Club de Lectura Pla 9: 2016\nCodi 39 Bis : Algo supuestamente divertido que no volveré a hacer de David Foster Wallace\nAlgo supuestamente divertido que nunca volveré a hacer era una de les apostes “diferents” per a la programació d’aquest any. Primer perquè ens permetia sortir dels límits de la novel·la per submergir-nos en el món del periodisme de viatges i, segon, perquè ho haguéssim fet de la mà d’un autor de reconeguda qualitat com era David Foster Wallace (un d’aquells autors que han de llegir-se en un club de lectura tard o d’hora). Malauradament ens vam trobar amb un problema de difícil solució: no havia suficients exemplars a la Xarxa de Biblioteques per satisfer la demanda del club.\nPerò això no ens impedeix recomanar insistentment aquest llibret curt humorístic sobre les surrealistes experiències de l’autor (l’obra va ser un encàrrec d’una revista) en el seu viatge pel Carib en un creuer de luxe i com la seva immersió en aquest univers de diversió i oci que té les seves pròpies regles no és tant satisfactòria com pensava que seria. Gràcies a la seva mordaç escriptura Wallace ens dibuixa un món ple de superficialitat on els viatgers assumeixen i gaudeixen de forma conscient de totes les absurditats dels viatges en creuer.\nTot s'ha de dir, qui conegui l'obra de David Foster Wallace haurà patit la seva, a vegades exagerada, vena creativa que ens ha portat experiments com La broma infinita, un experiment narratiu de més de mil pàgines, només aptes pels lectors més atrevits, o alguns dels seus contes recollits en obres com Entrevistas breves con hombres repulsivos (la seva creativitat també arribava als títols). Però en el llibre que us recomanem en aquesta entrada ens trobarem a un David Foster Wallace molt moderat i que ens permet albirar la qualitat d'un autor que va decidir suicidar-se l'any 2008 i deixar-nos sense tots els llibres i relats que la seva ment inquieta hagués pogut imaginar.\nPublicat per Biblioteca Can Mulà a 18:21\nEtiquetes de comentaris: Algo supuestamente divertido que nunca volveré a hacer, Codi 39, David Foster Wallace, Humor, Programació alternativa\nCodi 39 : L'humor del dictador\nUna novel·la com Ha tornat ens demostra que els dictadors, per molt cruels i perillosos que hagin estat o per molts conflictes que hagin provocat, són una figura fascinant i un recurs habitual en el món literari. Per suposat, podem trobar moltes biografies i assajos al voltant de la seva historia però també moltes novel·les. En un nivell molt general fins i tot podem trobar un gènere literari anomenat la “novel·la del dictador” d’orígens sud-americans (lògic, tenint en compte la quantitat de dictadors presents en aquella zona els darrers dos segles).\nEl otoño del patriarca de Gabriel García Márquez, La fiesta del chivo de Mario Vargas Llosa o El recurso del método de Alejandro Carpentier, són algunes de les novel·les que podríem incloure en un subgènere literari molt orientat a despertar en el lector la seva consciència social i política.\nPerò curiosament aquestes figures tenebroses dels dictadors també funcionen considerablement bé en un gènere com l’humor. Segurament perquè, darrera del seu règim de por i de terror (de quina altra forma es podrien mantenir al poder), la majoria d’aquests personatges actuen d’una forma que s’apropa a l’absurd més absolut: des de buscar contínuament de forma paranoica l’enemic exterior (Enver Hoxha) o crear obres megalomaníaques intentant recrear imperis oblidats fa segles (Saddam Hussein, Mussolini...). Exemples com Ha tornat (amb un Hitler que representa segurament el pitjor dels dictadors) o El dictador y la hamaca de Daniel Pennac (un autor de qui parlarem més endavant) són llibres que advoquen per l’humor com a forma de revisió històrica (que no revisionisme) i de crit d’atenció sobre els moviments totalitaris que sembla que tornen a aparèixer en aquest món globalitzat.