La quarta edició es tira endavant amb nous artistes i canvi d'espai, que serà enguany el Claustre del Carme de Maó\n2 min. Palma 09/07/2020 14:09\n651x366 Núria Graham se suma al cartell del Cranc Festival de Menorca. Núria Graham se suma al cartell del Cranc Festival de Menorca.\nLa quarta edició del Cranc Festival tira endavant i se celebrarà els dies 3, 4 i 5 de setembre a Maó. Això sí, seguint les direccions sanitàries, l'esdeveniment canvia de lloc i no se celebrarà a Cala Figuera, sinó al Clasutre del Carme de Maó. A més a més, han anunciat una nova incorporació al cartell: la cantautora catalana de descendència irlandesa Núria Graham. Per ara, el festival ha penjat un sold out temporal, a l'espera de veure si "les properes setmanes ens permeten un major aforament", expliquen els organitzadors en un comunicat. Si fos així, posarien més entrades a la venda.\nA causa de la pandèmia del covid-10, el festival s'ha vist obligat a modificar al cartell, ja que molts artistes nacionals i internacionals han aturat les seves gires després que molts dels grans festivals d'estiu cancel·lassin les seves edicions 2020. A aquesta situació s'hi suma el fet de només poder disposar d'un únic escenari en un espai. Davant aquest panorama, l'organització ha mantingut alguns artistes d'àmbit estatal i ha incorporat bandes locals.\nPer ara, el cartell està format per Núria Graham, Manel, Joe Crepúsculo, Maika Makovski, Ortiga, Bronquio, Yana Zafiro, Palmers, Maria Jaume, Ombra, Enjoy & Division i Naughty Natx. I haurà noves incorporacions de músics illencs. El Cranc Festival ja ha revelat els dos primers noms de la cinquena edició, per a l'any 2021: Novedades Carminha i Holly Miranda, que havien d'actuar enguany però han estat dues de les bandes que han cancel·lat gires.\nA més de la programació de concerts, el Cranc 2020 també oferirà altres activitats com el Cranc Pro, l’espai professional que enguany es farà virtualment i serà gratuït i obert a tothom, del 31 d'agost al 2 de setembre. L'organtizació ha decidit apostar pel format digital per "mantenir la qualitat dels participants, així com per assegurar la participació de conferenciants, tant nacionals com internacionals", exposen.\nCom és habitual, també hi haurà el Cranc Art, amb diverses exposicions que es podran visitar durant el festival, i el Cranc Market, un aparador per als comerços locals de Mallorca. Per als més petits també hi haurà espai, amb el Cranc Kids, una experiència completa de festival en família amb moltes activitats pensades per als nins i nines.


Apartment Plein Soleil.1 Tignes França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nApartment Plein Soleil.1-, Val Claret, Tignes, França, 73320 - Veure al mapaNotable7,4Basada en7comentarisApartment Plein Soleil.1Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nDissenyat tant per oci com per negoci, Plein Soleil I Tignes està situat idealment a Tignes; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Plein Soleil I Tignes, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Habitació familiar són només algunes de les comoditats que fan que Plein Soleil I Tignes sigui diferent dels altres hotels de la ciutat. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, cuina americana, sala d'estar a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Plein Soleil I Tignes.\nCal que informeu el Apartment Plein Soleil.1 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 500 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Al-Ain - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Al Ain)\nAl-Ain ('La font') coneguda com a ciutat jardí, és la segona ciutat de l'emirat d'Abu Dhabi i una de les principals dels Emirats Àrabs Units, amb uns 450.000 habitants (382.625 habitants el 2001). És a 157 km d'Abu Dhabi. El seu nom de ciutat jardí deriva dels arbres i flors que alineen els carrers. Era la residència preferida de l'emir Zayed II bin Sultan Al Nahayan, el primer president dels Emirats Àrabs Units i emir d'Abu Dhabi, mort el 2004. La ciutat cobreix una àrea molt gran en relació amb la seva població (12.950 km²).\n24° 12′ 27″ N, 55° 44′ 41″ E / 24.2075°N,55.7447°E / 24.2075; 55.7447Coord.: 24° 12′ 27″ N, 55° 44′ 41″ E / 24.2075°N,55.7447°E / 24.2075; 55.7447\nllocs culturals d'Al Ain\nFou construïda sobre un oasi central, part del grup de Buraimi (la ciutat de Buraimi, força propera, és a poca distància al nord-est i pertany a Oman).\nEl cost de la vida és un 70% inferior al d'Abu Dhabi (ciutat) i té menys trànsit i menys humitat.\nA la rodalia, es troba la muntanya del Jebel Hafeet, des del cim de la qual es pot veure una gran vista de la ciutat. Al peu de la muntanya, la zona coneguda per Mubazzarah Verda, és una zona irrigada de gespa i herba per a l'oci dels ciutadans i inclou algunes fonts d'aigua calenta que vénen de la serralada de l'Hàjar. Diversos oasis es troben a la vora de la ciutat i es conserven els antics sistemes d'irrigació.\nL'antiga residència del xeic Zayed a la ciutat ha estat restaurada i es pot visitar. La ciutat disposa de tota mena de serveis sanitaris, educatius, administratius, religiosos, esportius i d'oci, mercats i comerços. Els estrangers no hi poden adquirir propietat i viuen de lloguer. El lloguer és considerablement més baix a les veïnes viles sota sobirania d'Oman.\nA la zona, hi ha diversos llocs arqueològics: els jardins d'Hili s'han construït sobre una sèrie de tombes de fa cinc mil anys, i al peu del Jebel Hafeet hi ha també tombes de vers els 3000 aC. A la vall dels Fòssils, a la frontera amb Oman, hi ha abundància de fòssils marins.\nLa zona comercial principal és el Mall d'Al-Ain (amb zona lúdica inclosa), al centre; també és important l'Al-Jimi Shopping; el mercat central ven fruites i verdures produïdes localment. La ciutat disposa d'un parc zoològic i nombrosos parcs públics.\nA la rodalia, al nord-oest, hi ha l'aeroport Internacional d'Al-Ain.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Al-Ain\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Al-Ain&oldid=26301215»\nDarrera modificació: 9 feb 2021 a les 11:12


TRIBUNA BERGUEDANA: CAVIL·LACIONS\nÉs el matí, molt aviat, com que fa estona que no dorm s’aixeca i obre la persiana. El dia tot just comença a clarejar. Sembla que serà molt fred, una cobertura blanca de gebre vesteix arbres, teulades i carrers.\nS’asseu al escriptori, on hi ha una carta començada des de fa uns dies, li dona un cop d’ull , “Estimada filla, desitjo que tot et vagui molt bé per Sant Francisco, que t’hagis acostumat al nou treball, als nous amics ... “\nEls seus dits llargs i prims acaronen la ploma daurada que li va enviar la filla com a regal de reis. Deixa el paper i comença a cavil·lar, “després l’acabaré, d’avui no passa. He d’explicar-li la veritat, cal que ho sàpiga, no puc dilatar-ho més” Potser seria millor dir-li per telèfon, però, ...no millor per carta . S’apropa a la finestra i mira a fora absorta, “si almenys no fos tant lluny, si la pogués veure de tan en tant., parlar amb ella cara a cara. No vull fer-li mal, ni que pateixi, però ho ha de saber.”\nUn aire gèlid traspua per la finestra entelant els vidres, és el contrast de la calor de dins amb el fred de fora. ella, com tantes vegades ha fet últimament ajorna la qüestió per més tard.\nDesprés d’una dutxa i prendre un petit desdejuni de nou torna a la carta; a les cavil·lacions: Estava tan lligada al seu pare, era el seu ídol, i ella, era per ell la nineta del seus ulls. La va afectar tan la seva mort, aviat ja en farà dos anys... i llavors amb aquell treball a Sant Francisco. Volia deixar-ho tot, quedar-se. La vaig haver d’empènyer perquè marxés, “el teu pare no t’ho perdonaria” –li deia- Com la vaig trobar a faltar. Com els vaig trobar a faltar tots dos. Quina soledat! i ara Déu meu, com s’agafarà tot això. Truquen a la porta deixa la carta de nou.\nAl vespre la carta encara és al mateix punt. Està decidida a acabar-la. Repassa el text escrit, mentre agafa una ametlla i se la posa a la boca, els pensaments de la filla retornen. Primer trucava cada dia, després va anar espaiant les trucades, que si la feina... jo ho entenc. A l’estiu tornarà. Falten només sis mesos; la dona s’esglaia, un calfred li recorre el cos. Es concentra de nou en aquell paper blanc amb quatre gargots.\nDe sobte truca el telèfon, un gran sobresalt s’apodera d’ella, una gran tremolor l’envaeix quan escolta aquella veu a través del aparell,\n- Hola! Mare, com estàs?\n- Bé, bé i tu? respon la dona confosa\n- Que et passa –pregunta la filla\n- Res, estic bé. Estava escrivint-te una carta.\n- Deixat de cartes i diguem que et passa. Et tremola la veu\n- És que no esperava que em truquessis.\n- Si no em dius que et passa, ho deixo tot i vinc cap aquí.\nLa dona sap que no te volta enrere, sap que ha de confiar en la seva filla. No pot amagar mes aquell secret i decideix parlar amb franquesa. Prenent coratge comença a parlar\n- Saps en Victor, el vidu del capdavall del carrer... doncs sortim junts.\n- No em diguis que us caseu\n- No això no, potser viurem junts\n- Està be que no us caseu. Però portaràs un home a casa a viure al lloc del pare.\n- Viurem a casa seva. M’ha ajudat molt. Ens estimem.\n- Se’m farà estrany veure’t amb un altre home, però vull que estiguis bé. Això es el que volies dir-me el que t’angoixava.\n- No, no és una altre cosa....\n- És que no se com dir-t’ho.\n- Va, digues, no m’espantis.\n- Es que...estic embarassada. D’aquí tres mesos tindràs un germanet.\n- Marta, Marta , m’escoltes. Necessito que ho entenguis, que em comprenguis!\nHan passat 8 mesos, som a començament de tardor, fa un dia clar i plàcid, pel parc d’aquella petita ciutat, passegen mare i filla cada una amb un cotxet i un nadó dintre, el de la filla recent nascut . Precisament el dia de la trucada, era per comunicar a la mare la nova del embaràs, i que vindria a tenir el fill a Barcelona on ja es quedaria a viure per una bona temporada.\n– 11 de febrer de 2013-\nPublicat per Anna Guilanyà a 18:16\nM. Roser 17 de febrer de 2013 a les 19:21\nUn escrit ben original la vida, de vegades, té coses que no ens hauriem pogut imaginar...\nPetonets i bona stmana.\nAnna Guilanyà 18 de febrer de 2013 a les 20:37\nHola M. Roser, si la vida té sorpreses inimaginables, i a vegades fins i tot la realitat supera la ficció.\nPetonets i també bona setmana


La Dansa dels Pastorets del Dia de Nadal complirà el seu 40 aniversari en Vilamarxant des de la seua recuperació en 1979\nLa tradició folklòrica de Vilamarxant és una de les més antigues de la comarca del Camp de Túria\nInstant de la Dansa dels Pastorets. / EPDA\nEl dia 25 de desembre de 2019 serà una data de celebració. No solament perquè es commemora el naixement de Jesús i, per tant, el Dia de Nadal. També a Vilamarxant caldrà celebrar una efemèride molt arrelada entre la seua ciutadania.\nLa Dansa dels Pastorets celebrarà el seu 40 aniversari des que fora recuperada allà per l'any 1979 gràcies a la recopilació d'informació oferida per les persones majors que van tindre algun contacte amb el ball.\nGràcies a l'Ajuntament de Vilamarxant, el Quadre Artístic i, principalment, les persones que van oferir la informació necessària es va recuperar uns dels béns culturals de la població de la comarca del Camp de Túria.\nEls carrers de Vilamarxant van gaudir de la Dansa dels Pastorets aquell llunyà 25 de desembre de 1979. 40 anys més tard, pràcticament sense interrupció, continua sent un esdeveniment que reuneix la població al voltant d'una tradició.\nEn l'actualitat, el Grup de Danses i Llenyaters de Vilamarxant acudeix a primera hora del matí al domicili de l'alcalde per a demanar-li permís i fer allí el ball. Una vegada visitat al primer edil comença una ruta pel nucli urbà perquè tota la població disfrute d'una de les tradicions folklòriques més antigues de la comarca.\nTres alcaldes del Camp de Túria en la 'Entrevista de Aquí', hoy viernes de 17.30 a 18 horas en directo


