hi ha repte que faci tirar enrere a un BTTRU i tret aquest petit inconvenient la resta va ser força divertida, moltíssima gent, sobre 700 ciclistes dels quals el 85% o el 90% eren Bttrus i la resta Carreterus, tret de 7 o 8 bicis plegables "no es conya" un tàndem i algun tricicle casolà.\n11 quilòmetres de pujada dreta que es van fer força be per el gran ambient que es respirava, bon rotllo i bon humor ja que la prova no era competitiva i gent de totes les edats, alguns nens que no feien gaire be mes d'un metre d'alçada pujaven com bales.... com puja el jovent !!!\nAl arribar ens donaren una bossa commemorativa amb un bon entrepà de pernil salat, aigua una poma i poca cosa més i com que als bttrus ens agrada el mam no vem tardar ni 2 minuts en localitzar unes birretes ven fresques que van entrar.... mmmm... d'allò més be.\nLa tornada.... A SAAAAAAAAAAC !!! pel mateix camí de pujada, per tant i com que la llei de la gravetat sempre ajuda, el que pujarem en 50 minuts aproximadament, ho baixarem en 10 o 12 fent algun o altre avançament imprudent "cosa que no heu de fer mai" la la laaaaaa....\nel de TV3\nResum de la pujada a Montserrat amb TV3


Actes i activitats del mes d'agost de 2019\n24-07-19 a 31-08-19\nShare on Facebook Dimecres 24 de juliol 2019\nDIJOUS, 25 DE JULIOL, sant Jaume al Palau\nAtenció!: canvi de data i activitat de la programació de portes obertes al refugi de pelegrins, en comptes del dia 26 serà el dia 25 de juliol.\nA les 21h, des de la Plaça Major, “PASSEIG A LA FRESCA” per descobrir elements del camí de Sant Jaume amb l'Associació dels Amics del Camí (l’església parroquial, acollida al pelegrí, l’hospitaler Ramon, la creu del terme, l’ermita de Sant Roc i refugi actual).\nEn acabar, ressopó popular al refugi de pelegrins, a càrrec dels Amics del Camí.\nHo organitza: Amics del Camí del Palau d’Anglesola\nDIMARTS, 30 DE JULIOL, neix una nova entitat\nA les 21h, a la sala d'actes del local sociocultural, “CREACIÓ de l’Associació la Banqueta del Palau d’Anglesola”.\nHo organitza: Plataforma Canal Viu\nDIMECRES, 31 DE JULIOL, l’Associació de Dones es reuneix\nA les 20h, a la sala d'actes del local sociocultural, REUNIÓ de l'Associació de Dones per parlar sobre el present i futur de l'Associació.\nConvocatòria oberta a totes les palauanglesolines interessades, siguin sòcies actuals o no.\nHo organitza: Associació de Dones del Palau\nDISSABTE, 3 D’AGOST, sopar de tapes a la fresca\nA partir de les 21.30h, al costat de l'Ermita de Sant Roc, SOPAR i MÚSICA EN VIU amb el duet musical “Tea for Two”.\nTAPES: “d'A Gust Càtering”, “Cal Colau”, “Cal Gou”, “Bar Piscines”, “Bar Pyramid”, “Bar Remy”, “S'Abril Espai Alternatiu” + BEGUDA: de la “Cooperativa Sant Roc”\nCompra el teu tiquet per 12 euros als establiments col·laboradors.\nDurant la vesprada hi haurà servei de bar.\nEn cas de mal temps es realitzarà al pavelló poliesportiu.\nHo organitza: la Comissió de Festes de l'Ajuntament del Palau d'Anglesola\nDIVENDRES, 16 D’AGOST, festa de Sant Roc\n19.15h Obertura de l'ERMITA de Sant Roc\n20.15h Missa cantada per la Coral de l'Associació de Dones del Palau. Goigs de Sant Roc.\nEn acabar, anirem cap a les PISCINES on hi trobareu entrepans (a les 21.15h) i Concert en acústic a càrrec de l'Iris Graño i l'Eva Pomés, artistes palauanglesolines, acompanyades d’Albert Gilabert ( a les 22.00 h).\nTambé hi haurà una barra on es vendran gintònics!\nHo organitzen: Patronat de l’ermita de Sant Roc i la Comissió de Festes.\nFESTA MAJOR D’ESTIU del 28 D’AGOST A l’1 DE SETEMBRE\nReserva’t els dies! I si vols donar un cop de mà en organitzar-la, entra a la comissió de festes: ajuntament@elpalaudanglesola.com\nCONTENIDORS I VOLUMINOSOS\nEn alguns espais del municipi es deixen les escombraries fora dels contenidors soterrats, la qual cosa genera brutícia i males olors. A més a més, s'hi abandonen objectes voluminosos. Recordem que cada mes hi ha servei gratuït de recollida dels objectes voluminosos al domicili mateix. El mes d’agost passaran a recollir-los el dijous dia 22. Si tens objectes, truca a l’ajuntament fins el dia 20 d’agost (tel. 973601314). És responsabilitat de tots i totes mantenir el poble net.\nQUAN PASSEGEM ELS GOSSOS ...\nEs recorda als propietaris i propietàries dels gossos que: aquests animals en la via pública han d’anar sempre acompanyats i lligats amb una corretja, amb morrió els de raça perillosa i que cal recollir els excrements. També és obligatori que estiguin censats a l’Ajuntament i que es disposi de la corresponent assegurança.\nNORMATIVA D’ÚS DE LES PISCINES\nLes piscines municipals són un bon lloc de trobada durant l’estiu. En fem ús persones de totes les edats i per això és un espai que necessita una regulació escaient. Durant l’agost recollirem propostes dels banyistes per elaborar conjuntament una normativa que faciliti la bona convivència dels usuaris a dins i fora l’aigua. Més informació al bar de les piscines.\nDe moment un parell de recordatoris:\nEls menors de 14 anys han d’entrar sempre acompanyats d’un adult. A partir dels 12 anys poden entrar sols si els pares han omplert el full d’autorització que trobareu al bar de les piscines i sempre sota la responsabilitat paterna.\nEls infants més grans de 5 anys han d’usar els vestidors del seu gènere o, en tot cas, el vestidor reservat per persones amb discapacitat.\nLa biblioteca romandrà tancada durant la segona quinzena d’agost. El 2 de setembre s’obrirà en l’horari habitual. I recordem que els dimarts i dijous d’estiu la biblioteca es trasllada a les piscines. Gaudim de la lectura també en temps de vacances!\nPer tal de garantir el pagament dels rebuts municipals dins del termini establert, es recomana la seva domiciliació bancària.\nL'Associació Cultural Tots Som de Casa està preparant la passejada cultural amb el tema "A què juguem?". Per això fa un recull de jocs d’abans, jocs a l'aire lliure a la plaça, als carrers... des d'abans de la guerra fins avui. Segur que recordes jocs d’infància, o fins i tot potser tens fotografies. Si és així, posa't en contacte amb alguna de les persones que formen part de l'entitat o a escriu a avensdelpalau@gmail.com.\nSegueix l’actualitat del poble: @AjuntamentPalau #AjuntamentPalau


"Eladio Aguilera. Para hacer poemas, no se bebe agua" a la Fundació Arranz Bravo - Bonart\n"Eladio Aguilera. Para hacer poemas, no se bebe agua" a la Fundació Arranz Bravo\nbonart l'hospitalet de llobregat - 09/05/22\nLa Fundació Arranz Bravo inaugura el 12 de maig l'exposició Eladio Aguilera. Para hacer poemas, no se bebe agua, comissariada per Albert Mercadé i que es podrà visitar fins al 15 de setembre del 2022.\nPara hacer poemas, no se bebe agua és un projecte que reflexiona sobre un dels espais per excel·lència de l’art: els bars, els cafès, les tavernes, els bistrots. De Viena a Montmartre, del Raval a Montjuic, en el nostre imagi- nari col·lectiu la història d’aquests enclaus està lligada a l'efervescència artística i cultural d'una ciutat. Els bars són llocs de reunió i parlament, on es genera discurs des de l’intercanvi dialèctic i emocional entre coneguts i nouvinguts. Allà la comunicació flueix gràcies a la intervenció callada d’un convidat líquid: l’alcohol. Així ho cantava la famosa vocalista francesa Barbara: Pour faire des poèmes, on boit pas de l’eau (‘Per a fer poemes, no ens cal l’aigua’)-, en la seva cançó L’Absinthe (1972) que dedica als poetes Arthur Rimbaud i Paul Verlaine i la seva relació amb la “fada verda”. En el nostre relat cultural l'alcohol està relacionat amb els artistes gairebé més que amb l'art, com ho està amb la vida.\nL’exposició vol ser un catàleg d’imatges i objectes sobre la infrastructura etílica d’un bar. Gots, cadires, taules, tiradors, botelles contenen un especial poder contenidor de desig: la promesa de felicitat canalitzada a través d’un objecte i l’experiència alliberadora que li atorguem. Convivint entre objectes, gent diverses es coneixen i generen coneixement. En aquest sentit, el bar és un espai de gimnàs emocional i cultural sacralitzat.\nLa instal·lació incorpora una sèrie de pintures que fan el guiny a episodis artístics en que s’entrecreuen alcohol, producció artística i l’experiència personal de l’artista. Els relats personals dels artistes són destil·lats en forma d’imatge, desvelant la presència de creadors com Joseph Beuys, Martin Kippenberger o Margherite Duras. Així, mentre l’artista alemany apareix a l’exterior, mig nu i vital, l’escriptora francesa es presenta recollida en la solitud de la cuina amb unes flors que remeten a la seva tomba de Montparnasse. La sèrie neix d’una estada d’Eladio Aguilera a París, de finals del 2020, en que l’artista, privat de les relacions socials com a conseqüència de la pandèmia, s’interessà per les biografies de diferents creadors francesos traspassats i enterrats en els cementiris de la capital.\nArranz-Bravo Joseph Beuys Fundació Arranz-Bravo Martin Kippenberger Eladio Aguilera\nLUISA ALMUNIA EXPOSA A LA GALERIA SILVIA SENNACHERIBBO\n"EXERCICIS PER SEMBRAR LLAMPECS" DE NICOLÁS PARIS A CAIXAFORUM\nES BALUARD PUBLICA EN LÍNIA “L’”ARXIU BALEARS”


Nortene llança solucions de jardineria per 2012 - Jardineria\nAquest article ha estat escrit originalment en castellà. L'hem traduït automàticament per a la vostra comoditat. Tot i que hem fet esforços raonables per a aconseguir una traducció precisa, cap traducció automática és perfecta ni tampoc pretén substituir-ne una d'humana. El text original de l'article en castellà podeu veure'l a Nortene lanza soluciones de jardinería para 2012\nL'empresa destaca “la facilitat, la comoditat i el bon gust en el disseny” com a elements diferenciadors\nNortene llança solucions de jardineria per 2012\nNortene, marca destacada en jardineria i condicionament exterior, comença 2012 amb novetats i millores en els seus productes per facilitar els treballs en el jardí, tenint com a objectiu la innovació en el disseny dels models. La gamma de productes ha estat creada específicament per satisfer les necessitats dels amants de la jardineria.\nEntre els nous productes Nortene llança per 2012 destaquen una àmplia gamma d'accessoris semilleros (hivernacles, prestatgeries de cultiu…), cases de fusta, casetes metàl·liques i una línia de productes d'exteriors fabricats per Keter que inclou des d'arcones, fins a armaris passant per productes casetes per a la jardineria i oci a l'aire lliure. Entre els accessoris semilleros destaquen les prestatgeries de cultiu que ofereixen la possibilitat als seus clients de tenir un petit jardí. De dimensions reduïdes i amb dos models diferents es pot conrear en les seves safates tot tipus de plantes de la manera més neta possible.\nA més, aquesta temporada es presenten dues casetes amb sostre pla. De disseny modern i actual existeixen dos models, un amb pèrgola i un altre sense ella. Ambdues compten amb una porta doble i finestra de vidres sintètics i una superfície interior que sobre pansa els 7,5 metres quadrats. Han estat dissenyades per guardar tots els utensilis del jardí.\nUn exemple de la casa de sostre pla amb pèrgola de Nortene.\nEls productes per a exteriors dissenyats per Keter per Nortene inclouen des d'arcones fins a casetes, passant per armaris i productes per a la jardineria i oci a l'aire lliure. Les característiques dels arcones estan dissenyades per emmagatzemar qualsevol tipus d'objecte o utensili per al jardí. A més, ofereixen una àmplia varietat de models que van des dels clàssics als més decoratius (ratán i imitació fusta). Tots ells estan fabricats amb material sòlid de gran durabilitat que permet la conservació del contingut sec i ventilat. D'altra banda, no necessiten manteniment i són resistents a l'aigua i als rajos UV.\nAixí mateix, com expliquen des de la companyia, “les casetes destaquen pel seu fàcil transport i instal·lació, així com per la seva aparença en imitació a fusta i els seus reforços metàl·lics. No cal oblidar que les casetes inclouen el sòl, estan compostes per poques peces, no necessiten manteniment i, per descomptat, són resistents a l'aigua i als rajos UV”.\nTambé ofereix una sèrie d'armaris per a diferents usos amb característiques similars als altres productes de la gamma: fàcils de transportar i assemblar, dissenyats per a exterior i no necessiten manteniment. Finalment, la línia de productes per a jardineria i oci a l'aire lliure incorpora productes com: el carro de treball Easy Go; la nevera Coolbar, que a més pot ser utilitzada com a taula de còctel o cafè; el jardí portàtil compacte Raised Garden Bed o el 'Deco composer' fabricat amb materials reciclats.\nLes prestatgeries de vuit safates que Nortene presenta en la col·lecció d'aquest any.


