Los libros del Institut de la Infància: febrero 2016\n“Això diu que era, no fa gaire temps en un lloc no gaire llunyà, un rei molt i molt ric” D’aquesta manera comença la història que avui us portem, un començament que podria ser el de molts dels contes de fades o populars que ens arribat a els nostres temps gràcies a la narració oral i a la recol·lecció de diferents autors. Un rei molt ric al qual només l’importa comptar i recomptar totes les pertinences que posseeix deixant al seu poble desposseït de les necessitats més bàsiques. Un jove joglar, l’Ovidi que, gràcies a l’ajut de tot el poble, escriurà una bonica tonada per tal d’arribar al cor de l’avar Rei. Aquest serà castigat però la força de la cançó farà que el poble uneixi forces i coneixement per tal de ser la força del seu propi canvi.\nPot ser que a alguns de vosaltres el cor us així bategat amb més força en llegir el títol d’aquesta història, records d’infància o joventut que ens remouen l’ànima, he de confessar que és això el que vaig sentir amb la Cançó de les balances, i es que l’Alba Salvador ha adaptat al públic infantil una de les cançons més conegudes de l’anomenada Nova cançó que va popularitzar Ovidi Montllor i que en Josep Maria Carandell va escriure i compondre per ell. Una cançó que, com un conte, ens parla de com un poble s’uneix per superar les injustícies del poder opressor.\nL’Ignasi Blanch, potser gràcies a la seva experiència oferint tallers a les escoles, complementa perfectament el text amb unes il·lustracions plenes de color i expressivitat que ens fa partícips de la germanor del poble i de la seva realitat.\nDes de l’Institut de la Infància oferim diferents formacions per professionals de la infància en el que tractem temes al voltant del món emocional dels infants i, a les quals, els contes són un mitjà excepcional. La cançó de les balances és una història que, a l’igual que molts dels contes tradicionals, ens explica una realitat social sempre actual. Un llibre que ens permetrà comentar a casa i a l’aula com es superen les injustícies si ens unim. La lluita des de la paraula que ens uneix i que aconsegueix superar la violència i opressió. Per altra banda, l’origen del text en forma de cançó ens permetrà poder fer arribar als més grans una part de la nostra pròpia història. Un llibre que podrà donar peu a parlar de les lluites socials al llarg de la història i, per què no, apropar-nos a altres cançons que es van convertir en himnes de la lluita social i que van esdevenir part de la identitat dels pobles.\nUs deixem l’enllaç de la recomanació i la lectura dramatitzada que hem a l’espai de literatura infantil a Cugat.cat, on també podreu sentir la cançó de la veu de l’Ovidi Montllor. Esperem que la gaudiu igual que ho hem fet nosaltres.\nRecomanació i lectura dramatitzada de La cançó de les balances\nCompartim també aquesta proposta d'activitat per realitzar a l'aula de música de l'Universitat Ramon Llull-Blanquerna http://grups.blanquerna.url.edu/m45/canco/balances.htm\nPublicado por Ana Belén Jarillo Bressol de contes en 3:45 No hay comentarios:


Un estudi mostra l'impacte en la qualitat de l'aire que han tingut les aturades del transport públic en els últims onze anys\nELENA FREIXA Barcelona 14/09/2017 00:20\n987x518 La contaminació es dispara fins al 48% quan hi ha vaga de metro\nQuan hi ha vaga al transport públic, ja sigui al metro, a l’autobús o al tren, els ciutadans recorren al cotxe privat per anar a la feina i fer els desplaçaments diaris. La factura ambiental en dies com aquests és un increment de la contaminació atmosfèrica a Barcelona que pot arribar a ser de fins al 48% en el cas de contaminants associats al trànsit, com ara el monòxid de nitrogen (NO). Aquest increment tan alt de NO es dona en les jornades en què hi ha aturada de metro, que és el mitjà de transport que té una incidència més gran en la qualitat de l’aire quan no funciona, perquè també és el que té més usuaris.\nUn estudi de l’Institut de Salut Global de Barcelona (ISGlobal) analitza com ha evolucionat la qualitat de l’aire en les aturades del transport públic durant els onze anys compresos entre el 2005 i el 2016, i recull un creixement generalitzat dels contaminants quan algun transport públic s’atura. En les 208 jornades de vaga que hi va haver en aquest període, la mitjana de l’increment de la contaminació va oscil·lar entre el 4% en el cas del diòxid de nitrogen (NO 2 ) i el 8% en el monòxid de nitrogen (NO).\n“L’augment es detecta sobretot en contaminants que emeten directament els cotxes, com és el cas del NO 2, el carboni negre (BC) i el monòxid de carboni (CO), i menys en altres contaminats que depenen d’altres processos a més del trànsit”, destaca l’investigador de l’IDAEA-CSIC i coautor de l’estudi, Xavier Querol. També empitjora, per exemple, la presència de partícules en suspensió PM 10 i PM 2,5, afegeix l’investigador d’ISGlobal i primer autor del treball, Xavier Basagaña.\nL’estudi, publicat a la revista Science of the Total Environment, té en compte les aturades -totals o parcials- registrades en el metro, les línies d’autobús urbà de Barcelona i el servei ferroviari, ja sigui de Rodalies o de Ferrocarrils de la Generalitat. “Inicialment, crèiem que el mitjà de transport que en situació de vaga provocaria més contaminació seria el tren, per tots els qui es desplacen de fora de Barcelona, però les dades atorguen més afectació quan el que deixa de funcionar és el metro”, explica Basagaña. El treball no inclou l’afectació del conflicte recent a TMB, que s’ha traduït en 12 dilluns d’aturades el 2017.\nEn els onze anys analitzats, més de la meitat de les 208 vagues van ser de tren (106), mentre que n’hi va haver 91 d’autobús i només 28 de metro. “No volem criminalitzar la vaga al transport públic, que és un dret dels treballadors, sinó subratllar què passa quan no funciona i posar en valor la importància cabdal de tenir una xarxa robusta per millorar la qualitat de l’aire”, sosté l’investigador de l’ISGlobal.\nL’informe assenyala que el NO2 creix més d’un 4% quan minva l’oferta de transport públic. Es tracta d’un contaminant que Europa monitoritza de prop, i ja ha avisat Barcelona per saltar-se els límits permesos de manera “continuada”. De fet, Europa fa mesos que ha amenaçat Espanya i quatre estats més per superar els nivells màxims de diòxid de nitrogen, i Barcelona -juntament amb la zona del Vallès, el Baix Llobregat i Madrid-és una de les àrees on se sobrepassen els límits. A més a més, Espanya també té un expedient obert a Brussel·les per l’emissió de PM 10, una altra partícula contaminant, que pot acabar al Tribunal de Justícia de la Unió Europea.\nAssenyalades per Europa, les administracions catalanes han anunciat mesures per revertir la contaminació atmosfèrica, com ara restriccions de trànsit als vehicles més contaminants a l’àrea de Barcelona i la corona del Vallès quan es declarin dies d’episodi ambiental. A més, l’Ajuntament de Barcelona, la Generalitat i l’Àrea Metropolitana de Barcelona explicaran avui conjuntament les actuacions en transport públic que es desplegaran aquests dies i que han d’acompanyar les mesures restrictives que s’aplicaran a partir de finals d’aquest any.


El GEiEG guanya la 3a Copa EsportsPenedès de Nacional\nDimarts, 11 Setembre 2018 21:20\nEl GEiEG posa color gironí al palmarès de la Copa de Nacional Catalana El GEiEG posa color gironí al palmarès de la Copa de Nacional Catalana\nERNEST GILI (@ernestgica) | Després de 36 partits ja tenim campió de la 3a Copa EsportsPenedès.cat de Nacional Catalana i enguany també de Primera Catalana, el GEiEG de Girona.\nEls gironins van agafar el relleu del CH Capellades, campió de les dues primeres edicions, en la final disputada a Santa Margarida i els Monjos aquest cap de setmana davant del CH Juneda-Lleida en un partit molt competit (3-2).\nGEiEG 3-2 CH Juneda-Lleida\nLa final va arrencar amb una tarja blava pel GEiEG que Pol Mestres no va aprofitar per posar als lleidatans per davant en el marcador. Qui va obrir el marcador i per partida doble van ser els gironins per mitjà de Josep Maria Güell i Alejandro López. El 2-0 va pesar durant uns minuts al Juneda però la igualtat i la intensitat es va veure reflectida amb tres targes blaves, dues faltes directes i un penal que no van moure el marcador.\nNomés tornar del vestidor el juvenil Sergi Folguera va retallar distàncies pel Juneda però l’encert sota pals va fer impossible l’empat i de nou López va recuperar la diferència de dos gol amb el 3-1. La quarta falta directa del partit, la segona pels gironins, també va quedar en res però a dos minuts per la conclusió Ramon Capdevila va marcar el 3-2 des del punt de penal que acabaria sent definitiu.\nDesprés de 5 partits el GEiEG va alçar-se amb el títol de campió tancant també la competició invicte després de 4 victòries i un empat.\nCapellades HC 3-6 GEiEG\nEl partit de campions de Copa va deixar intensitat i un bon grapat de gols damunt de la pista. El Capellades, bicampió de la competició va veure sorprès als 13 segons amb un matinar gol de Marc Montilla qui també va marcar el segon pels gironins als sis minuts a qui se’l va sumar Pau Nonell per situar un contundent 0-3 als 18 minuts de partit. Aleix Córdoba va maquillar el marcador abans de la mitja part i després del descans el Capellades va sortir endollat i primer David Tarrida i de nou Córdoba van empatar al partit. Les desenes faltes dels dos equips no van suposar cap gol. Als 10 darrers minuts l’encert del campió d’aquest 2018 va trencar el partit al seu favor amb el tercer gol de Montilla i un doblet d’Alejandro López que van establir el 3-6 definitiu.\nHC Sentmenat 2-3 CH Juneda-Lleida\nEn el segon partit de semifinals de 1rs de Grup el Juneda va manar sempre en el marcador. Als 4 minuts de partit Sergi Duch va obrir el marcador i després d’errar una falta directa l’equip va marcar el 0-2 amb el gol de Pol Mestres al quart d’hora. A cinc minuts pel descans Víctor Bonilla va retallar distàncies.\nA la segona part en dos minuts els dos equips van marcar. Mestres va posar l’1-3 pels lleidatans i seguidament Alex Garcia el 2-3 final. En el darrer minut el Juneda hagués pogut ampliar el marcador amb dues faltes directes que van quedar en res.


Dissabte es presenta el tercer volum de ‘Nou vint-i-u. Taradell història, imatges i memòria’\nAquest dissabte es portarà a terme la presentació del tercer volum del llibre ‘Nou Vint-i-u. Taradell, història, imatges i memòria'. El llibre coordinat per Salvador Solagran, tindrà set articles que recolliran el testimoni i la recerca de set persones vinculades amb Taradell.\nEls articles que proposa el llibre son: La música coral a Taradell, de Xavier Burillo; Josep Ricart Maimir. L'escultor social i del poble, de Laia Miralpeix; Els Vilademany i Taradell, d'Antoni Pladevall i Font; Les masies de Taradell. Intent d'una nova municipalitat, de Míriam Martínez; El Patrimoni Cultural i natural de Taradell. Mapa de patrimoni, de Marta Lloret; Una ràdio pionera, de Marc Güell i la Villa Maria, a través de fotografies de Francesc Marxant.\nLa presentació es farà dissabte 6 d'abril a les 11 del matí a la Biblioteca Antoni Pladevall i Font i anirà a càrrec de Salvador Solagran, coordinador de la publicació; Lluís Verdaguer, alcalde de Taradell; Santi Estragués, regidor de Cultura, i Berta Vaqué, cap d'Unitat tècnica de l'Ajuntament. Comptarà també amb la presència dels autors dels articles.