IB3 | IB3 amplia el seu catàleg cinematogràfic\nIB3 amplia el seu catàleg cinematogràfic\nDurant els propers 4 anys IB3 emetrà 63 noves pel·lícules i 6 sèries documentals, de les quals 19 són estrenes cinematogràfiques que encara no han estat emeses a la televisió en obert a Espanya. Així es desprèn de l’acord que signaren ahir la Federació d’Organismes de Ràdio i Televisió Autonòmics (FORTA) i la distribuïdora Entertainment One (E-One).\nAquest acord possibilita que IB3 (i la resta de televisions autonòmiques de la FORTA) puguin ampliar la seva oferta cinematogràfica i ho faci amb llargmetratges de gran impacte, com és el cas de ‘“Green Book”, “Molly’s Game, “El blues de Beale Street”, “Los archivos del Pentágono”, “Yo, Tonya” o “El vicio del poder”.\nEs tracta de pel·lícules amb diverses nominacions i premis que disposen del suport de la crítica cinematogràfica dins i fora del país. De fet, a la passada cerimònia dels Premis Oscar, el llargmetratge “Green Book” va aconseguir 3 estatuetes (millor pel·lícula, millor guió i millor actor secundari), mentre que “Yo, Tonya” va guanyar l’Òscar a la categoria de millor actriu secundària. Així mateix, “El Blues de Beale Street” també va obtenir un Óscar a la millor actriu i, finalment, “El vici del poder” se’n va endur una estatueta en la categoria de millor maquillatge i perruqueria.\nA més d’aquestes pel·lícules, també s’emetran títols com: “7 días en Entebbe”, “Basada en hechos reales”, “La casa del reloj en la pared”, “Una cuestión de género”, “El gordo y el flaco”, “Anna”, “Where’d you go, Bernadette”, “The missing link”, “Wild Rose” i “Scary story to tell in the dark”. Acompanyaran a aquestes 19 estrenes, 44 llargmetratges de llibreria i 6 sèries documentals.\nEl president de FORTA, Andreu Manresa, assegura que “amb aquest acord es fa patent l’alt compromís de FORTA amb la cultura, ja que ajuda que els teleespectadors de les autonòmiques puguin tenir accés a una àmplia i variada oferta cinematogràfica de qualitat”.\nL’acord ampliarà durant els pròxims quatre anys l’oferta cultural de les autonòmiques i farà possible que els teleespectadors de diferents territoris puguin gaudir, en primícia, d’un important nombre d’obres cinematogràfiques de qualitat.


Amb el seu projecte Prora. Complejos de destino, Irene de Andrés ha estat l’artista seleccionada d’entre 104 creadors presentats a la convocatòria de la V Beca de producció a la creació videogràfica DKV-Es Baluard. En aquesta proposta l’artista torna a tractar el turisme com a tema, implementant la idea amb un tomb cap a l’obsessió pel viatge, per col·leccionar llocs, i com aquesta colossal indústria es fa cada vegada més forta engolint tot al seu pas.\nIrene de Andrés situa el projecte en un dels majors complexos turístics, i un dels més antics, Prora, a l’illa de Rügen, a la costa del mar Bàltic al nord-est d’Alemanya. Aquesta és una edificació aixecada a l’Alemanya Nazi durant els anys 1936 i 1939, quan va ser abandonada a causa del esclat de la Segona Guerra Mundial. Després de gairebé mig segle d’abandó, Prora comença a tenir una nova vida, en certa manera complint amb el seu propòsit original. El que va néixer com a ideal de vacances per al bon obrer del règim nacionalsocialista, va reobrint les portes per a aquell que es pugui permetre un luxós apartament amb vistes al mar. Els mateixos edificis en les seves diferents etapes històriques, conseqüència del negoci turístic, compten què ha passat, què està passant i què pot passar. És una altra accepció per al·ludir als complexos turístics i fa referència a aquells hotels que ofereixen tot el necessari perquè els hostes no hagin de sortir del seu recinte. Aquest tipus de llocs, juntament amb els creuers s’han tornat cada vegada més populars i funcionen com una ciutat dins d’una altra.\nIrene de Andrés (Eivissa, 1986) es va graduar a l’Escola de Belles Arts de la Universidad Complutense de Madrid (2004-2009) on va fer un màster d’investigació i producció artística (2009-2010). Ha estat una de les artistes residents de l’Escola FLORA Ars+Natura de Bogotà (Programa de residencias artísticas A/CE) el 2016 i del programa The Harbor de Beta Local a San Juan de Puerto Rico el 2017. Entre les beques i premis que ha rebut destaquen el premi Circuits d’Arts Plàstiques 2012, Generaciones 2013, Injuve 2014, las Ayudas a la Creación Visual Vegap 2015 i el Premi Ciutat de Palma 2015. Ha gaudit dels programes de residència de BilbaoArte, Casa de Velázquez i Atelier haus Salzamt a Linz (Àustria). Recentment, el treball d’Irene s’ha pogut veure al MuHKA (Museu d’ArtContemporani d’Anvers), al MACE (Museu d’Art Contemporani d’Eivissa), en IFA Galerie a Berlín, a la segona edició de la Triennal Frestas al Sesc Sorocaba (Brasil) i en la passada Biennal Leandre Cristòfol celebrada al Centro de Arte La Panera de Lleida. La seva última exposició individual va tenir lloc a l’Espai 13 de la Fundació Joan Miró de Barcelona el novembre de 2017.\n23 de novembre de 2018 → 20 de gener de 2019


Formació específica - Gremi de Jardineria\nFitosanitaris > Formació específica\nOrdre AAM 152/2013 de 28 de juny, per la qual es modifica l’Ordre ARP/455/2006, de 22 de setembre, per la qual es regula la formació de les persones que realitzen activitats relacionades amb la utilització de productes fitosanitaris.\nBàsic: El personal auxiliar de tractaments terrestres i aeris incloent els no agrícoles i els/les agricultors/es que facin tractaments en la pròpia explotació i que no disposin de personal auxiliar i emprin productes fitosanitaris que no siguin o no generin gasos tòxics, molt tòxics o mortals. El personal auxiliar de la distribució que manipuli productes fitosanitaris.\nQualificat: Persones responsables dels establiments de venda al públic de productes fitosanitaris, els aplicadors a tercers i els directors tècnics de les empreses de tractaments fitosanitaris i tots els responsables de les explotacions agrícoles, de les empreses i de les entitats que tinguin al seu càrrec persones que apliquin aquests productes.\nCarnet d’aplicador i manipulador de productes fitosanitari\nPer Sol·licitar fes clic aquí\nPer Renovar fes clic aquí\nPer Duplicar fes clic aquí


Estufa de laboratori - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEstufa de laboratori\nEstufa de laboratori de cocció universal\nEstufa de laboratori controlada per ordinador\nUna estufa de laboratori és un aparell d'escalfament que funciona, en la majoria de casos, dins l'aire (de vegades en el buit o sota un gas inert) que permet efectuar diversos tractaments tèrmics a temperatures regulades. Normalment aquestes estufes es troben en els laboratoris de recerca o d'anàlisi.\n1 Estufes d'assecatge i cocció per convecció\n2 Estufes per gradient\nEstufes d'assecatge i cocció per convecció[modifica]\nEl termòstat es pot regular a de 30 a al voltant de 300 °C, amb una regulació de ± 2 °C. L'aparell és en realitat un forn\nLes estufes de cocció de laboratori estan generalment equipades amb potents resistències elèctriques, d'un termòstat de seguretat regulable, de reixes de metall que es poden moure (sovint són tres) i per un sistema d'evacuació (per aspiració) del gas de cocció. Algunes tenen un vidre davant per poder seguir visualment l'experiment (com per exemple la deformació d'un metall) Aquestes estufes tenen un sistema de ventilació forçat amb la finalitat de mantenir la temperatura el més uniforme possible.\nPoden estar equipades amb un dispositiu extern o intern (un ordinador equipat) que permet realitzar un cicle tèrmic. Es pot utilitzar també la dil·latació de nuclis expansibles (procediment Elastherm).\nEs fan servir per :\nEn els materials compostos (per exemple), per assegurar la prepolimerització i cocció de les peces a base de resines ;\nper fe les postcoccions ;\nper fer assaigs diversos (assecatge, contingut en extracte sec, taxa d'inflament, assaig de tracció, etc. ;\no simplement per estovar els materials termoplàstics per prendre mostres o fer-los aplicables\nEstufes per gradient[modifica]\nUna estufa per gradient\nÉs un tipus poc conegut d'estufa sense convecció. Amb ella es pot avaluar l'assecatge o cocció dels productes. Té molts elements d'escalfament disposats en paral·lel i aïllats programables individualment (velocitat d'escalfament en °C/min, temperatura i temps). Cada element disposa d'una sonda de termòmetre amb resistència de platí. Es pot simular el cicle de cocció industrial.\n↑ L'indicador posa 130 °C, el termòstat de seguretat està regulat a 250 °C i el respirador està obert.\n↑ Per fer el contingut en cendres, es fa servir una en forn de mufla on la temperatura pot arribar a 1.000 °C.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Estufa_de_laboratori&oldid=16894583»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 2 maig 2016 a les 14:08.


Petits i grans: Manresa\nLa història ha deixat una empremta profunda a Manresa. És una empremta palpable en edificis com ara la basílica gòtica de Santa Maria de la Seu, en carrers medievals com el del Balç, en els casalots barrocs, en els palauets modernistes i en les fàbriques, herència de la primera industrialització, i també es pot sentir recorrent itineraris com el de la Séquia.\nEl Museu de la Tècnica està emplaçat al monumental edifici dels Dipòsits Vells, construïts entre el 1861 i el 1865, que recollien i emmagatzemaven l’aigua de la Séquia i que servien per proveir d’aigua la ciutat. Les exposicions permanents del museu expliquen dos fets fonamentals de la història econòmica de Manresa: la Séquia, com a mitjà de proveïment d’aigua capaç de fer créixer la producció agrícola i la ciutat des de l'edat mitjana, amb un muntatge expositiu des d'una perspectiva històrica, com a gran obra de l’enginyeria medieval, i on es posen de manifest els grans avantatges que va comportar; i per una altra banda, el fenomen de la industrialització, exemplificat en un sector molt propi de la ciutat, el dels obradors vetaires, que dóna una personalitat a la indústria manresana.\nCtra. de Santpedor, 55. Manresa\nTel. 938 772 231\nVisites guiades cada diumenge i festiu a les 11.30 h\nHorari: De dimarts a diumenge, de 10 a 14 h\nPer tastar: La col verda manresana és una col de mida gran, amb fulles grosses i poc cabdellada. Les seves fulles no són tan rugoses com les d’altres varietats, com per exemple la col de Puigcerdà. És una col d’hivern, molt saborosa i de textura forta. És ideal per fer el trinxat, bullida amb patata, acompanyant la botifarra, o per fer molts altres nutritius plats d’hivern.\nManresa, any 1339. Un rei i el seguici travessen les portes de la muralla. La ciutat s’ha preparat durant setmanes per rebre el sobirà. Manresa és una de les grans ciutats de la Corona d’Aragó durant el segle XIV: la potent activitat gremial i el creixement de la ciutat van portar a l’inici de la construcció de la basílica de la seu, obra del mestre Berenguer de Montagut, que, en paral·lel, treballava en altres grans obres, com ara Santa Maria del Mar a Barcelona. A més, aquell mateix any, el rei, Pere III el Cerimoniós, va signar el permís per construir el canal de la Séquia, que havia de salvar la ciutat d’una forta sequera. El carrer del Balç conserva tota l’essència de la Manresa medieval, on podreu endinsar-vos en la història.\nCentre d’Interpretació Medieval del Carrer del Balç.\nC/ Baixada del Pòpul, s/n. Manresa\nTel. 938 721 466\nDissabtes, de 10 a 14 h i de 17 a 20 h. Diumenges i festius, de 10 a 14 h