Saló de Munic o l’auge dels cotxes elèctrics assequibles\nEls grans fabricants europeus aposten pels vehicles elèctrics urbans de preu raonable en la primera edició del Saló de Munic\nCupra UrbanRebel. Seat\nHa sigut el primer esdeveniment automobilístic massiu després de la pandèmia per coronavirus, i el primer esdeveniment que se celebra a la capital bavaresa. Pren el relleu a l’històric Saló de Frankfurt, que desapareix per deixar pas a aquesta nova exposició. El Saló de Munic tanca avui les portes llançant un important missatge implícit: ha arribat l’era de l’electrificació i amb ella l’auge dels vehicles urbans de zero emissions a un preu assequible (que no vol dir barat), amb una forquilla que es mou entre els 20.000 i els 25.000 euros, i on totes les marques –especialment les alemanyes– han proposat el bo i millor que tenen per seguir a l’avantguarda tecnològica i mecànica del món de l’automoció.\nTambé és cert que Audi o BMW han sortit d’aquesta lògica amb els flamants Audi Skysphere i BMW iX d’hidrogen, dels quals ja hem parlat amb anterioritat. L’ Audi Skysphere és un esportiu d’altes prestacions i disseny cupè, mentre que el BMW iX vol ser l’avantsala de l’aposta de la marca bavaresa pels vehicles de pila d’hidrogen. Mercedes-Benz, per la seva banda, també ha sorprès amb la presentació del futur Classe G elèctric i de la berlina elèctrica EQE, que volen discutir l’hegemonia de Tesla al mercat. Fins i tot Porsche ha estat present amb un esportiu radical anomenat Mission R que sembla destinat a les curses monomarca.\nPerò aquest Saló de Munic ha sigut diferent i únic pel fet de marcar per primer cop un canvi de paradigma dels grans fabricants generalistes, que han avançat quins seran els seus nous models elèctrics assequibles de cara als anys vinents. En aquest sentit, destaquen els Renault Mégane E-Tech Electric i el fantàstic R5, que s’han de consolidar com els dos elèctrics més rellevants de la marca del rombe. Volkswagen, per la seva banda, ha presentat el prototip ID.Life, esborrany del futur ID.2, mentre que la catalana Cupra ha fet tota una declaració d’intencions amb el nou Cupra UrbanRebel.\nQuè uneix els nous models elèctrics de Renault, Volkswagen i Cupra? Bàsicament, la voluntat de ser vehicles populars i de tall urbà o semiurbà amb noves i modernes plataformes desenvolupades expressament (CMF-EV en el cas de Renault-Nissan i MEB Entry en el cas del grup Volkswagen), autonomies al voltant dels 400 quilòmetres i una forquilla de preus que va dels 20.000 als 25.000 euros per les versions d’accés, que si bé no els converteix en cotxes barats sí que els posiciona com una opció realista i generalista en un futur no gaire llunyà. En aquest sentit, cal recordar que algunes marques com Volkswagen o Renault han anunciat que volen que les vendes de vehicles elèctrics suposin un 70% del total en un horitzó d'entre tres i set anys i s'inicia així una gran revolució elèctrica que ha de protagonitzar un autèntic canvi de paradigma al Vell Continent.\nPer acabar, convé recordar que aquest flamant Saló de Munic també ha tingut alguna estrena de models amb motors de combustió, això sí, associats a mecàniques electrificades en gairebé tots els casos. En aquest terreny cal destacar l'esforç de Dacia amb el nou Jogger, un monovolum d'aspecte crossover que costarà 15.000 euros, i la nova generació del Kia Sportage, que estrena una versió específica per al mercat europeu.


DINS DELS DARRERS DIES ABANS DEL SEU SUÏCIDI TRÀGIC DE KURT COBAIN - GENT\nDins dels darrers dies abans del seu suïcidi tràgic de Kurt Cobain\nLa setmana passada es va celebrar el 27 aniversari del suïcidi de Kurt Cobain . L’alt-rocker i la seva banda Nirvana van definir la dècada de 1990 amb el seu florent estil grunge. I, malgrat les arrels independents, aquesta banda de Seattle va trobar un èxit sorprenent amb el cantant Cobain que es va anunciar com una figura formativa de la Gen X. El so insòlit de Nirvana, una barreja de punk i pop i soroll, va conduir la banda a les altures de la fama. Però per a Cobain, el viatge va ser curt. Es va acabar la vida el 5 d'abril de 1994. Tenia només 27 anys. El seu dramàtic suïcidi s’interpreta sovint com el final d’una era, ja que la música de Nirvana havia estat tan fonamental en l’aparició de noves subcultures. A més d’un país ple de fans en pena, Cobain va deixar enrere la seva dona Courtney Love i el seu bebè filla Frances Bean Cobain .\nEls darrers anys de Kurt Cobain\nEls darrers anys de Kurt Cobain també van ser els primers anys de Nirvana. A més d’èxits estrepitosos per a la banda: l’àlbum No importa i la seva cançó avançada, 'Smells Like Teen Spirit': aquesta època va estar marcada per l'abús de drogues paral·lel del frontman de Nirvana i el romance torturat amb Courtney Love. Cobain va provar heroïna per primera vegada el 1986 i en aquell moment No importa va sortir el 1991, era totalment addicte. Això va afectar la capacitat de la banda de fer gires i crear música nova, i també va posar una pressió sobre les relacions individuals dels músics. El baixista Krist Novoselic, que va conèixer Cobain per primera vegada a l’institut, ha recordat haver advertit sovint a Cobain sobre el seu destructiu hàbit d’heroïna, dient: “Vaig donar a conèixer els meus sentiments molt aviat. I em van parlar francament d'algunes coses i, si això era un consell, no se'n va fer cas. De moltes maneres, deia coses que no eren molt benvingudes, de manera que les coses estressaven amb la relació '.\nNo va ser una sorpresa quan Kurt Cobain va començar a retirar-se els seus antics amics i companys de banda , centrant-se en una nova i intensa (i tòxica) aventura amb Courtney Love. Love, que cantava per a la banda de punk Hole, va ser immediatament atret pel rei del grunge el seu propi estil únic . Ella, una consumidora de drogues, va relacionar-se amb Cobain i li va permetre la seva obsessió mútua el 1991. El 1992 ja es van casar amb un bebè.\nsón marietes taronja bona sort\nEntrevista de Courtney Love sobre el suïcidi, les drogues, Hole i Frances de Kurt Cobain\nLa famosa funció de Vanity Fair de Lynn Hirschberg del 1992, 'Strange Love: The Story of Kurt Cobain and Courtney Love', va tacar per sempre la nostra percepció de la parella que era un fenomen de la cultura pop. A la peça, Love apareix com una parella insaciable que està desesperada per la fama i totalment dependent de les drogues . Hirschberg fa més que donar a entendre que Love feia servir durant l’embaràs (l’amor era gairebé degut en el moment d’escriure).\nEls fets habituals de la parella es caracteritzen per una franca anècdota d’Amor: “Vam fer moltes drogues. Vam prendre pastilles i després vam baixar a Alphabet City i en Kurt portava un barret, jo portava un barret i vam copejar una mica de droga. Després vam pujar i vam anar a SNL Després d’això, vaig fer heroïna durant un parell de mesos ”. (La història de Nirvana Dissabte nit en directe l’actuació a Nova York va ser un desastre per als membres.)\nHimne nacional de 7 anys\nMés pesat que el cel: una biografia de Kurt Cobain\nPerò la primavera de 1993 va marcar l'inici d'un període encara més fosc per a Kurt Cobain. Cobain va fer una sobredosi dos cops aquell estiu i fins i tot en un moment va ser arrestat per agressió domèstica després que ell i l’argument de Courtney Love (suposadament sobre el seu empitjorament del consum de drogues i la possessió d’armes) justifiquessin un control de la policia. A la tardor, l’últim àlbum de Nirvana, A l'úter , va ser llançat i Cobain va lluitar per completar la seva gira europea. Al març de 1994, Cobain va fer una sobredosi a Roma i va estar en coma durant 20 hores. Courtney Love creia que es tractava d’un intent de suïcidi. Com a intent de suïcidi i, després de tornar a Amèrica, va organitzar una intervenció per al estrella del rock amb problemes. Tot i que inicialment Cobain estava furiós, finalment va acceptar desintoxicar-se i entrar en rehabilitació a Los Angeles. Però Cobain es va quedar al Centre de Recuperació d’Èxode durant menys d’una setmana.\nKurt Cobain va deixar la instal·lació durant la nit, va agafar un taxi a l'aeroport i va tornar a casa seva a Seattle. El 3 d'abril, Courtney Love es va posar en contacte amb l'investigador privat Tom Grant per buscar a Cobain. El 8 d’abril de 1994, el cos de Cobain va ser descobert a casa del llac Washington, mort, amb una escopeta de calibre 20 a l’esquerra apuntant a la barbeta.\nEl suïcidi de Kurt Cobain va ser descobert per un electricista que havia entrat al local per instal·lar un nou sistema de seguretat. Un metge forense també va descobrir una quantitat excessiva d’heroïna al sistema de Cobain i va estimar que Cobain probablement s’havia suïcidat el 5 d’abril de 1994. Al costat del cadàver de Cobain hi havia una nota de suïcidi dirigida al seu amic imaginari de la infància, Boddah. Llegiu a continuació:\nParlant des de la llengua d’un senzill experimentat que, òbviament, preferiria ser una queixa infantil. Aquesta nota hauria de ser força fàcil d’entendre.\nTots els advertiments dels cursos de punk rock 101 al llarg dels anys, des de la meva primera introducció a l’ètica, diguem-ne, de l’ètica relacionada amb la independència i l’acollida de la vostra comunitat s’ha demostrat ser molt certa. Fa molts anys que no sento l’emoció d’escoltar i crear música juntament amb llegir i escriure. Em sento vergonyós més enllà de les paraules sobre aquestes coses.\nPer exemple, quan som al darrere dels escenaris i s'apaguen els llums i comença el rugit maníac de les multituds, no m'afecta la manera com ho va fer per a Freddie Mercury, que semblava estimar, gaudir de l'amor i l'adoració de la multitud, cosa que admiro i envejo totalment. El cas és que no puc enganyar-vos, cap de vosaltres. Simplement no és just per a tu ni per a mi. El pitjor delicte que se m’acut seria esquinçar la gent fent-ho fals i fingint com si m’estés divertint al 100%. De vegades em sento com si hagués de tenir un rellotge de temps abans de sortir a l’escenari. He intentat tot el que estic al meu abast per apreciar-ho (i ho faig, Déu, creieu-me que sí, però no n’hi ha prou). Agraeixo el fet que jo i nosaltres hem afectat i entretingut molta gent. Deu ser un d’aquests narcisistes que només aprecien les coses quan se n’han anat. Sóc massa sensible. Necessito estar una mica adormit per recuperar els entusiasmes que vaig tenir quan era petit.\nEn les nostres darreres tres gires, he tingut molt més reconeixement per totes les persones que he conegut personalment i com a fans de la nostra música, però encara no puc superar la frustració, la culpa i l’empatia que tinc per tothom. . Som bons en tots nosaltres i crec que simplement estimo massa la gent, tant que em fa sentir massa trist. El trist petit, sensible, poc agraït, Peixos, home de Jesús. Per què no només el gaudeixes? No ho sé!\nTinc una deessa d’una dona que suda ambició i empatia i una filla que em recorda massa allò que era, plena d’amor i alegria, besant a totes les persones que coneix perquè tothom és bo i no li farà cap mal. I això em terroritza fins al punt que amb prou feines puc funcionar. No puc suportar la idea que Frances es converteixi en el miserable autodestructiu i rocker de la mort que m’he convertit.\ncançó de michael jackson i paul mccartney\nHo tinc bo, molt bo i estic agraït, però des dels set anys m’he tornat odiós a tots els humans en general. Només perquè sembla molt fàcil que les persones es portin bé que tinguin empatia. Suposo que només perquè estimo i em sap greu la gent.\nGràcies a tots des del pou del meu estómac ardent i nàusees per les vostres cartes i preocupació durant els darrers anys. Sóc massa nadó erràtic i malhumorat. Ja no tinc la passió i, per tant, recordeu, és millor cremar-se que desaparèixer.\nPau, amor, empatia.\nFrances i Courtney, estaré al vostre alter.\nSi us plau, seguiu Courtney, per Frances.\nPer la seva vida, que serà molt més feliç sense mi.\nFotos invisibles del suïcidi de Kurt Cobain\nEl 10 d'abril de 1994 es va celebrar una vigília pública en un parc de Seattle, aproximadament 7.000 persones en dol per arribar a honorar la vida de Kurt Cobain. Com un homenatge , Courtney Love va llegir fragments de la nota de suïcidi (més amunt). Nirvana el guitarrista Dave Grohl va quedar particularment devastat per la mort del seu amic, que va dir: 'Probablement el pitjor que m'ha passat a la vida'. Però Grohl va continuar la seva carrera musical i encara toca amb la seva banda post-Nirvana, The Foo Fighters. Més recentment, Grohl obert a Roca que roda sobre el procés: “Va ser dur durant un temps, però em vaig adonar que era important per a mi continuar amb la vida, i el que em va salvar la vida era la música. Més d’unes vegades abans, la meva vida es va salvar tocant música ”.\nEl 2014 es van revelar fotografies d’escena del Departament de Policia de Seattle, que no havien estat desenvolupades anteriorment. Podeu veure algunes d'aquestes imatges difícils més amunt.\neclipsi total de l'escriptor del cor\nNota de l'editor: aquest article es va publicar originalment el 28 de desembre de 2020.\nVeure: No oblideu mai el 27 club i els seus membres desgarradors\nHarrison Ford va renunciar al seu fill\nDave Chappelle i Wayne Brady escenografia\nel millor suport del telèfon del cotxe\nquin llibre va escriure jfk\nnetejar després de la marxa de dones\njohn belushi causa de la mort\nDr Who i Van Gogh