Malerudeveure't: De lectura (set): El baró rampant (Italo Calvino)\n—¿Per què em fas sofrir?\nAra era ell que s’enrabiava.\n—No, no m’estimes! Qui estima vol la felicitat, no pas el dolor.\n—Qui estima només vol l’amor, fins i tot a costa del dolor.\n—O sigui que em fas sofrir expressament.\n—Sí, per veure si m’estimes.\nLa filosofia del baró en negava a anar més enllà.\n—El dolor és un estat negatiu de l’ànima.\n—L’amor ho és tot.\n—El dolor s’ha de combatre sempre.\n—L’amor no es nega a res.\n—Hi ha coses que no admetré mai.\n—Sí que les admets, perquè m’estimes i sofreixes.»\nAquest és un extracte del darrer llibre que he llegit aquests dies. El baró rampant, d'Italo Calvino. (Sobretot no el confongeu amb aquest altre execrable barón rampante) N’he llegit més, ja us els aniré comentant. No. No el vaig llegir quan tocava al COU i mira, ara m’ha agafat per recuperar lectures obligatòries de joventut. La història ja la sabeu, no? Un jove de dotze anys, Cosimo di Rondó, hereu del títol nobiliari del seu pare (un pocapena subjugat per l’autoritarisme prussià de la seva dona), decideix un bon dia, després d’un discussió familiar a taula per no voler menjar cargols, pujar a una alzina del seu jardí (aulina diu l’obra) i no baixar-ne mai més. I a fe de Déu que ho acompleix. Dalt dels arbres —perquè va saltant d’uns a altres com qui passeja per la Rambla— farà vida fins a la seva senectut.\nNo, no us penseu: no és un anacoreta com aquell sant Simeón el Estilista, que es va passar quaranta anys dalt una columna i que Buñuel li va dedicar una peli. Tot el contrari. Dalt dels arbres, Cosimo Piovasco di Rondò, caça i menja, es relaciona amb els seus familiars (el germà Bragio és el narrador de la història), administra els seus béns, dóna consells i organitza la vida dels seus vasalls, confraternitza amb tothom qui l’escolta i esdevé un personatge de referència pels seus coetanis; llegeix (devora més aviat) llibres i adoctrina bandolers, idea millores per al desenvolupament econòmic de les seves terres, es carteja amb coneguts i desconeguts (Voltaire i Rosseau, entre ells), ensinistra a un gos (Ottimo Massino, quin nom!) en l’art de la cacera; es fa abrics i roba; es renta i dorm; combat contra soldats austríacs invasors; s’enfronta espasa en mà a pirates berberescs; coneix la força de l’amor (amb una noble espanyola que, ai làs!, també està destarrada pel rei Carles III i viu dalt uns arbres com tota la seva família) i el practicarà a dojo. L’amor, vull dir. I especialment amb els seu amor platònic de joventut, Viola Ondariva, una altra noble que acabarà per fer-lo embogir (ja sabeu, les dones,...) I tot això sempre dalt dels arbres. Si fins i tot hi ha un encontre, tête à tête, entre Cosimo i Napoleó!\nEn fi; que es fa una vida a la seva justa mesura. «El món, per entendre’l, és veu millor des d’una certa distància», ens diu. D’aquí el títol de l’obra. No us explico el desenllaç final per si us pica el cuc de llegir-lo (paga la pena, de debò). El curiós d’aquest personatge és que està integrat en la societat i que la gent el pren, evidentment!, per boig, sense ser-ho (bé, potser al final embogeig, però és d’amor); i que ajuda a fer-los la vida més planera: organitza fins i tot un servei d’extinció d’incendis forestals i retorna els bens robats per pirates als pobres bosquerols de la contrada!\nEl fet en si ja és prou inversemblant, no? Viure dalt dels arbres ja és al·lucinant. I tot i que al finals del segle XVIII els boscos fossin prou frondosos per poder fer creure que es podia anar de punta a punta d’una comarca saltant per les branques sense fer peu a terra. En fi, això, en el fons, és el de menys. Crec que Calvino buscava una paràbola en aquesta obra. Cosimo pren una decisió i la duu a terme fins a les seves darreres conseqüències. Quant de nosaltres podríem dir el mateix. Jo no, sens dubte. És en aquesta determinació que el personatge es fa entranyable.\nCalvino va escrireu la novel.la en una època d’auge del PCI italià, al qual ell pertanyia. Segurament, volia mostrar que la rebel·lia personal davant l’autoritat establerta és plausible i possible. I que les masses poden entendre-la i acceptar-la. I a més, Calvino ho escriu d’una manera planera. senzilla, diàfana, directa, amb ginys a l’humor i a la poesia. (Mireu la cita que encapçala el post). Coi, com s’ha d’escriure!\nCom a curiositat, en l’original, Calvino va fer parlar un personatge en català, al bandoler (ja té tela!) Gian dei Brughi, que per cert, acabarà penjat: «Francès, toscà, provençal, castellà, els entenc tots! (...) Fins i tot, una mica de català: Bon dia!, Bona nit! Està la mar molt alterada.»\nEntranyable personatge aquest Cosimo. Em sembla, però, ara són mal temps per les paràbol.les.\n(O era per la música?)\nPost de: Unknown a les 11:59:00 p. m.\nPer a la lírica, Veí. "Mals temps per a la lírica".\nEl tinc en italià. De lectura fatigosa per a qui només el xapurreja. Però el reprendré.\nQuè em duran els reis?\nVei, em deixes amb la boca oberta. Ets un savi.\nSí, a mí també m'hi has deixat. A més, una senyora gran que sempre he admirat com a lectora me n'havia parlat sempre amb la cara enriolada. Tot i que soc més de històries de ficció que de novel·la històrica, queda apuntada.\nI m'alegro d'haver-te conegut.\nEiiiiiiiiiii has canviat la foto!!!\nT'ACABO DE DEIXAR DEURES!!!!!!! Muàs!\ntu que has posat a la carta?\ntanca la boca que encara t'entrarà una...mosca! I no em diguis més savi que rima amb avi i ja n'hi ha un a la xarxa. La foto és el dibuix que en Dessmond em va fer pel blocaire invisible. A què és xulo!\nle plaisir, c'est à moi, bien sur.\nhe fet els deures. Passo de curs o repetiré?\nÉs veritat!!! és el dibuix del Dessmond!!!! és xulíssssimmm\nno per ser novel·les de joventut tenen que ser de pitjor qualitat.\nhi han novel·les curtes més brillants que les de 2000 pàgines\nUi, jo pensava parlar-te del llibre seriosament. Però he vist els comentaris i no sé jo si toca.\nEl cas és que és un llibre magnífic.\nBen vista la relació, la oposició més aviat, entre Cossimo i l'estilita (em sembla que se t'ha escapar una "s", perdó). La diferència és que Cossimo s'aparta del món per a millor comprendre'l i actuar sobre ell. Crec que és una bona metàfora de l'intel·lectual. I de la Il·lustració. Pitser perquè totes dues coses estan molt relacionades.\nI ja està que ja m'he posat pedant. Acabe dient (el súmmum de la pedanteria, atenció) que va ser l primer llibre que vaig llegir en italià, que vaig aprendre italià per a llegir Calvino i que la frase en català (Bon dia, bona nit fins alborotada) a l'orginal té una falta.\nÉs el meu primer comentari al teu bloc, però em sembla que ja m'has conegut amb ell, no?\njo no he dit que les novel.les de joventut haguin de ser pitjors qualitat. Senzillament, que no l'havia llegit quan tocava; tot i que no hi ha un temps determinat per llegir els "clàssics".\nBenvingut al blog. Aquí som seriosos divertits, pedants amb sentit de l'humor i cínics responsables. Escull. Gràcies pel link. Sempre va bé fer difusió.\nSari - Hechizos de Amor ha dit...


Durant dues nits es van il·luminar la plaça Gran i el campanar de Calaf de color lila. A més, el dia 8 de març a la plaça dels Arbres es va realitzar un acte commemoratiu on hi van participar diferents dones calafines explicant, a través d'autoretrats i cites, que els havia suposat ser dona al llarg de la seva vida.\nCalaf es va voler sumar des del municipalisme al Dia Internacional de la Dona Treballadora amb diferents accions.\nDurant dues nits, tant el campanar com la plaça Gran de la vila es van il·luminrt de lila, color què es relaciona amb la dona a causa de diferents històries i llegendes vinculades a la lluita feministra al llarg dels anys.\nD'altra banda, el ple de l'Ajuntament va aprovar una moció per donar suport a la vaga feminista convocada per diferents col·lectius i sindicats per al dia 8 de març, per això, algunes treballadores van realitzar vaga durant tot el dia o una aturada parcial de 2h.\nA les 11.30h, a la plaça dels Arbres, es va realitzar la lectura d'un manifest i una acció visual on diferents dones de l'Esplai de la Gent Gran van penjar fotografies seves i un escrit on explicaven que els hi havia suposat ser dona al llarg de la seva vida.\nTot seguit l'entitat juvenil calafina Arran va realitzar una dinàmica on convidava als assistents a marcar en un mural amb diferents gomets de colors quines tasques domèstiques feien els homes i les dones a cada llar per posar de manifest que encara existeix un repartiment desequilibrat de les feines de casa.


Pla actuacions per a la conservació i millora dels hàbitats d’interès\nEstà a: Inici » Els Projectes » Projectes de Espai Natural de les Guilleries-Savassona » Pla actuacions per a la conservació i millora dels hàbitats d’interès\nMillorar l’hàbitat per a les espècies de caça menor.\nMillorar l’estat de les masses forestals conduint-les a estats més madurs i estables.\nReduir la massa de combustible per la prevenció d’incendis.\nAclarides selectives de l’estrat arbori i estassada de sotabosc\nCreació d’ecotons als voltants dels espais oberts\nDisposició de les restes vegetals en forma de vedrunes\nLa reduïda superfície que els espais oberts i la seva tendència a desaparèixer els fan un dels hàbitats d’especial interès a l’Espai Natural de les Guilleries-Savassona.\nPer altra banda, per tal de aconseguir una efectiva conservació dels espais oberts és necessària la recuperació de la gestió dels mateixos per uns usos que tinguin cabuda dins de les activitats econòmiques o socials actuals de l’Espai Natural.\nEn aquest sentit, la ramaderia extensiva pot ser una oportunitat pel manteniment d’estructures de tipus adevesat. Amb l’augment d’aquest tipus de paisatge es guanyaria superfície de pastura per aquestes explotacions i de retruc els ramats mantindrien l’aspecte obert del bosc.\nUns altres agents actius al territori són les societats de caçadors que actualment ja realitzen actuacions de gestió dels hàbitats oberts per tal de mantenir les espècies cinegètiques associades.\nMunicipis:\tSant Julià de Vilatorta, Tavèrnoles, Vilanova de Sau\nUnitats de treball: 29,60 ha\nInversió econòmica: 58.771,89 €


Com introduir el color pantone 2020 a la decoració - Blog Immobiliària Espígul\nPantone® Inc és l’empresa creadora del sistema d’identificació, comparació i comunicació del color Pantone Matching System®. Com cada any, presenta el Pantone Color of the Year i aquest 2020 és el PANTONE 19-4052 Classic Blue.\nTal com esmenten a la seva pàgina web, aquest color és un to blau atemporal. Destaca per la seva elegància i simplicitat.\nA continuació us mostrem alguns exemples a diferents habitacions per a introduir el color a les vostres llars.\nEl dormitori és una habitació on refugiar-se i descansar. El Classic Blue aporta sensació de pau i tranquil·litat. Ja que és un color obscur es podria utilitzar per als detalls perquè si no es perdria la llum dels colors clars. Uns coixins extres o un cobrellit poden donar un toc subtil però eficaç per aconseguir una zona relaxant.\nSi a la vostra llar disposeu d’un espai on treballar o un despatx, és un lloc ideal per decorar amb Classic Blue. En aquest cas, infon confiança i connexió. Penja quadres o il·lustracions on el color predominant sigui el blau. Inclús si us atreviu, podeu pintar la paret. A més a més combinar la cadira o catifa ressaltaran el desig de consolidar uns fonaments fiables. El despatx serà un punt de la casa on concentrar-se i aportarà una claredat que ajudi a enforcar de nou els pensaments.\nSi esteu pensant a canviar la decoració de la vostra llar o d’alguna estança, podeu introduir el Classic Blue i seguir les tendències d’aquest any 2020. Per complementar aquests consells i fer que la teva decoració mai passi de moda, us recomanem aquest post del blog.\nEs pot estalviar amb unes finestres eficients? Quines són les funcions d’un agent immobiliari?