Escaldes i Engordany són dos poblacions de la setena parròquia d’Andorra, ubicades a la vall central, a l’encreuament dels rius Valira d’Orient, Valira del Nord i Gran Valira\nLa Ruta d’Engordany vol donar a conèixer les particularitats d’Engordany. Escaldes i Engordany són dos poblacions de la setena parròquia d’Andorra, ubicades a la vall central, a l’encreuament dels rius Valira d’Orient, Valira del Nord i Gran Valira. Actualment Escaldes i Engordany configuren una única aglomeració urbana, però en origen eren dos nuclis separats i diferenciats. Engordany té un conjunt de característiques pròpies i és més antiga que Escaldes; s’han trobat restes arqueològiques al jaciment de l’Antuix datades dels segles II i I aC. Fins a principi del segle XX, Engordany tenia més població que Escaldes. Engordany ha estat tradicionalment la zona de la parròquia dedicada a l’agricultura i a la ramaderia, a diferència d’Escaldes, amb una activitat econòmica relacionada amb l’explotació de l’aigua termal. Engordany va ser l’escenari del pessebre vivent als anys cinquanta del segle XX i ha conservat alguns vestigis del passat recent del nostre país vinculats a les activitats agropecuàries.\nEls horts del Sucarana són l’escenari natural del pessebre vivent de l’Esteve Albert als anys cinquanta del segle XX, una representació teatralitzada del naixement de Jesús que comptava amb la participació dels escaldencs i escaldenques. El pessebre vivent, o més conegut com el pessebre del Duralex, va ser una de les primeres iniciatives turístiques del país i recentment ha estat recuperada pel Comú d’Escaldes-Engordany.\nLa plaça d'Engordany\nLa plaça d’Engordany, com moltes places del país, era el centre neuràlgic de la vida social, de converses, xafarderies i celebracions, sobretot a l’estiu. A la plaça d’Engordany hi ha cal Cabó; aquesta casa està arrebossada, com les construccions de muntanya de pagesos grassos o amb cert nivell econòmic, que eren de pedra amb una capa d’arrebossat per afavorir l’aïllament tèrmic.\nLa casa Mateu, de la plaça d’Engordany, destaca per la verticalitat de la construcció i les múltiples obertures; tot producte d’intervencions recents.\nLa casa és la base de l’estructura social i econòmica: no només per l’estructura arquitectònica, sinó també pels seus membres i el patrimoni associat a la família. De cases n’hi ha de més i menys fortes. Els focs són les cases fortes que contribueixen al pagament de la quèstia, participen en les administracions i tenen un sistema hereditari per evitar la dispersió del patrimoni familiar basat en la figura de l’hereu/pubilla que ho heretava tot, excepte la part de la legítima designada per als fills cabalers.\nA l’església de Sant Jaume d’Engordany hi ha el jaciment arqueològic de l’Antuix. La primera construcció religiosa que hi havia va ser un cenobi medieval, vinculat a Sant Serni de Tavernòles, i que progressivament va fer les funcions d’església per als veïns d’Engordany. Aquest temple es va anar degradant pel desús fins als anys cinquanta del segle XX. Posteriorment es va aixecar una construcció contemporània, amb la voluntat de l’arquitecte de recordar els elements arquitectònics medievals.\nActualment han estat recuperades i difoses gràcies a l’artesà Sergi Mas.\nEl rec d’Engordany és una estructura hidràulica per abastar d’aigua les explotacions agrícoles d’Engordany. Actualment transcorre soterrat per culpa de la pressió urbanística. Al segle XIX es constitueix la societat de regants tot i que el rec és anterior.\nCal Mestre de Tura és una construcció que ens recorda la distribució tradicional de les cases, en tres plantes: la planta baixa, reservada com a magatzem de llenya, cort i celler; al primer pis hi ha la cuina, el soler i algun dormitori, i el cap de casa, un espai polivalent on es feien feines com desgranar, filar i rentar, i que també servia per guardar les eines agrícoles i els trastos, a més de ser un perfecte assecador per a productes agrícoles. També es podia utilitzar com a dormitori comunitari per a quan arribaven convidats de casaments, festes majors, etc.\nLa plaça de l’Esbart Santa Anna està dedicada a l’Esbart Santa Anna, una agrupació folklòrica de dansaires de la parròquia que recupera part del patrimoni immaterial del país i que es va fundar l’any 1950. A la plaça trobem una font de granit com les fonts d’aigua termal que hi ha per Escaldes. Aquesta font, però, està situada a Engordany i, per tant, no té aigua calenta.\nCasa Bicari disposa d’un porxo a la planta baixa que acull un safareig públic, punt per rentar la roba i alhora un lloc de reunió social especialment femenina, d’aquí l’expressió fer safareig. Per rentar la roba s’utilitzava sabó fet amb sosa càustica, olis o greixos i aigua. Per a la roba blanca de llar s’aprofitava la cendra del foc que contribuïa a donar blancor, com el lleixiu.\nCa l’Estanyet té balcó i estripagecs, elements de ferro forjat que es col·locaven en les finestres i tenien una funció de seguretat. Els balcons constitueixen un element important de la façana, ens aporten informació del nivell econòmic dels propietaris. Els balcons de fusta s’associen a cases de nivell econòmic baix i els balcons de ferro a cases amb més recursos. El ferro dels balcons és un material important en la història d’Andorra, associat a les fargues, com la Farga d’Andorra, ubicada a la Vall del Madriu.\nL’era de Cal Ricart és un bon exemple sobre els materials emprats en les construccions tradicionals, materials autòctons com la pedra. La pedra és el material bàsic de construcció de la casa andorrana, abundant i de fàcil obtenció. S’utilitza sense treballar-la i lligada amb fang o calç en les parets exteriors. La pedra es tallava únicament en la construcció de llindars i dels angles externs d’algunes cases, on era necessari que el mur fos més compacte.\nAquesta era, com altres construccions d’aquest conjunt arquitectònic d’Engordany, és funcional, pràctica, s’adapta al medi, s’aixeca amb materials locals i no té decoracions.\nEl sistema econòmic tradicional d’Andorra era un sistema basat en una economia de subsistència, centrada en l’explotació agrícola i en la cria de bestiar, limitada pel clima d’alta muntanya i l’aprofitament dels pocs recursos disponibles. El paisatge cultural resultat d’aquestes activitats es conserva parcialment a Engordany. Encara hi ha testimonis dels usos i costums de l’Andorra de final del segle XIX i principi del segle XX. L’antiga era del Rafel es pot considerar l’inici del conjunt d’Engordany declarat conjunt arquitectònic d’interès pel Comú d’Escaldes-Engordany, amb construccions que recorden les activitats agropecuàries de l’Andorra tradicional, d’abans dels anys cinquanta del segle XX, quan a causa del boom econòmic Andorra es transforma d’una societat agrícola i ramadera a una societat basada en el turisme, el comerç, la banca i la construcció.\nLa plaça de Santa Anna era fins fa poc el centre neuràlgic de la vida a Escaldes. Actualment la intensa vida de la plaça només es recorda per la Festa Major, sobretot el 26 de juliol, festivitat de santa Anna, quan la plaça acull el ball de Santa Anna.\nA la plaça hi ha múltiples elements que cal citar: la font d’aigua calenta, la creu de Santa Anna o el desaparegut Hotel Pla, establiment hoteler pioner a oferir el recurs de l’aigua termal als viatgers vuitcentistes.


L'Ajuntament d'Hostalric aprova un pressupost de prop de 5,3 milions d'euros per al 2021 | NacióBaixMontseny\nper Redacció, 15 de gener de 2021 a les 11:15 |\nSessió telemàtica del ple ordinari que ha aprovat el pressupost d'Hostalric per aquest any 2021 | AJH\nEl Ple de l'Ajuntament d'Hostalric, reunit en sessió ordinària dilluns 11 de gener, va donar llum verda al noupressupost municipal per al 2021 amb els vots a favor de l'equip de govern (SxH-AM) i l'abstenció del grup municipal de JxCat-Junts. Els comptes per a l'actual curs ascendeixen fins als 5.298.108,35 euros.\nGlòria Joaquim, regidora d'Hisenda, avança que "encarem el projecte de pressupost d’enguany en un 2021 comptablement difícil perquè seguirà marcat per la crisi social i econòmica que estem patint a causa de la Covid-19. Amb tot, continuarem treballant per a reduir la despesa tal com ens marca el Pla Econòmic Financer al mateix temps que donem resposta a totes les necessitats i demandes que sorgeixin entre la nostra població".\nEn la mateixa línia, Nil Papiol, alcalde d'Hostalric afegeix que "el pressupost de 2021 s'estructura en cinc grans eixos que nodrirem amb nous recursos que ens permetin seguir promocionant el creixement del municipi i atendre les noves realitats que ens ha generat la Covid-19".\nEix 1: Transició energètica i recollida selectiva\nEl pressupost municipal per al 2021 inclou l'execució de la segona i definitiva fase del projecte de renovació de l'enllumenat exterior d'Hostalric iniciat a finals del 2020, un dels plans estratègics de l'actual mandat en matèria de transició energètica. L'objectiu d'aquests treballs és substituir les lluminàries existents per d'altres amb tecnologia LED amb la finalitat d'actualitzar i modernitzar tot el sistema d'enllumenat municipal, incrementar el rendiment de les instal·lacions elèctriques i contribuir a la reducció d'emissions de CO2.\nAl mateix temps, el 2021 també serà l'any de la posada en marxa tant de la nova deixalleria municipal com del nou model de recollida de residus porta a porta, dues partides econòmiques que també estan previstes en el pressupost d'enguany. Finalment, cal destacar que els comptes de 2021 també incorporen una reducció del dèficit històric que arrossega el consistori en el servei de recollida de residus al municipi, que passarà dels 90.000 als prop de 7.000 euros.\nEix 2: Promoció econòmica i treball\nPer al 2021 l'Ajuntament actua per a seguir estant al costat de dos dels sectors econòmics més afectats per la pandèmia: el del comerç de proximitat i el dels treballadors. Per això s'augmenta fins a 10.000 euros la partida de la regidoria de Promoció Economia i Treball, fet que permetrà impulsar noves campanyes de promoció del consum local i donar suport a l'Associació de Comerciants i Empresaris d'Hostalric, entre d'altres accions.\nMentrestant, l'Ajuntament manté la partida de 7.000 euros destinada al Servei Integral d'Ocupació per a poder orientar, acompanyar i ajudar les persones en recerca activa d'ocupació i connectar les empreses locals que tenen necessitats amb demandants d'ocupació. En paral·lel, també es destinaran 3.500 euros al Servei d'Emprenedoria i Dinamització Empresarial, que ofereix suport, orientació i assessorament a nous negocis emergents al municipi.\nEix 3: Cultura, tradicions i fires\nFins a un total de 150.000 euros. Aquesta serà la partida destinada enguany a cultura, tradicions i fires; en una aposta decidida de l'equip de govern per a promocionar i garantir l'accés a la cultura segura en temps de Covid-19. La partida de 2021, doncs, augmenta respecte a l'assignada el curs passat per tal d'oferir a la població una programació cultural de primer nivell i una alternativa diferent, innovadora, segura i adaptada a les tradicionals festivitats locals; entre elles, la Fira Medieval, la Festa Major i la Fira de Sant Miquel, que mantenen la seva previsió per aquest 2021.\nEix 4: Acció Social\nEl 2021 el consistori segueix apostant per prioritzar l'acció social. Per aquest motiu, s'incrementa respecte al 2020 -fins als 35.000 euros- la partida a suports assistencials i atencions socials diverses per a famílies en situació de vulnerabilitat.\nAl mateix temps, les partides destinades a infància i joventut augmenten fins als 29.000 euros i s'han concedit un total de 123 subvencions per a estudis i activitats extraescolars, per donar suport a infants i joves per a accedir a la realització d'activitats extraescolars, adquirir llibres o material escolar, i participar en casals i propostes de lleure. Finalment, enguany se seguirà mantenint la inversió municipal de 25.000 euros adreçada a l'atenció a la gent gran del municipi.\nEix 5: Via pública\nCom a darrera línia d'actuació, l'Ajuntament d'Hostalric també prioritzarà aquest 2021 el manteniment i la millora de l'espai públic. Així, es destinarà una partida de 65.000 euros a executar reparacions, actuacions d'urgència, millores d'accessibilitat a la via pública i asfaltat de carrers. Durant la sessió ordinària d'aquest 11 de gener, a més, també es va aprovar l'arrendament d'una nova màquina escombradora per a la prestació del servei de neteja viària.\nMentrestant, el pressupost municipal també preveu la clausura de l'abocament incontrolat de residus ubicat al costat de la Zona Esportiva Municipal gràcies a una subvenció de l'Agència de Residus de Catalunya (41.000 euros).\nI finalment, es destinarà una partida de 589.284 euros per a arranjar vials afectats pel temporal Gloria; entre ells, el camí els Ollers, el carrer Turó de l'Home i el carrer Bonaventura Codina. Aquesta inversió és possible gràcies a una subvenció de la Generalitat de Catalunya per valor de 300.000 euros.\nMunicipis, Ajuntament Hostalric, pressupost municipal Hostalric 2021