L’UJI acull una jornada on s’aborda la prevenció de riscos laborals des d’una perspectiva de gènere | Castellón Información\nL’UJI acull una jornada on s’aborda la prevenció de riscos laborals des d’una perspectiva de gènere\nBaena ha sigut l'encarregada d'arrancar la conferència mitjançant un breu vídeo en el qual es mostren situacions reals\nBaena ha sigut l’encarregada d’arrancar la conferència mitjançant un breu vídeo en el qual es mostren situacions reals\nLa Universitat Jaume I de Castelló ha sigut la seu de la taula redona ‘Diferencial de sexe i de gènere en prevenció de riscos laborals: perspectives i propostes dels agents socials’, emmarcada dins de les jornades ‘Dones, treball i salut’, organitzades pel Institut Universitari d’Estudis Feministes i de Gènere Purificació Escribano el dijous 3 i el divendres 4 d’octubre.\nBaena ha sigut l’encarregada d’arrancar la conferència mitjançant un breu vídeo en el qual es mostren situacions reals per les quals han de passar les dones en l’entorn laboral. La representant de UGT ha destacat que, malgrat els temps que corren i la demanda d’igualtat, en matèria de riscos laborals encara queda molt per fer “tot i els avanços legislatius en matèria d’igualtat efectiva, reconciliació familiar i de la implantació dels plans d’igualtat en les empreses”.\n“No vull fer una ponència pessimista, però encara no ha calat la perspectiva de gènere en la prevenció de riscos, ni per part de les empreses ni per les institucions públiques. No és del tot efectiva i el mercat de treball encara ofereix moltes diferències entre les realitats dels homes i les dones”, ha afegit. Segons les dades oferides per Baena, la majoria dels contractes més precaris, fins i tot els que són alhora temporals i parcials, recauen sobre la dona, a més de trobar una segregació clara tant en el rang dels llocs de treball com en la retribució d’aquestos, sempre a favor dels homes.\nLa representant sindical ha volgut ressaltar la importància dels riscos psicosocials dins dels riscos laborals amb una perspectiva de gènere. En paraules de Baena: “La prevenció i l’avaluació dels riscos és clau, ja que una vegada estudiats i entesos podem passar a eliminar-los o minimitzar-los. Dins d’ells, és necessari posar èmfasi en els riscos psicosocials perquè existeix una certa reticència per part de les empreses a avaluar-los”.\nPer part seua, Beatriz Cardona ha subratllat la importància de l’educació per a pal·liar “un problema que és, en molts aspectes, cultural”. Ha remarcat el gran paper de la prevenció educativa i la rellevància del sector: «Els estudiants són els futurs treballadors i treballadores, si des de la formació se’ls indica i informa sobre la realitat laboral amb perspectiva de gènere, potser en un futur aquest tipus de ponències serien diferents i més optimistes». La tècnic del CEV ha recordat diverses actuacions que està realitzant la institució valenciana dins del marc de riscos laborals amb el focus sobre la situació de la dona, destacant “un estudi sobre el futur del treball en la digitalització, del qual ja podem avançar que els problemes clàssics com la doble presència en àmbits laborals i familiars i els riscos psicosocials podrien minimitzar-se gràcies al treball a distància i a les nous canvis de l’economia digital”.\nL’últim a intervindre, Daniel Patiño, secretari d’Acció Sindical per part de Comissions Obreres, ha postil·lat: “L’any que ve es compleix un quart de segle de la Llei de Prevenció de Riscos Laborals, una trasposició d’una llei de la Directiva Europea que com no podia ser d’una altra forma ací hem arribat tard incomplint tots els terminis a l’hora d’harmonitzar la normativa que ens ve d’europea”. En aquest sentit, després d’analitzar la forma de regulació en negociació col·lectiva clàusules en relació a la prevenció de riscos laborals amb més de 100 mostres de convenis sectorials, Patiño ha afirmat que es continua incomplint «de manera molt àmplia».\nEncara que la majoria de les mostres analitzades destaquen per “un clar còpia i pega en la part declarativa, sense afegir contingut propi», el representant de CCOO ha declarat que sí que existeix algun cas en el qual es va més enllà, sobretot en empreses que aborden riscos en matèries d’embaràs i de lactància. No obstant això, adverteix: “La prevenció de riscos laborals en matèria de gènere ha d’anar molt més allà i ser molt més àmplia que la salut reproductiva. No és l’únic problema preventiu que podem abordar, cal tindre una visió més àmplia”.\n“Em crida molt l’atenció que, per exemple, només trobem un conveni de tots els analitzats que feia referència específica als equips de protecció individual amb perspectiva de gènere”, ha afirmat Patiño. “Això és un oasi a la meitat del desert», ha apuntat el representant sindical, ja que el marc ha de ser molt més extens i existeix la necessitat «d’ampliar l’actuació per a poder intervindre en tota mena de condicions”.\nPer a concloure amb la taula redona, la moderadora Soledad Sánchez-Tarazaga ha recordat: “Podem tindre diversos punts de vista i posicions diferents, però tots hem de treballar amb un mateix objectiu. El diagnòstic ja fa temps que està realitzat, ara toca treballar per a això. És la responsabilitat de tots i totes». Finalment, dirigint-se als joves estudiants presents en les jornades, ha insistit en «la importància de no acomodar-se i prendre una posició activa”.\nagents socials3 perspectiva de gènere6 prevenció71 riscos laborals3 UJI3196


Assassinada una monja catalana a Haití\nDE LA CONGREGACIÓ JESÚS-MARÍA\nLa religiosa Isabel Sola Matas va ser tirotejada mentre conduïa el seu cotxe pel centre de Port-au-Prince\nDissabte, 03/09/2016 | Actualitzat el 25/10/2017 a les 21:04 CEST\nIsabel Sola Matas, una monja barcelonina de 51 anys, ha mort després de ser tirotejada per dos homes -que viatjaven en moto- mentre conduïa el seu cotxe pel centre de Port-au-Prince, capital d'Haití, aquest divendres al migdia, segons fonts de la Policia Nacional haitiana.\n"Els que la coneixien estan tristos i sorpresos", ha declarat a l'agència AFP el cònsol espanyol a Haití, Sergio Cuesta Francisco. "Per desgràcia, aquestes coses passen a la zona metropolitana de Port-au-Prince. A vegades, la vida és complicada", ha comentat el diplomàtic al confirmar la notícia. La violència segueix sent molt elevada a l'illa caribenya, sobretot a la capital, on el moviment d'armes de foc és molt elevat.\nLa policia ha iniciat una investigació per determinar les circumstàncies de l'atac.\nLa religiosa havia sortit d'un banc a la zona de San-Fil, al carrer d'Ennery, i va pujar al seu cotxe. Llavors, va ser assaltada per uns homes que li volien prendre la bossa. Sola Matas anava acompanyada al cotxe per una altra persona, a qui també van disparar i que està hospitalitzada.\nAl mateix carrer, hores abans, es va produir un altre atracament amb violència. Per ara, es desconeix si el va cometre el mateix grup.\nEl portaveu de la policia Garry Desrosiers ha confirmat la mort de la religiosa. "Estem intentat establir contacte amb la seva família. Hem obert una investigació i estudiem totes les pistes", ha dit.\nNascuda a Barcelona i integrant de la Congregació de Religioses Jesús-María, Isabel Sola vivia a Haití des del setembre del 2008. Estava implicada en un projecte de construcció i equipament d'escoles preescolars, en formació de mestres i a donar alimentació als alumnes.


TOTS ELS MOMENTS MÉS DESTACATS DELS PREMIS BET HIP HOP 2018 - ENTRETENIMENT\nTots els moments més destacats dels premis BET Hip Hop 2018\nPrincipal Entreteniment Tots els moments més destacats dels premis BET Hip Hop 2018\nL’espectacle anual va comptar amb representacions èpiques de TIP T.I. Harris, Gucci Mane, Yo Gotti, Cardi B, YG i Lil Pump.\nEl programa de premis més gran del hip hop es va emetre dimarts al vespre i és correcte que fos a BET. Els premis BET Hip Hop 2018, que es van gravar a Miami per segon any consecutiu, van escollir l’humorista i actor DeRay Davis per organitzar l’espectacle anual i van comptar amb representacions èpiques de TI, Gucci Mane, Yo Gotti, Cardi B, YG i Lil Bomba. Però hi va haver uns moments que van destacar al llarg de la nit. Aquests eren alguns dels nostres favorits. Els Cyphers ens havien modificat Vull dir, vaja, ja saps per què tots realment sintonitzeu els premis BET Hip Hop. I aquest any no va ser diferent. Rapistes com Joe Budden, Eminem, Rapsody, Casanova, Reason, Flawless Real Talk, Phora and Shawn Smith, Vic Mensa, Taylor Bennett, G Herbo i fins i tot Erykah Badu van beneir el micròfon. Sens dubte, és un dels nostres motius preferits per sintonitzar el programa any rere any. Lil Wayne guanya el premi I Am Hip Hop\nAmb una carrera que abasta més de 20 anys, 100 milions de discos venuts a tot el món i cinc premis Grammy, Lil Wayne és un dels artistes del hip hop més reeixits i elogiats per la crítica. Per tant, és correcte que BET finalment li concedís el just just a Lil Wayne i l’honorés pel seu paper al rap amb el premi I Am Hip Hop de BET. Wayne, en un discurs d’acceptació una mica emotiu (que va ser presentat per DJ Khaled), va agrair a un home en particular, i no, no era un raper. Es diu Uncle Bob, una llegenda de Nova Orleans que va salvar la vida de Wayne després de la seva salvatge experiència propera a la mort fa anys. Va recordar que en el discurs sincer, va entrar un dia a un apartament. Va entrar a la porta, amb les armes tirades, no va veure ningú. Va veure cames a terra. Eren les meves cames. Va veure sang per tot arreu. Un grup de policies em va saltar. Es va negar a fer-ho. Mai no ho vaig saber -vaig parlar amb ell l’altre dia-, mai no vaig saber que EMS estava en escena. Va dir que EMS ho va intentar dues vegades i li van dir: 'No hi ha res'. Es va negar a deixar morir. Weezy va afegir que l'oncle Bob finalment va conduir Wayne ell mateix a l'hospital i es va assegurar que sobreviuria. No només es va negar a seure, no només [no] em va donar als metges i se’n va anar, sinó que es va negar a marxar, es va quedar i es va assegurar que ho aconseguís, va dir. Cardi B sorprèn a la multitud\nJohn Parra / Getty Images per BET\nTot i que decebedor per als fans assistents (inclòs jo mateix), Cardi B va il·luminar la nit amb una actuació especial de LIV Nightclub a Fontainebleau. Va començar l’actuació amb la seva cançó d’èxit Get Up 10 (però quina no és un èxit?), I després vam rebre una aparició com a convidada de Pardison Fontaine (també coneguda com Pardi) pel seu èxit reeixit Backin ’It Up. Sincerament, aquesta és una de les millors actuacions de Cardi que hem vist mai. Tot plegat, reina Cardi. XXXTentacion rep el premi pòstum al millor artista hip hop nou És just que, perquè l’espectacle es va celebrar al The Fillmore Miami Beach de Miami Beach, a pocs minuts de la ciutat natal de X, se celebraria pels seus èxits musicals després de la seva mort. El raper va ser assassinat a trets al juny, als 20 anys. La seva mare, Cleopatra Bernard, va acceptar el premi en nom del seu fill. A l’escenari se li van unir l’administrador de X, Solomon Sounds, i el seu advocat Bob Celestin. En un emotiu homenatge, van agrair als seguidors que han donat suport al controvertit raper fins i tot després de la seva mort.\ncom descongelar les gambes\nomar epps i sanaa lathan filla\nel programa de televisió d’edat daurada


Porta secreta del museu del prado - Librerías Espacio Lector Nobel\nPorta secreta del museu del prado\nHan robat el quadre de Las Meninas i l'han substituït per un altre de fals. Els nostres amics es veuran embolicats en un cas d'investigació que els desbordará. I el pitjor és que l'enorme edifici del museu está ple de passadissos i alguna sorpresa. * * * T'atreveixes a passar por de debó L'Alvaro, la Belén, la Cris i el David són els protagonistes dels Sense Por, una colla que viu aventures d'intriga en escenaris de terror. Aquesta novel·la inclou una llista comentada pel David de les 22 pintures més importants del Museu del Prado.