\nEtiquetes de comentaris: Codi 39, Daniel Pennac, Ha tornat, Humor, La novel·la del dictador, Timur Vermes\nCodi 39 : Ha tornat de Timur Vermes\nDeixem els temes i l'humor catalans de l'Empar Moliner per apropar-nos a una literatura relativament desconeguda com l'alemanya. I ho fem amb la intenció de reivindicar l'humor com una eina de reivindicació política amb una faula sobre el retorn a la vida del dictador més perillós dels darrers temps. Un llibre força polèmic a Alemanya on qualsevol obra al voltant dels temps foscos del nazisme es mira amb lupa.\nPerò un dels objectius d'aquest club de lectura nostre és intentar provocar unes tertúlies ben intenses i pensem que amb aquest llibre ho podem aconseguir! Per començar ja podeu consultar el dossier.\nPublicat per Biblioteca Can Mulà a 17:24\nEtiquetes de comentaris: Codi 39, Dossiers, Ha tornat, Humor, Timur Vermes\nCodi 38 Bis : Cuando te envuelvan las llamas de David Sedaris\nSeguim repassant alguns llibres que podrien haver entrat a la programació d'aquest any però que finalment, per diferents motius, no ho van fer. Aquesta vegada recomanem un llibre, Cuando te envuelvan las llamas, d'un autor clarament humorístic: el nord-americà David Sedaris (1956).\nCuando te envuelvan las llamas és un exemple paradigmàtic de la producció de Sedaris, que s'ha especialitzat en un tipus d'humor molt quotidià i familiar. Molts dels seus textos giren al voltant de les vivències de la seva pròpia família i de les seves pròpies experiències tant de parella (Sedaris és homosexual i aquest és un aspecte molt present a la seva obra) com de viure fora dels Estats Units. No sabem si la realitat serà tal i com l'explica l'autor, però ja us podem assegurar que podeu passar una bona estona amb les manies personals de Sedaris i la seva família.\nL'únic problema de Sedaris a l'hora de ser considerat per un club de lectura, és que acostuma a treballar bàsicament el relat curt, aspecte que dificulta el comentari de qualsevol llibre en una tertúlia. Per aquest motiu el lloc va ser ocupat finalment per Empar Moliner (una altra autora que analitza amb lupa la realitat que ens envolta però que sí que ha treballat el gènere novel·lístic). Tot i aquesta dificultat, a la Biblioteca estem obsessionats en dedicar un curs del Club de Lectura Pla 9 als escriptors de relats (un subgènere literari en sí mateix) i que ens pot oferir grans moments lectors. Si és el cas i ho tirem endavant segur que Sedaris serà un nom que tindrem en compte.\nEtiquetes de comentaris: Codi 38, Cuando te envuelvan las llamas, David Sedaris, Programació alternativa\nCodi 38 : Ghost writers\nUn aspecte curiós de la protagonista de La col·laboradora és la seva feina com a "negra literària" (en una plantació, com diu ella) que escriu llibres que altres personatges, normalment mediàtics, acabaran signant. Això ens permet dedicar una entrada a aquesta figura tant present a la indústria editorial però, a la vegada, tant poc reconeguda (perquè permetria veure l'engany que signifiquen els llibres d'alguns suposats escriptors, és clar).\nPerò que sovint no es reconegui la seva existència no vol dir que els "negres literaris" o, com diuen els anglesos "ghost writers", no existeixin des de fa segles. Això es pot suposar fàcilment amb alguns autors de reconeguda productivitat o, com dèiem, amb escriptors mediàtics que, de cop, tenen prou talent com per escriure les seves pròpies memòries o alguna novel·la que altra (que fins i tot pot guanyar algun premi, tu!). La seva figura també està present en molts dels anomenats llibres pràctics (cuina, salut, fenòmens socials i culturals...) que apareixen ràpidament en les prestatgeries de les llibreries per donar resposta a una moda concreta. I, com no, a nivell polític es sap que els discursos els acostumen a escriure aquests professionals de l'escriptura "funcional".