31b arquitectura. s. xix\nROMA ARQUITECTURA (II). by Assumpció Granero 5396 views\nROMA. ARQUITECTURA (I). by Assumpció Granero 7636 views\n1. ÈPOCA CONTEMPORÀNIA\n2. El segle de les revolucions : Revolució francesa i revolucions liberals del XIX La industrialització: Els inicis de la industrialització inclouen el període comprès entre els anys 1750 i 1870, marcats per les transformacions agràries, l’augment de la població, l’expansió del comerç i les innovacions tècniques, entre les quals destaca la maquina de vapor i la seva aplicació al ferrocarril i la navegació. Naixement dels nacionalismes. Unificació d’Alemanya i d’Itàlia. Aparició de l’imperialisme i colonialisme.\n3. El segle XIX és una època de transformacions polítiques, socials, econòmiques i culturals. Els primers signes de transformacions en l’àmbit econòmic es produeixen a Anglaterra a mitjan segle XVIII amb l’inici de l’anomenada Revolució Industrial, que modifica no tan sols l'economia sinó també la demografia, les relacions socials i els hàbits i costums de tota una societat. Tradicionalment, la Revolució Industrial es divideix en dues fases : la dels inicis i la segona fase de la industrialització. La industrialització: Els inicis de la industrialització inclouen el període comprès entre els anys 1750 i 1870, marcats per les transformacions agràries, l’augment de la població, l’expansió del comerç i les innovacions tècniques entre les quals destaca la maquina de vapor, aplicada als tres sectors pioners de la mecanització: la indústria tèxtil, la siderúrgica i la ferroviària. La segona fase de la industrialització, anomenada també segona Revolució Industrial , es caracteritza per un extraordinari progrés científic i tècnic que dóna impuls a noves formes d'organitzar la producció i el treball. La indústria siderometal·lúrgica pren el relleu del sector dominant en la fase anterior, el tèxtil, mentre que el sector elèctric i el químic creixen enormement. A més es consoliden els nous mitjans de transport (tramvia elèctric, automòbil i aviació) i de comunicació (invenció del telègraf elèctric i difusió del correu i de la premsa).\n4. Des del segle XVIII, a la majoria de països europeus hi governen monarquies absolutistes, que seran substituïdes en el segle XIX per altres formes de govern en les quals no tan sols els monarques, sinó també la societat, tenen dret a participar en la presa de decisions polítiques. Anglaterra, sota un sistema de monarquia parlamentària, va ser el primer Estat que va permetre a la burgesia d’intervenir en la política. Els principis ideològics i filosòfics de la Il·lustració s’apliquen per primera vegada a les colònies angleses de l’Amèrica del Nord i a França des de la fi del segle XVIII. Per a fer-ho va caldre en tots dos casos una revolució que modifica les institucions i l'organització tradicional de l’Estat. De la Revolució Francesa a l’Imperi napoleònic: A partir de 1789, a França es va desenvolupar un procés revolucionari que pretenia una transformació de les estructures de l’Antic Regim. Aquest procés va tenir un ressò universal i es va convertir en un punt de referència de les revolucions polítiques que van sacsejar Europa i Amèrica al llarg del segle XIX. El 1799 el general Napoleó Bonaparte va accedir al poder mitjançant un cop d'Estat. La seva capacitat militar li va permetre de formar un gran imperi amb un sistema de govern que intentava considerar les conquestes revolucionàries i, alhora, integrar el sistema de l’Antic Regim. L’expansió napoleònica va difondre per tot Europa les idees liberals sorgides de la Revolució i, com a reacció a l’ocupació napoleònica, es van començar a desvetllar sentiments nacionalistes en molts països.\n5. Després de la derrota napoleònica, el 1815 es va celebrar el Congrés de Viena , l’objectiu del qual era restaurar l’ordre polític europeu, buscant l’equilibri entre les diverses potencies, i retornar els territoris als seus amos segons el principi de legitimitat. Tanmateix, el Congrés de Viena va deixar sense resoldre el problema de les nacionalitats. Alemanya i Itàlia en van ser les grans perjudicades, en no ser-los reconegut el dret a formar una unitat nacional. Les revolucions burgeses : Durant la primera meitat del segle XIX es van produir diversos cicles revolucionaris dirigits per la burgesia per tal de trencar amb el sistema de l’Antic Règim i consolidar alguns dels principis defensats per liberalisme. Destaquen les revolucions liberals de 1820, de 1830 i de 1848. Les revolucions de 1820 es van iniciar a Espanya amb l’alçament de Riego, que va comportar el restabliment de la Constitució de 1812. El seu àmbit va se l’Europa mediterrània, i a Nàpols, el Piemont i Portugal es van establir també constitucions. Les revolucions de 1830 van comportar per a França el triomf de la monarquia liberal i burgesa i per a Bèlgica la seva independència respecte dels Països Baixos. El moviment de 1848 es va originar a França i va implicar per a aquest país la consecució del sufragi universal, el reconeixement de la sobirania popular i l’establiment de la Segona República. Per a Prússia, va representar l’establiment d'una Constitució. A Itàlia, la revolució es va traduir en un moviment nacionalista contra Àustria, que ocupava la Llombardia i el Vèneto.\n6. El gust del públic i les formes artístiques franceses estaven marcats pels valors establerts, la dictadura de l’Acadèmia de Belles Arts i les exposicions oficials. Des del segle XVIII, es van celebrar a França els anomenats Salons de Pintors , certàmens oficials en que els artistes exposaven les seves obres. Durant la Revolució Francesa es van deixar de convocar, però l’emperador Napoleó III els va impulsar novament. Per a poder exposar en aquests salons oficials, calia que les obres fossin acceptades per un jurat compost per membres de l’Acadèmia, els quals s'inclinaven per obres de caire academicista, tant en la temàtica com en la tècnica, que eren les úniques acceptades pel públic, rebutjant així qualsevol obra amb tocs de modernitat. En el Saló de Pintura de 1863 es van rebutjar molts pintors, la qual cosa va produir un gran escàndol i el conseqüent permís per a obrir un saló paral·lel a l’oficial on poder exposar les obres de tots aquests artistes: el Salon des Réfusés .\n7. Entre l’any 1750 fins al 1800, aproximadament, es va arribar al límit i es va esgotar l’estètica barroca i rococó. Els artistes van retornar a les fonts clàssiques i a l’Antiguitat grecoromana. Aquest nou moviment artístic, que va sorgir a partir de la 2 a 1/2 del segle XVIII i es va estendre durant els primers anys del segle XIX, rep el nom de Neoclassicisme i és l’estil dels primers moviments revolucionaris. Des de la fi del segle XVIII i durant la 1a 1/2 del XIX, es va desvetllar l’interès pel passat gòtic, el paisatge i l’individu. Va començar el Romanticisme , que esdevindrà la ideologia revolucionària, especialment des de 1830, i que estava íntimament lligat al sorgiment dels primers nacionalismes. En la cultura romàntica, en contraposició amb el racionalisme, hi predomina l’exaltació dels sentiments, la persona i la llibertat individual, però també la del poble i la nació. Els representants més importants del Romanticisme literari són: Goethe, Hugo, Byron, Bécquer, Larra, Espronceda, Verdaguer, etc. La música també es va identificar amb l’esperit romàntic, com a mitjà per a reflectir l’ànima de l’artista. Beethoven va iniciar una revolució romàntica i va convertir la música en el millor vehicle d'expressió per a mostrar el món interior. Altres grans músics romàntics van ser Listz, Mendelssohn, Chopin, Berlioz, Schumann... Ja a mitjan segle XIX els artistes en general, i els escriptors en particular, van preferir de descriure l’ambient real de la societat i d’oferir un reflex fidel de la vida quotidiana.\n9. NEOCLASSICISME i ROMANTICISME Els corrents artístics amb els quals s'inicia l’art contemporani, el Neoclassicisme i el Romanticisme, es van desenvolupar a partir de concepcions plàstiques de vegades molt distants i d'altres totalment relacionades. Per aquest motiu, les fronteres entre aquests dos estils resulten, de vegades, difícil, de delimitar. L'art neoclàssic s'identifica amb la raó, mentre que l’art romàntic ho fa amb els senti - ments i la passió. Malgrat les seves divergències, parteixen d'unes arrels intel·lectuals similars, encara que es diferencien en l’actitud de l’artista, racional o bé passional, davant la historia i la realitat natural o social. Es pot afirmar que el Romanticisme parteix del Neoclassicisme, perquè n'assumeix la complexitat de les idees històriques, encarnades amb més senzillesa en l’art neoclàssic. Tanmateix, se'n diferencia en el fet que l’art neoclàssic pretén expressar valors universals i eterns, mentre que en el Romanticisme tan sols compta la pròpia sensibilitat de l’artista. A més, el Neoclassicisme esta lligat a l’art del món antic, grecoromà, i el Romanticisme a l’art de l’Edat Mitjana, i específicament al romànic i el gòtic.\n10. En la segona meitat del segle XVIII retornen el gust per l’Antiguitat i l’interès per les ruïnes. El Neoclassicisme condemna l’art immediatament anterior, és a dir, el Barroc i el rococó. Assumeix l'art grecoromà i el Renaixement com a models d'equilibri, mesura i claredat, les condemnen els excessos d'un art basat en la imaginació. Aquest estil remarca l’ordre, l’equilibri i la serenor. Al luxe i l’exuberància del Barroc s'hi oposen l’austeritat i la severa sobrietat d'una estètica artística que estima la veritat i la natura per damunt de totes les altres coses. Fou l’anomenada estètica de la raó. Les excavacions de Pompeia i Herculà i les publicacions dels seus descobriments van oferir l’oportunitat de precisar el concepte de classicisme i de conèixer els monuments i les obres d’art de l’Antiguitat. Es van obtenir reproduccions exactes de les principals obres arquitectòniques que es van difondre per tot Europa. Les acadèmies d'arts, creades aleshores, establien les normes artístiques, que recomanaven d'imitar els antics. Es va intentar de subjectar amb regle, la creació artística i de produir obres model, que aspiraven a assolir un valor d'universalitat.\n11.

Durant el Neoclassicisme, l’arquitectura es va preocupar per la racionalitat, la simplicitat i la utilitat. Per aquest motiu s'ha arribat a anomenar arquitectura de la raó.

L'arquitectura neoclàssica s'oposa i reacciona en contra del marcat i abundant caràcter decoratiu del Barroc. S'inspira en les excavacions de Pompeia i Erculano i beu directament de les fonts de Grècia, Roma i el Renaixement. Els elements i les característiques significatives de l’arquitectura neoclàssica són els següents:

Les formes responen a una funció i una especialitat racionalment calculades. El moderat guarniment mira de destacar les diverses funcions dels elements arquitectònics.

L’aparença solemne i severa, la simplicitat de les línies, l’harmonia dels volums i la recerca de la bellesa del conjunt.

La columna com a element base i indispensable en qualsevol construcció, i fins i tot el peristil. Es prefereix la columna d’ordre dòric amb fust acanalat.

 L’ús de frontons poblats de figures escultòriques.

El Neoclassicisme assoleix la seva forma més pura a França, i s’estén per Alemanya, Anglaterra, els Estats Units i Espanya.