La mina del Socau -\nPublished on : 06/15/2018 02/11/2020 Published by : revista d'aquí\nEls secrets de la riera de Sant Pere de Vallcàrquera\nLa ruta que us proposo aquest mes és altre cop a la vall del Congost, però, aquesta vegada, a la zona del Figueró, on es troba una de les rieres més entranyables a ponent del massís del Montseny: la de Sant Pere de Vallcàrquera. El nom prové de la fusió dels termes llatins ualles i carcer, declinats a la locució en llatí vulgar «vallem que dicitur carcara», que es podria traduir per «la vall dita tancada/empresonada». Quin misteri amaga ben tancada aquesta\nEl punt d’inici és al mateix poble del Figueró, quan acaba el carrer principal (antiga carretera de Ribes), a la\nbanda nord, on hi ha una zona d’aparcament i, després, un pont conegut com «el pont de ca l’Andreu». Allà,\nen aquest pont, començarem la nostra excursió, que consisteix en una pujada senzilla, sense gaire dificultat,\ni que tindrà una durada, entre pujar i baixar, d’unes dues hores, segons el pas. No li podem dir circular perquè durant un bon tros del primer i del segon trams repetirem recorregut, tot i que en el tram central sí que variarem el camí. Als amants de les rutes circulars us he de dir que podeu estar tranquils, perquè la bellesa de la riera és tan espectacular que val la pena repetir-la. I no és el mateix veure-la pujant que baixant, oi? De fet, ho podreu jutjar vosaltres mateixos.\nQuin és el nostre objectiu? És doble. Primer, pujarem cap al Socau per conèixer el passat miner de la zona, i,\ndesprés, tot baixant, ens acostarem a l’antiga església de Sant Pere de Vallcàrquera, origen del Figueró.\nAl principi, seguirem la Ruta dels arbres, marcada de color magenta, però algunes de les fites han estat víctimes de vandalisme i, en alguns punts, es troba a faltar indicacions. Anem alerta. De baixada seguirem els senyals del PR, marcats en blanc i groc.\nSom-hi? El camí comença ja de forma espectacularment idíl·lica: a mà esquerra, murs de pedra centenaris mig menjats per la vegetació; mentre que a mà esquerra, la riera de Vallcàrquera baixa sorollosament entre roques i petits salts i gorgs, cadascun més bonic que l’anterior. Per això us recomano fer la ruta en època plujosa per gaudir de l’abundància d’aigua.\nDe seguida ens trobarem que el camí es bifurca, però no travessem la riera i seguim pel caminet de l’esquerra.\nTot just caminar uns metres, a mà dreta, trobarem un pontet que ens porta a la font de la Noguera Punxeguda.\nLa font compta amb un mur de contenció de pedra amb un banc corregut que convida a seure; al centre, la font amb l’antic broc eixut i, a sobre, l’aixeta actual.\nContinuem la ruta perquè encara no hem tingut temps de cansar-nos… El caminet vorejat per vegetació mentre\nel so encisador de l’aigua continua acompanyant-nos al llarg de tot el trajecte. De tant en tant, ens acostem a la\nriera per observar els salts d’aigua i els gorgs, i per veure com l’aigua s’esmuny entre les pedres. Ja veureu que no\npodreu fer-ho només un cop.\nL’aigua us crida!\nEl camí travessa la riera i s’enfila cap a trobar el camí asfaltat de Vallcàrquera. Caminem amunt, i aviat trobarem un cartell que ens informa que entrem al parc natural del Montseny. A mà esquerra veiem alguna casa que treu el cap entre la vegetació i algun exemplar notable de castanyer o arç blanc, fins que, al cap de no gaire estona, passem pel pont del Molí. Just després de creuar el pont, davant les runes del molí, veiem que el corriol trenca a mà dreta i travessa la riera per un altre pontet.\nTravessem seguint les indicacions de la Ruta dels arbres. El corriol passarà pel bosc de ribera i entreveurem can Xicola, can Gambús i Sant Pere de Vallcàrquera per la vegetació, tot i que, al quedar a l’altra banda de la riera, no ens hi acostarem ara, però sí que ho farem quan vinguem de tornada.\nUn imponent exemplar de pi pinyer ens diu que anem per bon camí. Seguim amunt fins que el corriol ens deixarà a una pista. Seguim la mateixa direcció per no perdre en sentit de la riera. Veurem que el camí s’acosta a la riera i baixa cap a una palanca a sota de can Dosrius, però nosaltres continuem a la dreta i amunt. Som ben a prop del Socau. Uns metres més endavant, a mà dreta del camí, veurem l’entrada de la mina.\nLa mina del Socau va estar en funcionament durant el segle XIX (de 1880 a 1895), i fins i tot s’hi va construir unes vies de vagoneta per baixar el ferro que se n’extreia. La mina ha estat explorada manta vegades per espeleòlegs, tot i que jo no us recomano que hi entreu, tret que aneu equipats i sigueu experts en la matèria. Mai se sap si hi pot haver un esfondrament.\nL’entrada està parcialment enrunada i mig inundada al llarg d’uns 15 metres endins. S’hi pot caminar bé perquè el sostre és a 1,80 d’alçada. Una galeria trenca a mà dreta seguint una falla durant uns 15 metres més, ja que és resseguint la falla on es va trobar el mineral.\nAltres galeries secundàries devien buscar més mineral sense èxit fins que es devia abandonar la mina per falta\nde rendiment. Si seguim el camí uns minuts amunt, trobarem les runes de l’antiga casa del Socau.\nFem mitja volta i tornem. Ara baixarem en direcció a l’antiquíssima església de Sant Pere. Som-hi! Baixem pel\nmateix camí fins a trobar el pas de la palanca que hem vist quan pujàvem. Travessem la riera i seguim pel camí\nprincipal. Deixem l’entrada de can Dosrius enrere i continuem per aquesta pista gaudint unes magnífiques\nvistes de la vall.\nPassem pel costat de can Pere Planes (can Matamoros) i de l’entrada del camí que mana cap a la Rectoria de Vallcàrquera, actualment una magnífica casa de colònies gestionada pels educadors ambientals d’Apren.cat, que\nno paren de rebre elogis merescuts per la seva tasca.\nNosaltres seguim el camí avall fins que trobem que treu el cap a mà esquerra el campanar de Sant Pere, veí de can Xicola i can Gambús.\nSant Pere de Vallcàrquera és una església romànica aïllada, envoltada per un mur de pedra que protegia l’antic cementiri. Se li atribueix un origen molt llunyà, cap als segles XI o XII. Com a mínim, sabem que el 1139 el bisbe de Barcelona Arnau Ermengol donà l’església al monestir de Santa Maria de l’Estany, i ja sortia documentada el 1060. Aquest temple fou església parroquial durant segles, fins que, el 1870, s’optà per traslladar la seu de la parròquia a l’església de Sant Rafael, al nucli del Figueró.\nLa vella església fou transformada profundament al segle XVII. A la primitiva nau única acabada amb un absis semicircular se li adossà, pel costat de migdia, una nova nau separada de la principal per unes magnífiques\ni imponents columnes de pedra.\nEl que dona la imatge robusta al temple és el gran campanar al pla de façana, sobre el portal de l’església, coronat per una llinda plana. El campanar té les finestres de tots els costats tapiades, excepte la de la façana principal, i ja no té campanes.\nQui desitgi veure el temple per dins, es pot posar en contacte amb el Sr. Josep Vila (679668962) o amb mossèn Joan Carles Serra (649911520). Val la pena observar el retaule de Sant Pere.\nSeguim camí avall deixant enrere la casa de Vall-deroses fins que tornem a trobar el molí amb la seva bassa mig plena i, abans de creuar altre cop el pont, a mà dreta, ens espera la font del Molí. A partir d’aquí refarem el mateix camí de baixada que ja coneixem fins a trobar el punt d’inici al pont de ca l’Andreu.\nVeieu com valia la pena tornar a trepitjar aquest caminet d’aigua?\nCategorized in : Excursió\nIdees per a mantenir un bonic somriure.


Com Reclamar | Consell Comarcal del Maresme\nHome Consum Com Reclamar\nCONSULTA: és un dubte o aclariment que tenim com a persona consumidora i usuària sobre els nostres drets i obligacions i les formes d’exercitar-los.\nQUEIXA: Informar a l’Administració d’un fet que, sense ser infracció administrativa i sense que la persona consumidora demani cap rescabalament, és convenient que transcendeixi perquè l’empresa millori els seus serveis.\nRECLAMACIÓ: és una exposició d’uns fets que fa un consumidor a un establiment comercial i/o a l’Administració amb la pretensió d’obtenir, mitjançant una mediació o un arbitratge la reparació d’un dany, el rescabalament de determinades quantitats, o bé la rescissió d’un contracte i/o anul·lació d’un deute.\nDENÚNCIA: Posar en coneixement de l’Administració un fet que pugui constituir infracció administrativa.\nARBITRATGE: L’arbitratge de consum té les següents característiques:\nPer poder resoldre un conflicte mitjançant l’arbitratge de consum n’hi ha prou que la persona consumidora presenti una sol·licitud i que l’empresa, o accepti aquesta via de manera expressa i voluntària o estigui adherida al Sistema Arbitral de Consum. Un cop es produeix aquest fet, podem parlar que hi ha conveni arbitral.\nPrèviament, el conveni arbitral es pot incorporar com a clàusula d’un contracte. El conveni arbitral haurà de constar per escrit, en un document firmat o en un intercanvi de cartes, telegrames, tèlex, etc.\nEs tracta d’un procediment sense costos judicials. No obstant això, si les parts opten per contractar un advocat que els representi o els assessori, les despeses que generi seran a càrrec de qui l’hagi contractat.\nD’altra banda, en cas que faci falta un peritatge, el cost anirà a càrrec de la part o parts que l’hagin demanat, o bé a càrrec de l´Administració si és l’Òrgan Arbitral qui ho demana.\nLa decisió de l’Òrgan Arbitral vincula ambdues parts en conflicte, i té els mateixos efectes que una sentència judicial i no és possible un recurs sobre el què ha decidit.\nA més, si una de les parts no compleix el que estableix el laude o resolució final del conflicte, l’altra té la possibilitat de demanar al jutge de primera instància que l’obligui a fer-ho. Aquest jutge no entra en el fons de l’assumpte, només fa complir el laude.\nÉs un mecanisme eficaç per donar una solució a un conflicte amb total imparcialitat i independència


Aquesta empresa italiana de pintures d’alta decoració depenia de mostraris manuals per ensenyar com quedaven els seus productes un cop aplicats: aplicar l’acabat sobre petites peces de paper i enganxar-les sobre una carta de color. Amb una gamma de més de 15 col·leccions i centenars de combinacions de colors, fer aquest mostrari amb cada col·lecció era una tasca complexa que absorbia molts recursos, requeria molt de temps i feia impossible imprimir la quantitat desitjada comercialment. A més, hi havia la necessitat de col·locar separadors perquè la fricció no degradés les mostres.\nLa nostra tecnologia d’impressió permet produir uns catàlegs impresos que mostren amb fidelitat tota la gamma de colors i textures, inclosos els que porten tons metàl·lics, glites o perlats iridiscents. A més, no cal posar papers separadors perquè la qualitat de la impressió no es degrada.\nCom que és un procés basat en arts gràfiques, la quantitat que es desitgi produir deixa de ser un problema ja que els costos són molt menors.\nImpressió de catàleg d'art amb enquadernació especial