Donada la situació actual d'estat d'alarma pel Covid-19, el projecte pressupostos participatius queda cancel·lat, ja que els diners es destinaran a projectes socials dirigits a les persones vulnerables afectades per la crisi del coronavirus.\nS’accepten totes les propostes que es poden incloure en el capítol d’inversions del pressupost municipal.\nEn cas de necessitar ajuda per fer el tràmit online, s’han habilitat punts de suport digital, on les persones interessades poden accedir a un ordinador i comptar amb una persona de recolzament per resoldre dubtes durant el procés.\nPavelló Esportiu Sant Ildefons\nAv. Línia Eléctrica 1\nLa construcció o reforma d'edificis.\nLa quantitat destinada al projecte Pressupostos Participatius per al 2021 és de 500.000 euros del pressupost d’inversions. La quantitat es dividirà en tres parts:\n345.000 euros, com a màxim, que aniran destinats a projectes proposats pel conjunt de la ciutadania de Cornellà de Llobregat, major de 16 anys i empadronada al municipi\n55.000 euros, com a màxim, que aniran destinats a projectes que el Consell d’Infants de Cornellà de Llobregat proposarà i farà arribar a la Comissió de valoració tècnica econòmica\n100.000 euros, com a màxim, que aniran destinats a projectes que joves d’edats compreses entre 16 i 30 anys, empadronats al municipi, en el marc d’un procés participatiu impulsat i coordinat pel Departament de Joventut d’aquest Ajuntament\nCada persona pot votar fins a tres projectes.\nL’Ajuntament de Cornellà ha reservat 500.000 euros del pressupost d’inversions municipal perquè els ciutadans decidiu a què els voleu destinar, quins projectes voleu que es desenvolupin al municipi. Vosaltres teniu la paraula, podreu presentar projectes i idees i un cop recollides totes les propostes, podreu votar les que considereu que són millor per Cornellà.


Casa dels Cargols a l'Hospitalet - Fires, festes, oci i llocs per visitar.\nCasa dels Cargols a l'Hospitalet\nLa Casa dels Cargols és un habitatge unifamiliar, de planta baixa, pis i terrat, envoltat de jardí. A la façana principal de la planta baixa s’obre la porta d’accés amb llinda. També són amb llinda la resta d’obertures de l’edifici en nombre de tres per pis i façana obertes a balcons, sempre més gran el central que els que el franquegen. Per sobre d’aquest pis hi ha un terrat emmarcat per una barana feta de pilars acabats amb decoració ondulant que arrenquen de la façana per sobre dels extrems de les obertures del segon pis. Entre pilars cal destacar la barana de ferro forjat, element que també trobem als diferents balcons de l’edifici.\nUn altre element destacable ornamentalment és l’ús de la ceràmica vidriada de color verd repartida per l’edifici en gàrgoles a manera de mascarons, en motius florals i emmarcant les estructures arquitectòniques del terrat. Però si un motiu destaca per sobre de tots és l’ús ornamental dels cargols, que trobem en pedra a la base dels pilars del terrat o en ferro al pescant de la corriola, amb un destacat treball de forja.\nDe la casa només és visible la part que sobresurt del conjunt de casetes de planta baixa que l’envolten i que anaven destinades a habitatge obrer.\nCom arribar a Casa dels Cargols a l'Hospitalet ?


Avui, uns quants alumnes, han recomanat als seus companys una sèrie de llibres que estan llegint. Els hi han explicat de què anàven i els han animat a llegir-los ells també.\nENS DIVERTIM I APRENEM FENT ROBÒTICA\nJa fa uns dies que Els Pirates fem robòtica, i ens encanta!!!\nAvui, hem jugat amb la Bee Bot, programant-la per anar a buscar boles grans i boles petites, segons ens indicava la Gemma o la Fàtima.\nHem après a fer anar la Bee Bot endavant i endarrera, comptant els quadradets que havia de recórrer per tal d’arribar a la bola que nosaltres volíem.\nEns hem divertit i gaudit d’allò més, alhora que hem après nous conceptes matemàtics.\nJa tenim ganes de tornar a fer robòtica el proper dia!\nMireu quins mussols que hem fet amb els colors de la tardor!!\nEXPERIMENTS A SCIENCE.\nAvui els alumnes de Segon de l’Escola Balmes han fet un curiós experiment a l’hora de Science.\nEstem investigant i aprenent les característiques i canvis que es poden produir en els objectes i materials que ens envolten.\nEls alumnes han pogut estirar, trencar, aixafar i doblegar diversos objectes i materials,\nPosar en pràctica els conceptes treballats a classe ens ajuda a adquirir millor els coneixements i fer-los molt més significatius mitjançant l’experiència pròpia.\nEls alumnes de P4 i P5 van fer un treball plàstic per treballar el fons, ja que moltes vegades treballem la figura, però no li donem tanta importància al fons.\nAixí que per fer-ho vam posar una fulla retallada a sobre d’una cartolina groga, i amb pintura marró, taronja i vermella van fer traços lineals amb el pinzell, omplint amb aquests colors tota la cartolina.\nUna vegada seca la pintura van treure la fulla enganxada i… va aparèixer la figura d’una fulla de color groc.\nUn treball PRECIÓS!!! Ja sou uns artistes.\nDITES I RODOLINS\nAquets setmana, estem treballant una sèrie de dites i rodolins referents als mesos de l’any. És una manera d’aprendre bé els mesos i el que en diuen les dites populars.\nCada dilluns, els Pirates venim a l’escola vestits amb el nostre xandall, preparats per fer psicomotricitat.\nEns encanta fer exercici físic amb l’Arnau i gaudim d’allò més!\nAvui, hem jugat i experimentat lliurement amb els aros i les pilotes. Hem fet salts dins l’aro, l’hem fet rodar, l’hem fet ballar a la cintura, hem jugat a bàsquet fent servir l’aro de cistella, hem llençat les pilotes ben amunt, les hem xutat…\nAquí us deixem un petit recull de fotografíes per tal que veieu com ens divertim fent psico!\nINICIEM LA PLATAFORMA D’INNOVAMAT!\nEnguany els alumnes de Segon de l’Escola Balmes continuen amb el projecte metodològic matemàtic d’Innovamat.\nL’apartat de la Plataforma motiva molt als alumnes, alhora que els permet fer una pràctica activa dels conceptes matemàtics treballats a l’aula durant les sessions de Laboratori De Nombres i d’Aventures Matemàtiques.\nAquesta proposta de matemàtiques gamificades són d’allò més divertides!\nAquests darrers dies hem estat localitzant les comarques litorals de Catalunya i les seves capitals. Per tal de poder continuar treballant-les us deixo un enllaç, on ho podeu fer amb una mapa interactiu. Ànims!!!\nPàgina (2 of 4)Prev123Next


Mas destapa el cava a Peralada - Empordà\n"Serà difícil que segueixi", diu el tècnic\nMas destapa el cava a Peralada\nDesprés d'una primera volta discreta ha ressorgit amb el canvi d'any i fins i tot ha atrapat Triguero, del Vilafranca, al capdavant del pitxitxi amb 16 gols\nLLUÍS RIBERA 03.03.2016 | 13:14\nMas ha marcat nou gols en els últims cinc partits LLUÍS RIBERA/EMPORDA\nSi el Peralada ha canviat la cara i s'ha escapat del descens a Primera Catalana és per la solidesa al darrere, encapçalada per la inclusió a la titularitat del porter Dani Lobato, però sobretot pels gols del seu home de referència, Marc Mas. Quan el de Sils es mostrava menys encertat el seu equip va patir de valent, estant més d'una volta sencera en zona de descens, però un cop ha agafat la ratxa ha enlairat al Peralada.\nLes cinc victòries consecutives que du ara mateix l'equip porten la firma de Mas, que ha mullat en tots aquests partits. Qui va ser jugador del Badalona, Guadalajara, Betis B, Sant Andreu, Figueres, Cassà i Llagostera, entre d'altres, va tardar 12 partits de lliga en marcar el seu primer gol de jugada i ara ja és el pitxitxi de Tercera Divisió amb 16 gols, els mateixos que l'incombustible Santi Triguero, del Vilafanca.\nMas, incansable en el seu treball, jugant d'esquenes i donant opcions als seus companys de davant, va patir uns primers mesos de competició complicats perquè ja se sap que el davanter viu de l'eficàcia. Un únic gol de penal, al camp de l'Europa, i fallant una pena màxima davant el Sabadell B en un partit on acabaria expulsat. Fins i tot, el primer triomf del Peralada, que es va resistir fins a la jornada 9, va ser sense ell, que estava sancionat.\nPerò el selvatà va seguir confiant amb ell mateix, i després de ser suplent a Cerdanyola va despertar amb un doblet contra l'Ascó i marcant seguidament contra el Vilafranca i el Figueres. Ha estat al 2016 quan s'ha vist la versió més letal de Mas i dels 16 gols que porta, 10 han estat a la segona volta. El triplet que va obtenir el dimecres a la nit davant el Sant Andreu (3-0) va ser la cirereta per demostrar que el 9 del Peralada ha ressorgit.\n"Serà difícil que segueixi a Peralada", diu l'entrenador\n"Està espectacular, el que no era normal era el que passava a la primera volta, treballava, creava, però tenia mala sort. Si continua així serà difícil que segueixi aquí l'any que ve, però estaria encantat si marxés per millorar, tal com va passar quan estava al Figueres", explica Arnau Sala, entrenador del Peralada. Mas va marxar de l'equip figuerenc en el mercat d'hivern de la temporada 2012/13 per fitxar pel Sant Andreu, aleshores situat a Segona B, després de marcar 12 gols a la primera volta a Tercera Divisió.\nEn referència al canvi que ha tingut l'equip a les últimes setmanes, l'extècnic de l'Olot, Figueres i Girona B considera que "ara, som contundents a les dues àrees. A davant, les ocasions les has de fer, fins i tot potser abans en teníem més que ara; però els de darrere també han millorat, Lluc, Argi i Mate han fet un pas endavant".\nMarc Mas allarga la festa del Peralada amb un triplet. Tercera divisió


PABLO NERUDA , PERSONAL , VIDEOS »\nAquesta nit que acabo de guardar entre els llençols per despertar el matí he tingut un somni estrany. M'ha vingut al cap un fragment de la pel·lícula "El cartero y Pablo Neruda", una de les cinc millor que he vist fins ara, on el carter i el poeta (aquesta va ser una història real) parlen a la platja.\nS'uneixen la innocència d'una persona senzilla disposada a nodrir-se de noves paraules i aprenentatges amb un personatge que en aquella època ja tenia fama mundial i tenia com a principal virtut, abans de l'art a les seves mans traduït en les seves obres, la seva senzillesa.\nÉs una escena on Neruda descobreix al Mario, el carter, les metàfores. Neix en aquest punt una veritable amistat entre ambdós que es va mantenir per sempre. El poeta xilè, exiliat a Itàlia per motius polítics, va tornar al seu país. El Mario va quedar-se en aquella petita illa però era molt més ric que quan el mestre havia trepitjat aquell tros de terra, encara molt tribal, per instal·lar-se en una casa solitària dalt de la muntanya.\nQuan el Mario li duia cada matí el correu no li portava només cartes. Li regalava la seva companyia acompanyada de la innocència. El mestre li ho tornava amb converses que el carter anava col·leccionant per créixer interiorment.\nI el carter va aprendre moltes coses i entre elles a ser valent i prendre decisions. Va deixar els dubtes existents per fer el salt i declarar-se a la bella Beatrice. Els separava tot un món. La bellesa d'ella era el principal obstacle per a ell i ella sabia les seves febleses. Però les va acceptar i també va fer el pas.\nAmb aquesta obra d'art cinematogràfica vaig aprendre moltes coses. La principal és la voluntat de fer que la teva vida sigui realment teva, amb un domini de les situacions i vivències. Tot per evitar perdre oportunitats que més tard et passen factura. La segona és la necessitat de dir les coses com són amb el parany de saber que et pots sentir equivocat i al mateix temps tenir la fermesa que les errades es poden reconduir. I la tercera és la capacitat de poder canviar perquè, creieu-me, les persones poden canviar i refer-se si s'ho proposen.\nQuan un vol una cosa l'ha aconsegueix i si convé canvia el seu entorn i el neteja. Que mai un arbre no ens deixi veure el bosc. Tot és possible i, com diu la poesia, tot està per fer. Perquè no ho fem doncs? Perquè no fem el pas i complim els reptes i els somnis? Què ens ho impedeix? Les pors? El què diran? I qui ens ha de dir res? És la nostra vida i els altres l'han d'acceptar malgrat no vulguin.\nDiu el carter al poeta, després d'escoltar-lo definint el mar, que s'ha sentit com una barca colpejada per totes les paraules. Bella metàfora que em recorda que som nosaltres els timoners de la nostra barca i podem anar ben guiats o a la deriva. Jo, particularment, poso rumb a la seguretat amb la por de saber que no hi ha distàncies i que puc arribar al port que busco si el port em dóna la senyal amb el seu far. Llum, molta llum per no perdre'm.\nI aquí està el fragment que us comentava amb el carter nodrint-se i el poeta creixent.\nAcompanyo el post amb una imatge de La Corricella de Procida on es va gravar bona part de la pel·lícula i on he tingut el plaer d'estar-hi.