\n12. Església de la Madeleine. París La construcció va durar 85 anys des de finals del S. XVIII fins a principis del XIX, a causa dels canvis polítics i ideològics de l’època. Va ser concebuda com església, després temple al·legòric a la Grande Armée, estació, i finalment església altre cop.\n18. En el seu afany per trobar l’equilibri i les formes tradicionals, l’arquitectura de començament del segle XIX reprèn elements d'estils anteriors, especialment del gòtic, donant-los formes noves i adaptant-los a les noves necessitats. La renovació d’estils antics ha estat anomenada revival. Entre els revivals figuren el neoegipci, el neoindi, el neoromànic i el neogòtic, que és el més important de tots. Per aquest motiu podem afirmar que l’arquitectura del primer terç del segle XIX és eclèctica, ja que imita formes del passat i els imprimeix caràcter propi. El neogòtic L’estil neogòtic es converteix, a partir del tercer decenni del segle XIX, en l’alternativa al Neoclassicisme, encara que sense reemplaçar-lo, ja que les dues tendències van conviure al llarg de tot el segle juntament amb altres tendències més innovadores. Els seus principals teòrics van ser John Ruskin ( 18191900) i Eugene Viollet-le-Duc (1814-1879). Tots dos eren contraris a l’alteració del paisatge i de la vida humana a causa de la industrialització i proposaven una arquitectura racionalista, és a dir, funcional, que satisfés les necessitats de la seva època. D'aquesta manera, en els principals països europeus es van començar a aixecar edificis que imitaven les formes gòtiques. A Anglaterra es van restaurar i ampliar nombrosos edificis, com el col·legi de Cambridge i el castell de Windsor , el 1825 i 1826 respectivament, i, després de l’incendi del palau de Westminster el 1834, es va acordar que la nova seu del Parlament Britànic fos d'estil gòtic. En foren encarregats Charles Barry ( 1795-1860) i el francès Auguste Pugin (1812-1852).\n19. A França també es van construir edificis neogòtics, tant religiosos com civils privats, però sobretot va ser molt important la tasca de restauració dels més importants monuments gòtics francesos: les catedrals de París, Reims, Chartres i l’abadia de Saint-Dénis, tots restaurats per Viollet-le-Duc, així com el conjunt urbanístic de Carcassona. A Alemanya el neogoticisme va ser molt ben acollit, ja que consideraven el gòtic com una manifestació de l’esperit germànic. El 1840 es van començar els treballs per a acabar la catedral de Colònia, iniciada en el XIII. Per tot el país es van aixecar nombrosos edificis d'estil gòtic, i a molts dels ja existents se'ls van afegir elements tan característics com les agulles calades. Tot i que el gòtic va ser l’estil més imitat durant el segle XIX, es van aixecar altres edificis amb les més diverses tendències. Així, es van fer construccions neo - egípcies , en les quals apareixen esfinxs, columnes palmiformes i lotiformes, neoxineses i neoíndies , que tenen el seu millor exemple en el Pavelló Reial de Brighton, realitzat per John Nash. El neobarroc va ser un altre dels estils historicistes les va utilitzar per a la construcció del palau de Justícia de Brussel·les, realitzat per Poelaent entre els anys 1866 i 1883, i sobretot l’Opera de París, construïda entre 1867 i 1875 per Charles Garnier. En la península Ibèrica va predominar l’estil neomudèjar , que va ressuscitar elements del plateresc i del mudèjar. En aquest darrer estil es van construir places de braus. Altres edificis, com el Banc d’Espanya a Madrid, es van fer seguint els estilemes del neoplateresc. A la fi de segle, a tot Europa es van cultivar corrents historicistes sense que cap prevalgués per damunt dels altres. Fins i tot, es va acabar donant a cada estil una determinada funció, motiu pel qual era freqüent construir en aquesta època esglésies neogòtiques, bancs neogrecs i neoromans , habitatges neorenaixentistes , seminaris i col·legis neoromànics i llocs d'expansió i lleure neoàrabs i neomudèjars.\n21. Les conseqüències de la Revolució Industrial en l’arquitectura del segle XIX es van apreciar tant en les noves tipologies com en la forma de construir, els materials emprats i la funció de les noves construccions. En aquest segle van conviure el corrent d’arquitectura tradicional i conservadora, que recuperava els postulats d’estils artístics anteriors (egipci, grecoromà, mudèjar i gòtic), juntament amb un corrent d’arquitectura innovadora, que basava les seves propostes en la utilització de nous materials com el ferro i el vidre i que tractava de donar resposta a les noves necessitats d'una societat i una cultura industrials. Es va generalitzar l’arquitectura destinada al bé col·lectiu i la figura professional de l’arquitecte va entrar en crisi, ja que per primera vegada la figura de l’enginyer qüestionava l’anquilosament de les formes tradicionals i proposava l’ús de nous materials i noves tècniques, a més d'anteposar a la funció artística de l’edifici la seva utilitat. L’ARQUITECTURA DELS NOUS MATERIALS L'aparició dels nous materials, vinculada a la Revolució Industrial, va implicar canvis substancials en la manera de construir. El ferro , el formigó armat , el vidre i, en la segona meitat del segle, l’acer van permetre desenvolupar una arquitectura molt diferent de la historicista.\n22. El desenvolupament de l’arquitectura del ferro va estar directament relacionat amb les noves necessitats constructives que reclamava una societat industrialitzada. Es necessitaven vies fèrries, ponts, estacions, fabriques, escoles, hospitals, mercats i biblioteques. A més, calia construir aquests edificis ràpidament la baix cost, la qual cosa exigia solucions atrevides que només eren possibles utilitzant els nous materials. El primer pont de ferro construït al món va ser el que Darby i Pritchard van aixecar el 1777 sobre el riu Severn a Coalbrookdale (Regne Unit). A partir d'aleshores van ser nombrosos els que es van construir amb aquest material, no tan sols al Regne Unit, sinó també a la resta de països europeus industrialitzats. Sobresurten el pont sobre el riu Tweed, obra de Brown, considerat el prototip d'aquest tipus de construcció, i el de Clifton sobre el riu Avon a Bristol, obra de Brunel, tots dos al Regne Unit. A França es van construir en el primer terç del segle XIX el pont des Arts sobre el riu Sena (París), de Dilion i de Cessart, i el pont de Tournon, aixecat sobre el Roine per Seguin. Pel que fa al vidre, els progressos tècnics en la fabricació d'aquest material van permetre d’elaborar planxes de vidre més grans i resistents. Gràcies a això es van poder construir, combinant-lo amb el ferro, grans superfícies de sostres i parets transparents, i també grans finestrals.\n23. La combinació de ferro i vidre va ser especialment útil en la construcció d'hivernacles, com el del Jardin de Plantes, realitzat per Rouhault el 1833, i també museus i sales d’exposicions. A la península Ibèrica també va arribar la innovació que representava l’ús d’aquests materials. l’obra pionera va ser el Gran Saló dels Camps Elisis (Barcelona),actualment desaparegut, realitzada el 1853 per J. Oriol Mestres. Imitant el mercat parisenc es va aixecar a Barcelona el del Born (1873-1876), obra de J. Fontserè i J.M. Cornet. També es van construir estacions de ferrocarril com la d’Atocha a Madrid, de la ma d’Alberto de Palacio. En aquesta ciutat també es va erigir el Museo Arqueológico Nacional en el qual, malgrat el seu estil classicista, es van emprar els nous materials.\n24. Estació d’Atocha. Madrid\n25. Durant el segle XIX es van succeir diverses exposicions universals amb l’objectiu de donar a conèixer els avenços tècnics, comercials i artístics del moment. Les exposicions es van convertir en el marc idoni per al triomf i la difusió de la nova arquitectura enfront del postulats historicistes. La Primera Exposició Universal es va celebrar a el 1851. Per a construir l’edifici que l’allotjava, els organitzadors van convocar un concurs el 1850, el guanyador del qual fou Joseph Paxton (1801-1865), expert constructor d'hivernacles; que va presentar un projecte que va sorprendre per les seves favorables condicions de construcció, la seva rapidesa i el seu baix preu. L’edifici era desmuntable i estava format per elements prefabricats realitzats en sèrie. Per a la construcció del Crystal Palace (palau d'Exposicions) van intervenir-hi ferrers, vidriers i fusters, a part de l’arquitecte-enginyer que el va dissenyar. L’èxit d'aquesta construcció va ser tan gran que tots els països organitzadors de les exposicions posteriors s’hi van inspirar per a construir els seus pavellons. D’aquesta manera, a Nova York es va aixecar el 1853 un edifici similar, amb una gran cúpula al centre de la nau. Les exposicions universals es van succeir per Europa i l’Amèrica del Nord. Destaquen les de París (1855), Viena (1873), Santiago de Xile (1875), Sidney (1879), Amsterdam (1887), Barcelona (1888), Chicago (1893), Madrid ( 1894) o San Francisco ( 1894 ). De totes, la més important va ser la celebrada a París el 1889, centenari de la Revolució Francesa. L’Exposició, celebrada al Camp de Mart, estava formada per un conjunt de pavellons, entre els quals destaquen la Galeria de les Màquines i la torre Eiffel, les construccions de ferro més grans mai construïdes. Aquesta darrera, que duu el nom del seu constructor Gustave Eiffel, és una obra de 300 metres que, encara que va ser construïda per a ser desmuntada després de l’Exposició, es va acabar convertint en el símbol de la ciutat parisenca.\n29. 305+15 m 125 m\n31. Aquesta és una imatge del plànol que il·lustrava el projecte que Cerdà va presentar el 1859 per a la remodelació de la ciutat. El Projecte omplia tot el pla de Barcelona amb una quadrícula que enllaçava el Casc Antic amb els set municipis que existien al pla: Gràcia, Sant Andreu del Palomar, Sant Martí de Provençals, Sants, Les Corts de Sarrià, Sant Adrià del Besòs i Sant Gervasi. L'arquitecte Antoni Rovira i Trias va ser el guanyador del concurs municipal de 1859, convocat per l'Ajuntament de Barcelona, per al projecte d'Eixample de la ciutat. Rovira plantejava un model radial d'Eixample. El Ministeri de Foment de l'estat va decidir, però, que fos el projecte d'Ildefons Cerdà el que es realitzés. Un Reial Decret del 31 de maig de 1860 marcava l'inici de la urbanització del pla de Barcelona.\n32. Magatzems Carson. Louis SULLIVAN\n34. El Modernisme va ser un ampli moviment artístic que va viure el seu període de màxima esplendor entre 1890 i 1910. Aquest corrent, que va rebre diverses denominacions segons els països (ART NOUVEAU a França, MODERN STYLE a Anglaterra, JUGENDSTIl a Alemanya, SEZESSIONSTIl a Àustria, STILE LIBERTY a Itàlia), va sorgir en diversos punts d’Europa, i donava resposta a les necessitats d'una burgesia enriquida amb la indústria i el comerç que buscava un art arrelat en el passat, però més elegant i de més gran qualitat que l’ofert pels artistes historicistes o els enginyers del ferro i el vidre. Caràcters generals de l’arquitectura modernista Encara que cada artista va desenvolupar el seu propi llenguatge expressiu , en tots va haver-hi un desig de donar curs a la fantasia i la creativitat , i de deixar-se endur per la subjectivitat i el plaer que proporciona l’art. L'antecedent més clar del Modernisme és el moviment angles Arts & Crafts, el principal representant del qual va ser William Morris, que propugnava una revalorització de l’artesanat enfront del maquinisme i va realitzar objectes decoratius i mobles emprant procediments artesanals. Això va acabar encarint aquells productes, que van quedar només a l’abast dels rics.\n35. En línies generals es pot dir que el Modernisme va tractar d'imitar els processos i les formes de la natura . D’aquí que abundessin les línies corbes i ondulants que recorden les ones del mar, les algues, els llargs cabells femenins. També era freqüent la representació de determinades flors (lliris, roselles, tulipes i determinats animals (paons, libèl·lules, cignes, papallones...), amb els quals van decorar no tan sols murs i sostres, sinó també objectes i mobles que complementaven i enriquien l’arquitectura. El desig dels artistes modernistes d'unificar les arts salvant la tradicional distancia entre les anomenades arts majors i arts menors els va dur a dissenyar no tan sols l’edifici, sinó tot el que contenia: mobles, llums, estores. En l’arquitectura modernista hi va predominar la perfecta adequació entre l’estructura de l’edifici i la seva ornamentació, deixant a la vista de forma conscient els elements estructurals com a part de la decoració. A Europa distingim dues tendències modernistes: el Modernisme ondulant , desenvolupat principalment a França, Bèlgica i Espanya, i en el qual domina la línia corba; i el Modernisme Geomètric , de línies rectes i plans perpendiculars, cultivat al Regne Unit i Àustria.\n37. Casa de l’arquitecte. 1893-97\n39. La seva obra mostra una versió de l’Art Nouveau sensiblement diferent de la belga. Consisteix en una reducció progressiva a la geometria, a les formes lineals que suporten el disseny dels objectes i de les decoracions. Preval el gust pels plans, els volums i l’estructura geomètrica. Es podria dir que l’espai interior de l’arquitectura i els objectes que conté pertanyen al domini de la línia, del color, del joc de les trames quadriculades. Pel que fa a l’ espai exterior, entra en el camp del rigor volumètric, de la unió de plans, de la geometria de làmines de pedra, de la clara uniformitat dels colors dels revestiments, i tot això desenvolupat amb una síntesi perfecta d’organicitat i d’abstracció.\n40.  Biblioteca Claraboia central \n41. Façana posterior Interior  decorat per G. Klimt\n45. El Modernisme és un moviment cultural que es produeix a Europa a finals del segle XIX i principis del XX. Malgrat que aquest moviment cultural de recerca de noves formes i expressions afecta a totes les manifestacions de l'art i el pensament, és en l'arquitectura i les arts plàstiques on es mostra amb ple sentit. A Catalunya el Modernisme té unes dimensions i una personalitat especial que fa que puguem trobar manifestacions per tot arreu de la geografia catalana i en edificacions de molts diversos tipus: fàbriques, cooperatives agrícoles, ateneus, mercats i habitatges. El moment històric és idoni, creixement econòmic i reafirmació nacional. Aquesta situació a Catalunya contrasta amb un moment especialment pessimista a Espanya , on la pèrdua de les darreres colònies americanes posa en crisi el concepte de l'Estat espanyol i manifesta de forma meridiana l'anquilosament de les estructures de l'estat i la manca de modernitat en l'economia i la societat espanyoles. L' arquitectura modernista a Catalunya significa, per una banda, la modernització de les tècniques de construcció ( ús del ferro en les estructures, utilització dels elements prefabricats), al mateix temps que conserva elements tradicionals (construccions amb totxo vist) i enllaça amb l'estil gòtic amb el que guarda un cert paralel·lisme. És una arquitectura decorativa, integradora en l'edifici de totes les arts plàstiques. Els arquitectes són sovint decoradors també d'interiors i dissenyen tots els detalls: el mobiliari, la marqueteria, les vidrieres, els mosaics, la forja, etc. Hi ha una reivindicació de les artesanies en un moment de domini industrial. Com a trets generals de reconeixement de l'estil modernista podem definir: el predomini de la corba sobre la recta, l' asimetria , el dinamisme de les formes , el detallisme de la decoració en la recerca d'una estètica per se, l'ús freqüent de motius vegetals i naturals i les figures de dona . La cronologia exacta del Modernisme a Catalunya és difícil i sempre convencional. Podem situar-lo entre l'any 1888, any de l'Exposició Universal de Barcelona i el 1906, amb un epíleg fins l'any 1926, data de la mort d'en Gaudí.\n46. Planta  Secció de l’escenari  La UNESCO va declarar aquest edifici "Patrimoni de l'Humanitat" l’any 1987.\n47. Secció longitudinal Vestíbul Escala  Platea i altres dependències  Escenari Claraboia central\n48. Música Popular, M. Blay\n49. Mosaics de Lluís Bru\n50. Mosaics de Lluís Bru\n51. Escenari des del costat de la música culta   Lucernari central i finestres laterals Voltes de vano  , amb 7 plomes de paó Bust d’Anselm Clavé i el salze  Sota un salze seguda una nina / trena joiosa son ric cabell d’or; és son mirall fresca flor cristalina / són sos adornos violetes de bosc...\n59. Els materials constructius són: maó, formigó, ferro i pedra. Destaca la façana ondulant i l'estructura orgànica\n60.