Aquest és l'estat de comptes actual de La Llacuna Solidaria després de la campanya de calendaris 2013 i de la venda de samarretes de la festa major de l'any passat.\nEls comptes es van presentar en la darrera reunió.\nPublicat per La Llacuna solidaria a 22:37 Cap comentari:\nLa Llacuna Solidària a la fira de Sant Andreu\nAquest any hem estat a la Fira de Sant Andreu, com l'any passat, venen el calendari 2013\nPodeu veure alguna de les fotos de la parada en aquest enllaç\nHa estat força i molt bé, Felicitacions a tots, l'equip de venedores que fan por venent a tota marxa, l'equip de disseny gràfic que no ens podem queixar, les fotos impagables de'n Joan Gol, molta gent ha comprat el calendari per lo maques que són les fotos... i tothom qui ha col·laborat venent i/o comprant.\nPublicat per La Llacuna solidaria a 9:51 Cap comentari:\nPublicat per La Llacuna solidaria a 1:02 Cap comentari:\nSamarretes solidàries 2012. M'agrada La Llacuna.\nPublicat per La Llacuna solidaria a 1:29 Cap comentari:\nPer fi hem acabat la campanya de venda de calendaris del 2012. Tot i que encara no estan tots venuts no volem esperar més i donar comptes a tots qui heu col·laborat amb La Llacuna Solidària. Entre les samarretes de la Festa Major i els calendaris 2012 hem recaptat 1.550 euros.\nEl darrer concepte encara està pendent de realitzar i volem que aquests diners siguin preferentment per cobrir necessitats de famílies llacunenques.\nDonem les gràcies a tots els que heu contribuit a recaptar aquests diners i fer possibles aquests projectes.\nPublicat per La Llacuna solidaria a 11:11 Cap comentari:\nCalendari Solidari 2012\nDurant totes les festes podeu comprar el calendari solidari de La Llacuna amb tota la informació sobre les festes del poble.\nEl resultat de la venda es repartira entre la Marató de TV3 i la campanya de Nadal de la Creu Roja.\n(Animeu-vos a comprar-lo que val per tot l'any!)\nPublicat per La Llacuna solidaria a 5:10 Cap comentari:\nAjuda als refugiats sahrauís\nAquestes dues famílies dels camps de refugiats sahrauís al Tinduf disposaran a partir d'ara de dipòsits d'aigua de 2.000 litres.\nTambé hem pogut aportar material escolar y un parell d'estris per mesurar la pressió. Tot això ha sigut possible gràcies a les persones de La Llacuna que han viatjat al Sahra fent les gestions directament.\nD'aquesta manera estem ben segurs de que els diners arriben de veritat allà on fan falta.\nPublicat per La Llacuna solidaria a 4:49 Cap comentari:\nLa LLacuna Solidària a la xarxa\nLa Llacuna solidaria


L'Hospitalet com a exemple del canvi de model productiu\nCatalunyaPress.- Amb els números a la ma, L'Hospitalet ha entès el que des de l'inici de la crisi econòmica s'ha predicat tant i tant: el canvi de model productiu. La ciutat té previst crear ?ja ho està fent- més de 35.000 llocs de treball vinculats a sectors de valor afegit.\nL'alcaldessa de la que és la segona ciutat de Catalunya, Núria Marín, va desgranar el seu full de ruta durant la seva visita al Fórum Europa. Es va referir al model de ciutat, que passa per aprofitar la infraestructura que s'ha construït els darrers anys per millorar la qualitat de vida dels ciutadans i reduir l'atur.\nLa recepta la va exposar Marín amb un símil tecnològic: "Com al Facebook, vam decidir fer un perfil, ara el que toca és trobar als amics i introduir contingut de qualitat". S'és conscient que l'època de les grans inversions en urbanisme ja ha passat, i que ara cal treballar per dotar de més i millors serveis als barris, en especial als de nova creació, que són els que aglutinen a bona part d'aquestes empreses que pensen en l'Hospitalet com a punt de partida.\nUn d'ells és el Districte Econòmic de la Gran Via i la plaça Europa, un gegant de dos milions de metres quadrats plens d'edificis preparats per rebre empreses. Segons va informar Marín, el 50% dels edificis empresarials ja estan plens, el que va celebrar malgrat que "sense la crisi estaríem parlant d'un percentatge molt més elevat".\nEls càlculs de l'Ajuntament passen per la creació de més de 30.000 llocs de treball a la zona, entre directes i indirectes. I és que malgrat que no han estat pocs els que han dit que la implantació de grans empreses perjudicaria les petites i mitjanes, Marín veu una oportunitat. De fet, hi ha programes municipals que tenen com a objectiu "crear sinèrgies" entre aquest dos tipus d'empreses per fer-les compatibles.\nL'altre gran projecte és BiopoL'H, un projecte que tiren endavant conjuntament l'Ajuntament, l'Associació d'Empresaris de l'Hospitalet i el Baix Llobregat i els sindicats CCOO i UGT, que pretén ocupar a entre 4.000 i 6.000 persones entorn als hospitals de Bellvitge i Duran i Reynals en l'àmbit de la recerca biomèdica, en el que Catalunya és puntera.\nLa clau de l'àrea metropolitana\nMarín va posar aquesta iniciativa com a exemple del que han de ser les relacions entre els municipis que integren l'àrea metropolitana, inclusa Barcelona. "Hem d'aixecar el cap i col?laborar entre nosaltres. Donar un nou impuls al municipalisme, introduint canvis en la manera de fer i obrint-nos a nous mercats".\nEn aquest sentit, ha destacat que el 17% de les empreses que estan a la ciutat exporten, el que suposa un 5% més que la mitjana catalana. I la millor manera de fer-ho és obrir-se a sectors d'alt valor afegit i explotant la marca Barcelona, que no ha de ser un problema: "ens sentim partícips i protagonistes d'aquesta marca, que moltes vegades és més potent inclús que Catalunya".


Lo meu poble (27 de novembre)\nActualitzada 28/11/2016 a les 10:25\nPetits detalls que enamoren\nFulleda és el municipi més a l'est de la comarca de les Garrigues i limita amb la Conca de Barberà. Situat a 581 metres d'altitud, la seva població viu majoritàriament de l'agricultura de secà.\nSort és la capital del Pallars Sobirà i el seu terme és força extens, sobretot des de l'annexió d'Enviny, Llessui i Altron als anys setanta del segre XX. La Noguera Pallaresa passa pel mig d'un poble coronat per l'antic castell i que té el carrer Major com a eix urbà principal.\nPreixana havia tingut un castell en l'època medieval del qual només queda un fragment de mur. Tampoc no hi ha vestigis de l'antic recinte murallat. Des de l'església de Santa Maria, a la part més alta del poble, es veu una bona perspectiva d'un terme pla.\nOs de Balaguer es troba als peus del turó sobre el qual s'aixeca el castell, a la riba esquerra del riu de Farfanya. Al poble hi destaquen l'església de Sant Miquel i la font monumental de Sant Petiot.\nAlfés és una vila d'origen àrab molt propera a Lleida. L'antic poble medieval, que estava fortificat, encara es coneix com la Vileta, i se'n conserva un antic portal adovellat.\nArsèguel és un petit municipi al nord-est de l'Alt Urgell, força abrupte, i ubicat a 950 metres d'altitud a la dreta del riu del mateix nom. Els prats al costat del riu es destinen a farratge per al bestiar boví, mentre que també té pes econòmic l'explotació forestal.\nEl llaç groc, principal símbol del 'procés', compleix un any\nDos ancians de Seana passen la nit atrapats al seu cotxe a la gravera d'Anglesola per la tempesta\nTorra: "En algun moment haurem de dir prou, i aquest moment està a punt d'arribar"\nVolvo detecta un error que podria provocar que se superin els límits d'emissions\n2.Torra, des del Tarròs: "Aviat arribarà el m...\n6.Veïns del Centre Històric de Lleida denuncien a...\n7.El porta a porta s'amplia a 4 pobles més del ...\n9.Crespín considera "desproporcionada" la presó p...\n10.Almenys 9 morts per inundacions a prop de...\n1. Volvo detecta un error que podria provocar que...\n2. El llaç groc, principal símbol del 'procés', co...\n3. Fiscalia demana 11 mesos de presó per a un ...\n4. Mesures arran de l'agressió de Torrefarrera ...\n5. Almenys dotze morts a França\n6. Paluzie defensa a Lleida les primàries "per ...\n7. Les obres del pavelló de la Bordeta acabaran ...\n8. Xeringues als accessos a la Seu\n9. Queixes per l'estat de plaça Constitució de L...\n10. Ferida de gravetat al Pont de Suert en...


Mil dos-cents setanta. Aquest és el nombre d'assalariats de la construcció que van perdre la feina entre els mesos de setembre del 2010 i del 2011.\nEl sector continua en caiguda lliure. En moments puntuals s'havia arribat, l'any 2005, a superar els set mil treballadors. Les perspectives per a l'any vinent apunten que no hi haurà un canvi en la tendència. L'obra privada segueix sota mínims. Els comuns no reben projectes. És impossible establir, a hores d'ara, quina és la xifra de pisos buits. Segons les dades dels comptadors de llum es podria estar al voltant dels deu mil. És un paquet massa gran.\nEls constructors volen participar al macroprojecte\nLes reaccions no s'han fet esperar a l'anunci fet públic el passat dimecres per la nit pel cònsol d'Encamp, Miquel Alís, sobre la nova ciutat que es projecta per al pla parcial de la Unitat d'Actuació Suble Cabeca del Poupe, amb un termini de 20 anys i que comptarà amb parcs temàtics, hotels, comercials i parc empresarials. Per una banda els constructors es veuen atrets per aquest projecte que podria oferir una frenada a l'augment de pèrdues de treball i per altra els empresaris aplaudeixen iniciatives com aquesta que reactiven l'economia del país, ara perjudicada per la crisi.\nLa construcció ha destinat 37 milions a acomiadaments\nL'Acoda assegura que els darrers quatre anys el sector ha perdut 3.000 llocs de treball\nLes estadístiques del mercat laboral mostren des de fa temps que el sector de la construcció és un dels més castigats pel que fa a pèrdua de llocs de treball, situació que coneixen perfectament a l'Associació de Contractistes d'Obres (Acoda).\nDe fet, segons va explicar el seu gerent, Víctor Filloy, des del 2007 fins al tancament del 2011 les empreses vinculades al sector han destinat un total de 37 milions d'euros als acomiadaments. El càlcul és senzill. Segons les dades de l'Acoda, des del 2007 hi ha hagut uns 3.000 acomiadaments que han costat, de mitjana, uns 12.000 euros per persona.\nLa superfície visada d’obra nova cau un 40% l’últim any\nLa crisi que pateix el sector de la construcció queda en evidència amb les dades que recull el Col·legi d'Arquitectes respecte al total de superfície visada d'obra nova. Durant l'any 2011 es van revisar un total de 109.860 metres quadrats, fet que implica una caiguda del 40,3% respecte al 2010, quan es va arribar als 184.000 metres quadrats.\nUn resultat que implica un trencament en la revifada experimentada per l'obra nova ara fa dos anys, quan va créixer un 13,45% respecte al 2009. Unes xifres, però, que no sorprenen el sector, ja que tant arquitectes com constructors coincideixen a recordar que ja fa temps que adverteixen de la situació.\nConferència sobre deformacions del terreny i infraestructures\nL'Associació de Contractistes d'Obres d'Andorra organitza la conferència " Noves tecnologies de seguiment de les deformacions del terreny i d'infraestructures "\nL'acte es realitzarà a la Seu de la Confederació Empresarial d'Andorra i anirà a càrrec de Ramon Copons, director tècnic del Centre d'Estudis de la Neu i la Muntanya, de l'Institut d'Estudis Andorrans, el divendres 3 de febrer a les 12 del migdia.\nVuit arquitectes andorrans al Construmat\nPer primer cop, el Saló Construmat de la Construcció s'obrirà al públic en general i no només als professionals, això serà a partir de dissabte. Tot i la greu crisi que viu el sector, més de mil tres-centes empreses de 28 països exhibeixen els seus productes en aquesta Fira.\nVictor Filloy: «Andorra té un parc d'habitatges vell que seria necesari rehabilitar»\nFa poques setmanes que ocupa la gerència de l'Associació de Contractistes d'Obra (substitueix a Carles Pascuet). Però darrera aquesta nova aventura professional Filloy té un extens currículum que abraça diferents sectors i projectes, i també diferents parts del món. Ha estat voluntari de la Creu Roja i ha format part del Comitè Olímpic pels Jocs dels Petits Estats del 2005. Després va entrar al Govern, per crear el departament de Cooperació Internacional del ministeri d'Exteriors i posteriorment va ser Secretari d'Esports, Joventut i Voluntariat durant dos anys. Amb el canvi de Govern va donar un gir a la seva vida iniciant un projecte empresarial al Cap Verd. Ara ha tornat per plasmar aquesta experiència i ajudar a recuperar un sector que ningú nega que està en hores baixes.\nVíctor Filloy assumeix la gerència de l'Associació de Contractistes d'Obres\nVíctor Filloy assumirà a partir del proper dimarts la gerència de l'Associació de Contractistes d'Obres en substitució de Carles Pascuet. L'Associació explica a través d'un comunicat que Filloy és 'un professional amb una experiència dilatada en diferents sectors d'activitat del país', i que assumirà alhora la gestió de l'Associació de Gestors de Residus d'Andorra (AGREDA) i de l'Associació de Transportistes de Mercaderies i Carburants d'Andorra (ATMCA). La missió de les tres associacions es basa en la divulgació de les respectives activitats professionals, posicionant-se com un interlocutor 'vàlid i representatiu' prop de les administracions, i buscant alhora 'el desenvolupament sostenible dels sectors'.\nEditorial Diari d'Andorra - 06/11/11\nL'atur és un problema molt greu que ha quedat minimitzat per la descompressió que suposa per al mercat laboral el retorn d'immigrants al país d'origen.\nEn quatre anys s'han perdut cinc mil llocs de treball i hi ha una bossa d'apuntats al Servei d'Ocupació que supera les sis-centes persones. Sense la descompressió estaríem parlant actualment d'una taxa de desocupació al voltant del 13% de la població activa, una de les pitjors d'Europa i pràcticament només per darrere d'Espanya.\nL'Associació de Contractistes, amb regularitat trimestral, edita un triptic amb les noticies i problemàtiques del sector, per tal d'exposar les nostres dificultats i sensibilitats, i millorar l'evolució del sector, reduint així la conflictivitat. El triptic, no té sols una intenció de sensibilització, però també de donar a coneixer a altres entitats, residents i empreses del sector, de la presencia de l'Associació i les tasques que efectua pel be dels Associats.