"Todos lo saben": allò que empeny els nostres actes | Lleida.com\nInici Blogs Blog de Macià Pelegrí Sarlé "Todos lo saben": allò que empeny els nostres actes\n"Todos lo saben": allò que empeny els nostres actes\ndissabte 22 de setembre 2018 - 08:15\nEl director iranià Asghar Farhadi continua inspirat. Després de dos Òscar i unes quantes obres destacades ( "Nader y Simin", "El pasado" i "El viajante") desembarca a la ruralia castellana després de passar per França per tal d'impactar-nos amb un thriller psicològic al voltant de les motivacions profundes que ens aboquen a fer el que fem. Des de l'egoisme a l'enveja, de la por a la pèrdua a la voluntat ferma de tirar endavant, de la mesquinesa als deliris d'ostentació i domini, de la sinceritat a les aparences més hipòcrites.\nQue l'acció estigui ubicada en un petit poble que encara traspua sectarisme i caciquisme per totes bandes no és anecdòtic. El director, a part de ser mínimament fidel a un costumisme que vol fugir d'allò folklòric, deseguida centra la seva mirada en un autèntic i meravellós ball de personatges. Els principals i de prestigi (una Penélope Cruz madura i perfecta, un Javier Bardem que encara impacta i un Ricardo Darín que inunda la pantalla) queden perfectament acompanyants per uns secundaris de luxe i que ja voldrien molts de protagonistes en alguna de les seves produccions (entre ells em quedo amb una magnètica Bárbara Lennie i un Eduard Fernández que no falla mai). Uns personatges involucrats en un enigma que a mesura que passa el temps deixa de tenir sentit la seva resolució per tal que agafi tota la força el pes implacable d'un passat que tot ho determina, el temps que com una màquina imparable, encara que estigui rovellada i plena de pols, desencadena els esdeveniments a partir dels repics de campanes d'un alegre casament. Un temps que pesa com una llosa sense possibilitat de passar pàgina i provocant l'aparició del ressentiment i la venjança.\nUn dels aspectes que més valoro és la capacitat del director per jugar amb la nostra sorpresa i capacitat de deducció. Va deixant rastres, gestos i mirades que poden ser una pista resolutòria mentre elabora una línia paral·lela centrada en el descobriment del passat que ningú en parla i tots coneixen. Dues línies que acaben amb un final obert d'una conversa silenciada en mig de la plaça major. Un silenci a crits que ens deixarà la ment oberta durant algunes hores i, fins i tot, dies.\nNo us la perdeu. Potser no és la millor del director però si busqueu un cinema suggeridor més que alliçonador, subtil i contundent a la vegada i que apunti directament amb un llenguatge universal als motius profunds de les nostres accions entreu a la sala sense dubtar-ho ni un segon. (8/10). Si en voleu més podeu llegir aquesta crítica.


Isabel-Clara Simó - Gener de 2012\nEl meu Paco Candel\nM'agradaria ser capaç de fer una crònica sentimental sobre Paco Candel. Aquell homenet, tímid i extremadament penetrant, que reduïa les teves redundàncies retòriques a la senzillesa del sentit comú, forma part per sempre més de la configuració de la "nova" Catalunya després de l'ensulsiada de la guerra incivil, una guerra que ens va tornar a les cavernes: la por, la foscor, la gana i la humiliació.\nLa dictadura va permetre que allaus immigratòries s'instal·lessin a les zones industrialitzades de l'Estat -perquè allò de "los polos de desarrollo" s'ho haurien de pintar a l'oli-. Res no li va importar l'immens dolor de les masses de gent que deixaven sa casa i el seu entorn per instal·lar-se en una terra de la qual no en sabien res i a la qual no aportaven res més que les seves mans buides, el seu cor atribolat i les seves immenses ganes de sobreviure a la catàstrofe econòmica de la dictadura. Tampoc no li va importar un rave que, per als països d'acollida -Euskadi i Catalunya-, això fos un autèntic terrabastall demogràfic i sociològic.\nEl cas és que van venir, gairebé en massa. I es van instal·lar en xaboles o en habitatges sense els més mínims serveis, com ara llum o aigua, i hom va permetre que hi circulés un mercat de treball paral·lel al de la legalitat.\nEl que la dictadura no va preveure és que homes i dones intel·ligents i feiners, amb les mans tan buides com els ciutadans de casa nostra que emigraven a Alemanya o a Suïssa, acabarien fent d'aquell país estrany el seu propi país. Van ser homes i dones com Paco Candel que van decidir que aquella era casa seva. La integració no va ser modèlica, sobretot pels patiments dels nou vinguts, però al capdavall va ser un fet, i els "altres catalans" i els que sempre havien estat aquí van acabar confonent-se en una societat més plural. I per tant, més fecunda -com ho cantava l'entranyable Gato Pérez.\nEl que aquella ominosa dictadura no va preveure tampoc és que no ensorrava Catalunya sinó que la feia més múltiple. Hi penso sovint, quan sento un grapat de fanàtics que continuen esgargamellant-se amb la cançó que la llengua catalana no té drets, perquè "la meitat" de la població és castellanoparlant. Ni en les èpoques de més bàrbara persecució del català, aquests nous catalans no van ser mai enemics de la llengua catalana. Posar, al metro, "Hospital Clínic / Hospital Clínico", per si el primer rètol no s'entén, continua essent un insult a la intel·ligència dels nou vinguts.\nDoncs encara avui sento que algú diu que hem de "salvaguardar" el castellà perquè la "meitat" dels habitants de Catalunya són castellanoparlants. Fals: tots els catalans són castellanoparlants, perquè, per llei, és obligatori ser-ho. Ningú no pot triar, ni el que porta el castellà en el seu bagatge genètic ni el que el va haver d'aprendre a la força. El que més m'indigna, però, és que aquests defensors a ultrança del castellà facin servir els immigrants com a argument: quan els "nous catalans" sobrevivien en xaboles, aquests senyorets bilingüistes mai no van moure ni un dit per ells; els utilitzen per "salvaguardar" la seva llengua, i sobretot perquè el català no es normalitzi. No enganyen ningú.\nBé, doncs Paco Candel va escoltar els immigrants del seu entorn i va escoltar els catalans d'arrel. I en va fer una pila de llibres. La crònica de Catalunya que hi aixecava tenia una magnitud que ni el mateix autor s'ho podia imaginar.\nQuan el vaig conèixer ell era un home molt famós. El seus llibres es venien com rosquetes i el coneixia tothom. Paco Candel tenia la penetració social d'aquells que diuen la veritat, d'aquells que no fingeixen. Les seves observacions eren de primera mà. Perquè quan va ser molt famós, mai no va renunciar "als seus", i ben fet que feia. Quan el vaig conèixer, doncs, el vaig saludar amb admiració, i la primera pregunta que li vaig fer va ser: "Per què no escrius en català?". La seva resposta va ser tan clara i rotunda com totes les evidents veritats que escrivia: "Perquè no en sé"·. Era molt amic del meu home, Xavier Dalfó, que tenia la revista Canigó, en la qual Candel hi va col·laborar una pila d'anys; es donava la curiosa circumstància que, quan xerràvem tots tres, ell i el meu home empraven el castellà -la llengua en què s'havien conegut-, i ell i jo el català. Tothom ha viscut situacions semblants, i sap què vull dir.\nAltrament, Candel era comunista, en uns anys en què intel·lectuals i obrers, d'aquí i d'arreu d'Europa, ho eren tots, de comunistes. Avui sembla que sigui un pecat -ja s'han encarregat de culpabilitzar-ho a dojo, els neocon (¿no trobeu curiós que un país que ha viscut una llarguíssima dictadura feixista tingui tan furiosos detractors del comunisme i no tants del feixisme?)-, però aleshores això no estranyava ningú. Ni tan sols coneixíem els cruels excessos de l'estalinisme i les diferències dramàtiques entre el socialisme real i el socialisme teòric. Paco era comunista i va viure com un bon comunista. I va escriure el que veia i va denunciar les ferides que les diferents opressions causen en els més indefensos. Perquè el que a ell li interessava és l'home concret, i la dona concreta, no les grans teories ni les receptes de salvació que uns i altres ens venien a diari. Quan va venir la democràcia, a més, no es va tancar a contemplar el panorama, sinó que es va comprometre políticament, tant en política municipal com en política espanyola, car va ser un dels senadors més votats de l'Estat. Sempre hi va actuar amb dignitat. Sempre va estar a l'altura. I mai dels mais es va deixar atrapar pel dolce far niente de la política congressual.\nQuan era un autor que venia llibres com rosquetes o quan era senador, els seus amics van continuar essent els mateixos. El seu aclaparador sentit comú romania intacte. Era ell qui escrivia que és veritat que han de canviar les estructures perquè no hi hagi gent que passi gana, però, afegia, si un home té gana, no pot esperar que canviem les estructures socials: vol un bocata, i el vol ara mateix.\nUna vegada ens van amenaçar de mort. Era l'extrema dreta que no podia pair que Franco hagués mort. Hi va haver moltes bombes i molts atemptats. Mai ningú els ha perseguit ni hi ha hagut un sol procés per a aquests actes criminals. Espantats, vam demanar-li que ens protegís, en la seva condició de senador. En efecte, l'endemà mateix érem rebuts pel governador civil de Barcelona, José Maria Belloch. Era a finals dels 70 i que ell fos senador va propiciar que tan solemne autoritat ens rebés de seguida (un dia hauríem de fer una llista, via Internet, de tots aquells a qui va ajudar quan va gaudir de la condició de senador). En sortir, el meu home, ell i jo ens miràvem perplexos: Belloch, molt més astut que nosaltres, havia portat la conversa de manera que semblava que nosaltres, l'esquerra, érem els criminals i no les víctimes. Candel deia: "Que n'és de llest, aquest tio! Mira si som babaus! Si ens ha esbroncat ell a nosaltres!". Tot i això, vam tenir una parella de grisos uns dies a la porta de casa. Un dia els vaig preguntar que què hi feien i van dir que no ho sabien, que de govern civil havien rebut l'ordre d'anar en aquella adreça. Com ens podien protegir si no sabien ni que estàvem amenaçats?\nEn una altra ocasió, vam decidir portar-lo a una boîte que feia furor a l'Empordà: el Rachding, que Dalí havia fet famós. Estava en mig del no res i era fosc i inconfortable, però, ves, estava de moda. Veure Paco Candel moure's en un ambient com aquell era divertit i vam riure plegats de com érem de poc mundans. Hi corrien porros i begudes exòtiques que a Candel li resultaven un pur misteri.\nCom a tercera anècdota, referiré una trobada amb ell, que anava acompanyat de Tomàs Salvador -un escriptor expolicia que era un dels seus millors amics: per a Paco no hi havia amistats prohibides ni amistats perilloses-; jo anava amb la meva família. Érem a Ca la Neus (la mítica Ca la Neus dels relats de Josep Pla), de l'Escala. Doncs van voler jugar a dòmino, els dos homes, amb el meu fill Xavier, que tindria set o vuit anys. El nen es va divertir jugant amb grans i després ens deia, astorat: "Ho sabíeu, que a l'1, en dòmino, se li diu "pito"?\nLa darrera anècdota que contaré es va produir a Castelldefels, en una llibreria on presentàvem jo un llibre seu i ell un de meu. Ho vam resoldre fent una tertúlia pública. Ell estava molt avesat a aquesta mena de coses i va resultar ameníssim. Governava José María Aznar, amb majoria absoluta, que acabava de declarar, a la televisió, que tenia dades que demostraven que els immigrants eren delinqüents, car a les presons hi tenien un percentatge enorme. Jo vaig manifestar la meva indignació, però Paco va dir: "I tant! Aquest home sembla ximple: si són a la presó no els poden deportar, així doncs cometen petits delictes i s'asseguren l'estada. Ho sap tothom, a la policia. I aquest manso fica la pota i a sobre fa el ridícul". Els aplaudiments van ser estentoris.\nEn tinc dotzenes més, d'anècdotes. Però no voldria acabar sense recordar que, ficat en política, va tenir enemics. Sobretot els espanyolistes, que veien els seus arguments "immigratoris" desmuntats per aquell homenet de llengua afilada. Durant una temporada, el van anomenar "el charnego agradecido". I ell deia: "Doncs mira, sí: sóc xarnego i estic agraït a aquesta terra; què passa, nens?


