Tema 6. Fisiologia Carviovascular  | Fisiologia animal (UAB) | Unybook\nTema 6. Fisiologia Carviovascular (2013)\nTema 6. Fisiologia Carviovascular\nTEMA 6. FISIOLOGIA CARDIOVASCULAR 1. INTRODUCCIÓ Funció La funció del sistema cardiovascular és la d’irrigaramb sang totes les cèl·lules de l’organisme per a dur l’oxigen i nutrients necessaris i per a retirar el diòxid de carboni i totes les possibles substàncies no desitjades que s’hagin generat.\nPodem dir que el nostre sistema cardiovascular és molt eficient degut a que: - Es tracta d’un sistema tancat, per tant, la sang va directa als llocs on ha d’anar, no es vessa a cap cavitat.\n- Es necessita poca sang - Aquesta sang que circula es troba sotmesa a una alta pressió.\n- Trobem molts llocs d’intercanvi Organització Podem dividir el sistema cardiovascular en dos tipus principals, segons els teixits als que irriguen: - Circulació gran (o sistèmica o perifèrica): irriga tots els teixits excepte els pulmons.\n- R E L A C I O N A T Circulació petita (o pulmonar): irriga els pulmons, on l’oxigen és captat i s’elimina el diòxid de carboni.\nElements La sang, com ja he dit, circula dins un circuit tancat composat per diversos elements: trobem una bomba impulsora (el cor), un sistema d’anada de la sang (arterial), un sistema de tornada de la sang (venós) i varis llocs d’intercanvi (capil·lars).\nDisposició relativa dels òrgans Podem trobar dues disposicions en els òrgans: - En sèrie, on el flux sempre ha de ser constant (cor dret, pulmons i cor esquerre).\n- En paral·lel, on el flux de sang pot ser regulat per cada òrgan (cor esquerre, resta d’òrgans i cor dret).\n2. HEMODINÀMICA L’hemodinàmica estudia els principis físics de pressió, flux i resistència aplicats al sistema cardiovascular.\n1 Pressió sanguínia La pressiósanguíniaés la forçaexercida per la sang sobre la paret vascular.\nLleid’Ohm: P = Q x R, on Q representa el flux i la R resistència.\nFlux sanguini El flux sanguini és el volum de sang que passa per un vas/unitat de temps (Q=P/R).\nLlei de Poiseuille-Hagen: Q=P**r4/8*η*L Podem trobar dos tipus de patrons de flux: - En el patró laminar la sang es desplaça en capes concèntriques en el mateix sentit. Es caracteritza pel fet de ser silenciós.\n- El patró turbulent es presenta quan es supera la velocitat crítica del flux sanguini, la qual cosa originarà un desplaçament de la sang de forma desordenada. Es caracteritza pel fet de ser sorollós.\nResistència vascular La resistència vascular és l’impediment que la sang troba al passar pels vasos.\nR=8*η*L/*r4 , on η és viscositat, L és longitud del cas o r és radi del vas. Cal recordar que, com que el radi està elevat a 4, petites variacions del radi poden provocar grans canvis en la resistència, fent-la més petita.\nViscositat La viscositat és la resistència al moviment que unes molècules d’un líquid fan sobre les molècules veïnes; depèn de l’hematòcrit (percentatge del volum de la sang que fa referència a la fracció dels glòbuls rojos).\nVelocitat de la sang La velocitat de la sang és la distància recorreguda per la sang / unitat de temps.\nDistensibilitat vascular La distensibilitat vascular és la capacita de dilatació d’un vas.\n2 3. CONCEPTES RELACIONATS AMB EL COR / CICLE CARDÍAC 3.1. EL COR Anatomia fisiològica Dins la integritat del cor podem diferenciar entre dos tipus de fibres: 1. Les fibres muscurlas cardíaques contràctils conformen la majoria de fibres presents que es troben formant el miocardi (el múscul cardíac).\n2. Les fibres musculars cardíaques conductores les trobem en poca quantitat i presenten poques miofibril·les. Presenten poca contracció i es troben especialitzades en la conducció i propagació d’impulsos elèctrics a tot el miocardi.\nPropietats Excitabilitat elèctrica; conductibilitat elèctrica; contractibilitat; ritmicitat; automatisme (es refereix a que l’estímul que dispara la contracció cardíaca es produeix en el mateix cor, en la regió de l’aurícula dreta).\nCompartiments Podem fer tres classificacions segons volguem diferenciar anatòmicament, elèctricament o hemodinàmicament: - Anatòmicament podem trobar 4 cavitats: dues aurícules i dos ventrícles.\n- Elèctricament podem diferentiar entre el sinciti auricular i el sinciti ventricular, que se troben separats per un anell fibrós i connectats en un únic punt.\n- Hemodinàmicament diferenciem entre cor esquerre i cor dret.\nGrans vasos cardíacs i sentit de la circulació de la sang 1. Trobem les venes pulmonars en les que la sang segueixen el següent sentit de circulació: aurícula esquerra, vàlvula mitral, ventricle esquerre, vàlvula aòrtica.\n2. Llavors ve l’aorta, que deix la sang als teixits.\n3. Posteriorment les venes caves, el sentit de la sang de les quals segueix l’ordre d’aurícula dreta, vàlvula tricúspide, ventricle dret, vàlvula pulmonar.\n4. Artèries pulmonars que porten sang als pulmons.\n5. Venes pulmonars (inici).\nVàlvules cardíaques Les vàlvules cardíaques s’obren i tanquen passivament per diferències de pressió, i impedeixen el flux retrògrad (a cotnra direcció) de sang gràcies a la seva disposició anatòmica. Trobem 2 parells de vàlvules auriculoventriculars (vàlvula pulmonar (semilunar), tricúspide, aòrtica (semilunar) i la mitral (bicúspide).\nEl fet d’obrir / tancar les vàlvules és el que emet el típic soroll del cor.\n3 3.2. EL CICLE CARDÍAC El cicle cardíac comprèn una sèrie d’esdeveniments elèctrics i mecànics que tenen lloc en el cor durant un batec. Consta de sístole (contracció – buidat) i diàstole (relaxació – s’omple).\nUna dada a tindre present és que la freqüència cardíaca en repòs és d’aproximadament 75 batecs / minut.\nOrigen i conducció del batec El nòdul sinoauricular (en el qual hi trobem fibres autoexcitables) és el marcador del pas de la resta del cor. Quan emet una senyal, aquesta primer travessa les aurícules i arriba al anòdul aurículo-ventricular, que és l’únic lloc en que l’impuls elèctric generat pot passar de les aurícules als ventricles. Aquesta acció, el pas de l’impuls elèctric d’aurícules a ventricles, presenta una velocitat lenta, fet que assegura que primer se contraguin les aurñicules i despres els ventricles.\nInvolucrats en aquesta transmissió del senyal elèctric hi trobem el feix de His (cordó fi de natura muscular qeue transmet la senyal de les aurícules als ventricles) i les fibres de Purkinje (localitzades en les parets ventriculars. Especialitzades en la conducció de l’impuls elèctric que origina la contracció dels ventricles).\n Origen i conducció del batec (vídeo: Conducting System of the Heart) El potencial d’acció és generat en el nòdul sinoauricular i viatja a través de la paret de l’aurícula des d’aquest nòdul fins al nòdul aurículo-ventricular.\nAquest potencial d’acció travessa lentament a través del nòdul aurículo-ventricular per a deixar temps per a que les aurícules se contraguin.\nLlavors, aquest impuls passa ràpidament a través de les fibres atrioventriculars (fibres de Purkinje), que s’estenen des del nòdul atrio-ventricular fins a les fibres esquelètiques del septe (paret que separa els ventricles).\nAquestes fibres arriba un moment que se bifurquen (en una branca dreta i una d’esquerra), i el potencial d’acció descendirà ràpidament fins el final d’aquestes branques (que segueixen el ventricle dret i l’esquerre.).\n4 La ràpida conducció des de les fibres atrioventriculars fins al final d’aquestes (final de les fibres de Purkinje) indueixen a les cèl·lules musculars dels ventricles a contraure’s a l’uníson, proveint així una forta contracció.\nActivitat elèctrica – l’electrocardiograma (ECG) L’electrocardiograma és la representació gràfica de les ones de despolarització / repolarització del teixit cardíac a mesura que l’impuls elèctric es va transmetent pel cor.\nUna petita part d’aquests potencials elèctric es propaguen fins a la superfície corporal i, situant elèctrodes als llocs adequats, aquests senyals es poden enregistrar. Dins l’ECG podem fdiferenciar les ones P, Q, R, S, T; i els complexes PQ, QRS i ST.\nEs pot identificar l’inici de la sístole ventricular a l’ECG en el pic de l’ona R, i el final de la sístole ventricular en el pic de l’ona T; la diàstole ventricular comprèn l’intèrval comprès entre el pic de l’ona T i el pic de l’ona R següent. Donat que cada cicle cardíac (batec) conté un període de sístole ventricular seguit d’un de diàstile ventricular, la durada del batec pot ser mesurat com el temps entre els pics de les dues ones R consecutives.\nEsdeveniments mecànics (el graficote) 5 Aquesta gràfica ens representa l’activitat mecànica del ventricle esquerre, que proporciona la sang a tot l’organisme (el dret només al sistema pulmonar). les gràfiques seran semblants, però la magnitud dels valors serà molt menor (sistema de baixa pressió).\nEns fixem bàsicament en el volum ventricular, pressió ventricular (vermella), pressió a l’arteria aorta i pressió a l’auricula.\n A l’inici de la sístole, venim de la finalització d’una diàstole anterior. A la fase final de la diàstole tenim la vàlvula auriculoventricular oberta per omplir-se el ventricle de sang mentre que la aòrtica esta tancada. A l’inici de la sístole el cor comença a contraure’s.\nLlavors es tanca la vàlvula auricoventricular i el ventricle es comporta com un recipient tancat per les dues vàlvules, i que a més s’està contraient. (fase curteta) abans de sístole  contracció isovolumètrica: fase on el volum del ventricle roman constant, com que s’està contraient, la pressió ventricular puja (línia vermella superior).\nQuan s’arriba a un pressió d’aproximadament 80 mm de mercuri, la vàlvula aòrtica s’obre, llavors la auriculoventricular roman tancada. Com que el ventricle s’està contraient, passa la fase d’ejecció de la sang des del ventricle esquerre a la aorta. Ja no es un recipient tancat (s’ha obert la vàlvula) i la sang del ventricle surt a l’aorta molt ràpidament i amb una gran pressió, per tant es una fase d’ejecció ràpida on el volum del ventricle va disminuint, però la pressió segueix pujant en la sang de dins del ventricle (la contracció del ventricle és encara més ràpida que la velocitat de la sang que pot sortir). Segueix pujant fins a arribar a un punt on ha sortit suficient sang del ventricle (s’ha alliberat molta) i encara que s’estigui contraient, arriba a un pic i comença a baixar.\nSimultàniament, si la pressió diastòlica era de 80mm de hg, un cop comença a rebre tota la sang del ventricle, la pressió de l’interior de la aorta està en paral·lel amb la del ventricle i segueix un patró similar, arribant les dues a un màxim de 120mm de hg (coincideix amb la pressió arterial sistòlica). En el punt que s’acaba la sístole comença la fase de diàstole (relaxació).\n L’inici de diàstole coincideix amb el tancament de la vàlvula aòrtica, i a més, la vàlvula auriculoventricular encara està tancada. Al ventricle les dues vàlvules estan tancades, però ara s’està relaxant, fenomen igual que abans però en sentit contrari. Etapa de relaxació isovolumètrica: de la mateixa manera que abans, el volum del ventricle no varia (recipient tancat) però el que cau de forma molt rapida es la pressió ventricular (recipient tancat relaxant, el volum no varia, per tant varia la pressió (ralla vermella superior)). El de l’aorta que no caigui per sota de 80 ho veurem mes endavant amb els vasos sanguinis. Això fins que arribem al punt de diferencies de pressió, la vàlvula auriculoventricular s’obre i el ventricle s’està relaxant, el ventricle comença a omplirse de sang.\nEn una primera fase s’omple ràpidament. La pressió del ventricle no varia, és la relaxació del ventricle esta succionant la sang del seu ventricle i del sistema venós que li proporciona aquesta sang. L’última fase de la diàstole ventricular coincideix amb la fase de sístole auricular, se solapen. Si la seva aurícula es contrau, això contribueix a que la pressió de l’aurícula pugi una mica (turonet a).\n Diàstasis: fase intermèdia, no important 3.3. DESPESA CARDÍACA La despesa cardíaca és el volum de sang expulsat pel cor / unitat de temps (aproximadament 5-6 L/min en repòs, >30 L/min durant exercici intens).\n6 Depèn del volum sistòlic (o volum/batec) (aproximadament 70ml) i de la freqüència cardíaca (aproximadament 75 batecs/minut).\nLa despesa cardíaca ha de ser igual al retorn venós, que és el volum de sang que arriba al cor / unitat de temps.\nRegulació mecànica del volum/batec Es tracta d’una autorregulació intrínseca purament mecànica, en funció del retorn venós, que segueix la llei de Frank-Starling: dins uns límits fisiològics, com major és la distensió del cor en diàstole, major serà la força de la contracció en la sístole següent.\nRegulació neural de la freqüència cardíaca  Trobem un centre cardioestimulador / cardioaccelerador, que és el Sistema Nerviós Autònom simpàtic, que incrementa la freqüència cardíaca i força la contracció.\n Trobem un centre cardioinhibidor, que és el Sistema Nerviós Autònom parasimpàtic, que disminueix la freqüència cardíaca.\n4. Vasos sanguinis Podem diferenciar varies capes que composen les venes i artèries: - Capa externa: teixit connectiu (col·lagen).\n- Capa intermèdia: teixit elàstic (elastina) i múscul llis (fibres en anell.\n- Capa interna: endoteli, pot presentar teixit elàstic (els capil·lars només estan formats per endoteli).\nDiferències entre venes i artèries 7 4.1.1. Pressió sanguínia arterial Pressió sanguínia arterial sistòlica (Ps) i diastòlica (Pd) En la sístole, les artèries reben l’impacte de la sang al sortir del ventricle. L’energia d’aquest impacte no la utilitzen per distendir-se gaire, sinó que queda emmagatzemada en el teixit elàstic, fent que la Ps puji fins a 120mm Hg.\nDurant la diàstole, s’utilitza aquesta energia per a contraure’s sobre la sang, impedint que la Pd caigui per sota dels 80mm Hg.\n4.1.2. Pressió hidrostàtica En qualsevol lloc del sistema circulatori, la pressió sanguínia real és la suma algebraica de la pressió hemodinàmica (deguda a la sang en moviment dins els vasos) més la pressió hidrostàtica, que bé deguda a que tot el líquid que se troba dins els vasos exerceixen una pressió degut a la força de la gravetat (0,77mm Hg/cm respecte el cor) 4.1.3. Bomba venosa La sang venosa, que presenta baixa pressió hemodinàmica i altra pressió hidrostàtica com s’ho fa per a tornar al cor? Ho fa gràcies a: 1. Les vàlvules venoses (localitzades en conductes grans) impedeixen un flux retrògrad de la sang,: ha de ser en sentit al cor; i fraccionen la pressió hidrostàtica.\n2. La bomba venosa és exercida per la contracció dels músculs de les extremitats, adbominals, diafragma, la qual comprimeix les venes i propulsa la sang en direcció al cor.\n3. També cal esmentar el paper del ventricle dret en fase de diàstiole, que és quan succiona.\n4.2. Vasos sanguinis: capil·lars Els capil·lars són els llocs d’intercanvi de líquid i substàncies entre el plasma i el líquid intersticial. Representen els vasos més petits formats per una capa de cèl·lules endoteials amb un diàmetre duns 5 a 9μm i aproximadament 1mm de llarg.\nEl flux sanguini dins els capil·lars varia depenent de la demanda (o sigui, depenent del teixit): trobem una sèrie d’esfínters precapilars (anell de cèl·lules musculars llises) que s’obren (selaxen) o tanquen (contrauen), controlant així el flux de sang.\nAnastomosis arteriovenosa: comunica directament 8 Els capíl·lars els trobem formant una gran xarxa dins els teixits, estant molts propers a totes les cèl·lules. Quan la velocitat de la sang és baixa, es facilita l’intervcanvi de sibstàncies.\nGrau d’obertura dels capil·lars Normalment el nombre de capil·lars oberts durant etapes de repòs representen entre el 30 i el 50%, percentatge que depèn de:  La importància relativa de cada teixit (per exemple, al cervell quasi tots oberts i a la pell quasi tots tancats).\n Les necessitats metabòliques de cada teixit en cada situació (per exemple, en un múscul esquelètic, durant el repòs hi haurà un 20% dels capíl·lars oberts, mentre que durant un esforç o estaran quasi tots  necessitat metabòlica ràpida).\nTipus de capil·lars  Continus: són els més abundants. Presenten cèl·lules endotelials que deixen porus intercel·lulars molt petits. És abundant en el teixit muscular, adipós, connectiu i en el pulmons. En el cervell aquests porus encara són més petits ja que ha d’estar entara més regulat. Aquests porus en el cervell es troben formant la barrera hematoencefàlica.\n Fenestrats: presenten porus inter- i intracel·lulars més grans respecte els anteriors. Esl trobem en glàndules endocrines, glomèruls renals i la mucosa intestinal.\n Discontinus o sinusoidals: poseeixen porus inter- i intracel·lulars molt grans. Els trobem en el fetge, la melra, moll de l’ós (guarden molta sang).\n4.2. VASOS SANGUINIS: INTERCANVI CAPILAR L’intercanvi d’aigua i soluts entre plasma i líquid intersticial depèn en primera instància del tipus de capilar del que estem parlant. A continuació es parlarà del capilar del tipus continu.\nIntercanvi de soluts Es tracta d’una difusió a favors de gradiens de concentració que és ràpida per a substàncies liposolubles, i menys ràpida per a substàncies hidrosolubles.\nIntercanvi de líquids L’intercanvi de líquids està basat en les diferències de: 1. Pressió hemodinàmica de la sang en el capilar (PHc) i la pressió hidrostàtica del liquid intersticial (PHli).\n2. Pressió coloidosmòtica (osmòtica deguda a les proteïnes) a la sang del capilar (PCc) i pressió coloidosmòtica del líquid intersticial (PCli).\nHem de tindre en compte l’interior i exterior del capilar, i l’extrem arterial i venós del capilar.\nFiltració  surt aigua del capilar.\nReabsorció  líquid intersticial cap al capil·lar.\n9 5. VISIÓ INTEGRADA DE LA REGULACIÓ CARDIOVASCULAR Qüestions prèvies 1. La despesa cardíaca és limitada, i la sang es distribueix de forma heterogènia entre órgans/teixits en funció de: a. Importància relativa (cervell i cor), b. Necessitats en cada moment concret, c. Funció que realitza (com per exemple si se troba monitoritzada en tots moments com els ronyons).\n2. Cada òrgan/teixit pot regular la seva pròpia irrigació. Quan hi ha contingència (incidència) l’activitat autorreguladora se suspèn i s’assegura la rrigació del cervell i cor.\n3. Parlem de flux (Q) i de pressió (P), però bona part de la regulació té lloc a nivell de resistència (R).\n4. La pressió de perfusió d’un òrgan és la pressió arterial de la sang que arriba a aquell òrgan.\nMecanismes de regulació cardiovascular 1. Mecanisme genèric d’autoregulació local: es tracta d’un mecanisme intrínsec, actiu i ràpid que té cada òrgan per regular la irrigació que rep. Ho fa variant la seva resistència vascular, i per tant la pressió de perfusió, i la finalitat és mantenir un flux capilar estable per afavorir l’inercanvi. Per exemple, si augmenta la pressió de perfusió d’un teixit, es donarà una vasoconstricció local. Els que millor s’autorregulen sñon el cervell, el cor i el ronyó. Fonamental la disposició en paral·lel.\n10 2. Control nerviós (ràpid): donat per neurones localitzades al centre vasomotor (SNC).\nAquest centre vasomotor consta de 3 àrees: a. Vasoconstrictora: naturalesa simpàtica, provoca vasoconstricció (augmenta la pressió).\nb. Vasodilatadora: inhibeix l’àrea vasoconstrictora i provoca vasodilatació (disminueix la pressió).\nc. Sensorial: rep senyals sensitius perifèrics i modula l’activitat de les altres dues zones, permetent un control reflex de la resistència vascular i de la pressió.\n3. Mecanismes reflexes de manteniment de la pressió arterial: en podem trovar de dos tipus: - Extrínsecs: sensors fora del sistema cardiovascular, responen a fred, calor, distensió, etc.\n- Intrínsecs: sensors dins del sistema cardiovascular, i són: o Baro-receptors: sensors de pressió situats a sinus carotidis i l’arc aòrtic, de forma que si puja la pressió arterial, es distendeixen, s’estimulen, i envien senyals q inhibeixen àrea vasoconstrictora (també inhibeixen el centre cardioaccelerador i estimulen el centre cardioinhibidor per baixar freqüència cardíaca).\no Quimio-receptors: sensors de pO2, pCO2 i H+ situats a cossos carotidis i aòrtics, de forma que si baixa la pressió, baixa pO2 i puja pCO2 i H+ de la sang que irriga els cossos, que envien senyals al centre vasomotor per provocar un increment en pressió sanguínia.\n4. Control humoral (a mig termini) Trobem diferents substàncies que intervenen: - Vasoconstrictors / hipertensors: endotelines, adrenalina, ANGII (angiotensina II), AVP (vasopressina ADH: hormona antidiurètica).\n- Vasodilatadors / hipotensors: NO (òxid nítric), bradiquinina, HIS (histamina), 5-HT (serotonina), prostaglandines.\n5. Regulació renal (a llarg termini) - AVP: quan disminueix el volum sanguini, s’estimula AVP, q augmenta retenció renal d’aigua.\n- Sistema renina-ANGII-aldosterona: quan baixa la pressió sanguínia, s’estimula la renina (ronyons), que estimula ANGII: 1. és vasoconstrictora, 2. disminueix l’excreció renal de sal i aigua, i 3. estimula l’aldosterona de les suprarenals, que també augmenta la retenció renal de sal i aigua.\n- Pèptid natriurètic atrial (ANP) (pèptid sintetitzat en les aurícules cardíaques): quan augmenta el volum sanguini, s’estimula ANP (aurícula cor), q augmenta excreció renal d’aigua i sal. Induirà a la micció.\nFisiologia animal - Tema 9. Fisiologia gastrointestinal (2013) Apunte