Coberta de les golfes.

Arcs parabòlics que van ser recuperats després de l'eliminació dels apartaments que s'havien construït a les golfes durant el franquisme. Material: maó.

\n62. Dissenys gaudinians


Aquests exèrcit, creat pels fancs a petició del papa Inocensi III tenien com a missió erradicar una fe que havia estat denominada «heretgia» desde Roma, els «bons homes» o més coneguts avui dia com els «càtars».\nPerò qui eren exactament aquests homes i dones ? quina concepció tenien del món ? es podien considerar com una secta heretge ? o estariem davant dels primers «pacifistes» de la regió ?\nEstas solicitando información sobre: Carcassona, ciutat medieval —————————————————– Escribe tu mensaje aquí


Tengger Style Garden Mongolian Yurt Hotel Xilin Gol Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nTengger Style Garden Mongolian Yurt HotelNanhu St, East Ujimqin, Xilin Gol, Inner Mongolia, Southern of Wulagai Guest House, Dong Ujimqin, Xilin Gol, Xina, 026399 - Veure al mapaTengger Style Garden Mongolian Yurt HotelVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 27 fotosVeure al mapa\nSobre l'allotjamentDescripcióSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Uliastai, no busqui més enllà de Tenggeli Fengqing Garden Ger Guest House. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Tenggeli Fengqing Garden Ger Guest House és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, habitació familiar, visites turístiques, botigues a l'hotel per garantir el més gran comfort possible als seus clients. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Tenggeli Fengqing Garden Ger Guest House no troba competidors en cap categoria.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsbany compartitplat de dutxa empolles d'aigua de cortesiaservei de despertador Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal que els clients presentin un carnet d'identitat o un passaport oficials i vigents a l'arribada. x\nAllotjaments a Xilin Gol


Atracament a punta de ganivet en una gasolinera d’Encamp - Altaveu el diari digital d'Andorra\n31/12/2018 (17:45 CET)\nLa policia treballa de valent per intentar aclarir un atracament amb arma blanca en una gasolinera d’Encamp aquest diumenge, just a darrera hora de la tarda i quan la recaptació estava en el seu punt més alt després d’una jornada d’intensa activitat de servei. Per ara no només no hi ha cap detingut sinó que, a més a més no hi ha cap sospitós.\nLa gasolinera afectada és la BP-Ecler que hi ha a la sortida d’Encamp en direcció a Canillo per la carretera general CG-2. El succés va passar ahir a la tarda, poc abans de les 8. Un home amb la cara coberta s’hauria adreçat al petit despatxet i botiga de productes per al vehicle que hi ha a l’esmentada benzinera. Sense manies i esgrimint una arma blanca, l’home va exigir al dependent tota la recaptació en efectiu que tingués a la caixa.\nHavia estat un dia de feina notable. La denúncia que ja s’ha formalitzat contempla una xifra que supera amb escreix els 2.000 euros. Les diverses fonts consultades han assegurat que l’home, que es va escapolir veloçment, o coneixia força bé els moviments i la manera de funcionar de l’estació de servei o va estar fent una notable vigilància. Va esperar per anar a buscar el dependent quan no hi havia ningú més a la zona. I ho va fer ja cap al final de la jornada, quan la recaptació era més elevada.\nEn canvi, l’atracador, que ben poques paraules va intercanviar, es va decantar per anar a la gasolinera i no entrar al supermercat del mateix grup que hi ha a tocar. En aquesta botiga sempre hi ha més personal i normalment, més gent, alhora també més control i vigilància. De les càmeres de seguretat i videovigilància que hi ha al recinte d’establiments Garal s’han recuperat unes imatges però l’autor de l’atracament hi apareix de forma molt poc nítida a banda que va cobert amb una mena de caputxa.


Llíria City of Music es presenta a Burgos en el seu primer acte oficial – Les Bandes de Música\nLlíria ha estrenat este dilluns en gran la seua capitalitat musical internacional. El debut ha tingut lloc en el Fórum Evolución de Burgos, en la II Trobada Nacional de Ciutats Creatives Unesco, davant una gran expectació mediàtica i un calorós acolliment per part de totes les institucions presents.\nLa ciutat edetana ha presentat el seu potencial musical i patrimonial i el seu compromís amb la Xarxa de Ciutats Creatives a través de l’alcalde Manuel Civera, el regidor d’Ensenyaments Artístics Paco García i el tècnic de Turisme, Vicent Sesé. Este acte suposa la posada de llarg de les noves incorporacions a la Xarxa, Valladolid i Llíria, que des del passat 31 d’octubre s’uneixen a les altres ciutats espanyoles amb segell Unesco: Granada, Sevilla, Bilbao, Barcelona, Dénia, Terrasa i Burgos, l’amfitriona d’esta trobada.\n“La presència de Llíria ací a Burgos és importantíssima. Estem rebent l’afecte i admiració de tots els representants de la Xarxa, que ens feliciten per haver aconseguit en molt poc temps una cosa que semblava impensable i només a l’abast de ciutats molt majors. Coneixen el nostre projecte i el valoren de forma molt positiva. A més, estem tenint l’oportunitat de començar a embastar relacions cooperatives i estratègiques amb altres Ciutats Creatives, i molt prompte anirem veient els fruits”, ha assegurat Manuel Civera.\nEn l’esdeveniment, de caràcter internacional, ha participat Kansas, l’única Ciutat Creativa als Estats Units, que va donar oficialment la benvinguda a Llíria a la categoria musical. “Estem molt impressionats amb tot el que hem conegut del projecte musical de Llíria, tenim moltes expectatives respecte a la seua integració en esta fantàstica xarxa internacional. Cada ciutat té un ritme, un batec, i a Llíria sentim que batega amb molta força”, assegura el coordinador de Kansas, Jacob Wagner.\nEl Ministeri de Cultura ha estat representat per Pilar Torre, consellera de Cooperació Cultural Internacional, que també ha felicitat a Llíria per la seua recent designació, així com els amfitrions, la Junta de Castella i Lleó i l’Ajuntament de Burgos.\nEn l’esdeveniment, Llíria ha presentat la seua nova identitat visual, amb el protagonisme de la flautista del Kalathos de la Dansa, que ha rebut elogis per part de la resta de ciutats presents. Després de les presentacions, arriba la posada en marxa. Este mateix dimarts, els tècnics es reuniran en una taula de treball amb l’objectiu d’establir l’itinerari a seguir per les diferents Ciutats Creatives espanyoles.


BÀSQUET A LES PLACES\nBÀSQUET A LES PLACES Comença aquest diumenge 20 de maig a Bonavista\nAquest cap de setmana comença el projecte “Bàsquet a les places”. El Consorci d'Acció social de la Garrotxa i l’Àrea d’Esport i Lleure de l'Ajuntament d'Olot impulsen aquesta iniciativa que va sorgir d’un grup de joves apassionats al bàsquet. Els nois (jugadors i entrenadors) del Club de Bàsquet Vall d'en Bas volen fer arribar aquest esport al màxim de persones i amb aquest objectiu van començar a treballar per tirar endavant la iniciativa que aquest diumenge comença a ser realitat.\nEl “Bàsquet a les places” vol unir infants, joves i adults sigui quina sigui la seva procedència al voltant d’aquest esport. Pretén unir a diferents espais de la ciutat persones que comparteixin la passió per l'esport, el bàsquet, la superació i la integració i cohesió social en els espais públics. Per això volen crear vincles vers una pista i una pilota, que els faci unir i compartir una estona de joc com a eix d'unió per una futura relació i poder-se conèixer una mica més. En resum, convertir el bàsquet en una eina integradora, per a millorar la convivència en aquests espais comuns i promoure valors com l'esforç, la disciplina i el treball en equip. Promocionar el bàsquet al carrer, es convertirà, així, en una de les activitats que ens ajudarà a créixer com a persones, a ser tolerants i respectuosos amb l’entorn i davant la diversitat social i cultural. Un altre de les finalitats que persegueix és la promoció del bàsquet i iniciar amb infants i joves els seus conceptes i les seves normes bàsiques per afavorir la destresa i habilitat dels participants.\nEl projecte s'iniciarà aquest diumenge 20 de maig a la pista de Bonavista i continuarà durant tres diumenges a les places de Sant Miquel, Pla de Dalt i la pista exterior del Pavelló Municipal. L'activitat estarà programada de les 10 a 12 hores i és gratuïta.