SPENCER TUNICK – Intramurs\nSpencer Tunick despulla València\nSpencer Tunick farà una nova instal·lació artística per a la qual es convocaran vora tres mil persones, que es despullaran i passejaran pels carrers de València, posant amb els cossos davant la mirada atenta i la veu ferma del fotògraf americà.\nEn les seues fotografies, les multituds despullades, situades en localitzacions públiques, es disposen en formacions artístiques que generen una tensió en l’espectador. El seu art obri el debat sobre la dicotomia entre el que és públic i el que és privat, el que es prohibix i el que es tolera, immoral i moral, personal i col·lectiu. D’altra banda, eixa labor va més enllà de fer una fotografia, la verdadera tasca com a artista s’acosta a l’èpica, ja que consistix a citar milers de persones que es despullen a les sis del matí, es pinten la pell uns a altres i es posen al servici de Spencer com una gran massa humana i anònima.\nLes instal·lacions que fa també contenen una part de crítica social crua. D’una banda, és una galtada a la règia doble moral actual, la qual continua censurant els nostres cossos o les extremitats i concavitats que «destorben». De l’altra, és una detracció a les lleis que regixen les funcions dels espais públics i privats. I, finalment, les instal·lacions que du a terme sempre tenen una lleugera però notable crítica política. Les seues fotografies són un atac a la classe dominant que amb les seues estratègies fa callar la individualitat i controla els cossos mitjançant mecanismes institucionals. N’és mostra la sessió de fotos que Tunick va fer a Mèxic en el 2016 com a crítica a la campanya política de Donald Trump. En eixa acció va fotografiar vint cossos nus del revés, una imatge tan bella com impactant.\nNo obstant això, l’art de Spencer no només funciona com a crítica, ja que també destil·la un sentiment ben fort d’humanitat. Els cossos nus, despullats d’identitat, s’unixen en un agermanament total. La multitud es convertix per unes hores en l’ànima ciutat. Perquè la metròpolis, en les instal·lacions de l’artista, és l’autèntic personatge protagonista. Les places o les grans avingudes buides, posen al servici de Spencer l’arquitectura, perquè ell les òmpliga d’un significat poètic i esgarrador. Com si foren supervivents d’una catàstrofe, els cossos que es mostren són una metàfora d’una humanitat que es reconcilia amb el costat animal i recupera l’instint de rabera per a conquistar el que legítimament li pertany.\nD’altra banda, la relació de l’artista amb Espanya és enriquidora, i sempre ha manifestat a la premsa l’interés que té de tornar a treballar al nostre país. Les dos úniques instal·lacions que hi ha fet van ser en el 2003 a Montjuïc, on va fotografiar vora set mil cossos, i en el 2007 a Sant Sebastià, on va fer fotografies de mil dos-centes persones en els famosos cubs de Moneo. A març visitarà València amb la intenció de fer una nova instal·lació. Al cap i casal hi han espais idonis per a acollir les idees de l’artista. Els participants rebran una còpia segellada i numerada de la fotografia que farà Spencer com a record de l’experiència.\nEn definitiva, l’art de Spencer Tunick va més enllà del que mostra. Tarda aproximadament una hora a fer una fotografia. Per tant, l’important no només és la representació final, sinó el ritual necessari per a arribar a eixe punt. Durant eixa hora la seua funció és captar l’ànima d’una ciutat i descodificar-ne el llenguatge, i ho aconseguix no només mitjançant l’alineació de cossos nus, sinó també sincronitzant-se amb l’energia i la geometria del mateix espai urbà.


Villa Garduix Calp Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 1.915 allotjaments a Calp.\nCasa de Sis Habitacions\nUrbanizacion Garduix, 25 D, Near Center, Calp, Espanya, 03710 - Veure al mapa\nMés informació sobre Villa Garduix\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Calp, no busqui més enllà de Villa Garduix. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Calp. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos instal.lacions de barbacoa.\nL'ambient de Villa Garduix es reflexa en cada habitació. piscina privada, aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen piscina exterior, jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Villa Garduix no troba competidors en cap categoria.\nCal fer el registre d'entrada i recollir les claus a: Carrer de la Pau, 1, 03710 Calpe. Cal que informeu el Villa Garduix de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 300 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.\nTots els tipus de viatgers (1)Famílies amb infants petits (1)Famílies amb infants grans (1)Grups (1)


Ses Majestats omplen de màgia els carrers de Sant Andreu | L'Exprés de Sant Andreu\nUn cop entregat l’or, l’encens i la mirra, Ses Majestat han enfilat via cap a la plaça d’Orfila, on el patge anunciador ja feia estona que animava a l’impacient públic. Una bona feina, però, que només ha sigut el preludi dels crits i desitjos als Reis, els quals no donaven l’abast a l’hora de saludar a infants, pares, mares, avis i àvies. Tot plegat, mentre els canons d’aire disparaven confeti i els focus omplien de llum la plaça.\nJa des del balcó de l’Ajuntament, la regidora Laia Ortiz ha entregat a Ses Majestats el pa, la sal i la clau de totes les llars de Sant Andreu i els ha demanat que ajudin als nens que fugen de les guerres, així com que portin regals a totes les famílies. Posteriorment, el Rei Melcior ha llegit un discurs en el qual ha donat les gràcies a tots els infants per ser bons i ha tingut un record per aquells petits que demà obriran els regals sense els seus pares a casa.\nEl Rei Gaspar saluda des de la carrossa al públic aplegat al carrer / DGM\nMés tard, els Reis han tornat a baixar al carrer i des del carrer de Malats s’han encotxat per fer via fins a la Sagrera. Si bé en un principi tot ha anat sobre rodes, cal destacar que el generador de la carrossa del rei Baltasar ha donat més d’un mal de cap als tècnics, ja que no acabava d’engegar i les llums que havien d’il·luminar el vehicle no s’acabaven d’encendre. Al final, però, els milers de famílies que han baixat als carrers han pogut gaudir d’una cavalcada amb menys coreografies en els seguicis, però feta amb la mateixa il·lusió de sempre per les entitats participants.\nAl final, un espectacle de llum, música i color ha omplert de màgia la plaça Massadas, des d’on centenars de petits i petites esperaven veure els Reis Mags. Una aparició amb sabor de comiat, ja que aquests han sigut els últims en veure a Ses Majestats. Aquesta nit seran ells els que els visitin a les seves llars per deixar-los els regals (i potser també una mica de carbó).\nNotícia anterior Notícia anterior: La Cavalcada de Reis torna a apostar per la innovació\nNotícia següent Notícia següent: El Parc de Casernes s’inaugurarà amb el nom d’Antoni Santiburcio\nFa 40 anys del primer correfoc de Barcelona. Va ser durant la\nTot just una setmana després que se celebri el Jazzing Sant Andreu,\n13 d'agost del 2020\nDesprés de viure unes atípiques vacances, qui no esperava haver de fer


SENYAL DE PLANA: 2.- Busca el teu gegant!\n2.- Busca el teu gegant!\nJaume finalment tots els que n'em trobat, només hem trobat quatre de diferents.\n12 de setembre de 2021, a les 12:20\nMontse, jo també he trobat aquests quatre.\nVaig preguntar a l'editorial i no en van saber dir quants n'havien.\n13 de setembre de 2021, a les 16:51


Creixen les visites de polítics europeus pel procés (Albert Solé)\nArriba la primera de les sis delegacions exteriors que el Diplocat rebrà a Catalunya fins al juny\n4 min. Barcelona 09/03/2017 23:55 Traduccions: Cat Eng\n651x366 Creixen les visites de polítics europeus pel procés / RUBEN MORENO / GENERALITAT Creixen les visites de polítics europeus pel procés / RUBEN MORENO / GENERALITAT\n“A Europa estan molt preocupats ara per les conseqüències del Brexit i pel calendari electoral d’alguns països com França i Alemanya, i el procés català és un element més de l’escenari europeu actual”. Ho descriu Ferran Pedret, diputat del PSC i membre de la comissió d’exteriors del Parlament. Tot i que potser no és el primer maldecap de la UE, molts polítics i diputats de Parlaments de països europeus volen saber de primera mà què està passant a Catalunya i, el més important, volen escoltar tots els punts de vista. El Consell de la Diplomàcia Pública de Catalunya (Diplocat) va impulsar el 2012 el programa de visitants internacionals (PVI) i ja se n’han fet 25, però amb l’acceleració dels esdeveniments i la imminència del referèndum ha augmentat l’interès. Des d’ara fins al mes de juny el Diplocat ja té sis visites programades, i la primera va ser ahir mateix amb un grup de diputats francesos. Totes les visites són similars: cinc o sis diputats o polítics d’un mateix país que representen els diferents partits del seu Parlament i que passen dos o tres dies aquí amb un programa variat d’entrevistes.\nUna de les característiques habituals d’aquestes visites és que els polítics demanen explícitament discreció i que no es facin públiques. “Tenen por a represàlies de les ambaixades espanyoles”, assegura a l’ARA Albert Royo, secretari general del Diplocat. “La gent interessada en què passa a Catalunya és gent interessada en què passa a Espanya, i volen tenir bones relacions amb les ambaixades”, afegeix. Les visites d’aquestes delegacions de polítics normalment inclouen una entrevista amb el president del Govern, un dinar amb els portaveus de tots els grups polítics de la comissió d’Exteriors del Parlament i entrevistes amb representants de les associacions posicionades en el procés, com les entitats sobiranistes, Federalistes d’Esquerres i Societat Civil Catalana. “Va ser interessant escoltar les diverses opinions dels partidaris de la independència, dels que primer de tot volen un referèndum i dels que hi estan en contra”, recorda en declaracions a aquest diari Maureen O’Sullivan, diputada independent del Parlament d’Irlanda, que va venir el 2015 en un d’aquests PVI. Per a Albert Royo, “l’objectiu és que els visitants treguin les seves pròpies conclusions del que està passant a Catalunya”. “Per a nosaltres la pluralitat és molt important, això ens legitima de cara a l’exterior”, afegeix. El socialista Ferran Pedret és dels que no hi fallen mai, però el PP i Ciutadans no sempre hi són. “No necessitem que el Diplocat ens faci d’intermediari perquè els partits ja rebem sovint polítics d’altres països”, recorda la diputada de C’s Susana Beltrán. De fet, considera que aquests dinars al Parlament amb polítics d’aquests països són “una activitat prescindible”, però admet que, si els convoquen, sempre que poden hi van. “A C’s i al PP els pesa participar en activitats del Diplocat perquè llavors no poden fer les seves crítiques habituals que el que fem no és plural”, comenta Royo. El responsable del Diplocat recorda que en una ocasió que el PP va rebutjar anar al dinar van acompanyar la delegació fins a la seu dels populars al carrer Urgell perquè poguessin copsar la seva visió.\nD’aquests programes de visites el Diplocat també n’organitza per a periodistes i opinadors estrangers. En aquest cas també s’ofereixen testimonis de tots els punts de vista, tot i que Royo assegura que “els mitjans estrangers que tenen corresponsals a Espanya els tenen a Madrid i viuen condicionats per l’entorn”.\nTrobada de Puigdemont amb partits francesos\nLa primera de les delegacions convidades pel Diplocat, formada per quatre diputats dels principals partits francesos -excepte el Front Nacional-, va reunir-se ahir amb Carles Puigdemont, que els va refermar el compromís de celebrar el referèndum al setembre. A la tarda van ser rebuts per la presidenta del Parlament, Carme Forcadell.\nAprendre de processos constituents del món\nLa ciutadania haurà de ser clau per definir les bases de la futura república catalana que pretén impulsar el Govern. En primer lloc, decidint en referèndum si aposta per la independència i, si guanya el sí, implicant-se en l’elaboració de la nova Constitució. “Cal una nova generació de textos constitucionals nascuts de la implicació activa de la ciutadania”, va assenyalar ahir el conseller d’Afers Exteriors, Raül Romeva, en la inauguració al CCCB del cicle de conferències que compararà els processos constituents de diferents països europeus i de l’Amèrica Llatina. “Avui comencem a dissenyar el procés constituent”, va remarcar Romeva, que veu l’oportunitat de definir un text constitucional “diferent i millor” que el de la Constitució espanyola. Suïssa, Irlanda, Escòcia, l’Equador, Bolívia i Xile són alguns dels exemples que s’estudiaran en el cicle.