L'AB Vendrell competeix a un gran nivell, però acaba cedint a l'encert del rival\nEls taronges cauen per 78-87 davant un reforçat Sant Gervasi, en un duel marcat per l’encert en el triple\nCarles Ambrona El Vendrell 12-02-2018 9:53 Lectures 788\nVendrell - St Gervasi. Eix\nDerrota del conjunt vendrellenc per 78-87 davant el Sant Gervasi, el tercer classificat, un equip reforçat amb jugadors de nivell i amb un americà a la seva plantilla, els del Vendrell van guanyar en el partit de la primera volta, que porta una ratxa de deu victòries en els darrers onze partits i què té com objectiu l’ascens de categoria. De tota manera, els locals, amb la baixa d’Omar Francisco i la lesió de Jordi Solé, van jugar un gran partit, marcat per l’encert en els triples dels dos conjunts, fins a 27 anotats, 14/35 pels taronges i 13/28 pels visitants, dominant gran part dels minuts, amb un joc descarat, encara que van cedir, al final, a l’encert dels de Mollet del Vallès. Els de Marc Rovirosa, després d’aquest resultat se situen amb un balanç de 8-9 a la novena plaça de la classificació.\nL’encontre va començar amb un ritme frenètic i amb un Vendrell, que anotava, Lluís Casado i Yero Thiam, dos triples, què els donava un 10-3 als quatre minuts de joc; a partir d’aquí, el jugador visitant Reina, començava el seu recital, acabaria amb sis triples i 30 punts anotats, encistellant quatre triples en aquets primers minuts, malgrat l’encert del jugador visitant, dos triples més de Marc Molina i Alejandro Cereto i la direcció d’Oriol Mateu, deixaven 24-21 als taronges per davant, a la fi del primer quart.\nEn el segon període, va continuar l’intercanvi de triples, quatre dels locals, per tres els visitants, encara què, el Sant Gervasi començava a dominar el rebot, fet que els feia tenir segones opcions ofensives, tot i que els del Baix Penedès, responien amb accions de mèrit, en un segon quart que es tancava amb un parcial de 20-22, que deixava un 44-43 al descans. A la represa, es mantenia la igualtat, encara que les defenses prenien més protagonisme, i l’alegria anotadora ja no era tan evident; amb 51-52 un parcial de 0-9 dels del Vallès Oriental, suposava un 51-61 a dos minuts de tancar aquest tercer període, però, la resposta dels locals va ser immediata, tres triples consecutius, d’Oriol Molina, Mateu i Thiam, ajustaven 60-64, el lluminós, a manca del quart definitiu.\nUn últim quart que va ser trepidant, amb ràpides transicions a banda i banda, amb un conjunt de Mollet que portava la iniciativa, 68-72 a quatre minuts del final, encara que els del Vendrell, amb una gran defensa d’Adrià Trouvé al referent visitant, es mantenien molt a prop i amb opcions de capgirar el marcador. L’enèsim triple dels visitants deixava un 71-78 a 1.40 de la fi, els taronges contestaven col·locant el 74-78 i ja en el darrer minut, amb la possessió pels locals, un triple precipitat i errat, va truncar la remuntada, obligant als vendrellencs a fer faltes personals per aturar el rellotge, fet que van aprofitar els visitants, després d’anotar els corresponents tirs lliures, per sentenciar el resultat final. Bon partit dels taronges, malgrat el resultat final, la victòria de la setmana passada a Sant Adrià i el nivell de joc d’aquest partit, han de servir de guia per encarar el que falta de temporada. El següent compromís serà el proper diumenge a la pista del CN Terrassa, rival directe dels vendrellencs.\nAB Vendrell: Cereto (19), M. Molina (14), Casado (3), Mateu (19), Thiam (16), Nieto (3), Gabaldón, Trouvé, O. Molina (5), Solé i Luna. 14/35 triples, 8/13 tirs lliures, 25 faltes.\nParcials: 24-21, 20-22 (44-43), 16-21 (60-64), 18-23 (78-87).