Literature Flat Istanbul Turquia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nLiterature FlatApartamentKamer Hatun mh, İnce Kaş sk., Beyoglu, Istanbul, Turquia, 34435 - Veure al mapaNotable7,5Basada en 1 comentariLiterature FlatVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nSituat a l'encantadora àrea de Beyoglu, Literature Flat gaudeix d'una posició excepcional a la compres, els restaurants de Istanbul. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Literature Flat ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Literature Flat.


Segueix en directe el Sorteig Extraordinari de la Loteria de Nadal amb L'EMPORDÀ - Empordà\nSegueix en directe el Sorteig Extraordinari de la Loteria de Nadal amb L'EMPORDÀ\nLa cobertura informativa que hem preparat inclou la transmissió en directe i un cercador per comprovar els números en temps real\nEMPORDA.INFO 21.12.2019 | 12:00\nLa Loteria de Nadal, en directe amb L'EMPORDÀ. EDUARD MARTÍ\nLa Loteria de Nadal, en directe amb L'EMPORDÀ.\nUn any més volem que no perdis detall del Sorteig Extraordinari de la Loteria de Nadal 2019 a l'EMPORDÀ. La cobertura que hem preparat inclou la retransmissió televisiva del sorteig en directe, tot allò que passi durant el sorteig actualitzat al minut i un cercador per comprovar en temps real si el teu número ha resultat premiat.\nDes de primera hora del matí, del 22 de desembre, des del Teatro Real de Madrid, podràs viure tota l'emoció de la Loteria de Nadal en directe. L'EMPORDÀ t'oferim la retransmissió televisiva íntegra del sorteig més esperat.\nSi no pots seguir el sorteig en directe, no et preocupis. Durant tota la jornada, estarà en actiu el cercador de números a través del qual podràs comprovar la loteria de Nadal a l'instant si el teu dècim o participació ha resultat premiat i amb quina quantitat de diners.\nPer a aquelles persones que prefereixin el mètode tradicional i prendre-s'ho amb calma, un cop finalitzar el sorteig podran consultar també el llistat oficial de la "pedrea".\nEl primer premi de la Grossa de Nadal va tocar a Figueres el 2018 i a la Jonquera el 1961.


Comprar farina a l'engròs | Empresa Distribuïdora Aliments\n> Farines Altres I Blat De Moro\nPasta Aliementació Especials (30)\nPasta Alimenticia Botigues (52)\nPasta Sense Gluten (6)\nSèmola Cous Cous Taboule (6)\nLas Panaeras Sevilla (1)\nFarines Altres I Blat De Moro\nQuines altres opcions podem oferir-li des de B-Grup com el seu proveïdors de farina a l'engròs?\nEn primer lloc, volem destacar la farina sense gluten Gallo, que funciona a la perfecció per elaborar tot tipus de masses per a pizzes i pans o també es pot fer servir per cuinar pastissos i rebosteria. Amb aquesta farina les persones intolerants al gluten estaran com a casa quan vinguin al seu restaurant, això l'hi garantim.\nNo ens podem oblidar de la nostra farina de Cigró de “Las Panaeras Sevillanas”, feta a partir de cigrons de primera qualitat mòlts de la forma més adequada fins a obtenir una granulometria òptima per al seu consum. No porta additius amb cap tipus de conservant o colorant igual que la resta de les nostres farines. Funciona a la perfecció amb fregits i se sol utilitzar per a elaborar les famoses truites de gambetes, tan famoses al sud d'Espanya.\nNo ens podem deixar tota la gamma de productes Maizena, una col·lecció de espessidors i farina de blat de moro amb la qual podrà jugar amb les textures dels seus plats i salses d'una forma sorprenent i original com poques. Per acabar, hem escollit la nostra tempura oriental Frumen, amb la qual podrà introduir matisos i plats asiàtics als seus menús. És perfecta per obtenir un arrebossat lleuger i cruixent a l'estil oriental, tant per a carns com per a peixos o verdures.\nTambé podem oferir-li llevat a l'engròs!\nFinalment, volem parlar-vos del llevat. Una substància fermentada que provoca al seu torn la fermentació d'una altra amb la qual es barreja; s'empra en rebosteria i en l'elaboració de cervesa. A la nostra web la va a trobar en diferents formats, pensats per a restaurants i cuines professionals.\nNo trigarà gens en fer la seva primera comanda i es va a estalviar temps i diners si decideix confiar en nosaltres. Ens agrada que la relació amb tots els nostres clients sigui estable, duradora i plenament satisfactòria per a les dues parts. Dit això ..., Fem negocis?\nArrebossador Knorr 1,8kg\nEmpanador Knorr 1 K.\nFarina Cigrons Molino 500 Gr\nFarina De Cigrons Bossa 1kg\nLas Panaeras Sevilla\nMaizcrem Gallina Blanca Bossa 2000 Gr\nMaizena Express 1kg\nMaizena Express 250gr\nMaizena Express Fosca 1kg\nPanko Miyata 1kg\nPanko N-yoto 1kg\nTempura Oriental Frumen 1kg


bloc de notes: Sensat i honrat\nJa sabem que ho te difícil i que no ha tingut temps de consolidar un nou projecte socialista.\nNo és fàcil fer-se lloc entre un debat radical identitari entre els nacionalismes espanyol i català. A CiU i al PP els convé aquest debat per amagar el fracàs de les seves polítiques de retallades sense alternatives contra l’atur.\nEn Pere ha plantejat una proposta raonable i sensata a la que el temps acabarà donant la raó. Amb independència del resultat de les properes eleccions crec que tenim un projecte en el que treballar.\nI un líder amb seny, sensat i honrat...i això és molt en els temps que corren.\nPublicat per Pepe González a dissabte, de novembre 17, 2012


GOVERNABILITAT DE L'ESTAT\nLa presidenta dels socialistes balears ha explicat a Javier Fernández la seva oposició a abstenir-se en la investidura, recordant que la "militància ha de tenir la paraula"\n2 min. Palma 12/10/2016 19:45\n651x366 Armengol parla amb el president de les Canàries, Fernando Clavijo, a l'esquerra, i el d'Extremadura, Guillermo Fernández Vara. / EFE/JUANJO MARTIN Armengol parla amb el president de les Canàries, Fernando Clavijo, a l'esquerra, i el d'Extremadura, Guillermo Fernández Vara. / EFE/JUANJO MARTIN\nLa presidenta de les Illes Balears, Francina Armengol, ha traslladat aquest dimecres, 12 d'octubre, al president de la gestora del PSOE, Javier Fernández, la seva posició contrària a facilitar per la via de l'abstenció la investidura de Mariano Rajoy i li ha demanat que consulti aquesta decisió als militants del partit.\nHa estat la mateixa Armengol qui ha fet pública, a través de Twitter, la seva conversa amb Fernández, amb qui ha coincidit aquest matí, igual que quatre presidents socialistes més, en la desfilada militar i en la recepció que ha tingut lloc al palau Real, amb motiu de la celebració del 12 d'octubre.\n"Avui, a Madrid, li he explicat a javier_asturias que la militància ha de tenir la paraula. Des de les Balears defensarem el no al PP", ha tuitat la presidenta.\n— Francina Armengol (@F_Armengol) 12 d’octubre de 2016\nEn una conversa informal amb periodistes al palau Real, la presidenta balear ha assegurat que "lluitarà fins al final" per mantenir la posició del no a Rajoy.\nArmengol ha advertit que Javier Fernández no la "convencerà" que és millor abstenir-se que anar a eleccions, perquè té "clar que la posició del PSOE ha de ser no". Fins i tot ha apuntat amb contundència que li "és igual" el que digui el comitè federal quan es pronunciï.\nEn la seva opinió, no ha estat "adequat" que el president de la gestora obrís, als mitjans, un debat que no s'ha obert en el partit i sense que els militants puguin opinar, ja que amb això "el partit perd democràcia".\nArmengol és, al costat del primer secretari del PSC, Miquel Iceta, la major defensora en el PSOE del "no és no", encunyat per Pedro Sánchez, de la possibilitat d'un govern alternatiu i de consultar la militància, tal com propugnava Sánchez abans de dimitir.\nLa seva conversa d'aquest 12 d'octubre amb el president asturià s'emmarca dins de la ronda que aquest s'ha proposat de fer, en qualitat de president de la gestora del PSOE, amb tots els secretaris generals del seu partit per preparar el comitè federal que haurà de decidir si canvia el seu vot en contra a la investidura de Rajoy per l'abstenció, amb la finalitat d'evitar unes terceres eleccions.\nArmengol demana als socialistes que treballin per mantenir el PSOE "on toca, a l'esquerra"