TMB denuncia als Mossos una parella que va practicar sexe a l'andana del metro - Empordà\nTMB denuncia als Mossos una parella que va practicar sexe a l'andana del metro\nTransports Metropolitans de Barcelona (TMB) va obrir ahir un expedient sancionador i va denunciar davant els Mossos d'Esquadra una parella que el cap de setmana passat va practicar sexe a l'andana del metro de la parada del Liceu de la línia 2 davant tots els usuaris que esperaven a l'estació.\nLa parella va ser gravada per una viatgera amb el seu telèfon mòbil i també per les càmeres de seguretat mentre practicaven sexe asseguts en un dels bancs de l'andana, un vídeo que està corrent per les xarxes socials. Segons van explicar fonts de TMB, el succés va ocórrer al voltant les 23.55 hores de dissabte passat, 23 d'abril, quan faltaven quatre minuts per a l'arribada del següent metro.\nLa parella, que no està identificada i a la qual ningú va interrompre la seva activitat sexual, va ser filmada per una usuària del metro amb el seu telèfon mòbil, i aquestes imatges estan corrent viralment per les xarxes socials.\nSegons TMB, el fet «viola» el Reglament del Viatger i la Llei Ferroviària per «conducta inapropiada». També l'empresa municipal va decidir enviar el vídeo dels fets a la policia perquè procedeixi a la identificació dels infractors.


Una de les prioritats del nou equip de govern format per ERC i CUP Alternativa per Llagostera és la participació ciutadana. Així va quedar reflectit en els programes electorals i recollit en el Pla de Govern 2019-2023 que podeu consultar des de llagostera.cat. En aquest...\nL’Espai Cultural Casa de les Vídues de Llagostera és des d’avui nou centre col·laborador d’acreditació de competències en tecnologies de la informació i la comunicació (ACTIC). L’ACTIC és la certificació acredi...\nPeríode d’inscripcions de GES a l’Espai Educatiu Reaprèn\nL’Espai Educatiu Reaprèn de Llagostera, situat a la Casa de les Vídues, és una aula d’adults que et permet reprendre els estudis a través de l’Institut Obert de Catalunya. El pròxim període d’inscripcions per al GES és del 10 a...


Evitar el picoteo durant l'embaràs | Consumer\nEvitar el picoteo durant l’embaràs\nPicar contínua i desordenadament pot conduir a un augment de pes excessiu a causa d'una inadequada distribució d'aliments al llarg del dia\nImatge: Peter Morgan\nL’alimentació de la dona embarassada és un aspecte molt important per preservar la seva salut i la del seu futur bebè. El més recomanable és dur a terme una alimentació variada i equilibrada en quantitat i qualitat d’aliments, així com tenir en compte la seva distribució al llarg del dia.\nEl primer pas és analitzar quins són les raons que porten a sentir el desig de menjar més i de menjar a deshoras. En ocasions se sent gana perquè s’està en els primers mesos d’embaràs, que és quan se solen tenir més molèsties digestives, com a nàusees i vòmits. La falta de gana als moments de més molèsties fa que a les hores se senti més apetit. Altres vegades, la raó del picoteo sol ser una ansietat mal canalitzada, que convé atendre per no desestructurar tota la dieta amb els continus i desordenats picoteos.\nEls següents consells poden servir de suport per tractar d’evitar, en la mesura del possible, el picoteo, o si més no, tenir idees per escollir un més saludable.\nDieta fraccionada. Preses freqüents de petit volum; desdejuni, esmorzar, menjar, berenar, sopar i fins i tot un infusió o làctic senzill amb alguna galeta o biscote abans de ficar-se al llit, si ve de gust. D’aquesta manera no es dona temps a sentir gana entre una presa i la següent i s’evita picar aliments en general poc nutritius i massa calòrics (rebosteria, snacks, xocolata o fruita seca envasada).\nAliments rics en fibra. La fibra augmenta la sensació de sacietat i prevé o millora el restrenyiment. Són aliments rics en fibra les verdures i hortalisses, les fruites fresques, els llegums, els cereals integrals i la fruita seca (encara que la meitat de la seva composició és grassa excepte en la castanya) i fruites dessecades (la seva aportació d’azucares és elevat pel que en cas d’intolerància a la glucosa o diabetis gestacional s’haurà de moderar o evitar el seu consum).\nMastegar molt i bé. Escollir aliments que requereixen d’una llarga masticació: amanides, fruites, verdures cuinades “al donin-te”, pa torrat… D’aquesta manera es dona més temps al cervell perquè es produeixi la sensació de sacietat.\nMenjar calent. Els aliments que es consumeixen calents sadollen més que els que es prenen freds o temperats. Les sopes claritas a partir de brou desgrasado o de verdura, les infusions i els brous de verdures, amb prou feines aporten energia però tenen un alt valor de sacietat i poden consumir-se lliurement.\nPicoteo sa. Fora d’hores és preferible la fruita o làctics senzills, les infusions i brous i més ocasionalment un altre tipus d’aliments més calòrics i “de capritx” (rebosteria, snacks, xocolata o fruita seca de borsa salats). Aquesta sana elecció ajuda a no desequilibrar l’alimentació i evita la ingesta extra de calories a favor de greixos i sucres senzills.\nAlimentació variada i completa\nL’embaràs exigeix prestar la màxima atenció a la nutrició. Cada aliment té una composició nutritiva i uns efectes determinats per al correcte desenvolupament de l’embaràs, tal com es pot comprovar a continuació:\nLàctics (proteïnes, calci i quantitats variables de greix i sucres): importants per al manteniment dels ossos/ossos i dents; eviten la desmineralització.\nCarn, peixos i ous (proteïnes, ferro i quantitats variables de greix): formen part dels nostres teixits (múscul, ossos/ossos) i òrgans i participen en el nostre sistema de defenses. Per al seu bon aprofitament i utilització com a material de construcció, és necessari incloure en la dieta quantitat suficient d’aliments rics en hidrats de carboni i greixos.\nCereals, patata, llegums (hidrats de carboni complexos i els cereals integrals, fibra): ens aporten l’energia necessària per poder realitzar les funcions vitals (bombament del cor, respiració, manteniment de la temperatura corporal), per cobrir la despesa que deriva del propi embaràs (creació de noves estructures i creixement i desenvolupament del futur bebè) i per al moviment muscular (activitat física).\nVerdures i fruites (vitamines, minerals, fibra i antioxidants): contenen substàncies que regulen el funcionament de l’organisme.\nGreixos dels aliments i de condimentació (greixos essencials i vitamines liposolubles A, D i I): no només ens aporten energia si no que a més algunes són essencials; substàncies que l’organisme per si solament no pot produir i que necessàriament ha d’obtenir de l’alimentació.\nUn sa aperitiu ens ho poden aportar uns biscotes amb formatge fresc i melmelada o mel (aporten hidrats de carboni, proteïna associada a poc greix i calci) en lloc d’unes galetes farcides de xocolata (més calòriques i riques en greixos saturats i sucres senzills) o una infusió, quatre galetes i una fruita (aporten aigua, hidrats de carboni, vitamines i fibra) en lloc d’un refresc i un grapat de galletitas salades (més calòric, ric en azucares senzills i sodi). També podem optar per una quallada amb panses i nous (aporta proteïna, calci, fibra i les nous, greixos insaturats) en lloc d’un gelat de nata al rom amb panses i nous i xocolata calenta (més calòric i ric en greixos i sucres senzills).\nalimentació embaràs fibra grasas-ca picoteo-ca


Joan Martínez-Alier rep el Premi Bina Agarwal per a l'Economia Ecològica - ICTA - Institut de Ciència i Tecnologia Ambientals\nICTA > Notícies i activitats > Notícies > Joan Martínez-Alier rep el Premi Bina Agarwal per a l'Economia Ecològica\nL'investigador de l'ICTA-UAB Joan Martínez-Alier ha estat guardonat amb el Primer Premi Bina Agarwal per a l'Economia Ecològica per les seves destacades contribucions a l'economia ecològica.\nEl jurat del Premi Bina Agarwal per a l'Economia Ecològica, format per Clement Tisdell (president), John Gowdy i E. Somanathan, va decidir per unanimitat atorgar el Primer Premi Bina Agarwal per a l'economia ecològica al professor Joan Martínez-Alier en reconeixement a la seva tasca pionera integrant l'economia ecològica amb la justícia ambiental. El jurat va destacar que Martínez- Alier va inventar el concepte de "ecologisme dels pobres" que reconeix la dependència dels pobres de l'entorn natural. Ha realitzat importants contribucions pràctiques a la justícia ambiental, inclòs el EJAtlas, que proporciona mapes en línia de conflictes relacionats amb els recursos naturals i el medi ambient.\nEl premi és atorgat cada dos anys per la Societat Índia per a l'Economia Ecològica (INSEE). Bina Agarwal (membre fundador de la Junta de INSEE) va establir aquest premi internacional per honrar les contribucions intel·lectuals pioneres en aquest camp interdisciplinari, que té avui una importància crítica en els esforços mundials per millorar el benestar humà i la sostenibilitat ambiental, des de la justícia social .\nINSEE felicita el professor Joan Martinez-Alier per aquest merescut reconeixement i honor, i considera que ha defensat la causa de les persones pobres i marginades i de la justícia ambiental. El Premi consisteix en un import en efectiu i una menció que es concedirà al Professor Joan Martinez-Alier a la Desena Conferència Biennal de la Societat Índia per a l'Economia Ecològica (INSEE) programada per als dies 6 al 8 de novembre de 2019 a el Centre d'Estudis Econòmics i Socials (CESS), a Hyderabad.


La campanya, Hello Brain (Hola Cervell), se centra en l'envelliment cognitiu i vol promoure la salut del cervell i donar a conèixer la investigació finançada per la Unió Europea en aquesta àrea. Hello Brain proporciona informació científica i fàcil d'entendre sobre la salut del cervell. En el temps que triga a rentar-se les dents, veure una curtmetratge divertit o llegir una bombolla de text, es pot descarregar la nostra aplicació gratuïta.\nCliqui aquí per obtenir més informació sobre el projecte "Hello Brain"\nPer l'interès de ajudar en temes de salut a les persones i a la societat, Fatec ha realitzat i realitza diverses activitats a saber:\nConvocatòria, resposta per més de 250 persones grans, per participar en uns assajos sobre reserva cognitiva realitzada per l'Hospital Clínic de Barcelona, amb la col·laboració de l'Institut de l'Envelliment.\nParticipació en la Mesa del Medicament, a títol d'usuaris, organitzada per el Dpt. de Salut i membres del ple del Pla Director Sociosanitari.\nTractament de temes de salut en els nostres tallers de prevenció de riscos de la gent gran, de preparació per la jubilació, de reanimació cardio pulmonar bàsica i xerrades diverses sobre el tema en casals i entitats.\nParticipació en diverses iniciatives per la redacció de manuals de dieta saludable i la edició pròpia d'una agenda anual amb recomanacions diàries.\nIntensa col·laboració amb l'Institut de l'Envelliment i amb la Fundació Edat&Vida i contactes regulars amb el Dpt. de Salut de Catalunya.\nRedacció i edició del Llibre del Dolor i dels llibres Practica física i esportiva i Exercici físic i el cor.\nConvenis de col·laboració signats amb la Fundació Fefoc per la prevenció del Càncer, amb la Fundació Oncològica de Catalunya, amb el Col•legi de Fisioterapeutes de Catalunya i amb el Col·legi de Psicòlegs.\nPer a més informació, pot consultar el nostre apartat de documents sobre salut.