Cort exercirà com a mediador entre veïnats i artistes de carrer\n15 abril 2021 16:46\nCort ha acceptat introduir en el decret que regularà les activitats artístiques al carrer la proposta dels músics de carrer perquè l'Ajuntament, a través del Districte Centre, exerceixi com a mediador entre veïnats i artistes de carrer.\nAixí s'ha acordat en una reunió que ha mantengut aquest dimecres la regidora de Participació Ciutadana, Eva Frade, amb parts implicades, segons ha informat l'Ajuntament.\nEn concret, en la reunió han participat la Defensora de la Ciutadania, Anna Moilanen, el coordinador de Districte Centro, Miquel Àngel Contreras, i el representant dels músics de carrer Alejandro Posetto.\nL'objectiu de la trobada era acostar postures perquè la normativa, que serà un annex a l'Ordenança d'Ocupació de Via Pública, estigui llesta en les pròximes setmanes. Amb el decret, l'Ajuntament es proposa donar «equilibri» a l'activitat dels artistes de carrer -com pintors, manualitats artístiques, músics, cantants, ballarins , titellaires, pallassos, acròbates i escultures humanes- amb el descans dels veïnats.


el cafè de nit: L’ALTRA LARSSON\nDarrerament he llegit els dos primers títols de l’escriptora sueca Asa Larsson que s’han publicat a casa nostra,\nAsa Larsson va néixer l’any 1966 a Uppsala, però de petita va anar a viure a Kiruna (al nord de Suècia), l’escenari de les seves novel•les. Abans de dedicar-se plenament a la literatura, va treballar com a advocada tributària, que és la mateixa professió de la protagonista de les seves novel•les, Rebecka Martinsson.\nEl seu primer llibre va ser “Aurora boreal” (2003) que va aparèixer al nostre país a finals del 2009 i el segon, “Sang vessada” (2004) que ha sortit enguany. Segons sembla té publicades tres novel•les més: Svart stig ( 2006), Till dess din vrede upphör (2008) i Guds starka arm (2009), les quals encara no han estat traduïdes al català.\nA “Aurora boreal” s’explica l’esgarrifós assassinat del fundador de l’església de la Font de la Nostra Fortalesa a la petita població de Kiruna. Quan la germana del pastor és acusada de l’assassinat, l’advocada Rebecka Martinsson, amiga de l’acusada, que viu i treballa a Estocolm, torna a Kiruna, la seva ciutat natal, per fer-li costat i col•laborar amb la inspectora de policia Anna-Maria Mella. Rebecka Martinsson es veurà obligada a ficar-se de ple en el cas i al mateix temps fer front al seu passat.\nLa trama de “Sang vessada” arrenca uns mesos més tard quan un nou assassinat ha trasbalsat la tranquil•la vida de la petita població de Jukkasjärvi (a tocar de Kiruna). Aquest fet obligarà novament Rebecka Martinsson a deixar la seva monòtona vida a Estocolm i traslladar-se al nord per tal de resoldre el trencaclosques. Novament comptarà amb l’ajut de la inspectora Anna-Maria Mella i juntes quedaran atrapades en el misteri que envolta el nou cas.\nAsa Larsson ens manté enganxats en un lectura molt fluïda i en la qual ens retrata tota una sèrie de personatges que a base de flash-backs ens permeten anar-los coneixent millor tal i com va avançant la narració.\nHaig de dir que l’amiga Maia de “El racó del cuscús”, gran lectora de novel•la negra, em va fer venir ganes de llegir l’Asa Larsson ja fa temps, i li ho agraeixo ja que la lectura d’aquests llibres m’ha tingut un munt d’hores entretingut i enganxat del tot.\nPer cert, l’Asa Larsson no té res a veure amb l’Stieg Larsson. Els seus primers llibres es van publicar anteriorment a la trilogia “Millenium”, i el mateix Stieg, en més d’una ocasió, va fer pública la seva admiració per la forma d’escriure i plantejar les històries de l’Asa Larsson. Potser l’única connexió que hi ha entre ells dos, és l’aspecte físic de les protagonistes. Tal i com explicava l’Asa Larsson en una entrevista, tant la Rebecka Martinsson com la Lisbeth Salander són dues dones que no fan més de 1,50 metres d’alçada, però són independents, fortes i decidides.\nPublicat per josep a 19:36\nEtiquetes Asa Larsson, Aurora boreal, llibres, Sang vessada\nGemma 29 de setembre de 2010, a les 20:09\nJa fa temps vaig llegir Aurora boreal i aquest estiu ha estat el torn de Sang vessada, també gràcies a la recomanació de la Maia ;)\nPer mi ha estat un retorn a l'autèntica novel·la negra, sense la disfressa de best-seller, oi?\nJa tinc ganes que tradueixin les altres tres novel·les!\nVisc a la Cuina 29 de setembre de 2010, a les 22:36\nDoncs me les apunto, em sembla que m'agradaran!\nMªJose-Dit i Fet 30 de setembre de 2010, a les 0:34\nUna molt bona escriptora encara que la segona part em va semblar que vivia de rendes de la primera...molts petonets\nstarbase 30 de setembre de 2010, a les 9:02\nJo he de comfessar que no dono per a tot, i la lectura la porto més aviat per temes tècnics i de feina així que em queda molt poc temps per a la 'literatura'. Tot i així, aquesta setmana haig d'anar a la biblioteca i mirarè a veure si trobo algun dels dos llibres :)\nAnònim 30 de setembre de 2010, a les 10:34\nSegon intent! ;-)\nSembla molt seductor aquest títol. Me l'anoto per a la propera lectura.\nUna abraçada família!\nXavier 30 de setembre de 2010, a les 11:25\nGlòria, he repassat els ingredients de la greixonera de brossat mallorquina i coincideixen amb els que tu tens... Hehhe! Això és que tornes a les arrels... ;)\nmaia 30 de setembre de 2010, a les 13:23\nme n'alegro que t'hagin agradat les dues novel-les. L’Asa Larsson em sembla una gran escriptora, amb uns personatges de carn i ossos i que retrata els ambients religiosos amb personatges normals i amb històries molt reals, amb xafarderies, piques, discussions i antigues picabaralles que són al final els detonants de la majoria d'assassinats.\nHi ha una altra escriptora, que també m'agrada molt, Camilla Läckberg, que en la seva novel Els crits del passat també ens acosta a aquest món, en què es donen els mateixos problemes de convivència, de fanatisme, de baralles, lluites pel poder , etc ... que desemboquen al final en una desgràcia. En fi, sembla que és una cosa comuna a totes les religions :(\njosep 30 de setembre de 2010, a les 15:17\nCoincidim en la valoració dels llibres i també en el desig de que els altres que hi ha pendents de traduir surtin aviat en català. En novel·la negra, la Maia es una font d'informació sensacional, les seves recomanacions sempre han estat encertades.\nTal i com diu la Gemma, això es autèntica novel·la negra "sense disfressa de best-seller".\nA mi potser també em va agradar més la primera part, la segona és una continuació i ja se sap, moltes coses sembla que les hagis llegit abans, tot i que hi ha un munt de personatges nous (fanàtics i integristes), que pel que sembla, a la idíl·lica Suècia n'hi ha molts.\nAixò ens passa a molts, volem fer moltes coses i el temps es el que és i no dona per a més. Jo també voldria llegir molt més i escoltar més música i .... però faig el que puc, com tothom, oi?.\nEspero que si tens ocasió de llegir alguna d'aquestes novel·les t'ho passis molt bé. Hi ha de tot, crims, xafarderies, intriga, i per descomptat una gran crítica social i religiosa.\nGràcies pels comentaris i una abraçada a tothom\nGlòria 30 de setembre de 2010, a les 19:39\nGràcies per l'aclariment!. Així doncs, a la propera faré una greixonera de brossat i serà igual de bona que el pastís de mató!.\njosep 30 de setembre de 2010, a les 20:28\nLa veritat es que m'ho he passat molt bé amb la lectura d'aquests dos llibres. L'única petita pega és la tècnica del flash-back, que l'Asa Larsson domina molt bé, però com no estiguis al 100% concentrat et pot despistar una mica.\nDe la Camilla Läckberg no he llegit res encara. Hem recomanes algun títol en concret?, les històries, com en el cas de l'Asa Larsson, tenen continuïtat?\nGràcies per les recomanacions\nMargarida 30 de setembre de 2010, a les 23:42\nNo acostumo a llegir novel·la negra, però prenc nota per si mai em decideixo. Sens dubte, els suecs estan de moda!\njosep 1 d’octubre de 2010, a les 10:54\nA mi la novel·la negra m'agrada força, però m'agrada llegir altres coses també. El problema es que no hi ha temps material per a poder fer totes les coses que voldriem fer, aleshores hem de prioritzar, i si una cosa està en el quart lloc de la llista, molt probablement allí és quedarà perquè no tindrem temps ni per a les tres primeres.\nCuinagenerosa 1 d’octubre de 2010, a les 11:25\ntinc aurora boreal fa temps però encara no l'he llegit, no trigaré si me la recomanes.\na canvi, et faig una altra recomanació d'un autor que m'agrada molt, el sudafrià deon meyer, perquè acabo de llegir 'el pico del diablo' i és la novel·la que m'ha agradat més en anys, després d''el poder del perro'.\nEl plat blanc 1 d’octubre de 2010, a les 13:01\nConec els llibres però, encara que per ara, no sóc lectora de novel·la negra tindré en compte la vostra recomanació. Us felicito per la crònica. Gràcies\njosep 1 d’octubre de 2010, a les 18:43\nSi llegeixes l'Aurora boreal ja m'explicaràs que t'ha semblat. Prenc nota de la recomanació del llibre de Deon Meyer. Gràcies.\nGràcies per la teva visita encara que no siguis lectora de novel·la negra. Algun d'aquests llibres es una bona ocasió per a iniciar-se.\nMai 2 d’octubre de 2010, a les 15:37\nQueda apuntat , les vostres recomanacions són sempre un valor segur ja us en diré que m´ha semblat.\njosep 2 d’octubre de 2010, a les 18:35\nGràcies per l'afalac. Espero que t'agradi.\nmaia 6 d’octubre de 2010, a les 1:45\nmaia 6 d’octubre de 2010, a les 1:50\nHola Josep, de Camilla Läckberg et diria que comencessis pel primer llibre, La princesa de gel.\nActualment hi ha quatre llibres traduïts d'aquesta autora al castellà i al català (encara sort, perquè des de la col.lecció La Cua de Palla, d'Edicions 62 tots els lectors de n. negra en català ens sentim molt orfes: () i els tres primers ja estan en edició de butxaca.\nVaig fer un post fa temps: http://elracodelcuscus.blogspot.com/search/label/CAMILLA% 20LACKBERG\nHare un altre més complet, perquè és una escriptora que m'agrada molt, tant com Asa Larsson i Mari Junstedt.