\nA nivell històric es sabut que Alejandro Dumas feia servir negres, que H.P. Lovecraft va ser negre literari d'una gran figura com Houdini i que els "ghost writers" acostumen a acabar els llibres d'alguns autors un cop han passat a millor vida (V.C. Andrews va seguir publicant llibres molt després de la seva mort). Com anècdota podem apuntar que fins i tot un autor de còmic tant famós com Francisco Ibáñez reconeix que hi ha moltes històries de Mortadelo y Filemón que no sap de què van (un moviment habitual a l'Editorial Bruguera).\nTot i això, no patiu per molts "negres". Alguns tenen tanta feina que han de contractar altres autors per fer de "negre" del "negre" oficial (algun escriptor com Scott Westerfeld, de qui hem llegit algun llibre en aquest club, ha reconegut haver-ho fet algun cop). Així que hem d'assumir que alguns autors, tot i la manca de reconeixement públic, s'ho munten prou bé!\nPublicat per Biblioteca Can Mulà a 18:13\nEtiquetes de comentaris: Codi 38, Humor, Indústria editorial, La col·laboradora, Negres literaris\nDoncs bé, anem per feina! I ho fem com sempre "publicant" el primer dossier de l'any que correspon a un clàssic de l'humor força desconegut a les nostres fronteres: La suerte de Jim de Kingsley Amis (pare d'un escriptor bastant més famós, qui ho anava a dir, Martin Amis).\nAixí que ja podeu anar a llegir el dossier a la pàgina de sempre. A riure (esperem)!\nPublicat per Biblioteca Can Mulà a 18:09\nEtiquetes de comentaris: Codi 37, Dossiers, Humor, Kingsley Amis, La suerte de Jim\nAbans d'endinsar-nos en el proper curs, sempre està bé fer una ullada i valorar com ha anat el darrer cicle de lectures. A més, aquest curs 2015-2016, teníem un repte prou important: llegir i comentar llibres de ciència-ficció (encara que no ho semblés), un gènere que sempre acostuma a ser "difícil" pels lectors no acostumats a ell. Per fer-ho, vam agafar de referència i de guia la selecció de llibres protagonistes del curs 2014-2015 d'utopies i distòpies que ens van servir per "marcar" el to dels llibres a llegir. També al fer aquestes dues programacions seguides, potser les persones participants estaven més predisposades a encarar llibres d'aquest tipus. L'èxit del curs demostra que era el moment adequat i la forma apropiada d'encarar un gènere que, en algun moment, havia de ser protagonista del Pla 9 (i algun dia ens atrevirem amb ciència-ficció "de veritat"!).\nPel que fa al grup, des de la Biblioteca Can Mulà només tenim bones paraules pels seus components i, sobretot, per la dinàmica tant activa i participativa que s'ha desenvolupat. Per començar el grup segueix consolidant-se incorporant nous membres que, a més, participen activament en les tertúlies del grup (i això, per qualsevol que hagi participat en un club de lectura sap que és un gran QUÈ). Aquest aspecte implica que, per començar, les tertúlies són sempre interessants i es treu molt de suc a cada llibre (tot i que algun punxi una mica i no mirem a Michael Chabon) i que, a més, els participants estiguin molt involucrats en el desenvolupament del club de lectura). Tot això fa que encarar un nou curs del Club de Lectura Pla 9 (amb un tema que ha triat el grup per primer cop) es plantegi amb la seguretat que valdrà la pena el viatge pels propers nou llibres del curs 2016-2017 (i això que, com sempre no els ho posarem fàcil!).