Amb moto per la Baronia de Rialb. – laveujovetv.cat\nERMITES DE LA BARONIA DE RIALP (La Noguera)\nLa Baronia de Rialb és un refugi amb antigues parròquies, fortificacions defensives, masies… i paradís ideal per conèixer l’arquitectura dels segles XI al XIV.\nDe relleu accidentat, bosc mediterrani d’alzina, pins i cultius. Les blanques aigües del riu Rialb, els productes del camp… i la seva gent, hospitalària i acollidora que converteixen l’estada en un record inoblidable: ara bé, en cap dels pobles per on he passat en el dia d’avui (14 de setembre del 2011), no hi he trobat a ningú, a excepció de dos propietaris de masies -molt amables- on s’hi havien bastit en el seu dia les respectives ermites del segle XII.\nEl cap municipal actual és Gualter; anteriorment era la Torre de Rialb.\nDe l’època prehistòrica es troba el dolmen de Sols de Riu , monument funerari erigit fa més de 4.000 anys i traslladat del seu lloc originari per salvar-lo de les aigües de l’embassament de Rialb.\nVa tenir gran importància històrica fins al segle XIV, com ho demostra l’existència d’un conjunt de 24 ermites i esglésies romàniques.\nEntre aquest romànic destaca l’antic monestir benedictí de Santa Maria de Gualter (segles XI-XII), on s’aprecia la grandesa i la bellesa de l’estructura romànica. El conjunt va ser volat durant la Guerra Civil espanyola per l’explosió d’un polvorí.\nEsglésies romàniques de la Baronia de Rialb identificades son:\n1 Santa Maria de Gualter\n2 Sant Girbés\n4 La Torre (Sant Iscle i Santa Victòria)\n5 Vilamoneda (Sant Pere)\n6 Mas Palou (Sant Miquel)\n7 Can Soler (Sant Pere)\n8 Pallerols (Sant Esteve)\n9 Pallerols (Mas Sant Marc\n10 Vilaplana (Sant Miquel)\n11 Bellfort (Sant Serni)\n12 Palau (Santa Maria)\n13 La Donzell (Sant Pere)\n14 Sant Vicenç de Rialb\n15 Sant Andreu el Puig\nMas Traguany (Sant Miquel)\n16 Santa Mª Ramoneda\n17 Sant Jaume de Sant Cristòfol\n18 Martimà (Sant Ponç)\n19 Terrassola (Sant Martí)\n20 Fabregada (Santa Anna)\n21 Sant Salvador\n22 Mas Cerdanyès (Sant Sebastià)\n23 Salinoves (Santa Maria)\n1. MONESTIR DE STA. MARIA DE GUALTER (Segle XII-XIII).\nPonts i Gualter van ser ocupats pel comte Guifré el Pelós abans del\n890. L’indret el donà, en el 1069, Armengol IV, comte d’Urgell, a Ripoll. Vers el 1118, amb la constitució d’una confraria de clergues i laics per dur a terme les obres, la primitiva església existent fou renovada per una altra, enllestida i consagrada el 1207. El monestir va ser un petit priorat depenent de Ripoll.\nAquest priorat va ser un centre important de vida religiosa i comunitària que quedà demostrat per les continues donacions i per l’activitat contractual i per la intervenció dels llegats papals a favor del monestir.\nVa quedar un bloc de ruïnes després d’una explosió durant la guerra del 1936. Però anys abans en Ceferí Rocafort va fer-ne una descripció (Carreras Candi, Fcesc.: “Geografia General de Catalunya” 5 vol. BCN. Ed. Alberto Martín, 1916): “…església de traçat romànic, és de tres naus, trobant-se tapiades les laterals;\ncreuer en cúpula en la seva intersecció, que sembla acusà vuit cares a l’arrencada, esdevenint tot seguit la forma esfèrica; a l’exterior, l’absis presenta senzilles finestres; la volada de la nau central té arcs forners apuntats i altres de mig punt que la seccionen en quatre compartiments; en el frontispici s’aixeca una espadanya de dues obertures i apareix la porta de punt rodó enfonsada en el mur, del que ressalta una motllura recolzada en dues columnes del mateix gruix; tocant al temple, al costat de migjorn, hi ha encara les despulles dels claustres en un estat verament llastimós, puix que sols se conserven unes arcades baixes i estretes, amb alguns capitells de rudimentària execució…”\nEra un gran temple del segon romànic, del qual resten els murs perimetrals i dos arcs torals que reforçaven la volta. L’església tenia tres naus i dues absidioles, una de les quals encara és sencera i l’altra mig caiguda, com la major part del gran absis central.\nLa nau central era coberta per una volta de canó lleugerament apuntada, que descansava sobre tres arcs torals, i les laterals per una volta de canó, a un nivell més baix. El transsepte sobresortia lleugerament dels murs laterals i donava lloc a un cimbori octogonal, que cobria l’espai del creuer amb una cúpula sobre petxines.\nA la portada de la façana de ponent, segons una fotografia de l’any 1909 que guarda l’Arxiu Mas, s’observa a la llinda un carreu amb una perforació elongada en sentit vertical. Constava de dues arquivoltes; una d’elles es recolzava sobre un capitell i, l’altra adovellada, sobre un muntant rectangular; el guardapols, adovellat, era compost per dues fines motllures semicirculars. Aquesta porta era de dimensions reduïdes, típica de les esglésies monàstiques de finals del segle XII.\nL’església data del s. XII – XIII. En tota la fàbrica de l’església s’hi aprecia la grandesa i la bellesa de l’estructura romànica. Actualment, es troba en fase de restauració.\nAquestes obres de rehabilitació parcial de l’església basilical del monestir fa poc temps que s’han dut a terme, i com a resultat d’aquesta última intervenció, s’ha reconstruït la part inferior de la façana de ponent, s’han reforçat els arcs torals i s’han construït uns passadissos de formigó amb baranes metàl·liques que faciliten la visita i la visualització en alçada de les diferents perspectives de l’estructura. Del claustre original romànic avui només es manté alçada la galeria sud: és una estructura del segle XII amb coberta de fusta i amb uns arcs de mig punt, sostinguts per unes curtes columnes rematades per uns capitells esculpits amb temes vegetals.\nDe les columnes citades, només una és original, les altres són d’èpoques diverses. Dels sis capitells que corresponien a les dos sèries d’arcades, només en falta un.\nEn el Museu de Diocesà i Comarcal de Solsona, consta que procedeix de l’església d’aquest monestir una imatge de la Mare de Déu i l’Infant. És tracta d’una talla de fusta policromada d’uns 85 cm. d’alçada i en el dors presenta un esvoranc en la part del tron, on s’hi guardaven les relíquies. Data probable a finals del segle XII o principis del XIII.\nLa Mare de Déu seu en un escambell.\nPorta corona emmerlatada que sosté un vel que li cau per les espatlles i arriba fins a mitja espatlla, deixant veure part de la cabellera. De cara oval, de trets un xic hieràtics, ulls ametllats i oberts. El mantell li cobreix els braços, passa per sobre la falda fins a mitja cama. La túnica de coll rodó i amb un estret bordó li arriba fins als peus que apareixen a través d’unes obertures en V. Plecs rectilinis. La mà dreta recolzada sobre la cama, deuria prémer quelcom objecte. La mà esquerra oberta es recolza sobre la natja del Fill.\nL’Infant s’asseu sobre la cama esquerra de la Mare. No porta corona. Abundant cabellera arrissada i curta. De cara rodona i faccions de mal definir per la pintura aplicada en la darrera restauració. La túnica li cobreix tot el cos i sembla que deuria deixar al descobert els peus, que han desaparegut, així com també les mans. És conserva la cama esquerra que cavalca sobre la dreta. Toga a l’estil romà.\nD’aquest temple es conserva en el MNAC una pintura al temple sobre taula que s’atribueix a Jaume Serra, que va tenir obert el seu estudi a Barcelona entre el 1358 al 1389, junt al seus germans Francesc, Joan i Pere.\nConsta de tres registres a la mà esquerra (ordenació de Sant Esteve, el protomàrtir a la sinagoga i la lapidació), tres més a la dreta (sebollament del Sant, Esteve allibera a Galcerà de Pinós, invenció del cos de Sant Esteve) i dos al centre (el Calvari i Sant Esteve amb dos donants agenollats al seus peus).\n2. TORRE (Sant Girvés. Segle XII)\nEsglésia d’estructura basilical amb tres naus dins d’una planta casi quadrada amb una única teulada de dos vessants. Les naus estan cobertes amb voltes de canó, de perfil semicircular de desigual alçada. A llevant es situen els absis semicilíndrics. El desviament del parament NE és degut a voler assentar l’absis nord al rocam. Les naus són separades per arcs formers que arranquen de sengles pilastres. Hi ha una finestra a cada absis lateral i dues al central.\nLa porta, resolta amb arc de mig punt, conserva el llindar amb les traces d’obertura i tancament llises i sense ornamentació i han perdut els ràfecs originals, llevat dels absis, on es conserven fragments molt malmesos de la decoració, formada per un fris d’arcuacions llombardes.\nEs considera una obra singular de l’arquitectura del segle XII, però hi manquen característiques de l’època, com pot ser la unió dels absis amb la nau. El fet de tenir un pla basilical dind d’un perímetre quadrat és una solució poc emprada a Catalunya on es troba l’exemple més monumental al Monestir de Sant Pere de Casserres.\n3. POMANYONS (Santa Eulàlia. Segle XI – XII)\nAl vessant dret del Rialb, es destaca l’antic mas de Pomanyons, que té propera la capella de Santa Eulàlia, abandonada com la majoria del terme. Aquesta capella romànica és formada per una nau amb absis sobrealçat i una finestra cruciforme al mur de ponent. La capella és testimoni de l’antiguitat del mas, un dels antics centres d’explotació rural del terme. Església d’una sola nau, coberta amb una volta de canó de perfil semicircular i acabada a llevant amb un absis semicircular, precedit d’un estret tram presbiteral.\nLa porta manté perfectament l’arc interior. Va ser traslladada, ja que quedava afectada pel nivell de l’aigua de l’embassament de Rialb.\n4. LA TORRA (Sant Iscle i Santa Victòria. Segle X-XI)\nL’església de Sant Iscle i Santa Victòria centra el petit nucli de la Torre de Rialb, situat en un esperó que domina el curs de Rialb, al marge esquerre, just davant de l’església de Sant Girvés.\nAquest edifici es del tot excepcional dins del context de l’arquitectura catalana alt – medieval, que per les seves condicions constructives podria semblar una obra del segle XI allunyada dels corrents dominants en la seva època. Amb tot i i això no es pot excloure una dotació anterior, a cavall entre el segle X i el començament del segle XI. L’edifici, però, es devia acabar o reformar a la segona meitat del segle XI.\n5. VILAMONEDA (Sant Pere. Segle XII)\nL’església de Sant Pere de Vilamoneda esta ubicada més avall del camí de Pallerols, entre Politg i el Soler de Pallerols.\nAquest edifici, està en un estat de ruïna molt avançada i actualment gairebé enrunada.\nEn conjunt, l’edifici no presenta elements rellevants que li donin caràcter o permetin establir una clara filiació estilística o cronològica, però les seves característiques constructives permeten de considerar-lo, amb seguretat una obra rural, construïda, probablement, en una data avançada dins el segle XII.\n6. MAS PALOU (Sant Miquel. Segle XII)\nDel Pont nou que hi ha després de Santa Eulàlia, es segueix pel trencall de mà esquerra en direcció a Pallerols, però abans d’arribar-hi apareix l’església no massa lluny del Mas.\nL’església Sant Miquel de Palou evidencia les formes constructives del segle XII, ancorades en la tradició del segle XI, moment en que potser caldria situar el primer projecte inacabat.\n7. CAN SOLER (Sant Pere. Segle XIV)\nSant Pere del Soler es troba seguint la carretera de Gualter a Pallerols, passat Politg i a uns dos cents metres més amunt del Mas. Malgrat que no es tenen notícies documentals anteriors al 1300 sobre aquesta capella, cal dir que sempre hi ha hagut culte amb més o menys freqüència.\nEs una església vinculada estretament als amos de Soler que guarden documentació del principi del segle XIV. Aquesta església es un edifici d’estructura molt senzilla i te mostres evidents d’haver estat reformada.\nA tocar l’edifici, hi ha el cementiri on trobo que ha estat una aberració bastir-hi una ampul·losa construcció moderna per quatre nínxols.\n8. PALLEROLS (Sant Esteve. Segle IX)\nS’hi arriba per la carretera de Gualter, es passa per Politg i Sant Pere de Soler. Apareix documentada per primer cop a l’A.C.C.S.U. de l’any 819.\nL’edifici va estar renovat l’any 1793, data que figura a la porta de migjorn de l’església. Aleshores fou ampliat amb una nau. Al mur de llevant es conserven dos absis semicirculars, desiguals; el del costat nord, més gran, és utilitzat com a sagristia. Una volta de canó cobreix la nau.\nEs suposa que deuria haver un tercer absis. Varies finestres s’obren en els seus murs.\n9. PALLEROLS (Sant Marc. Segle X)\nL’església de Sant Marc es troba isolada al vessant sud del cim de la muntanya de Sant Marc, prop de la casa de Sant Marc.\nPer anar-hi cal prendre la pista molt dolenta que surt de la carretera de Pallerols a Peramola.\nÉs un edifici que conserva íntegra l’estructura original, malgrat les redecoracions de l’interior i les reformes que les capgiren.\nEn l’estat actual, resulta difícil d’establir una filiació cronològica o estilística per aquest interessant edifici que per la seva extrema rusticitat sembla avenir-se amb formulacions arquitectòniques anteriors a la implantació de les formes de l’arquitectura llombarda.\nPot considerar-la una obra del segle X amb totes les reserves que la manca d’explotació imposa.\n10. VILAPLANA (Sant Miquel. Segle XI-XII)\nSituat en un planell de la carena. Queda a 12 km. de Gualter i s’hi pot anar per Santa Eulàlia, Sant Iscle i seguint la carretera que contorneja al pantà de Rialb.\nÉs una església romànica del segle XI- XII, força modificada, composta bàsicament d’una nau amb el seu absis. Campanar d’espadanya per a dues campanes.\nSant Miquel de Vilaplana fou seu d’una parròquia. El fet de ser titular Sant Miquel i la situació encastellada son alguns indicis de la seva fundació i construcció relativament primitiva.\nAquesta parròquia te un terme gran que va des de el Segre fins al terme de Pallerols i Peramola. La caseria de Vilaplana, a 415 m. d’alçada, unida històricament a l’antiga baronia o jurisdicció de Tiurana, format per una petita agrupació de cases i alguns masos.\n11. BELLFORT (Sant Serni. Segle XI)\nL’església de Sant Serni esta ubicada a Bellfort. S’hi va per la carretera de Gualter a Folquer i, després de la cruïlla a Politg, surt de mà esquerra el vial que hi mena a uns dos quilòmetres de la carretera.\nNo hi ha noticies documentals sobre aquesta església, però si sobre el terme de Bellfort que dependé de la Comanda hospitalera de Sant Salvador d’Isot i al segle XIV passà a domini de la Comanda de Susterris fins a la desamortització del 1835.\nEs un edifici totalment transformat, fins al punt que la façana absidal es l’únic element que permet evocar el seu origen alt- medieval, a mes de construir la part mes interessant del temple. L’edifici es molt irregular tot palesant les formes característiques de l’arquitectura llombarda del segle XI.\n12. PALAU (Santa Maria. Segle XI)\nL’església de Santa Maria de Palau es situada al caire d’un serrat; s’hi arriba per la carretera de Gualter a Folquer (C1412B), o per la d’Artesa a Folquer, i a Tremp.\nL’església i la parròquia de Santa Maria de Palau de Rialb pertanyien al priorat de Santa Maria de Meià des del segle XI. Fa poc l’església ha estat restaurada i en l’actualitat es troba molt ven conservada i s’hi celebra culte algunes vegades l’any.\nEs un edifici que ha estat dignificat, especialment el sector de ponent on hi havia adossada la casa rectoral, cosa que havia produït importants alteracions en aquesta façana. És un edifici que s’inscriu plenament en les formes de l’arquitectura llombarda del segle XI.\nL’estructura respon a una planta basilical de tres naus, dividides en tres trams, separades per tres arcades. Presenta tres absis (el de la part del N convertit en sagristia), el major decorat externament per un seguit de finestres cegues a la part alta i els menors, per arcuacions.\nLa decoració de les façanes és resolta amb un gran rigor compositiu, que només és alterat a l’absis principal, on la finestra central interromp una lesena, resultat d’un error en la distribució dels plafons i la seva distribució amb les finestres.\nL’església de Santa Maria de Palau és un edifici que s’inscriu plenament en les formes de l’arquitectura llombarda del segle XI al XII, un dels edificis més notables del terme, que fou estudiat ja per Puig i Cadafalch.\nS’hi conservava la talla d’un calvari en fusta policromada que va ser destruïda.\n13. LA DONZELL (Sant Pere. Segle XI)\nL’església de sant Pere, ara convertida en dependència agrària, és a l’extrem sud del petit nucli de la Donzell, avui totalment abandonat.\nAquesta església es troba ubicada entre el Palau i Sant Cristòfol, a mà dretaanant per la carretera de Sant Cristòfol.\nDe l’església, però, no se’n tenen noticies. La descripció de l’absis s’avé perfectament a les seves condicions especials i constructives amb les formes característiques de l’arquitectura del segle XI català.\n14. CASES DE RIALB (Sant Vicenç. Segle XI)\nL’església abandonada, de St. Vicenç es situada en el conjunt d’edificis abandonats i ruïnosos de les Cases de Rialb, que són al cim d’un turó que domina el marge esquerra del Rialb.\nÉs un edifici que va patir una profunda remodelació pel 1638, moment en què se li va donar la forma actual, d’una nau molt curta, més ampla que llarga, coberta amb embigat, i amb un absis semicircular a llevant, separat de la nau par un mur on s’obre un arc escanyat.\n15. PUIG (Sant Andreu. Segle XI-XII)\nL’església de Sant Andreu centra el petit nucli del Puig, avui totalment abandonat. S’arriba al Puig tot seguint la pista que mena a Gavarra (l’Alt Urgell), venint de Ponts i passant per Gualter: són 20 Km.\nÉs un edifici transformat a causa de canviar l’absis original per un presbiteri rectangular i 16 amb la construcció de capelles afegides a la banda Nord. Té una sola nau coberta en volta de canó, amb dos arcs totals, un d’ells adossat al mur de ponent, i dos arcs formers.\nAquesta església depenia de la parròquia de Sant Martí de Tarabau però Sant Andreu del Puig recuperà la parròquia i Sant Martí de Tarabau es convertí en una sufragània seva. Aquesta situació es mantingué fins al segle XX.\nA la façana de mitgjorn, s’obre la porta d’arc de mig punt, dues finestres d’una esqueixada paredades i un fris de dents de serra, un altre d’arcuacions repartides en tres plafons de tres arcuacions entre lesenes. Sembla que el mur Nord també tenia semblant decoració. El campanar de torre s’aixeca a l’angle SW de l’edifici.\nActualment a l’església de Sant Andreu del Puig s’hi fa un aplec anual.\n15 b. MAS TRAGUANY (Sant Miquel. Segle XI-XII)\nLes ruïnes molt embardissades, de l’església de Sant Miquel son al costat del conjunt, també en ruïnes del mas de Traguany, que es a uns 5 km al nord de Pallerols al costat d’una pista de nova construcció.\nEs un edifici tan ple de bardisses que es fa difícil d’analitzar-ne les estructures. Cal situar la seva construcció cap a finals del segle XI i principis del segle XII.\n16. RAMONEDA (Santa Maria. Segle XI)\nAquesta església, romànica, es troba ubicada al costat del mas, abandonat, de Ramoneda, que es troba a uns 7 km de la parròquia de Sant Andreu del Puig. S’hi pot anar des de Sant Andreu del Puig, pel camí de la Gavarra o el de Cortiuda.\nL’existència d’aquesta capella abans del 1300 es manifesta en les característiques de la mateixa construcció. Cal esperar el 1335 per a tenir la primera referència directa de l’església. Segons un document recopilat en aquesta data es tenen noticies d’un rector de Ramoneda.\nTot i la seva singularitat, l’església de Santa Maria de Ramoneda es un edifici que correspon perfectament a les solucions espacials, constructives i ornamentals de l’arquitectura de la plenitud del segle XI català, integrada dins les formes evolucionades de l’arquitectura llombarda.\nD’una sola nau amb coberta en volta de canó i reforçada per un arc toral. Absis semicircular a llevant i arc presbiteral. Actualment hi ha una paret bastida entre l’absis i la nau, quedant l’espai de l’absis com a sagristia.\nAl mur Nord i prop de l’arc presbiterial, s’obre dins del gruix mur un petit absis semicircular que es manifesta a l’exterior per una pretuberància: amb aquestes característiques de capçalera són les esglésies de Santa Maria de Lavansa, Santa Anna de Montadó, de Sant Salvador de Mas Barrat, Sant Pere de Savassona (Osona), entre altres.\nTant al centre de l’absis central com en el mur de migjorn, s’obren finestres de doble esqueixada. En aquest mur de Migjorn s’obre la porta d’arc de mig punt adovellat.\nDamunt del mur de ponent es dreça un campanar d’espadanya d’un sol ull. L mur de l’absis presenta arcuacions sota el ràfec bisellat, distribuïdes en sèries de tres arcuacions entre lesenes.\n17. SANT CRISTÒFOL DE LA DONZELL (Sant Jaume. Segle XI)\nL’església de Sant Jaume de Sant Cristòfol és el centre del petit nucli de cases, abandonades, del poble de sant Cristòfol; i està ubicada entre la riba dreta del Rialb i la carretera de Gualter a Folquer i Tremp. Després del trencant de Palau, a mà dreta de la carretera es troba el camí que condueix a Sant Cristòfol (4km).\nAquesta església es de tipus romànica construïda a finals del segle XI i principis del segle XII i es pot considerar pràcticament en ruïnes, però conserva prou elements perquè s’hi pugui copsar la qualitat arquitectònica original, plantejada amb un gran ambició.\nTenia tres portes, doncs formava part d’un temple projectat per un us monàstic: probablement era el Monestir de Sant Cristòfol de Salinoves. D’una sola nau coberta en volta de canó, reforçada per arcs torals. Calçada per tres absis semicirculars en trèvol precedits de profunds arcs presbiterials on s’obrien nínxols semicirculars. Hi ha la possibibilitat que disposés d’una cúpula al creuer de l’absis i la nau. La porta principal amb grans dovelles que arranquen d’una imposta motllurada, s’obre a ponent. En aquest mur, al costat de la porta, hi ha un arc fet de petites dovelles extradossades per una filada de lloses planes: correspon a una segona porta de situació no explicable.\nA la façana nord es conserva una porta d’arc de mig punt i paredada interiorment. Al mur de migjorn, hi ha una altra porta paredada pel engruiximent del mur que la convertit en un nínxol.\n18. MARTIMÀ (Sant Ponç. Segle XI)\nLa capella de Sant Ponç es al costat mateix del camí que porta a la casa de Martimà. És troba ubicada més amunt de la primera piscifactoria, davant del pont del camí del Puig, trobem el trencant de les cases Olivelles, Massanés i Martimà.\nEl lloc de Martimà és documentat en una donació d’un mas del terme del castell de Tarabau. Segons aquest document , el mas, situat a l’indret de Santa Eulàlia, afrontava a migdia amb Martimà.\nLa capella de Martimà era particular de la família del mas i no consta que fos sufragània de cap parròquia. L’església de Sant Ponç és una església romànica, un bon exemple d’edifici concebut dins els cànons de l’arquitectura llombarda pròpia del segle XI català, de forma senzilla però molt ben resolta.\nD’una sola nau coberta amb volta de canó reforçada per dos arcs torals, un d’ells adossat al mur de ponent. L’absis a lleant i amb un arc presbiteria. La porta a migjorn amb arc de mig punt extradossat per una filera de lloses planes. En aquest mateix mur s’obre una finestra de doble esqueixada i una altra igual al centre de l’absis. Al mur de ponent hi ha una finestra cruciforme.\n19. TERRASSOLA (Sant Martí. Segle XI)\nL’església de Sant Martí és al cim d’un esperó sobre el Rialb, prop de la seva unió amb el barranc de la Fabregada, a poca distància de la masia de Terrassola.\nEs troba ubicada a uns 40 m. sobre el Rialb, a 4Km., aproximadament, de la segona piscifactoria.\nAquesta església fou durant tota l’edat mitjana el centre religiós de la zona alta de la vall del Rialb, anomenada en la documentació medieval “vall de Tarabau”.\nTot i els interrogants que l’estat actual de ruïna i abandó de l’església planteja, sembla clar\nque es tracta d’un edifici construït en dues fases. Aquesta edifici va ser reformat al segle XI, d’acord amb les formes evolucionades de l’arquitectura llombarda.\nÉs d’una sola nau, que havia estat coberta amb volta de canó reforçada per tres arcs torals i sis arcs formers. Absis semicircular amb finestra de doble esqueixada al centre i dues més al mur de migjorn.\nEn aquest mur hi ha una porta paredada amb arc de mig punt anul.lada pels pilars dels arcs formers. De la construcció posterior, el temple té dues portes més. Una al mur de migjorn i, l’altra, parcialment paredada, s’obre a la façana de ponent, on es troben les restes de l’atri.\nL’única manifestació ornamental es troba a l’esterior de l’absis, formada per arcuacions llombardes entre lesenes, amb una sola arcuació entre lesena, a excepció del centre on apareixen dues arcuacions.\nProbablement, es deuria començar en el segle X i és modificà en el segle XI.\n20. FABREGADA (Santa Anna).\nSanta Anna de Fabregada es troba ubicada prop del Mas de Fabregada, entre el torrent de l’Edra i el de Fabregada i per la mateixa pista del riu Rialb, més amunt de la segona piscifactoria. També s’hi pot accedir per la banda de Comiols.\nLa masia de la Fabregada, mencionada també en el consell general del Rialb el 1669, ha estat habitada fins fa poc temps.\nTot i la simplicitat de l’arquitectura, mancada d’elements rellevants, la seva tipologia i la tecnologia constructiva, unides a la solució ornamental de la porta, permeten de considerar-la com una obra concebuda dins els paràmetres de l’arquitectura del segle XI, tot i que allunyada de la seva concepció ornamental.\n21. MAS BARRAT (Sant Salvador. Segle XI)\nL’església de sant Salvador es una església romànica que està ubicada a prop i a ponent del Mas.\nPer la pista del Rialb, uns cinc quilòmetres més amunt de les piscifactories i s’ha de caminar un quilòmetre. L’edifici de mas Barrat representa, potser,l’exemple mes tardà, ja que hom i pot veure formes constructives de la fi del segle XII o potser una mica més avançades.\n22. MAS CERDANYÉS (Sant Sebastià. Segle X-XI)\nL’església de sant Sebastià es situada enmig del bosc, al cim del turó que domina el mas Cerdanyés pel sud, al costat de les ruïnes d’altres edificacions altmedieval, avui molt arranades; està a prop de can Batlle.\nAquesta esglesia podria haver estat la principal del veïnat de Cerdanyés, tenint en compte les seves dimensions i el fet que esta situada molt a prop del mas Cerdanyés, que dona nom a la contrada.\nMalauradament no ha estat possible torbar cap dada documental sobre l’església, que pertanyia durant l’edat mitjana al terme parroquial de Sant Martí de Tarabau. La grandària que tenia aquest temple es una mostra més de la vitalitat religiosa i de la plenitud demogràfica durant els segles medievals. Actualment només resta la meitat de llevant d’aquest edifici.\nA causa de la manca d’elements arquitectònicament representatius , es pot aventurar la hipòtesi que les reformes que s’han descrit corresponen a les formules constructives d’una arquitectura rural de la segona meitat del segle XI. L’edifici hauria de situar-se entre finals del segle X i principis del segle XI.\n23. SALINOVES (Santa Maria. Segle XI)\nProp de l’abandonada casa Salinoves, a l’extrem d’una cinglera i al cim d’un serrat, es troba el Castell i entremig s’endevinen nombrosos habitatges.\nEs surt de Can Batlle en el Km. 23 de la carretera d’Artesa a Tremp pel Coll de Comiols i duu al Cerdanyès. A 5,5 km. hi ha una cruïlla senyalitzada per anar a la casa habitada de la Censada a 2 km. D’aquí, per un camí perdedor, a 2 km. s’arriba a Salinoves i a peu, en 30 m., a l’església.\nAquesta església presenta problemes d’identificació. Es un edifici en estat totalment ruïnós; nomes es conserven els murs nord i oest que permeten veure quines eren les seves característiques. D’una sola nau coberta en volta de canó i reforçada per tres arcs totals, un d’ells adossat al mur de ponent.Capçada la nau per un absis semicircular amb arc presbiterial i amb una finestra de doble esqueixada al centre.\nAl mur de tramuntana, prop de l’arc presbiterial, s’obre un arcosoli buidat en el gruix del mur. La porta es troba a migjorn. El campanat de dos ulls s’aixeca al mur de ponent.\nTot i el topònim que popularment identifica aquesta església (fruit de la relació del lloc amb el mas de Ca n’Olivelles i la proximitat del mas de Salinoves) no sembla que aquesta església correspongui al monestir de Salinoves, ja que li manquen les portes que la comunicarien amb les altres dependencies monacals i que son presents en les esglésies monàstiques construïdes durant el segle XI, moment en que es bastí l’església de santa Maria plenament integrada en les formes de l’arquitectura llombarda. Cal considerar aquesta església amb la capella castellera.\nActualitat Local-Comarcal, Cultura, Enric Sanchez-Cid, General, Montblanc, Municipis de la Conca, Opinió\ncultura, Enric Sánchez-Cid, La Veu Jove de la Conca, musica, oci, xarxaveutv