Cresta de Salenques: VISITA D'EN MARCEL ZAMORA\nVISITA D'EN MARCEL ZAMORA\nEl dimarts 13 de desembre del 2011 el triatleta professional Marcel Zamora ens va fer una vista al Centre de Formació d'Adults on treballo. Durant dues hores en Marcel va compartir amb tots nosaltres la seva professió i passió per l'esport.\nEn Marcel ens va ensenyar un vídeo sobre l'IronMan de Niça de l'any 2010. En el reportatge vàrem poder veure els seus darrers preparatius i com afronta una de les més dures que es disputen a Europa. Una cursa on va tenir que nedar 3.800 metres, fer 180 quilòmetres en bicicleta i córrer 42,195mts. L'IronMan de Niça el va guanyar per cinquena vegada consecutiva.\nA continuació ens va ensenyar el material que acostuma a utilitzar en un IronMan. El torn obert de paraules va tancar la trobada responent a les preguntes que els alumnes li van fer. Per cert, algunes força curioses!\nAmb amabilitat i paciència es va oferir a signar autògrafs i a fer-se fotos amb el públic assistent.\nGràcies per la teva generositat de compartir amb nosaltres els teus secrets de l'IronMan. Ets un excel·lent esportista i una millor persona.\nEt desitjo un munt d'éxits esportius i professionals per l'any 2012!!!\nPublicado por Txema Colomer en 11:08\nEtiquetas: IronMan, Marcel Zamora


L’Ateneu Municipal de Rubí organitzarà un cinefòrum i una exposició sobre l’Amazònia equatoriana - Terrassa Informa!\nInici » Notícies » Notícies Generals » Cultura » L’Ateneu Municipal de Rubí organitzarà un cinefòrum i una exposició sobre l’Amazònia equatoriana\n6 Febrer 2014 a 12:30\nL’Ateneu Municipal de Rubí organitzarà un cinefòrum i una exposició sobre l’Amazònia equatoriana\nLa jornada es farà el divendres 7 de febrer\nL’Ateneu Municipal de Rubí acollirà demà divendres, 7 de febrer, una sessió de cinefòrum amb el documental Redes de dignidad i la inauguració de l’exposició Amazònia equatoriana: Paradís verd, futur negre?, organitzada per l’Associació Catalana d’Enginyeria sense Fronteres.\nRedes de dignidad és un documental que recull el testimoni dels pobles indígenes, les comunitats camperoles i els membres d’Enginyeria sense Fronteres que viuen en una zona d’extracció hidrocarburífera a la província d’Orellana, a l’Amazònia equatoriana. D’aquesta manera, la pel·lícula mostra les conseqüències socials, culturals, ambientals i de salut que provoquen les companyies petroleres transnacionals i l’estatal Petroproducción. A més, també apareixen l’organització, les accions jurídiques i el moviment ciutadà que reclamen el dret a una vida digna.\nUn cop projectat l’audiovisual, s’inaugurarà l’exposició Amazònia equatoriana: Paradís verd, futur negre?, que es podrà visitar fins al 4 de març a l’Ateneu. L’espai està format per recull fotogràfic fet per estudiants i professionals col·laboradors de l’ONG durant una estada a l’Equador. Així doncs, les imatges mostren la realitat social d’aquest país, amb la seva gran biodiversitat, cultura i recursos naturals, però que al mateix temps depèn d’un model econòmic que destrueix tota aquesta riquesa. A part de l’exposició, també es prepararà un col·loqui amb els assistents, moderat per membres d’Enginyeria sense Fronteres.\n#Amazones #Ateneu Rubí #cinefòrum #Equador #exposicio\nHISPALUG celebra la 10a edició de l’exposició de construccions amb peces LEGO®\nLast reply was 6 Febrer 2014


Josep Maria Mestres parla sobre Romeu i Julieta\nQuè és el que fa que aquesta tragèdia de Shakespeare segueixi sent contemporània, que no passi de moda?\nJo penso més enllà de la rivalitat de les dues famílies no li dono tanta importància.\nHi ha un endinsament molt profund en l’essència del que és l’amor, amor entès com un gran idealisme, gairebé com una religió.\nAixò és pot convertir en un problema, perquè avui estem tan acostumats a parlar de l’amor d’una manera banal, per això es pot crear una barrera de cinisme i de pudor que ens impedeix deixar-nos tocar per aquesta història.\nVeure com dos éssers viuen una gran història d’amor i acaben destruïts, morts, és un fet com molt monstruós i terrible, però al mateix temps és el que fa l’obra tan viva i tan contemporània. És un text contemporani ara i ho serà d’aquí a quatre-cents anys, és la gràcia d’aquest text. Més enllà de que, evidentment, hi ha molts factors que conflueixen, com la rivalitat de les dues famílies o la sort.\nLa rivalitat de les dues famílies seria secundària?\nNo. És important, sinó la història no passaria, però també influeix molt la sort.\nHi ha un personatge que sembla que no, però que en realitat té molta culpa, Fra Llorenç, amb la millor de les intencions ho fa tot malament, sense voler-ho els aboca a la mort.\nEs produeix una confluència de factors, però l’obra va molt més enllà i parla de l’essència de l’amor, entès gairebé com a una religió. Si et deixes tocar et toca, si no et vols deixar emocionar, no t’emociones. És com si vas a veure una comèdia, si no vols riure, no rius.\nPer a molta gent aquesta és una història d’amor cursi.\nSí, està molt bé que tinguin aquest concepte. Però d’entrada, Shakespeare és paraula i si l’escoltes ja t’asseguro jo que et toca.\nEntens la història d’amor entre Romeu i Julieta com passió i atracció entre adolescents?\nJo penso que aquesta història d’amor no té edat, va molt més enllà de la passió, del sexe. És una cosa que potser la majoria dels mortals podem intuir, però que passa i s’ha d’agafar al vol quan passa.\nCom a lector, què és el que més destacaries d’aquest clàssic de Shakespeare?\nL’emotivitat que destil·la. Una emotivitat, que com ja et dic, l’espectador només pot rebre si es deixa, l’espectador s’ha de despendre de les barreres.\nEn aquesta obra prima l’estètica per damunt de l’emoció?\nJo he tractat de ser molt essencial en el sentit de que no hi haguessin moltes coses que distraguessin l’espectador del que és la paraula, si més no aquesta era la intenció, una altra cosa és haver-ho aconseguit.\nLa meva intenció era posar els actors amb molt poca parafernàlia escènica i donant molta prioritat a la paraula i les emocions, i penso que és la postura més honesta davant de Shakespeare, no només de Romeu i Julieta, sinó davant de tot Shakespeare. És un autor que ens dóna tot en el text, no has de farcir-lo. He volgut fer un Shakespeare contemporani, però sense situar-lo en cap context concret, ni social, ni econòmic. La història va molt més enllà de tot això.\nUna visió contemporània amb anacronismes: Apareixen personatges amb americanes i espases.\nSí, he utilitzat anacronismes, però no m’ha fet cap tipus de por.\nEm semblava reduccionista el fet de dir, són uns gàngsters de no sé on, unes famílies molt concretes (de Pedralbes, per exemple), no importava això.\nLa idea era que l’espectador centrés l’atenció, sobretot, en el que es diu.\nAl text es parla de dues famílies adinerades, però em va sobtar el vestuari de la mare de Julieta, potser és una mica vulgar per a una dona que pertany a una família noble.\nBé, és cert que són gent rica, són nobles. Reconec que el vestuari té un cert punt de vulgaritat, però no m’interessava definir aquest aspecte social. A veure, al text hi és, però no he cregut convenient marcar massa aquest aspecte, no m’interessava especialment. Penso que era molt més importat mostrar a l’espectador que estem parlant de gent que no són peixateres de la Boqueria, per entendre’ns. Estem parlant d’un altre estrat social. No era un aspecte del text que m’interesses concretar, preferia centrar-me en altres aspectes.\nQuines són les escenes que han estat més difícils a l’hora de donar forma?\nPotser la del ball de disfresses?\nNo hi ha cap escena que m’hagi semblat més difícil, potser les que tenien més complexitat tècnica (per entendre’ns), una d’elles com dius, seria la del ball. És una escena a on estan passant moltes coses, és un moment a on hi ha molta gent i s’han d’anar enfocant diferents plànols, vam trobar que era difícil ajuntar el grup de convidats i apart els pensaments de Romeu mentre Julieta balla. D’alguna manera estic content del resultat. Era una escena bastant cinematogràfica, però al cinema es pot resoldre amb un primer plànol, i al teatre has de guiar a l’espectador, perquè la gent no es perdi. Però, no ha estat una escena més complexa que la del balcó, que és “la gran escena”, a on s’ha d’intentar buscar la sublimitat del moment, que faci sentir alguna cosa a l’espectador. Tot i així, jo diria que totes les escenes tenen la seva complexitat tècnica.\nSense la Marta Marco i el Quim Gutiérrez ...\nNo haguéssim fet l’obra.\nJo tenia pensades varies obres de Shakespeare, apart de Romeu i Julieta, però quan van dir que podien fer-la , estava decidit.\nAmb el Quim és la segona vegada que treballem i amb la Marta ja portem bastants més, és gairebé una actriu “fetiche”. Fa molt temps que treballo amb ella i m’agrada moltíssim.\nEvidentment, era molt important la química entre ells dos i que et poguessis creure que es parla d’uns adolescents, però sobretot que hi hagués una complicitat forta entre ells i amb mi, i en aquest sentit no tenia cap dubte. Per això, si no els hagués tingut a ells no hagués fet l’obra.\nTrenques totalment l’esquema de la Julieta romàntica, tens una visió una mica “lolita” de Julieta.\nHi una visió una mica “apastelada” d’una Julieta que no s’entera de res, però Julieta és un personatge molt complicat de fer. Una noia de catorze anys, és impossible que verbalitzi el que els passa de la manera en que ho fa Shakespeare. Pot sentir-ho, però no es sap expressar de la manera en que ho fa Shakespeare, com tampoc ho sabríem dir nosaltres. És un autor tan gran que ens sobrepassa per totes bandes. Potser no sabríem expressar-nos així, però sí que sabem reconèixer un sentiment que hem tingut o que voldríem tenir.\nTornant al tema de la visió “lolita” de Julieta, l’he volguda mostrar com una nena molt rebel. És una nena molt educada, però que sempre fa el que vol i això no ens ho hem inventat, és al text. No he posat més del que hi ha , intento no sobreposar capes a les coses.\nHi ha gent que pensa que aquests joves tenen com una mena d’atracció cap a la mort, jo no ho veig així. No he volgut enfocar aquest tipus de lectura, des del meu punt de vista són les circumstàncies que evoquen a aquest desenllaç cruel i fatal. No m’interessava entrar en aquest univers de morbidesa.\nAl teu muntatge és important la virginitat de Julieta?\nSí clar, perquè la perd ja no només físicament, sinó totalment. És fa adulta en quatre dies i mor. Hi ha un monòleg meravellós en que ella diu com espera perdre la virginitat i explica aquesta barreja de por, d’ angoixa, de desig, d’amor...\nPenso que el fet de perdre la virginitat està descrit com una conseqüència molt lògica del fet de enamorar-se, no ho viu d’una manera traumàtica.\nAl principi de l’obra, Romeu diu que està molt enamorat d’una tal Rosalina, que en conèixer Julieta oblida completament.\nAquí Shakespeare és molt pedagògic. Al principi, Romeu sent alguna cosa per Rosalina, una noia que ha promès vot de castedat i no el correspon; hi ha un augment del desig perquè no es pot assolir. Després ve un amor més profund, que també inclou el sexe, evidentment, per Julieta. Hi ha una diferència, l’una no el correspon i l’altra sí i a més de seguida. El primer cas és passió i el segon és amor, pots posar totes les comete


El Museu del Suro - menutsGIRONA\nDes del Museu del Suro ens proposen tot un seguit de recursos per intentar fer-vos més agradable el confinament.\nEls trobareu tots clicant a sobre la imatge de sota.\nDes del Museu del Suro t’oferim tot un seguit d’imatges per pintar, relacionades amb el suro. Us serviran per a fer més amens aquests dies de confinament. Te les oferim amb format jpg o, si les vols amb més qualitat, també en format pdf.\n#totaniràbéen famíliagironaguia familiarmenutsGIRONAMuseu del suroPalafrugell\nNext articleAsclepi, una gran història!