El Club Bàsquet Constantí accepta amb resignació la decisió d’acabar les competicions – Constantí Ràdio\nEl Club Bàsquet Constantí accepta amb resignació la decisió d’acabar les competicions\nradio Abril 30, 2020\nDesprés que la Federació Catalana de Bàsquet (FCBQ) hagi acordat la finalització definitiva de totes les seves competicions pel coronavirus, incloses les de categoria sènior i preferent, el Club Bàsquet Constantí ha vist com tots els seus equips han hagut de donar per acabada la temporada 2019-2020.\nEl president del Club Bàsquet Constantí, Julián Valero, que aquest dimarts va assistir a la reunió telemàtica amb la Federació ha valorat amb resignació aquesta decisió, que implica que no hi hagi cap descens i que els ascensos vagin en funció de com es trobava la competició en el moment de l’aturada.\nEl president del C.B. Constantí ha explicat a Constantí Ràdio que això afecta especialment els interessos del Sènior “Black” masculí, que es trobava en 3a posició del seu grup després d’haver protagonitzat una impressionant ratxa de 12 victòries consecutives, i consolidant-se com l’equip més en forma de la competició. El Black tenia moltes opcions d’acabar en 1a o 2a posició, un fet que els hagués permès l’ascens automàtic a Tercera Catalana.\nEl fet que, finalment, segons la resolució de la Federació només pugi de categoria el 1r classifcat de grup farà que l’equip que aconsegueixi l’ascens automàtic sigui el C.B Cantaires Tortosa. El Black ha finalitzat la competició amb un balanç de 14 victòries i 4 derrotes, i havent disputat un partit menys que els 2 primers classificats.\nPel que fa al grup del Sènior “Green”, l’equip que aconsegueix l’ascens de categoria és el CB Rapitenc. El Green acaba la competició 4t classificat, amb un balanç de 12 victòries i 6 derrotes. Quant al Sènior Femení, aquest era el primer any de competició i ha estat un any de coneixement i d’acoplament entre les jugadores de l’equip, i els resultats no han acompanyat.\nEl president Julián Valero ha explicat a Constantí Ràdio que ara resten a l’espera de les circulars que arribin des de la Federació per poder tornar a l’activitat i començar a treballar de cara a la temporada 2020-2021, mantenint els tres equips (els dos sèniors masculins i el femení) i l’escola de bàsquet, i en la qual els objectius seran molt ambiciosos.


2 min. Andorra la Vella 30/07/2020 18:37\n651x366 El president d'Actinn, Albert Moles, i el clúster manager d'Actinn, Ivan Mora, durant la presentació del premi. / M. F. (ANA) El president d'Actinn, Albert Moles, i el clúster manager d'Actinn, Ivan Mora, durant la presentació del premi. / M. F. (ANA)\nMoles ha emfasitzat la voluntat que els projectes presentats suposin un benefici per al país i ha destacat que entre els aspectes que es valoraran hi ha la potencialitat en termes d’ innovació, l’impacte en la productivitat de les empreses o la viabilitat econòmica de la proposta. També es pretén que siguin generadors d’oportunitats per a la diversificació econòmica i la modernització dels sectors tradicionals.\nEl president d’Actinn ha manifestat que un dels factors més importants d’aquest premi és que es donarà “ visibilitat” a la proposta i ha emfasitzat que cal que el projecte sigui “replicable, competitiu i exportable”. També ha detallat que tot i que només hi ha previst donar un premi, en cas que es rebin propostes que el jurat decideixi que han de ser premiades, no es descarta augmentar la dotació o repartir els 5.000 euros entre més d'un guanyador.


Chacón deixa de ser la candidata del PSC per liderar el PSOE\nLa direcció dels socialistes catalans estaria més còmoda amb Madina\nSARA GONZALEZ Barcelona. 10/06/2013 00:00\nCarme Chacón ha deixat definitivament de ser la nineta dels ulls del carrer de Nicaragua. La polèmica carta que va escriure l'exministra per demanar a Pere Navarro que a'apartés del dret a decidir just el dia de la cimera amb Artur Mas ha estat definitiva perquè l'actual direcció li hagi fet creu i ratlla. Fins a tal punt que dirigents del nucli dur del PSC manifesten obertament que Eduardo Madina seria "un bon candidat" per al PSOE. Chacón ha perdut la principal plataforma de suport en l'àmbit intern i a hores d'ara ella tampoc està disposada a fer gestos públics per recuperar-la. Els seus moviments ja van adreçats a guanyar-se el vot de militants i simpatitzants, que són els que hauran de triar el candidat en unes primàries que, per ara, el PSOE preveu per a la tardor del 2014.\nJust després que Chacón es negués a votar a favor del dret a decidir al Congrés al febrer -com van fer els altres 13 diputats del PSC-, Navarro ja va dir que si l'exministra no avalava la consulta pactada amb l'Estat que els socialistes catalans defensen als seus documents no podria tornar a ser candidata del PSC a Madrid. Ara la direcció va més enllà i explica que en cap cas es bolcarien a donar-li suport per ser la cap de cartell del PSOE i, per tant, líder de facto del socialisme espanyol.\nFonts del nucli dur de Nicaragua ressalten que una hipotètica recuperació electoral del PSC depèn "de manera molt clara" que el PSOE "estigui fort" i de qui el lideri. Però avisen que la relació seria "molt més complicada" si fos Chacón. I és que creuen que la dirigent no faria més que fomentar un escenari de "contradiccions". També argumenten que el seu lideratge restaria a Catalunya, perquè des que va avalar la sentència del Constitucional sobre l'Estatut no ha fet més que despertar hostilitat transversal entre les forces catalanes, "que encara ficarien més el dit a l'ull" al PSC.\nEls dirigents del PSC sempre subratllen que ells formalment ni tindran ni han tingut candidats al PSOE. Però el cert és que entre bastidors el suport de Nicaragua a l'exministra era total. El seu cap de campanya era José Zaragoza i Daniel Fernández hi tenia un paper clau. Un i altre són exsecretaris d'organització del PSC. Però ara Navarro no està disposat a tornar a invertir esforços ni a arriscar suports davant l'eventual nova aventura al PSOE que ja prepara Chacón.\nChacón prioritza les bases\nL'exministra ho sap i no té cap mena d'intenció de recuperar terreny perdut amb la cúpula. Dóna per perduda la batalla, ja que té cremat tant el front de Ferraz com el de Nicaragua. Els seus moviments s'adrecen a guanyar suports entre les bases: "Ja no fa res per seduir l'aparell, tot ho fa en clau propagandística", asseguren fonts socialistes.\nArrimadas diu que ni Puigdemont ni Junqueras poden ser presidents\nEls socialistes balears i canaris volen dur les compensacions a la insularitat a la Constitució


Apartament a Barcelona: Penthouse Private Terrace Apartment in Sarrià\nPenthouse Private Terrace Apartment in Sarrià - Barcelona\nReferència: myspacebarcelona.com p18.3.2-lt\nTerrassa, Mobles terrassa, Bressol, Trona, Gandules, Roba de llit\nL'apartament té aproximadament 80 m2 i 30 m2 de terrassa privada, es troba en un edifici amb ascensor (Planta: Àtic) i compta amb pàrquing privat (20€/dia). Transport proper a l'apartament: Metro: Muntaner\nAquest apartament a Barcelona pot allotjar fins a 5 persones en 2 habitacions amb 2 llits individuals i 1 llit doble. L'apartament compta amb 1 bany amb banyera i 1 safreig. El saló compta amb 1 sofà-llit. La cuina està equipada amb rentaplats, microones, cafetera, cuina el·lèctrica, bullidor el·lèctric, forn, navera, navera/congelador i vitroceràmica. Per la seva comoditat l'apartament disposa de planxa, secador de cabell, TV, aire acondicionat, calefacció, rentadora i secadora. WIFI gratuït.\nÀtic dúplex en edifici de nova reforma, ideal per families i grups que dessitgen trancòrrer unes vacances pacífiques, relaxants i divertides. Aquest pis està dotat de totes les comoditats per que els inquilins es puguin senti com en la seva pròpia llar. Funny Attic aprota l'esperit l'alegria Barcelonina, aixó gràcies a la llum que en tot moment estarà present en l'ample i elegant saló-menjador, en les comfortable habitacions i en l'exquisita terrassa que donarà glamour a la vostra estada.\nFunny Attic II, una copa de xampany en una de les millors terrasses de Barcelona!


FCAC al taller “El relleu generacional en les cooperatives agràries” organitzat per la CAE - TITLE\nInici > Destaquem > FCAC al taller “El relleu generacional en les cooperatives agràries” organitzat per la CAE\nFCAC al taller “El relleu generacional en les cooperatives agràries” organitzat per la CAE\nCooperatives Agroalimentàries d'Espanya (CAE) ha organitzat a Madrid, el 13 i 14 de novembre, el taller “El relleu generacional en les cooperatives agràries” amb la finalitat de posar en comú les estratègies que segueixen les diferents federacions i unions territorials\nAgustín Herrero, director general de la CAE, va obrir el taller amb el desig que es constituís com un punt de partida per a l’abordatge d’una problemàtica, la manca de relleu generacional, que posa en perill el futur dels projectes socials i empresarials de les cooperatives. “El nostre paper és estratègic, tot i que la societat opulenta en què vivim oblida les necessitats bàsiques i desvalora el sector agrari”, va assegurar. Va fer un especial esment al fet que es tracta d’una problemàtica complexa i transversal, contra els que la volen simplificar i reduir a una qüestió de rendibilitat econòmica.\nTot seguit, els portaveus de les diferents federacions i unions territorials que formen part de la CAE van descriure la situació en què es troben, pel que fa a la problemàtica que es tractava, i van exposar diferents línies de treball. Per part de la FCAC, Domènec Vila va descriure l’experiència del projecte pilot Liderem el Relleu.Coop, els resultats que ha obtingut i els que se n’esperen. Així mateix, es van relatar altres casos d’èxit, que van ser presentats per les cooperatives que els protagonitzaven, com era el cas d’Unió Corporació Alimentària, de Reus, i el seu banc de terres. El taller el va cloure la participació de joves socis cooperativistes que, com va fer Ramon Piqué, de Fru-Rose (Rosselló, Segrià), van exposar els motius que els feien prosseguir en el cooperativisme. Piqué va defensar que “vivim en un món globalitzat al qual ens hi adaptem sense renunciar als valors que han fet gran el sector cooperatiu, la qual cosa ens anima a prosseguir i mantenir les nostres cooperatives adaptades als temps que corren, però conservant-ne l’esperit fundacional”.


La tuneladora, a punt per revifar | Colgeocat\nEls tècnics estan a punt d’enllestir la reparació de la tuneladora que porta 12 mesos pràcticament aturada en la Zona Franca, en el tram entre Can Tunis i la futura estació de Foc Cisell. Una errada en els estudis realitzats sobre el subsòl va originar la incidència que ha afectat el giny aquesta darrera vegada.\nLa manca de precisió en els estudis del subsòl, que s’han hagut de confirmar a posteriori, ha originat uns costos que hauran d’ésser assumits per l’empresa guanyadora del concurs de l’obra, doncs és aquesta companyia la que va encarregar el projecte. La intervenció en la tuneladora ha consistit en un canvi de les fulles per adaptar-les a un terreny inesperat. L’adaptació s’ha hagut de realitzar en condiciones de particular dificultat donada la necessitat de generar buit i d’assegurar la seguretat dels bussos.\nEl túnel en el qual es reprendran els treballs connecta el viaducte de la Zona Franca, i el seu traçat ha estat modificat i s’allargarà fins el Polígon Pratense, ja a l’altra riba del riu Llobregat.