\nPublicat per Biblioteca Can Mulà a 18:47\nEtiquetes de comentaris: 2015-2016, Ciència-ficció, Pla 9, Valoracions\nCodi 33 : El sindicato de policia Yiddish de Michael Chabon\nS'ha de reconèixer que els primers llibres del club de lectura d'aquest any han estat emocionalment força exigents. Alguns pels temes que tracten i d'altres per com els tracten (segur que Michel Houellebecq us ve al cap de seguida). Per aquest motiu es va decidir incloure un llibre com El sindicato de policia Yiddish de Michael Chabon. Segueix sent un llibre relacionat amb la ciència-ficció (en aquest cas amb una historia situada en un món alternatiu) però que ens permet agafar aire amb la prosa elegant i lleugerament humorística de Chabon. Una sèrie negra molt ben treballada que, a part de fer-nos passar una bona estona llegint, també ens permet apropar-nos a un un dels darrers valors de la literatura nord-americana.\nCom sempre, podeu consultar el dossier (i els anteriors) a la pàgina corresponent.\nPublicat per Biblioteca Can Mulà a 19:13\nEtiquetes de comentaris: Ciència-ficció, Codi 33, Dossiers, El sindicato de policia Yiddish, Michael Chabon\nCodi 32 : El misteri de la ment\nLa carrera com a escriptor de Daniel Keyes no és gaire prolífica i a més està molt influenciada per la seva formació com a psicòleg. És cert, que al llarg de la seva vida el món literari també va estar molt present, ja que va ser editor d'una revista de ciència-ficció i va exercir de professor d'escriptura creativa a la universitat, però un cop d'ull ràpid a les seves obres ens permet observar que els misteris de la ment i les seves possibilitats de desenvolupament (com a bon escriptor de ciència-ficció que va ser) van ser el focus principal de la seva obra. Tot això acompanyat d'una narrativa efectiva i precisa no exempta de qualitat.\nÉs per aquest motiu que voldríem destacar una altra de les seves obres (així, si us ha agradat Flores per a l'Algernon) podeu continuar explorant la narrativa de Keyes. Estem parlant de The minds of Billy Milligan (que a Espanya es va traduïr com a La extraordinaria mente de Billy Milligan).\nEn aquesta obra Keyes opta per novel·lar la història real de Billy Milligan, una persona amb un extraordinari cas de personalitats múltiples (fins a 24 es van comptabilitzar). A rel dels crims comesos per un parell de les seves personalitats va sortir a la llum una història que a primera vista podria considerar-se increïble. Si a aquesta història sumem les hàbils mans escriptores de Keyes ja podeu suposar que és un llibre francament recomanable que ens endinsa en un dels laberints més enigmàtics que existeixen: la ment humana.\nPublicat per Biblioteca Can Mulà a 20:23\nEtiquetes de comentaris: Codi 32, Daniel Keyes, The minds of Billy Milligan\nCodi 32 : En imatges\nÉs cert que Flors per l'Algernon no és una obra gaire coneguda a Espanya... i la seva adaptació cinematogràfica tampoc (i això que té molt bona nota a IMDB!). Filmada amb el títol de Charly l'any 1968 sota la direcció de Ralph Nelson i protagonitzada en el paper de Charlie Gordon per Cliff Robertson (que va guanyar un premi Òscar per la seva interpretació). Tot i ser força fidel al llibre original, sí que es van permetre algunes llicències. Especialment en relació a la vida en solitari del Charlie.\nCuriosament, aquesta no va ser ni la primera ni la darrera adaptació de l'obra de Daniel Keyes. Anys abans d'aquesta pel·lícula, ja es va fer una versió televisiva anomenada The two worlds of Charlie Gordon (1961). La versió més moderna és un telefilm de l'any 2000 que va rebre el títol (molt de telefilm) de Un sueño imposible protagonitzat ni més ni menys que per Matthew Modine.\nPublicat per Biblioteca Can Mulà a 19:15\nEtiquetes de comentaris: Cinema, Codi 32, Daniel Keyes, Flors per l'Algernon\nCodi 39 Bis : Algo supuestamente divertido que no ...\nCodi 38 Bis : Cuando te envuelvan las llamas de Da...\nCodi 33 : El sindicato de policia Yiddish de Micha...