D'acord amb allò establert per la Llei Orgànica 15/1999, l'informem que les dades obtingudes d'aquest formulari seran incorporades a un fitxer automatitzat sota la responsabilitat de INGENIERÍA DE TRÁFICO SL amb la finalitat d'atendre les seves consultes i fer-li arribar informació relacionada que pugui ser del seu interès. Pot exercir els seus drets d’accés, rectificació, cancel•lació i oposició mitjançant un escrit a la nostra adreça C/ DIPUTACIÓ 211, ENTLO, 08011 BARCELONA.\nMentre no ens comuniqui el contrari, entenem que les seves dades no han estat modificades, que vostè es compromet a notificar-nos qualsevol variació i que tenim el seu consentiment per utilitzar-los per a les finalitats mencionades. L’enviament d’aquestes dades implica l’acceptació d’aquesta clàusula\nINGENIERÍA DE TRÁFICO S.L. com a responsable del tractament tractarà les teves dades amb la finalitat de donar resposta a la teva consulta o petició. Pots accedir, rectificar i suprimir les teves dades, així com exercir altres drets consultant la informació addicional i detallada sobre protecció de dades a la nostra Política de Privacitat.\nHe llegit i accepto les condicions contingudes en la política de privacitat sobre el tractament de les meves dades per agestionar la meva consulta o petició\nSi us plau, entri el text de verificació