Terry Melcher - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(en) Terrence Paul Jorden\n19 novembre 2004 (62 anys)\nMúsic, cantant, cantautor, productor discogràfic i productor de cinema\nMartin Melcher i Al Jorden , Doris Day\nTerrence P. Melcher (Nova York, 8 de febrer de 1942 - Beverly Hills, 19 de novembre de 2004) va ser un músic i productor nord-americà, una figura notable en la formació del so de rock californià dels anys 1960. Va produir molts artistes i solistes; algunes de les seves contribucions més reconegudes són cançons com ara "Mr Tambourine Man" i "Turn! Turn! Turn!" de The Byrds, i l'èxit "Kokomo" amb The Beach Boys, co-escrit per Melcher.\n1.1 Era surf i hippisme\n1.2 Trobada amb Charles Manson\nTerrence P. Melcher va néixer el 8 de febrer de 1942, a Nova York. Era fill de l'actriu i cantant Doris Day i el trombonista Al Jorden. Anys després del suïcidi del seu pare, Doris es va casar amb Marty Melcher, de qui Terry prendria el cognom.\nAmb només 22 anys va ser contractat com a productor en Columbia Records. Era el més jove, però el seu nomenament va provenir del fet ser fill de Doris Day, qui havia enregistrat l'èxit "Love Him". No obstant això, Terry Melcher va esdevenir un pioner en la producció musical.\nEra surf i hippisme[modifica]\nEs va endinsar en la indústria musical durant la primera meitat de la dècada de 1960, més específicament en el surf rock. El seu senzill "Summer Means Fun" dins el duo Bruce & Terry, va tenir un considerable èxit, i es va posicionar com un dels himnes de la música surf d'aquesta època. Melcher es va adaptar ràpidament i sense problemes a la contracultura hippie , igual que The Beach Boys, grup pioner de la música surf. A més gravar amb The Rip Chords l'èxit "Hey, Little Cobra". També va compondre temes al costat de Bobby Darin i Randy Newman.\nLa seva popularitat com a productor va augmentar quan va produir a The Byrds, fusionant el folk amb el rock, creant un so innovador. Les cançons més significatives d'aquest període van ser "Mr Tambourine Man" i "Turn! Turn! Turn! ".\nDesprés de The Byrds, el seu següent treball va ser amb una desorganitzada banda anomenada Paul Revere and the Raiders, amb qui va aconseguir crear un equip de pop comercial amb una successió d'èxits entre 1965 a 1967 que inclou "Just Like Em", "Kicks", "Hungry", "Good Things" i "Him Or Em - What 's It Gonna Be". Mentrestant, el seu excompany, Bruce Johnston, havia reemplaçat Brian Wilson en la formació de gira de The Beach Boys. Melcher es va trobar amb aquest grup californià quan va cantar cors en el mític àlbum Pet Sounds. Però l'encontre va tenir tràgiques repercussions, atès que Dennis Wilson dels Beach Boys, li va presentar el líder del culte "La Família", Charles Manson.\nTrobada amb Charles Manson[modifica]\nEl músic californià Dennis Wilson (bateria de The Beach Boys) tenia amistat amb Charles Manson. A la primavera de 1968, Wilson li va presentar Melcher amb la intenció que aquest últim li produís algun material musical. Encara que Wilson va aconseguir fer-li escoltar alguns enregistraments, Melcher va refusar.\nLa nit del dissabte 9 d'agost de 1969, quatre deixebles del clan Manson van entrar a la residència número 10050 de Cielo Drive a Beverly Hills, Califòrnia, on les acòlites de Manson van matar salvatgement Sharon Tate, la dona de Roman Polanski, que estava embarassada de vuit mesos i que va rebre setze punyalades.\nNo se sap amb certesa, però és probable que l'atac hagi estat planejat per liquidar Terry Melcher i la seva xicota Candice Bergen, car mesos abans de la massacre Melcher havia viscut en el lloc i Manson pensava que Melcher encara hi vivia. Manson pensava que Melcher anava a ajudar-lo a entrar en la indústria musical i quan es va assabentar que Melcher el rebutjava, es va sentir ofès, per la qual cosa hauria enviat els seus deixebles a la casa de Cielo Drive perquè l'assassinessin.\n↑ 1,0 1,1 «cantant / elpepigen / 20041123elpepiage_9 / Tes Terry Melcher, productor i cantant »El País.\n↑ 2,0 2,1 2,2 2,3 2,4 2,5 «Terry Melcher (1942-2004)» Spectro Pop.\n↑ 3,0 3,1 «Terry Melcher» Allmusic.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Terry_Melcher&oldid=21776857»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 22 ago 2019 a les 20:51.


SEMIREA: 05/01/2012 - 06/01/2012\nAl sortir del concert homenatge a Pere Calders que es realitzà a L'Auditori en commemoració del centenari del seu naixement vaig fer-ho amb el convenciment que havia de llegir, d'una vegada per totes, el mític Cròniques de la veritat oculta.\nEl cert és que hom pot entendre que l'obra sigui un referent dins de la literatura catalana, però no sé si era per la gran anomenada que té l'obra, o per una idealització basada en no sé ben bé què, trobo que m'esperava més del llibre.\nLes narracions, plenes d'humor i fantasia sota un embolcall de normalitat, acaben moltes vegades deixant-nos amb una sensació d'ambigüitat, una barreja entre “que bo! i Ah, ja està?” que no sempre acaba de confortar.\nVal a dir que hi ha contes que m'han agradat força en conjunt, d'altres que m'ha captivat la idea original, tot i que de vegades el final no sempre m'ha deixat satisfet, i d'altres que ni fu ni fa. No puc obviar que molts dels contes presenten un punt d'originalitat, especialment en el seu "macguffin", tot i que la pàtina de realitat que vol mostrar embolcallant-nos no sempre em sembla la més reeixida (quin ànim, criticar públicament en Calders!).\nHe intentat re-escriure el comentari i no me'n surto: sembla que no m'hagi agradat el llibre, i el que voldria manifestar és que no m'ha agradat tant com esperava, però que això significa que sí he gaudit amb la seva lectura i que la recomanaria.\nPodeu submergir-vos en aquests contes amb missatge, cadascun amb la seva personalitat pròpia i marcada, però que vol que atureu durant una estona de la vostra habitud perquè us la replantegeu, des d'una òptica on la ironia, l'absurd i la fantasia tracten de tergiversar-vos la realitat per mostrar-vos allò que s'amaga a les ombres de les nostres existències. En molts casos us trobareu amb una narració en primera persona on es replantegen la racionalitat de la nostra realitat arran d'un fet trasbalsador que ens mostrarà l'ambigüitat de les fronteres entre allò possible i impossible. Els personatges, gairebé caricatures sense rerefons psicològic, en un món quasi totalment ucrònic, intemporal i de referències difuses o confuses.\nPer destacar alguns dels contes que millor gust de boca m'han deixat citaria: El desert; La consciència, visitadora social; L'any de la meva gràcia; La ciència i la mesura; La revolta del terrat; Coses de la Providència; El teatre Caramar; La clau de ferro; L'”Hedera helix”; Una curiositat americana; Quieta nit; El crim.\nPublicat per Natxo a 8:08 p. m. 0 comentaris Enllaços a aquest missatge\nAvui he llegit, amb moltes ganes, la novel·la Corriente sanguínea de la Patricia Muñiz il·lustrada per en Bouman. Val a dir que vàrem tenir la sort de tenir un dels primers exemplars de l'obra, i signada pels autors gràcies a la màgica diada de Lo Cavaller Sant Jordi. La novel·la és una salvatge fantasia perversa salpebrada d'àcid humor. Ens narra en unes breus hores les vides de quatre personatges solitaris abandonats en aquest món de falses companyonies. Aquests quatre personatges es troben, o aspiren trobar-se, per compartir solituds i, tal vegada, i si els fluids vitals ho permeten, tal vegada compartir una companyia incipient que pot permetre abandonar, definitivament, la resta del món.\nAmb un estil directe, sense gaires concessions, com l'ambient asèptic d'una sala de cinema, la narració és plena de referències cinematogràfiques, l'autora ens narra les vicissituds d'aquests quatre particulars éssers a tomba oberta, com si en qualsevol moment aquests personatges poguessin tornar pel seu forat negre al seu propi cau i no poguéssim conèixer tota la història. Tot i aquest estil quasi de guitarra elèctrica en un fosc concert de rock una nit d'assedegats vampirs, trobem algunes frases, quasi versos de la veritat fluïda, ben destil·lades com si fossin roselles naixent en un camp de blat.\nEn aquesta accelerada fugida cap endavant dels personatges descobrirem com els fluids corporals esdevenen el motor dels desigs que peixen les ànimes. I, tot i poder semblar, i ser-ho, una història d'extrems, quasi parafílicament duta davant l'abisme per obligar-nos a mirar-lo i que per tant ens faci d'espill, trobem les més elevades i baixes passions, les accions més simples i ximples i les complicades i estúpides de la maquinària existencial humana. En definitiva, aquesta història, bellament adornada pels dibuixos quasi naïfs, curiós contrast necessari per la descarnada vivència, ens mostra, amb un sarcasme punyent i esquitxant com les passions són l'única motivació per sobreviure. M'agradaria veure aquesta història adaptada a la gran pantalla, podria ésser una experiència de fruïció fluïda. Us recomano que us deixeu portar durant una estona, que us serà agradosa, tot i que només sigui per la estranya sensació de riure que us provoca la morbosa delectació, per les passions desfermades en aquesta corrent sanguinosa...\n[Nota: text escrit el 24/IV/2012]\nPublicat per Natxo a 9:20 p. m. 0 comentaris Enllaços a aquest missatge\nA les "xarxes socials" he descobert que avui la catosfera es mobilitza per apadrinar paraules: aPARAULA'm.\nAl llegir-ho he pensat: quina seria la meva? Xiuxiuejar, acaronar, melic o acotxar són les primeres candidates. Una inevitable és Ciència que ens duu, directament, fins la Poesia. Clar que no podria obviar mots com colla,diable o foc.\nQuin dilema! I llavors penso que també m'agradaria que fos alguna paraula que mostrés el desig constant per aprendre i respectar la nostra llengua, el Català, per això apareixen les meves "q": quelcom, qualcú i qualssevol.\nSigui com vulgui, com transportada en un pailebot, trobo la solució:\nLa quarta acepció del verb escórrer és com a verb intransitiu i pronominal amb el sentit de la petite morte: tenir un orgasme.\nEstimar una llengua i voler fer-ne un bon ús demana fer-ho fins a les últimes conseqüències.\nPublicat per Natxo a 10:22 p. m. 1 comentaris Enllaços a aquest missatge\nUn conte ple de màgia amb final feliç.\nAixí podríem resumir la vetllada que acabem de viure a L'Auditori on la Judit Neddermann, acompanyada de set gran músics, sota la direcció del Genís Bou, ens han presentat onze temes compostos per músics de l'escena independent catalana basats en onze relats del gran autor Pere Calders.\nSembla curiós, però tot i tenir un llistat d'onze compositors diferents, l'espectacle es veia unitari, sense que això signifiqui que no hi ha diferències compostives en la música actual, ans al contrari, podies jugar, i era força fàcil en alguns moments encertar, qui havia composat la cançó.\nTrobo un gran encert homenatjar un dels escriptors cabdals de la nostra literatura, en el centenari del seu naixement, amb un activitat cultural com aquesta: donar llibertat a músics per inspirar-se en els seus contes i crear cançons per ésser interpretades per una banda creada ad hoc. A més a més, si afegim les imatges de la pròpia família Calders, presents avui a la sala, per donar color a les interpretacions, resulta una nit de conte, de conte màgic amb aquest toc tan propi de Pere Calders.\nLa sensació és tan positiva que des d'aquesta nit la nova lectura serà Cròniques de la veritat oculta.\nSincerament he gaudit molt (gràcies Edu per fer-ho possible). Crec que només faltaria que el concert s'hagués enregistrat (crec que alguna ràdio o televisió potser l'emet en diferit) per posar-lo a la venda, especialment si fos amb dues versions: el directe i les originals del compositors.\nDirecció musical i arranjaments: Genís Bou\nAndrés Tosti: trompeta i flughelhorn\nVic Moliner: baix elèctric i contrabaix\nAdrià Plana: guitarra elèctrica i acústica\nImatges originals de Pere Calders\nEdició i realització: Raúl Cuevas\nUna producció de Bankrobber i l’Auditori\nEstrena: 4 de maig a l'Auditori (Barcelona)\nPublicat per Natxo a 11:45 p. m. 0 comentaris Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: art, cançons, contes, cultura, música