La promoció de les economies locals i la defensa de l’entorn natural, grans eixos d’actuació de Divalterra | Valencia Extra\nLa promoció de les economies locals i la defensa de l’entorn natural, grans eixos d’actuació de Divalterra\nL’empresa pública de la Diputació afronta l’exercici 2018 amb l’objectiu de consolidar la reversió definitiva de la companyia\nLa gerència de Divalterra ha tancat l’any 2017 fent balanç de les accions destacades de l’empresa pública de la Diputació de València en l’exercici que acaba de finalitzar i que, segons els gerents Agustina Brines i Xavier Simón, “ha demostrat que la reversió total de l’empresa és una realitat que es fa visible en el servei que es dóna als municipis com a ens instrumental de la Diputació de València” i han recordat que “fa menys de tres anys, aquesta mercantil estava assenyalada com a paradigma de la corrupció, i a dia de hui, les línies de treball empreses ja estan donant fruits i revertint directament en els municipis”.\nAixí, Agustina Brines afirma que “després d’un primer any de gestió en el qual la màxima prioritat era aclarir la realitat judicial de la companyia, encara que no hem acabat definitivament, 2017 ens ha permés iniciar les accions que la Diputació ens encomana per a donar servei als municipis valencians, i que continuarem consolidant en 2018”.\nBrines explica que “Divalterra està fonamentada en dues grans àrees, una mediambiental que inclou les brigades forestals, i una altra de promoció econòmica, que abasta diverses línies i estudis territorials” i destaca “a més del treball diari de les brigades forestals, que constitueixen la columna vertebral de l’empresa, els bons resultats que s’estan obtenint quant a promoció d’ocupació, ja siga a través de programes concrets o mitjançant eines com la Xarxa ADL” i ha volgut posar l’accent en “el servei que ofereix el departament d’Informació Territorial, un autèntic referent pel que fa a Sistemes d’Informació Georreferenciada (SIG) que va ampliant el seu àmbit d’aplicació a diferents àrees de treball”. “Tot això –conclou– es recolza en el treball de les àrees estructurals, l’elevat nivell professional de les quals és un reflex dels valors de la nova cultura empresarial instaurada i que està calant en cadascun dels treballadors i treballadores de Divalterra”.\nPer la seua banda, Xavier Simón afirma que “a Divalterra es fa un gran treball com a braç de la Diputació al servei dels ajuntaments, i, de vegades, no es coneix com deuria, per la qual cosa un dels reptes és incrementar la visibilitat de les accions de l’empresa”.\nAixí, Simón explica que “per a 2018, dos de les prioritats seran les accions per a continuar amb la millora de les àrees industrials de la província i la reestructuració de les brigades a partir de criteris tècnics i professionals; a més de continuar amb els programes de promoció econòmica i de l’ocupació, i la lluita contra el canvi climàtic”.\nEl gerent ha destacat també la creació de la borsa de treball per a brigadistes forestals, la convocatòria de la qual es va obrir el passat exercici: “aquesta borsa de treball dóna cobertura a les necessitats de personal de brigades forestals per a llocs vacants, substitució de baixes, accidents, vacances, excedències i permisos, així com per a l’execució de treballs temporals, a més de la creació d’ocupació, cosa imprescindible a dia de hui i un de punts més importants de l’objecte social de Divalterra”.\nTant Xavier Simón com Agustina Brines coincideixen a qualificar l’exercici 2018 com “clau per a l’esdevenir d’una empresa que ja avança en el camí del que la societat espera d’ella” i afirmen que “la gestió es durà a terme des de la màxima del treball en equip, començant per la pròpia fórmula de la cogerencia, que permet conjuminar esforços amb un únic objectiu: ser una eina eficient i eficaç oferint i impulsant els serveis que la Diputació de València ens confia, i que per descomptat, reverteixen en un increment de la qualitat de vida de la ciutadania”.\nUna de les novetats del passat exercici ha sigut l’assumpció per part del Consorci Provincial de Bombers de la Direcció Operativa dels treballs de prevenció d’incendis de les brigades forestals, amb la finalitat de coordinar de la forma més efectiva els treballs de prevenció i extinció d’incendis.\nAixí mateix, s’ha dut a terme el Pla de Formació 2017-2018 i que, amb la col.laboració del IVASPE, reforça la línia de col.laboració i coordinació amb els cossos de prevenció d’incendis forestals. A través d’aquest programa, tots els efectius de Divalterra rebran formació sobre recolzament en altres emergències, silvicultura i primers auxilis i incendis.\nUna altra de les accions que s’han dut a terme en l’Àrea de Gestió Forestal i del Medi Rural és l’aprovació de la renovació del vestuari i els complements de treball de la plantilla de brigadistes forestals i coordinadors de Divalterra; en l’adjudicació del qual s’han introduït per primera vegada clàusules de responsabilitat social.\nPel que fa a l’Àrea de Promoció Econòmica, Innovació i Projectes de Formació, continuen les accions del Programa Integral de Qualificació i Ocupació (PICE) al costat de Cámera Valencia, per al foment d’inserció laboral dels joves menors de 30 anys de la província de València; que ha aconseguit que 247 persones trobaren un treball.\nD’altra banda, ja està en marxa el pla ‘Reinica’t’, en col.laboració amb l’Ajuntament de València i la Mancomunitat de Municipis de l’Horta Sud, una iniciativa que, a través d’itineraris personalitzats d’inserció laboral, té com a beneficiàries a 500 persones majors de 30 anys, parades de llarga durada i que es troben actualment en risc d’exclusió social. L’objectiu d’aquest pla és que com a mínim el 50 per cent de la totalitat de les persones a les quals es dirigeix, acaben integrades en el mercat laboral amb un mínim de garanties.\nAixí mateix, en 2018 es desenvoluparà el programa ‘Dival Garantia Juvenil’, mitjançant el qual es duran a terme accions d’atenció, orientació, formació i qualificació destinades a joves entre 16 i 30 anys. És la primera vegada que la Diputació de València s’acull a la Garantia Juvenil, una iniciativa europea que pretén facilitar l’accés dels joves al mercat de treball. A Espanya s’emmarca en l’estratègia d’Emprendiment Jove aprovada el febrer de 2013 pel Ministeri d’Ocupació i Seguretat Social.\nDivalterra ha posat en marxa també en 2017 una xarxa d’Agències de Desenvolupament Local (ADL) de la província, que ofereix a 240 entitats locals assistència tècnica en matèria de desenvolupament local i promoció econòmica, així com eines telemàtiques de gestió i subministrament d’informació estadística sobre indicadors socioeconòmics per a minimitzar riscos en la presa de decisions.\nAixí mateix, Divalterra impulsa des de la seua Àrea d’Estudis i Planificació Estratègica diverses accions (estudis, propostes i eines) relacionades amb la modernització i innovació de les Àrees d’Activitat Econòmica (AAE) de la província de València, amb la finalitat d’incrementar la seua competitivitat, afavorir l’atracció de noves inversions a les àrees industrials i contribuir a la retenció de les existents, perquè oferisquen qualitat i generen riquesa econòmica i ocupació des d’una perspectiva sostenible.\nEn eixe sentit, destaquen els estudis i propostes de modernització que es duen a terme des de la Càtedra Divalterra junt amb la Universitat Politècnica de València (UPV) per a àrees empresarials, així com el projecte pilot d’un pla d’indústria 4.0 i l’elaboració de la guia Ecopyme 4.0 per a l’ecoinnovació en pymes industrials.\nUn dels fets destacats del departament d’Informació Territorial en 2017 ha sigut la posada en marxa d’un servidor cartogràfic associat als Sistemes d’Informació Geogràfica (SIG) que incorpora cartografia específica i temàtica, junt amb la informació descriptiva necessària, per a donar suport a l’emergència, prevenció i planificació de les activitats realitzades pel Consorci Provincial de Bombers en la província de València.\nD’igual manera, el departament continuarà amb les comandes de l’Àrea de Cooperació Municipal de la Diputació, que són, d’una banda, l’actualització de l’Enquesta de les Infraestructures i Equipaments Locals (EIEL), més el manteniment de serveis i productes tecnològics associats a aquesta actualització (Gestor Cartogràfic de Plans Provincials, Gestor de Fotografies Geolocalitzades i APP); i per un altre, l’estudi de les necessitats i funcionalitats de les eines i serveis SIG necessari per a la Diputació i ajuntaments, materialitzant-se ja en una primera fase en el servidor cartogràfic de Bombers.\nAixí mateix, per a 2018 la Diputació ha encarregat a aquest departament el manteniment del total de la informació geogràfica continguda en la EIEL, així com la continuació dels treballs realitzats en el Consorci de Bombers. També s’iniciaran les primeres accions amb el Servei de Patrimoni i Assistència Tècnica de la Diputació de València per a la implantació de serveis cartogràfics i productes SIG.\nA nivell provincial, començaran els treballs per a implementar la tecnologia requerida en la gestió de la Normativa urbanística municipal i serveis cartogràfics associats.\nPel que fa a l’Àrea de Medi Ambient, la Diputació de València, a través de Divalterra, seguirà amb l’assistència tècnica als municipis i la coordinació dels treballs a realitzar per a complir els compromisos derivats del Pacte de les Alcaldies contra el canvi climàtic.\nAixí, una vegada realitzat el document corresponent als Inventaris de Referència (IER) dels municipis de les comarques de les Riberes de la primera fase, es realitzarà l’Avaluació de Riscos i Vulnerabilitats (ERVC) per a completar la redacció dels Plans d’Acció per al Clima i l’Energia Sostenible (PACES) d’aquests municipis.\nAquests documents arreplegaran un pla de mesures concretes per a cada municipi per a reduir el consum d’energia i promoure noves pràctiques dirigides a la mitigació i adaptació dels efectes del canvi climàtic.\nParal.lelament s’està elaborant un fullet-guia de bones pràctiques, com a forma de lluita quotidiana contra el canvi climàtic. Així mateix, es realitzaran en els municipis jornades i tallers dirigits a la ciutadania per a conscienciar i sensibilitzar en els canvis que s’han d’incorporar a nivell particular en l’ús de les diferents fonts d’energia i adaptar-se a un nou model de mobilitat sostenible.\nD’aquesta manera, Divalterra seguirà treballant per a intentar promoure accions amb la finalitat de reduir les emissions de CO2, ajudar a mitigar el canvi climàtic i adaptar-nos a ell.\nIvace Energia i Apeme signen un acord per a facilitar a la ciutadania l'obtenció del certificat acreditatiu d'energies renovables\nTurisme Comunitat Valenciana reorienta el pla de màrqueting 2020-2021 amb fires "online", un estand de Fitur adaptat i "màrqueting de record"\nLa Conselleria d'Economia i l'IVF creen una línia de préstecs participatius dotada amb 2,2 milions per al rellançament de grans indústries\nLabora posa en marxa un nou servei d'orientació per a la cerca d'ocupació totalment 'online'\ntretze + 1 =


La segona edició de la mostra de teatre al carrer de Berga oferirà quatre obres - Regió7\nQuatre espectacles de carrer donaran vida a la segona edició d'El Forn-mostra d'estiu d'arts escèniques de Berga, del 24 d'agost al 7 de setembre. Les representacions es faran a la plaça del Forn de la capital berguedana, cada dissabte a les 10 de la nit.\nLa primera proposta es farà el 24 d'agost amb la posada en escena d' Insitu (Incito), de Tràfec Teatre. Aquesta peça de teatre gestual mostra al públic situacions que duen a terme uns individus que, mentre esperen la mort, es troben per atzar. Les entrades valen 8 euros i es poden comprar a Joieria Canals o bé des d'una hora abans de l'inici a la taquilla de l'accés a la plaça pel carrer de la Ciutat.\nLa Farsa oferirà dues propostes el 31 d'agost: la lectura dramatitzada de l'obra Noé al port d'Hamburg, de Joan Olivé; i la representació de Punt Mort, una peça de microteatre de Marta Rojals. La primera parla de l'estupefacció que causen Noé i la seva família quan arriben amb l'arca al port d'Hamburg per esperar l'arribada del diluvi. Punt mort presenta el temps que no passa d'una parella que té una avaria al vehicle amb el qual tornaven d'un casament. L'entrada serà amb el sistema de taquilla inversa.\nL'obra La delació, coproduïda pel Konvent i l'Antic Teatre, es veurà el 7 de setembre. Iris Hinojosa, Gerard Vilardaga i Manuel Díaz pugen a l'escenari la detenció i l'assassinat de tres veïns de Berga que ajudaven la guerrilla anarquista l'any 1949, i altres casos de repressió. Les entrades valdran 8 euros.


centre catòlic mataró: Platges de Mataró s'enfronte al primer classificat\nPlatges de Mataró s'enfronte al primer classificat\nEl Platges de Mataró s'enfronta aquest cap de setmana al Netsport Masnou, líder destacat de la Copa Catalunya amb només tres derrotes. Els mataronins són sisens amb un bagatge de 10 victòries i 10 derrotes i venen de guanyar la setmana passada, pel que intentaran seguir amb el bon camí de resultats i donar la sorpresa davant un rival molt difícil de batre. El matx es disputa a Masnou el dissabte a les 20h.\nEl femení del Platges rebrà el Barça el diumenge, dia 1 a les 16.30h. Els dos equips tenen un bagatge de 4-5 en la classificació, pel que una victòria podria alçar-los a la lluita pel quart lloc (ara mateix el té el Draft Gramenet amb 5-4).