Què podem fer aquest cap de setmana? | GIRONÈS, TERRA DE PASSEIG\nQuè podem fer aquest cap de setmana?\nProposta del 17 al 23 de maig\nVEURE LA PROPOSTA SETMANAL\nPer viure moments de lleure, conèixer nous espais naturals, noves activitats, costums, tradicions i llegendes, i viure un cap de setmana amb la família, els amics, la colla de l'escola, companys d'aventura i excursió...veniu a descobrir la comarca del Gironès a través de les fires, festivals i esdeveniments singulars!\nSi esteu interessats en rebre aquest butlletí cada setmana, només cal que ens feu arribar el vostre correu electrònic a turisme@girones.cat\nSi sou un ajuntament, entitat o associació de la comarca del Gironès i teniu previst realitzar alguna activitat, fira o esdeveniments d'interès turístic per la comarca, no dubteu en enviar-nos la informació per ser inclosa en el nostre butlletí setmanal.\nPer a més informació sobre les activitats de Girona capital podeu consultar l'agenda de la ciutat.


CastelldefelsTV.org – Signatura del conveni de cessió de terrenys per construir vivendes de lloguer assequible al carrer Pietat\nEl Saló de Plens ha acollit l’acte de formalització de la cessió de la parcel·la situada al c/Pietat 9-11 per part de l’Ajuntament a l’IMPSOL i que té com a finalitat la construcció de més de 70 vivendes de lloguer assequible • L’alcaldessa Maria Miranda, el gerent de l’AMB, Ramon Torra i el de l’IMPSOL, Amadeu Iglesias, han sigut els encarregats de signar el conveni\nEl Saló de Plens ha acollit aquest migdia l’acte de signatura del conveni de cessió de terrenys entre l’Ajuntament de Castelldefels i l’Institut Metropolità de Promoció de Sòl i gestió patrimonial (IMPSOL), entitat pública empresarial depenent de l’AMB. La cessió de la parcel·la, situada al c/Pietat 9-11, es va aprovar oficialment al Ple del passat mes de maig i té com a finalitat la promoció i construcció d’habitatges protegits. L’objectiu és construir 72 vivendes protegides en règim de lloguer de protecció oficial en una finca coneguda com a H1. Les obres es preveu que comencin a principis de l’any vinent.\nLa signatura del conveni ha estat protagonitzada per l’alcaldessa de Castelldefels, Maria Miranda; el gerent de l’IMPSOL, Amadeu Iglesias; i el gerent de l’AMB, Ramon Torra\nL’alcaldessa Maria Miranda ha explicat que aquesta promoció d’habitatge de lloguer accessible està “dirigida als col·lectius que tenen més complicacions d’accés a la vivenda, com és el cas dels joves, que tenen dificultats per emancipar-se, però també per a d’altres col·lectius vulnerables”. Per a distribuir-los entre els ciutadans que cumpleixin els requisits d’accés, l’alcaldessa ha avançat que s’haurà de signar un altre conveni. Miranda també ha afegit que “al primer trimestre del 2022 es podrà començar l’obra i en uns dos anys les vivendes haurien de ser una realitat”. L’alcaldessa ha recalcat que el conveni amb l’IMPSOL és de “cessió del terreny a aquesta entitat, que és qui impulsarà la construcció dels habitatges amb els seus recursos propis i que després posarà a disposició de la ciudanía de Castelldefels” i ha recordat que es tracta d’una situació similar a la que es va donar amb la construcció dels 135 pisos protegits de c/General Palafox.\nEl gerent de l’AMB, Ramon Torra, ha volgut destacar que es tracta d’“un pas molt important per un projecte en el que es porta treballant des de fa anys” i que a l’IMPSOL “li fa especial il·lusió perquè es tracta del primer projecte que fem a Castelldefels, esperem que el primer de molts altres, per fer vivenda assequible de lloguer per facilitar l’accés a la vivenda de la població que té més dificultats per accedir-hi. Torra ha destacat també l’estètica del projecte que ha qualificat de “molt maco, arquitectònicament parlant, de paisatge urbà, és un element que es distingirà en el context”.


Les arrels que articulen la idea de ‘tacte’ de J. F. Herbart\nEl context, la biografia i especialment les experiències de formació de J. F. Herbart (1776-1841) estan en íntima relació amb les aportacions i la idea del tacte pedagògic que l’autor anirà construint al llarg de la seva trajectòria de pensament. És per aquest motiu que he considerat oportú incloure una breu ressenya d’alguns dels aspectes de la seva biografia, de la seva formació i del context en el qual va viure que resulten d’especial interès per a la consecució d’aquest estudi.\nPer començar, podríem destacar el fet que J. F. Herbart neix el 4 de maig de 1776 a Oldenburg, en una família de classe mitjana i de nivell cultural alt. La mare era una dona culta de notable sensibilitat musical, filla de metge; el pare era conseller de justícia, funcionari del govern. Herbart va tenir una infància aparentment difícil a causa del divorci dels seus pares quan ell era molt petit. Sembla ser que, entre el pare i la mare, els desacords sobre diferents aspectes de la seva vida eren freqüents, la qual cosa va acabar amb la separació del matrimoni i deixant, el pare, la responsabilitat de l’educació de l’infant a càrrec de la mare. Aquesta, dona de caràcter ferm, disciplinada i molt sobreprotectora del fill, va preferir no dur el jove Herbart a escola, i el va instruir a casa mitjançant tutors. Feia un seguiment acurat i de molt a prop de l’educació del seu fill i, fins i tot, en un moment determinat del procés d’aprenentatge del jove Herbart, ella mateixa va començar a estudiar grec per poder-lo ajudar en els estudis. Es posa, doncs, de manifest que la mare va ser una influència essencial en la formació de J. F. Herbart, tant pel que fa a l’estreta relació educativa que desenvolupà amb el seu fill, com en la transmissió d’aspectes relacionats amb la sensibilitat musical.