La dreta britànica aprofita l’escàndol per linxar el sector\nEl Regne Unit debat la retallada de suport a les ONG\n3 min. Londres 18/02/2018 00:00\n651x366 Uns vianants passant per davant d’una botiga d’Oxfam a Londres. / ANDY RAIN / EFE Uns vianants passant per davant d’una botiga d’Oxfam a Londres. / ANDY RAIN / EFE\nEl potencial caràcter destructiu de l’escàndol d’Oxfam per al sector de la indústria humanitària global, i especialment per a la britànica, pot tenir tantes repercussions com l’escàndol de les despeses dels diputats al Parlament, el de la pirateria telefònica de News of the World a la premsa de Fleet Street o la crisi financera del 2008 per als bancs.\nL’afer Oxfam, que algunes veus han vist com a punta d’un iceberg molt més greu, podria convertir-se en un punt d’inflexió en què la confiança de l’opinió pública es trenqui en relació amb les organitzacions humanitàries. Les conseqüències serien tan greus o més que el dany ja causat per l’encobriment o la falta de controls de les entitats implicades. El pròxim tsunami o terratrèmol podria passar del tot indiferent a les societats benestants.\nLa premsa britànica més reaccionaria, com ara el Daily Mail i el Daily Express, ja fa anys que té les ONG en el punt de mira. Pràcticament des que el govern de Tony Blair va aprovar l’any 2005 l’aportació del 0,7% del PIB en ajuda humanitària, promesa que Theresa May, l’actual premier, s’ha compromès a mantenir. Per ara.\nPlou sobre mullat, doncs. Ho diu Luisa Enria, professora d’antropologia de la Universitat de Bath i especialista en l’estudi de la cooperació a Sierra Leone: “L’escàndol ha tornat a obrir un llarg debat sobre l’ajuda humanitària al Regne Unit”. Un debat desmemoriat i hipòcrita, perquè l’Imperi Britànic és un dels grans actors globals que han perpetuat durant segles les relacions de dependència i explotació de les colònies des de i sota el fuet de la metròpoli. En altres paraules, també de la professora Enria, “tant els partidaris de l’ajuda exterior com els seus detractors es desmarquen de situar-lo en el context històric, sorgit a l’ombra de l’imperialisme occidental”.\nUn debat, d’altra banda, que econòmicament no suporta cap prova del nou. Jason Hickel, un altre antropòleg, en aquest cas de la London School of Economics, ho ha demostrat en un llibre de publicació recent, The divide: a brief guide to global inequality and its solutions [La divisió: una breu guia sobre la desigualtat global i les seves solucions]. Els diners que s’envien en forma d’ajuda de nord a sud són molt menys que els que en tornen en forma de pagament del deute internacional i altres capítols. Diu Hickel que només cal “ampliar la mirada i prendre en consideració el context per veure que els recursos financers que flueixen sud-nord superen molt els nord-sud”.\nPerseguides les ONG per la gravetat dels titulars i els Torquemades de torn, l’escàndol d’Oxfam pot orientar-se de dues maneres. O cap a la progressiva supressió d’ajudes amb l’excusa de la incapacitat dels gestors de mantenir la casa pròpia en ordre o, segons suggereix la professora Enria, “cap a l’oportunitat de començar a parlar amb franquesa del paper de l’ajuda exterior en un món injust; una ajuda que s’ha de veure com a reparació dels errors del passat. Un primer pas per fer una indústria més justa abans que no pas qüestionar-ne el valor”.


1939. La caiguda de Barcelona - Andreu Claret | Ona Llibres ~ Ona Llibres\nInici ~ Botiga ~ 1939. La caiguda de Barcelona\nL’exèrcit franquista està a punt de creuar el Llobregat i milers de refugiats marxen cap a França. Entre ells Lluís Companys, que fuig, criticat per molts i abandonat pels seus. L’acompanya Manel Plandiure, un boxejador que li fa d’escorta i que es veu obligat a deixar a Barcelona l’Agnieszka, la seva amant, una prostituta polonesa. Quan els alemanys detenen Companys i l’entreguen a Franco, el Manel torna a Catalunya amb la intenció d’alliberar-lo. No ho aconseguirà, però venjarà la seva mort.1939. La caiguda de Barcelona és una novel·la sobre la tragèdia col·lectiva de l’exili, sobre el drama d’aquells a qui la guerra va estroncar la vida i la felicitat i sobre els qui no van defallir.


ANC, el nou objectiu d'Espanya ~ La Mossegada\nBon dia i bon dijous internautes. 'L'enemic només comença a ser temible quan comença a tenir raó'. Si més no això és el que pensava el dramaturg espanyol Jacinto Benavente, qüestió que deuen haver valorat des de La Moncloa, quan s'han adonat que la independència no és només fruit de la bogeria d'Artur Mas sinó que darrera les movilitzacions de milions de ciutadans hi ha una organització anomenada Assemblea Nacional Catalana. I es clar, el pas dels temps demostra que els quatre "gats" que en un primer moment la crearen han anat trobant companys de viatge fins a ser-ne 22.700. El problema espanyol radica en saber què fer per combatre una organització transversal no violenta que té una capacitat de mobilització tan extraordinària que ni les copes d'Europa del Barça o el Madrid aconsegueixen treure tanta gent al carrer.\nEls estadistes se n'han adonat i han començat a moure fitxa a través dels mitjans a fins. De tota manera, la capacitat analítica de les clavegueres no acostuma a brillar i aquest fet es tradueix en que arran de l'incediari article que el candidat de C's Juan Carlos Girauta va publicar al diari Abc, les mostres de solidaritat per les acusacions colpistes cap a l'Assemblea s'han multiplicat a l'igual que el nombre d'altes com a socis. En aquest sentit, també resulta simptomàtic la posició d'un rotatiu autoanomenat "progressista", que els darrers dies ha carregat durament contra l'entitat que presideix Carme Forcadell, alineant-se descaradament amb la caverna mediàtica acusant-la de tenir tics il·legals i antidemocràtics. I és que ara més que mai es demostra la certesa de la dita catalana, qui paga mana.\nUna dita que es convertí en anècdota aquesta setmana durant la presentació del llibre "Marta Rovira, cada dia més a prop” de la periodista i escriptora Eva Piquer, perquè segons ha trascendit Oriol Junqueras va coincidir al piscolabis amb el conseller Francesc Homs, i fou el republicà qui convidà al portaveu del govern. Portaveu que ahir es referia a la defensa de la consulta que els diputats Jordi Turull, (CiU), Marta Rovira (ERC) i Joan Herrera (ICV-EUiA) faran al Congrés de diputats. Homs, tot i admetre que la moció per transferir la competència per organitzar referèndums serà previsiblement rebutjada, sí que va incidir en el fet que el 2005, quan el lehendakari Ibarretxe va presentar la seva proposta de reforma de l'estatus d'Euskadi, fou descartada tot dient-li que en un context de pau les coses serien diferent i podria parlar-se de tot. Ben lluny del que realment fan avui amb Catalunya i probablement per aquesta raó miren de justificar-se creant mala maror i insinuant que aquí hi ha aires de cop d'estat.\nI si bé a casa nostra la Costa Brava tremola malgrat ser sinònim de valenta, quelcom semblant li passa al ministeri d'Afers Exteriors espanyol veient les diverses pressions exercides a nivell internacional per combatre el procés català. Si fa uns dies coneixíem que la diplomacia espanyola havia intentat impedir un acte per explicar la consulta a França, El Singular Digital explica el cas denunciat pel degà de la Facultat de Dret de la Universitat de Lisboa, Eduardo Vera-Creu Pinto, a l'edició porutguesa del diari Público. Segons el catedràtic membres destacats de l'ambaixada van fer mans i mànigues per prohibir una conferència del conseller de Presidència, Francesc Homs, per evitar que els lusos coneguessin de primera ma l'actualitat catalana. Afortunadament, probablement per raons històriques, el silenci perdé la batalla.\nLa perla d'aquest dijous és de les que fa ràbia i no la podem pas silenciar tampoc. Ens la servei el Nació Digital, el qual explica com un fotògraf espanyol registrat al fòrum intern de Google Fotos de Negocios España, alertava la resta de col·legues sobre un vídeo que el major cercador de la xarxa havia penjat. El professional es sentia greument ofès i discriminat per fet que Google Maps Business View hagués incorporat diverses entrevistes a comerços barcelonins per il·lustrar el recorregut virtual. I aquí sorgí la polèmica ja que els nadius d'aquesta ciutat van gosar parlar en la llengua pròpia de Catalunya. L'argumentació d'aquest fotògraf i alguns companys fou que "Los negocios deben estar alejados de la política, y dadas las circunstancias, lo mejor es doblarlo al castellano”. “Es de vital importancia que este video no aparezca en la página oficial”. Visca la Pluralitat lingüística!


Saló dels Penjats - Galeria dels Monstrus: La crisi del Nàstic és culpa del Consell d'Administració\nLa crisi del Nàstic és culpa del Consell d'Administració\nEn la darrera enquesta penjada us preguntàvem sobre la crisi de resultats del Nàstic. Qui és el culpable? Un 47% de les respostes veu una responsabilitat compartida: entrenador, jugadors i Consell d'administració. Un 32% penja la culpa al Consell d'Administració, mentre un 13% es decanta pel destituït Javi López i només un 8% apunta a la plantilla. Conclusió: la culpa és del Consell d'Administració, que acumula un 79%.\nLa nova enquesta us pregunta sobre un dels grans temes del nostre territori: Existeix encara la rivalitat Tarragona-Reus?\nPublicat per saló dels penjats a 10:05\nTarragna està sent infestada de mesetaris números 20... són els anys que li manquen al Nàstic per tornar a primera?\nper què tothoma parla de 'crisi'?\ncrisi del Nàstic, crisi econòmica, crisi de la família...\nal final ens ho creurem i tot\n10 de gener de 2008 a les 22:10\nJa sé que el tema a debatre és la suposada crisi del Nàstic, pero... ara tenim un altre numeret muntat amb el nou logotip de l’ajuntament. I l’equip del Saló dels Penjats, encara no n’heu dit ni piu. Crec que si l’anterior logo va portar polèmica, aquest es mereix (com a mínim) una mica d'atenció. “Nogensmenys”.\n13 de gener de 2008 a les 19:59\nTotalment d'acord amb l'amic Albertus!\nApreteu el ritma i desvetlleu-nos que hi ha darrere d'aquest anagrama tant i tant lleig.\nPer que ERC ha votat un anagrama amb 5 barres?\nPer què és tant lleig?\n13 de gener de 2008 a les 23:21\n16 de gener de 2008 a les 16:21\n16 de gener de 2008 a les 16:31\n16 de gener de 2008 a les 17:40\nNo afluixeu, salonaires!\n18 de gener de 2008 a les 15:39\ndic el mateix que el Tondo, no afluixeu, caram!\n19 de gener de 2008 a les 18:49\nnen yo se mucho del cinto y del pasado turbio de su mujercita brasileña\n23 de gener de 2008 a les 14:50\ncinto con va la vida por pedrabes? barcelona.\n23 de gener de 2008 a les 15:08\nReusdeReus ha dit...\nÉs increïble que devent mes d'un milió d'euros per a la hacienda i aun devent tant diners a tanta gent el Sr. Jacinto Romeo pugui anar tranquil·lament pel carrer amb els seus dos Porches (un Carrera i un Cayene) i la seva dona vestida de marcas caras del cap als peus. Qui sap una mica de la seva joveneta dona brasilera? on viuen?,Viatgets i llocs cars per a sopar és lo que no li manca a la vida de la parella mes feliç de Tarragona, o de Barcelona per que no se sap al cent on viuen. El que si se sap és que els dos mantenen una pagina d'Internet que és con un Blog on posen les seves fotos, diuen coses que van fer o ja han fet. I que els carnavales passessin a Brasil en gran estil. I els treballadors segueixen sense rebre. És una vergonya, on aquesta la justícia d'aquest país.\n23 de gener de 2008 a les 16:47\nEl solitario de Reus ha dit...\n23 de gener de 2008 a les 16:55\nNo passa res, tarragonins, ens veiem l'any que ve a Segona B!\n7 de febrer de 2008 a les 11:15