Història de l'Escola - Escola Nausica\nPer conèixer la història del nostre centre escolar s’ha de fer un viatge enrere als anys 40. Des d’aquell moment, l’escola mai ha deixat d’evolucionar, créixer i innovar per poder oferir la millor educació a l’alumnat.\nFundació – Infantil (1941)\nL’Escola Nausica va néixer el gener de 1941 amb la Maria Batlle i Rovirosa al capdavant. Havia treballat en l’àmbit de l’educació juntament amb Alexandre Galí i Coll a l’Escola Blanquerna de Barcelona. Així doncs, la fundadora del col·legi va oferir una gran oportunitat de formació als infants del barri de Sant Gervasi. El català va ser la llengua principal d’aprenentatge a l’escola amb una proposta educativa oberta al canvi i a la diversitat.\nLa primera seu de l’Escola Nausica es va ubicar al carrer Tavern, en un edifici amb jardí. Ben aviat, el professorat i l’alumnat del centre escolar es van traslladar a una torre de majors dimensions amb un espai verd situada al carrer Lanuza. Aleshores, l’oferta educativa es basava en el parvulari, ensenyament primari i una classe de nens i nenes que es preparaven per entrar a l’actual Batxillerat.\nCreixement – EGB (1969)\nL’escola va tenir una gran acceptació entre les famílies del barri. Es mostraven satisfetes de la tasca educativa que realitzava el centre escolar Nausica. Així doncs, el nombre d’alumnes va anar creixent de manera exponencial i l’edifici del carrer Aribau va quedar petit.\nEl 1969, amb l’ajuda de les famílies, l’escola es va desplaçar a la torre ubicada al carrer Muntaner 309. Es va preparar per a la nova Llei d’Educació, l’EGB, oferint tot l’ensenyament obligatori fins els 14 anys, on el català seguia sent la llengua vehicular al centre educatiu alhora que formava persones.\nEl 1977 va passar a ser centre esolar concertat de la Generalitat de Catalunya. Al 1980, va obtenir la classificació oficial d’escola dedicada a l’ensenyament preescolar i als vuit cursos d’EGB.\nL’agost de 1985, va morir la fundadora de l’escola quan estava gestionant la creació de la Fundació Nausica. Fou el doctor Moisès Broggi i Vallès qui va tramitar la nova titularitat de la fundació. El 17 de gener de 1986, sent ell el primer president. Aleshores l’Escola Nausica començava una nova etapa. També amb una nova directora, Maria Teresa Gesa i Mascorda.\nL’Escola Nausica, a poc a poc, es va anar consolidant encara més com un referent educatiu al barri de Sant Gervasi. Va créixer mantenint el seu ideari escolar: educació en valors i emocions, metodologia activa per a una màxima eficàcia en la formació i respecte cap a la diversitat social, econòmica i d’origen i participació de les famílies de l’escola.\nRenovació – ESO (1995)\nAl 1995, l’escola va decidir fer un pas més i, junt amb les escoles Bellesguard, Lys, Peter Pan, Reina Elisenda i Estudis Ribot, va formalitzar la Fundació Els Arcs i la conseqüent creació de l’Escola de Secundària Els Arcs. Aquest projecte comú va dibuixar un escenari educatiu molt complet i coherent pedagògicament des de l’Educació Infantil fins a la Secundària.\nEl 14 de març de 2005, va morir Maria Teresa Gesa després de vint anys exercint com a directora de l’escola. La Núria Torra va entomar la direcció del centre formant un equip directiu profesionalitzat. A partir d’aquest instant, es va començar a treballar per la integració de la Llar d’Infants en el marc legal del moment. L’homologació de la guarderia va suposar una renovació important de l’estructura física de l’edifici. Al 2012, l’Ajuntament de Barcelona, atenent la proposta del Districte de Sarrià-Sant Gervasi, va atorgar a l’Escola Nausica la Medalla d’Honor de la Ciutat de Barcelona. Pel seu arrelament al barri i per la seva exemplar trajectòria en l’àmbit de l’educació.\nL’última etapa de l’Escola Nausica es caracteritza per la participació activa a l’hora d’adaptar l’educació a la realitat social dels temps actuals. Al 2014, l’Anna Bayó va acceptar el càrrec de directora. Després de la jubilació de Núria Torra, lidera avui dia el procés de renovació de l’escola. Sempre amb la intenció de no perdre l’essència que ha fet arribar tan lluny al centre escolar concertat Escola Nausica.\nLa col·laboració en el projecte Escola Nova 21, que persegueix el repte de trobar una educació rellevant i amb sentit adaptada al context social i cultural del moment; la participació en les Xarxes pel Canvi, la implementació de diversitat de metodologies, la comunicació plurilíngüe com una eina fonamental per al futur dels infants, demostren l’esperit innovador del col·legi. A la vegada que la professionalitat i la implicació de l’equip educatiu.


Sopa de bolets i llagostins | ✿ el blog de nat ✿\n14-02-2012 · by Nat\t· in Cremes i sopes, Fruites i verdures, Peix i marisc, Primers plats.\t·\nAmb aquesta sopa triomfareu segur: és suau, lleugera, baixa en calories, original, elegant i a sobre està bona! Si és que… què més se li pot demanar a una sopa?\nDoncs que sigui fàcil de fer, o no? És clar que sí!! Ja veieu quin tros de recepta us presento avui: Sopa de bolets i llagostins.\nAquesta recepta surt en una Revista Thermomix, concretament a la de gener 2012, la nº 39. Cómoorrrllll?? Què no teniu la revista?? Ni aquest número ni cap altre?? Buuuuf el que us perdeu!! Compreu una al quiosc o a les delegacions per donar-li una ullada tranquil·lament i, si us agrada, us podeu subscriure ja que us sortiran les revistes molt més econòmiques que comprar-les cada mes. Teniu dos tipus de subscripció:\nsubscripció a l’edició impresa: 39 € anuals per 12/15 revistes (depèn del tipus de pagament) i te la envien a casa cada mes.\nsubscripció a l’edició digital: només 15 € anuals per a 12 revistes, la consultes per internet i pots imprimir la recepta que vulguis i guardar-la en pdf, sense que les revistes físiques t’ocupin tant d’espai a casa.\nInforma’t a http://www.thermomixmagazinedigital.com\nAixí que no serà per opcions! Només us aconsello que doneu un cop d’ull a una d’elles, ja veureu com aprendreu un munt amb la nostra revista i tindreu moltíssimes més receptes, trucs i consells. Això sí, al lloro! que de revistes n’hi ha moltes, però oficial només una. Us poso la portada d’una perquè sapigueu quin és, fixeu-vos que sota THERMOMIX apareix el logotip de Vorwerk, doncs aquesta i només aquesta, és la revista oficial de Thermomix i amb les receptes provades i comprovades.\nBé, al que anava … La sopa, que és facilíssima de fer.\nEl sabor sempre dependrà del tipus de bolets que posem, ja sabeu que hi ha bolets més saborosos que altres, i aquí depèn també dels vostres gustos. Jo la vaig fer amb gírgoles i xampinyons i va quedar molt bona. Els llagostins, doncs li donen un toc elegant a la sopa que a mi m’encanta i, a més, com que et trobes els trossets, es gaudeix molt més.\nI sobre aquests trossets us volia parlar. Mentre la sopa s’està coent no hi ha problema, però quan haguem de servir-la hem de tenir en compte que els bolets suren i els llagostins s’enfonsen. Us aconsello aboqueu la sopa en una sopera i abans d’omplir la cullera de servir, ho barregeu bé perquè els trossets de bolets i llagostins quedin ben repartits.\nAixò em va passar a mi, i com que l’última a servir-me vaig ser jo, gairebé no tenia bolets i tenia gairebé tots els llagostins. No se si vaig sortir guanyant o perdent, però m’hagués agradat tenir uns quants bolets més… encara que no menys llagostins jijiji\nVinga doncs, a gaudir d’aquesta sopa, que encara fa fred i ve molt de gust menjar calentet! Que us vagi de gust!!\n75gr de escalunyes (si no teniu, podeu fer servir ceba)\n250gr de bolets variats i trossejats\n25gr de vi blanc\n700gr de brou de pollastre\n250gr de llagostins crus pelats**\n**Si compreu els llagostins sencers, ja siguin frescos o congelats, guardeu-vos els caps i closques per fer un fumet base. Per fer-ho, hem de posar al vas els caps i closques, entre 800ml i 1 litre d’aigua i programar de 8 a 10 minuts, 100º a v4. Quan acabi, ho colem bé i el guardem en un tupper (ho podem congelar). Si no podeu fer el fumet aquest mateix dia, congeleu les closques i ja les fareu un altre dia, però ni se us acudeixi llençar-ho! Que amb aquestes restes fem un deliciós brou per enriquir qualsevol guisat amb peix o marisc!\nPosem l’escalunya al vas i programem 2 segons a v5.\nBaixem les parets amb l’espàtula, afegim l’oli i sofregim 3 minuts, temperatura varoma, v1.\nAfegim els bolets i ofeguem 3 minuts, 100º, gir invertit, velocitat cullera.\nAfegim ara la farina i programem 2 minuts, 100º, gir invertit, velocitat cullera.\nAfegim el vi ho reduïm durant 1 minut, temperatura varoma, gir invertit, v1 però sense posar el cubilet perquè s’evapori millor.\nAfegim ara el brou i programem 12 minuts, 100º, gir invertit, v1.\nAfegim els llagostins, la sal i el pebre i programem 4 minuts, 100º, gir invertit, v1.\nAfegim el julivert picat i servim (recordeu el que us he comentat abans o l’últim a servir-li es quedarà sense bolets i el primer sense llagostins)\nEtiquetes: bolets, llagostins, sopa\n← Pa de pessic gallec\nPuré de patata →\n2 responses to “Sopa de bolets i llagostins”


Arxius Clàssics | Bloc de toies.com\ndissabte, 8 Setembre 2007 by Joaquim\nEn aquesta pàgina us aniré deixant arxius de mp3 que us podreu baixar mitjançant el HotShare, que no és altre cosa, que un magatzem gratuït. Vosaltres el podeu utilitzar per pujar els vostres mp3 i compartir-los amb la resta de toies.\nBe això d’avui és un experiment, si no te èxit o no va be, o és molt embolicat, ho deixaré córrer.\nAvui com a homenatge a Luciano Pavarotti i coneixent la dèria que el Mario te per el Turandot, us baixo una funció en directe de l’any 1977 de l’òpera de San Francisco, amb Montserrat Caballé fent per primera vegada el rol de Turandot (està espectacular), Luciano Pavarotti de Calaf i Leona Mitchell de Liu, dirigia Riccardo Chailly. (El so és molt bo, tot i ser “live”)\nÉs una autèntica meravella.\nTurandot 1977 CD1 (70.60 MB)\nTurandot 1977 CD2 (69.73 MB)\nAjuda: Video de com baixar els fitxers\nCategoria : Arxius Clàssics\nEtiquetes : opera, turandot\n← El tenor mediàtic\nCONFERENCIA DALAI LAMA BARCELONA →\nOne thought on “Arxius Clàssics”\nMario on dissabte, 8 Setembre 2007 a les 0:46 said:\nAra mateix ja estic escoltant el CD1 i veritablement és fantàstic.\nMolt bona idea aquesta de compartir fitxers via magatzem. Espero que ens sorprenguis sovint amb noves obres (no cal que ens posis cd’s sencers, suposo que és molt costós pujar-los !!)


Qui som? – Grup de Colònies Montbrió\nGrup de Colònies Montbrió\nFent feliços a nenes i nens des del 1972\nHem estat a …\nSom uns éssers estranys que ens fem dir monitors d’esplai, de colònies o caps d’agrupaments. Ens reconeixereu perquè pringuem moltes tardes i nits al nostre local muntant gimcanes, activitats malèfiques o conspiracions de dominació mundial, perdem els caps de setmana fent excursions o dinars de treball i malgastem la setmana santa i quinze dies d’agost anant de colònies. I tot sense cobrar res i amb una passió que no pot ser bona per a la salut.\nLa broma fa dècades que dura, i no som quatre sonats, es tracta d’uns quants centenars que ens han precedit. Se’ns ha procurat fer burla com a xirucaires idiotitzats, se’ns ha fet saber que s’han acabat les utopies i que la gràcia d’avui dia és ser famós, però insistim que no. Som especialment pesadets amb la idea d’anar a la muntanya, anar de colònies, conviure i educar en el lleure, assumim responsabilitats i intentem donar lliçons sobre coses tan antiquades com desconnectar, conviure i madurar. Som molt feliços fent-ho, i -el que és pitjor- a la canalla que cuidem també se la veu la mar de feliç. Això ens fa poc integrables a la societat, perquè el que es porta és no fotre res i fer cara d’estressat, i no pas passar-te el dia organitzant coses amb un somriure.\nLes tècniques de captació de nous membres són terriblement sofisticades. Per culpa d’un mètode estranyíssim anomenat seguir l’exemple (oi que sona carca?), molts nens de colònies s’acaben assemblant als seus monitors, i també volen ser monitors o castellers o diables o voluntaris d’oenagés. I com que el moviment es renova, costa etiquetar-nos de gent poc moderna, perquè vivim al dia i ens adaptem als nous temps.\nSi almenys tant d’esforç gratuït fos al servei d’una secta destructiva, s’entendria, i algun actor de Hollywood segur que ens donaria suport. Però no, no som cap secta i la nostra voluntat és totalment constructiva. Som tota una anomalia en els ambients derrotistes i les societats decadents. Segurament algú ens hauria d’aturar abans que se’ns acudeixi canviar el món de veritat.\nSom l’Aitana, l’Anna, l’Arnau, la Clara, la Clàudia, l’Eli, l’Eva, el Gerard, el Jordi, la Júlia, la Laia, el Marc, el Martí, la Maria, la Mariona, la Mercè, la Muntsa, el Rodolf i el Roger.