València bonificarà el 95% de l’IBI als comerços centenaris de la ciutat\nLa Regidoria d’Hisenda modificarà les Ordenances Fiscals de l’Ajuntament per tal d’incorporar una bonificació del 95% de l’Impost de Béns immobles (IBI) a tots els comerços de la ciutat amb més de 100 anys d’activitat. Este nou incentiu fiscal per a protegir els establiments que doten d’una identitat pròpia a la ciutat de València se suma a l’exempció que ja s’aplica a altres 13 locals de la ciutat que tenen la catalogació de comerços emblemàtics.\nEl regidor d’Hisenda, Borja Sanjuán, ha explicat que esta mesura, “impulsada, treballada i consensuada amb l’Associació de Comerciants del Centre Històric de València, ajudarà a preservar la identitat comercial pròpia que té la ciutat de València enfront de l’avanç de les superfícies comercials més impersonals i globalitzades que s’està produint en les grans urbs”.\nSanjuán ha incidit en la importància d’esta mena de beneficis fiscals per a ajudar al fet que el comerç més singular de la ciutat puga mantindre les portes obertes. “L’Ajuntament de València bonificarà a partir de l’any que ve el 95% de l’IBI tots els comerços de la ciutat que tenen més de 100 anys. L’objectiu és que estos llocs que són emblemàtics a la nostra ciutat continuen sent punts de referència als nostres barris i que continuen aportant singularitat a l’entorn de la ciutat”, ha defensat el regidor.\nL’edil d’Hisenda ha destaca, a més, que esta modificació de les ordenances fiscals per a incloure l’exempció fiscal als comerços de més de 100 anys d’activitat continuada afectarà de moment una desena d’establiments en tota la ciutat. “És molt important que, com a ciutat, combinem el desenvolupament econòmic amb mantindre una identitat que ens fa atractius i que fa que esta siga una de les millors ciutats del món per a viure”, ha manifestat Sanjuán.\nEsta mesura de protecció dels comerços tradicionals de la ciutat s’afig a l’exempció que ja està inclosa en les ordenances fiscals de València per als comerços emblemàtics registrats en la Guia de Comerços Emblemàtics de València. Actualment, 13 d’estos locals dels 45 que conformen la Guia en els diferents districtes de la ciutat ja es beneficien d’esta bonificació del 95% en l’IBI pel que Sanjuán ha animat la resta de registrats a sol·licitar l’exempció.\nEn esta línia, també es van introduir modificacions en les ordenances fiscals per a bonificar tant l’IBI com l’IAE a les sales de la ciutat que desenvolupen activitats d’arts escèniques i música en directe. Amb el canvi, la majoria d’estos espais singulars de la ciutat també poden optar a una bonificació del 60% en l’IBI, tant si compten amb un mínim de 30 anys d’activitat, com si part de la seua programació és en valencià. Igualment, també es va incorporar una bonificació en l’Impost d’activitats Econòmiques (IAE) per a tots els establiments que desenvolupen espectacles i arts escèniques permanents a València. Amb esta modificació, totes les sales podran acollir-se a una reducció del 60% en el rebut de l’IAE.\nAixí mateix, des de la Regidoria de Desenvolupament i Renovació Urbana que dirigeix la vicealcaldessa Sandra Gómez també es va incloure en el Pla Especial de Protecció de Ciutat Vella una sèrie de requisits per a garantir el manteniment de les botigues artesanals i emblemàtiques del cor de la ciutat. En el document es prohibix la instal·lació de botigues de conveniència i l’articulat incidix en el foment de totes aquelles activitats originals relacionades amb l’edifici de què es tracte o vinculades al comerç de productes de ceràmica, productes tèxtils, brodats, passamaneria, locals o negocis dedicats a la venda d’elements associats a la cultura en general, llibres, fotografies, mobles i objectes antics, obres d’art, joieries, argenteries, tallers de disseny o d’artesans i similars.\nSegüentAlzira capital cultural valenciana 2022Next


Barça – Celje Pivovarna Lasko: L’espectacle europeu torna al Palau!\nEls blaugranes estrenen la Champions League a casa contra el conjunt eslovè amb la voluntat de sumar els dos primers punts després de l’ensopegada inaugural a domicili\nHan passat més de quatre mesos des de l’última vegada que va sonar l’himne de la VELUX EHF Champions League al Palau Blaugrana. Aquest dissabte, 130 dies després d’aquell Barça-Nantes de quarts de final, torna l’espectacle de la màxima competició europea a casa, i ho fa amb la visita del Celje Pivovarna Lasko en la segona jornada de la fase de grups. El Barça de Xavi Pascual rep el conjunt eslovè amb la voluntat de sumar els dos primers punts després de l’ensopegada en la primera jornada a Hongria.\nEl conjunt blaugrana està mentalitzat per recuperar les millors sensacions per guanyar i jugar bé en el duel d’aquest dissabte al Palau Blaugrana. Davant de l’afició, els homes de Xavi Pascual volen estrenar el caseller d’una nova edició de la Lliga de Campions en què, un cop més, l’objectiu és arribar a la Final Four de Colònia. El camí fins al Lanxess Arena serà molt llarg, i el primer objectiu és superar el Celje Pivovarna Lasko.\nUn primer rival perillós al Palau\nL’equip eslovè, amb una mitjana d’edat molt jove en la seva plantilla, arriba al Palau Blaugrana després d’una derrota per la mínima a la seva pista contra el Flensburg-Handewitt (24-25). Aquest resultat és la demostració de les possibilitats d’un Celje a qui Xavi Pascual i Jure Dolenec van elogiar en la prèvia. Tant el tècnic com el lateral dret van destacar els perills del rival del Barça, tot i mostrar confiança en sumar els primers punts.\nEn tota la història de la Lliga de Campions (i de la Copa d’Europa) Barça i Celje s’han enfrontat en nombroses ocasions, tot i que ara feia anys que no coincidien. Des del primer enfrontament, en les semifinals de la temporada 1996/97, fins a l’últim, en la fase de grups de la 2010/11, catalans i eslovens s’han enfrontat 13 vegades, amb un balanç de nou victòries i quatre derrotes culers. Els darrers sis enfrontaments, però, han acabat amb triomf. L’última visita eslovena al Palau, el 2010, va acabar amb un ampli resultat de 44-33.\nXavi Pascual té la majoria de la plantilla disponible, amb l'única baixa de Mortensen per lesió, i compta amb els jugadors del filial Alex Pascual i Mamadou Diocou per acabar d’elaborar la llista de 16 jugadors convocats per al primer partit de Champions al Palau. El duel, que es disputarà a les 20 hores, es podrà seguir en directe per Esport3.


Apartment Vir 1 Vir Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n-, Vir, Vir, Croàcia, 23234 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartment Vir 1\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Vir, no busqui més enllà de Apartment Vir 1. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Apartment Vir 1 és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nL'ambient de Apartment Vir 1 es reflexa en cada habitació. balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera, plat de dutxa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com piscina exterior, jardí. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Apartment Vir 1.\nDescompte a Apartment Vir 1


Sebastià Cabot - Viquipèdia\n(S'ha redirigit des de: Sebastiano Caboto)\nSebastiano Caboto, Sebastián Gaboto\nSebastià Cabot o Sebastiano Caboto (?, 1476 - 1557) fou un navegant i cartògraf venecià. Segon fill de John Cabot, continuà l'exploració anglesa de l'Atlàntic septentrional. Al servei de la monarquia hispànica, explorà el Riu de la Plata i el Paranà, i també el Paraguai (1526-1530).\n1.1 Viatge a Terranova\n1.2 Al servei d'Anglaterra i Espanya\n1.3 Viatges a Amèrica\n1.4 Els darrer anys\nViatge a Terranova [modifica]\nSent nen, el 1497, va poder haver viatjat fins Terranova amb el seu pare, John Cabot, quan aquest va estar viure a Bristol i va efectuar un viatge sota bandera anglesa fins a la costa oriental d'Amèrica del Nord.\nAl servei d'Anglaterra i Espanya [modifica]\nAl voltant de 1512 va treballar per al rei Enric VIII d'Anglaterra com a cartògraf a Greenwich.\nAquell mateix any va viatjar a Espanya, sent nomenat capità pel rei Ferran II d'Aragó. El 1517 va tornar a Anglaterra, on va tractar d'obtenir infructuosament de l'almirallat el finançament d'una nova expedició a l'Atlàntic. El 1522 va estar novament al servei de la Monarquia Catòlica com a membre del Consell d'Índies amb el grau de pilot major.\nVa oferir secretament els seus serveis a la República de Venècia per organitzar una expedició en recerca del pas del Nord-oest fins a la Xina.\nViatges a Amèrica [modifica]\nEfígie de Caboto a la torre del Parc Anchorena, a Colonia (Uruguai).\nVa rebre el grau de capità general del regne d'Espanya i el 4 de març de 1525 se li va confiar el comandament d'una flota que tenia com a missió trobar una nova ruta cap a les illes Moluques navegant cap a l'oest. L'expedició estava composta per tres naus i 150 homes, que va salpar del port de Cadis el 5 d'abril de 1526, arribant inicialment a la costa brasilera.\nAquí va tenir coneixement, per boca de nàufrags de l'expedició espanyola de Juan Díaz de Solís de 1516, de l'existència de grans jaciments d'or i plata. Cabot va continuar fins a la desembocadura del riu de la Plata, explorant el riu aigües amunt. L'amplada del riu va fer que el prengués pel desitjat pas cap a l'oest. Va desembarcar els seus lloctinents Francisco de Rojas, Martín Méndez i Miguel de Rodas i va explorar el riu Paraná fins als salts de Yacyretá-Apipé, que no va poder franquejar.\nEl 6 d'abril de 1527 es trobava a la costa oriental del riu de la Plata, on avui hi ha el Parc Anchorena (departament de Colonia d'Uruguai), a la boca d'un riu que va anomenar San Lorenzo i que avui és conegut com a San Juan. S'hi va endinsar amb tres de les embarcacions, enviant la quarta amb el capità Juan Álvarez Ramón a reconèixer el riu Uruguai i a buscar un bon port. Mentrestant va construir una fortificació en un indret que va anomenar port de San Lázaro per custodiar les embarcacions davant els possibles atacs dels indis de la zona.\nEl 9 de juny de 1527 va construir una segona fortificació a la desembocadura del riu Carcarañá amb el riu Paraná, uns 50 km al nord de l'actual ciutat de Rosario, a la qual va anomenar Sancti Spiritu i que va suposar el primer assentament espanyol en el què actualment és l'Argentina. Proper a ell posteriorment es va construir el poble de Gaboto, a la província de Santa Fe, per commemorar el fet.\nL'agost de 1530 Cabot va tornar a Espanya, on va ser jutjat abandonar l'expedició, sent deportat l'1 de febrer de 1532 a Orà. Després d'un any va ser perdonat pel rei Carles I i va tornar a Sevilla, romanent com a pilot major fins el 1547. Aquell mateix any va tornar a Anglaterra, on el rei Eduard VI li va concedir una pensió vitalícia i el va nomenar gran pilot del regne.\nEls darrer anys [modifica]\nEl 1551, juntament amb Hugh Willoughby i Richard Chancellor va fundar i va dirigir la «Mystery and Company of Merchant Adventurers for the Discovery of Regions, Dominions, Islands, and Places unknown», una companyia de caràcter mercantil que tenia com a principal mecenes a John Dudley, I duc de Northumberland i que va centrar la seva tasca en la recerca d'una ruta marítima cap Rússia i Àsia pel Nord-est.\nEntre 1553 i 1554 aquesta Companyia va protagonitzar el primer viatge a través de l'Àrtic en una expedició de tres vaixells liderada per Hugh Willoughby i en la què també hi participava Richard Chancellor. En ella, Willoughby va descobrir l'arxipèlag de Nova Zembla. Willoughby morí en el viatge de tornada, així com tota la tripulació de tres vaixells, mentre Chancellor, després de vagar pel mar Blanc arribà fins a la cort del tsar de Rússia, a Moscou, obrint una nova ruta comercial entre Anglaterra i Rússia.\nSobre Sebastià Cabot no se sap ni quan morí ni què va passar amb ell.\n↑ Palomero Caro, Rafael i Pérez Rodríguez, Josep Maria: Histocard 1. Cronologia, lèxic i personatges històrics (fins al 1800). Castellnou Edicions. Barcelona, gener del 2006. Col·lecció Minimanual, núm. 13. ISBN 84-9804-210-0. Plana 117.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Sebastià Cabot\nBiografia de Sebastià Cabot al Dictionary of Canadian Biography Online. (anglès) i (francès)\nSebastià Cabot a l'Enciclopèdia Britànica. (anglès)\nObtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Sebastià_Cabot&oldid=11690614»\tCategories: NavegantsCartògrafs italiansVeneciansExploradors d'Amèrica\tMenú de navegació\nDarrera modificació de la pàgina: 8 abr 2013 a les 03:04.


El veïnat del barri de Sant Josep d’Esclanyà a favor de la millora viària\nEls veïns del barri de Sant Josep d’Esclanyà valoren molt positivament la millora de la vialitat del seu àmbit urbà amb la construcció d’un nou carrer per la banda de Palafrugell per donar sortida als vehicles i la reconversió dels actuals vials en una sola direcció.\nAixí es va poder veure durant la reunió pública convocada per l'Ajuntament la qual va aplegar una trentena de persones al local polivalent d’Esclanyà. L’alcalde, Joan Loureiro, va explicar que encara s’ha de fer el projecte definitiu i que les obres, si tot va com ha d’anar, es faran passat l’estiu. Tot i això, ja va explicar les línies mestres. Així, el vial d’entrada al barri, l’avinguda de Sant Josep, serà només d’entrada, mentre els tres vials transversals seran de sortida en direcció al nou vial que s’ha de fer al terme de Palafrugell i que assumirà Begur.\nReordenació dels aparcaments\nAmb el nou vial, Loureiro va afegir que hi haurà una reordenació de l’aparcament als vials. Així, hi haurà pàrquings a un costat del vial d’entrada i del de sortida. I als tres carrers, Xaloc, Gregal i Mestral, que ara s’aparca a ambdós costats, només es podrà fer en una banda, alternant-se cada 15 dies.\nA més, el mandatari begurenc va recordar que també es millorarà l’aparcament existent amb una nova reorganització, guanyant més places, a part de fer de bell nou el parc infantil.\nEl porta-a-porta també en aquest barri d'Esclanyà\nDins de la reordenació del pàrquing, però, desapareixeran els contenidors existents, ja que, a partir de dilluns, el barri s’integra a la recollida porta a porta, com ja es fa, des de fa un any, a bona part del municipi.\nPer això, es va aprofitar la trobada veïnal per fer una avançament del nou sistema, que funcionarà a través d’uns cubells, que els veïns poden aconseguir a partir d’avui a l’àrea de Medi Ambient o al local d’Esclanyà, presentant sempre un rebut de l’aigua.\nEn aquest punt, alguns veïns van manifestar molts dubtes, però amb les explicacions de l’alcalde, com també de l’educadora ambiental de l’àrea, la majoria dels dilemes es van dissipar. “Sé que els canvis d’hàbits costen”, va manifestar l’alcalde, però va afegir: “O recollim selectivament o paguem el doble”.\nAposten per millorar la qualitat de la gestió entre el ciutadà i la Policia Local\nAugmenta el servei d'autobús Sant Feliu-Girona amb un nou remolc per a bicicletes\nEl cap de setmana de revetlla de Sant Joan fregarà la plena ocupacióLa Costa Brava Centre fregarà la plena ocupació per la revetlla de Sant Joan. El sector hoteler encara el que tradicionalment és el cap de setmana que obre l'es


Santiago de Santiago visita el conjunt escultòric dels Jardins del Príncep per la seva restauració\nL'Ajuntament de Tortosa ha presentat el resultat de la rehabilitació dels vint-i-quatre grups escultòrics dels Jardins del Príncep, que va escolpir l'artista Santiago de Santiago (Navaescurial-Avila, 1925) fa gairebé 22 anys, en un projecte finançat per la Fundació José Celma Prieto, que va inaugurar el Príncep d'Astúries i de Girona el 23 de setembre de 1991. L'escultor avilès s'ha desplaçat expressament a Tortosa per comprovar el resultat d'una intervenció que ha seguit de molt a prop. En la presentació han assistit, a més de l'artista, l'alcalde de Tortosa, Ferran Bel, i els regidors de Cultura, Joaquim del Pino, i de Turisme, Alfredo Ferré.\nAl llarg de les últimes dues dècades els Jardins del Príncep i el museu d'escultures a l'aire lliure ha estat l'únic equipament turístic municipal, en una oferta que s'ha ampliat els últims anys amb la incorporació de l'exposició permanent de la Catedral, els centres d'interpretació del Renaixement i de la Setmana Santa, i recentment amb el Museu de Tortosa. El conjunt escultòric de Santiago de Santiago ha estat, doncs, un dels principals atractius turístics i culturals de Tortosa en tots aquests anys. Els visitants han pogut gaudir de la bellesa d'unes escultures situades emmig d'un entorn privilegiat, un jardí romàntic a l'antic Balneari d'en Porcar, que inclou una interessant col·lecció botànica.\n"L'home, la seva motivació i el seu destí." Així és com Santiago de Santiago va anomenar el conjunt d'escultures que fa un retrat panoràmic de tota la història, amb representacions de l'home primitiu, de les seves conquestes, el rebel castigat pels déus, la tragèdia d'Hiroshima i, fins i tot, la conquesta de l'espai. El monòlit central mostra les passions de la humanitat, el seu alliberament i el triomf final.\nL'exposició a l'aire lliure i, per tant, a les inclemències del temps i a algun acte vandàlic, ha provocat el deteriorament d'algunes escultures. La intervenció, realitzada per la Fundició Artística Vila, ha comptat amb l'aval de l'autor de l'obra i ha suposat la restauració, neteja i encerat de totes les obres. El cost d'aquesta actuació ha estat de 26.426 euros.\nL'alcalde ha recordat que aquest museu va ser possible gràcies a la iniciativa de l'alcalde del moment, Vicent Beguer, que avui s'ha afegit a la visita, i també al mecenes tortosí José Celma, que en va sufragar el cost. Ferran Bel ha dit que l'Ajuntament posarà en marxa un pla de manteniment per tal d'evitar la degradació del conjunt escultòric.\nSimultàniament a la rehabilitació, l'Ajuntament ha instal·lat senyalització turística a tot l'entorn dels Jardins del Príncep, amb un cost de 5.520 euros.\nLes dues intervencions s'han fet amb càrrec al Pla de Foment Turístic de Tortosa, finançat per l'Ajuntament de Tortosa i la Direcció General de Turisme de la Generalitat de Catalunya.\nSantiago de Santiago és un artista autodidacta que ha estudiat escultura a França, Itàlia i Japó. El domini de totes les tècniques escultòriques i materials, des de la pedra volcànica, fins al bronze, poliéster, fang i fusta, han portat la seva obra a ser exposada en molts països. El conjunt escultòric de Tortosa és l'obra més gran que ha fet mai l'artista avilès.


APAPMA es queixa del comú d'Ordino per la reconstrucció del camí ral\n2 min. 29/07/2020 13:01\n651x366 APAPMA es queixa al comú d'Ordino per la reconstrucció del camí ral APAPMA es queixa al comú d'Ordino per la reconstrucció del camí ral\nLa reparació del camí ral caigut a l'alçada d'Arans, corresponent a la ruta de Ferro, per un esfondrament provocat per un camió de gran tonatge, ha generat les queixes de l'associació ecologista APAPMA, que lamenta que aquest camió “mai hauria d'haver passat” pel camí i que critica que el comú d'Ordino no l'estigui refent amb la tècnica de la pedra seca, sinó amb una base de formigó.\nEl comunicat difós per l'entitat és el següent: Avui han començat a arreglar el camí de l’Obaguet (Ruta dels Homes de Ferro) a #Ordino, concretament el tram d’Arans que es va esfondrar pel pas d’un camió de gran tonatge. Un camió que no hauria d’haver passat mai per aquest camí. Una cosa que el comú hauria sabut de fer-se un projecte per arreglar el camí. Un projecte que no s’ha fet, i per tant passen coses com aquesta, vehicles que passen per on no poden i murs de pedra seca als quins el Comú no els fa cap manteniment fins que s’esfondren.\nPerò tornem al que us volem informar, aquest matí han començat les obres per arreglar el camí, i a hores d’ara, i a l’espera de què el Comú ens retorni la nostra trucada, podem afirmar que el mur no el pensen pas reconstruir seguint la tècnica de la Pedra Seca.\nUna llàstima, sent com va ser la Parròquia d’Ordino l’amfitriona del taller de Pedra Seca patrocinat per @CalPal i el Ministeri de Cultura, taller als que van assistir de visita els cònsols d’Ordino, i fins hi tot en van fer el repartiment dels diplomes als assistents. Una llàstima que el mateix Comú no prediqui amb l’exemple, i que tan sols estigui per sortir a la foto.\nDel pont de l'Aldosa a la Farga Rossell, pel nou camí ral\nEnllestit el darrer tram del camí ral entre Sornàs i Ansalonga\nEl Camí Ral recupera un tram de mur de pedra seca entre Arans i Llorts\nXavier Llovera: “A Andorra ja no entapissem amb parets de formigó, ara construïm, ara fem Lego i no paper pintat”


Dos noves empreses col·laboren amb la Fundació Doctor Ferran - EbreDigital.cat\nA l’Hospital de Tortosa Verge de la Cinta s’han presentat les produccions exclusives i limitades d’Oli d’Oliva Verge Extra. Les han elaborat les empreses Agrícola del Camp de Santa Bàrbara i el Grup Llambrich. Els beneficis contribuiran a l’accèssit d’una beca d’investigació relacionada amb la salut que promou la Fundació Doctor Ferran. Les empreses han preparat una partida de 2000 ampolles amb disseny i etiquetatge exclusiu. Seran comercialitzades en diversos establiments i espais gurmet.\nEl president de la Fundació Doctor Ferran, el Dr. Ramón Bosch, valora molt positivament estes iniciatives que donen suport a la investigació i avanç científic. També ha destacat la importància dels productes de qualitat com l’oli d’oliva, que estan associats a una dieta equilibrada i un estil de vida saludable.\nPer la seua banda, el gerent del Grup Llambrich, Carlos Solà, un dels impulsors de la iniciativa, explicava que el disseny exclusiu de l’ampolla del seu grup ha anat a càrrec de la dissenyadora planera Aida Martí. El gerent de l’Agrícola del Camp, José Cardona, remarcava la importància d’estes donacions per tal de contribuir als avenços en matèria de salut i, de passada, a la promoció dels productes de qualitat i proximitat.\nAl passat acte de lliurament de Beques Doctor Ferran, el passat 16 de maig, es va donar a conéixer al públic assistent la iniciativa. A més, les dos empreses ja van col·laborar aportant 1.500 euros per a un accèssit de les beques. Els diners es destinaran al projecte “Valor predictiu de la valoració infermera per a la detecció i abordatge del pacient amb fragilitat a les unitats d’hospitalització d’adults de l’Hospital Verge de la Cinta”. L’envelliment mundial és una realitat. Diversos estudis referencien que, actualment, l’índex de persones més grans de 65 anys se situa sobre el 17% i sobre 2050 serà entorn del 30%.\nDonacions per a la investigació\nLa Fundació Doctor Ferran és una entitat creada per la promoció i el suport a l’activitat de recerca, docència i formació que té com a objectiu final millorar el coneixement en les ciències biomèdiques i, per tant, beneficiar la salut de les persones. S’acull a la llei de règim fiscal 49/2002 que contempla incentius per al mecenatge i donacions.\nPerquè la Fundació pugue aconseguir els seus fins fundacionals, necessita la vostra col·laboració i el vostre suport econòmic. Les aportacions econòmiques que vulgueu fer, per petites que siguen, són d’extrema importància i ajudaran als projectes de la Fundació.\nÉs per això que la Cooperativa del Camp de Santa Bàrbara i el Grup Llambrich han volgut col·laborar amb ampolles especials d’oli. Altres entitats que han fet possible les beques d’enguany són Química Clínica Aplicada, l’Hospital de la Santa Creu de Jesús, la Clínica Terres de l’Ebre.