Art solidari amb les lesions medul·lars i cerebrals adquirides « Bloc del Clínic\nSobre les lesions medul·lars i cerebrals adquirides\nUna lesió al cervell o a la medul·la pot alterar el funcionament del sistema nerviós i condicionar de manera notable la vida d’una persona. Molts afectats queden greument discapacitats i necessiten l’ajuda constant de la família. Les causes més habituals són els accidents de trànsit, esportius i laborals. Algunes malalties, com els accidents vasculars cerebrals o certs tumors també poden causar aquests tipus de lesions. La investigació en aquest camp s’encamina a trobar tractaments efectius que millorin el pronòstic d’aquestes lesions i ofereixin més qualitat de vida a les persones que en tenen. La rehabilitació funcional i neuropsicosocial són les eines clau perquè els afectats s’adaptin a la seva nova realitat i arribin a ser el màxim d’independents possible.\nLa Marató de TV3 és un projecte solidari impulsat per Televisió de Catalunya i la Fundació La Marató de TV3 que té com a objectiu mobilitza la societat catalana entorn d’un objectiu: obtenir recursos econòmics per impulsar la recerca biomèdica sobre malalties que actualment no tenen guariment conegut. La Marató du a terme una potent tasca de sensibilització sobre les patologies de què tracta, tot promovent la solidaritat i la participació activa del conjunt de la societat. Els fons econòmics recaptats en La Marató de TV3 del 2010 permetran impulsar la recerca sobre les lesions medul·lars i cerebrals adquirides per trobar nous tractaments eficaços que millorin la qualitat de vida dels malalts.\nSobre la Galeria Paspartú\nPaspartú és una galeria multidisciplinar alternativa que mostra l’art contemporani i de nova generació, al mateix temps que pretén oferir un intercanvi entre artistes de diferents comunitats, països i cultures, fent de l’art una comunicació entre iguals. Amb aquesta iniciativa pretén incidir en la cultura artística, valorant l’art des de la vessant social.\nLa Marató de TV3, lesions cerebrals, lesions medul·lars


Mor la fotògrafa i periodista Olatz Vázquez en la seva lluita contra el càncer\nOlatz Vázquez va retratar la seva lluita contra el càncer.\nVa retratar amb imatges el seu procés contra la malaltia\nLa periodista i fotògrafa biscaïna Olatz Vázquez ha mort als 27 anys la matinada d'aquest divendres a causa del càncer gàstric amb metàstasi abdominal que patia, segons han informat persones properes a la seva família.\nLa jove s'havia convertit en un símbol de la lluita contra la malaltia des que va decidir mostrar la seva experiència en les xarxes socials. Olatz es va autofotografiar per veure com canviava el seu cos la quimioteràpia que estava rebent a causa d'un càncer gàstric.\nEl desembre passat el pianista James Rhodes li va regalar la seva càmara Leica Q2 perquè va considerar que quatre de les fotos que Olatz li va enviar eren les millors que havia rebut.\nEn l'últim tuit que Vázquez va publicar el passat 19 d'agost anunciava que estava passant unes setmanes «molt difícils», amb un total de quatre ingressos. «He perdut quilos, aspecte i independència. Sento dir-vos que he perdut l'Olatz que era», escrivia.\nComenta el contingut : Mor la fotògrafa i periodista Olatz Vázquez en la seva lluita contra el càncer


Col·laboració i impacte: Força per seguir sumant, presentat per Bruno Sokolowicz | ESADE Alumni\nCol·laboració i impacte: Força per seguir sumant, presentat per Bruno Sokolowicz\n05febrer 2014 de 19:00h a 21:00h\nBarcelona Auditori, Platea 1 - Av. de Pedralbes, 60-62\nConsulta el llibre: "La història d'Alumni Solidari", d'Eliane Guiu.\nDescarrega't el llibre en el teu dispositiu electrònic aquí\nEl 5 de febrer passat va tenir lloc l’esdeveniment "Col·laboració i impacte: força per seguir sumant", amb l’objectiu de celebrar la dedicació dels més de 1.000 voluntaris que han passat pel projecte Alumni Solidari. A més, per explicar la història d’aquests vuit anys de projecte, es va presentar el llibre La història d'Alumni Solidari: col·laboració i impacte, escrit per Eliane Guiu.\nLes nostres accions altruistes, per insignificants que semblin, poden tenir una gran repercussió social. Ser voluntari suposa dedicació i una implicació personal i professional que, en molts casos, poden sobrepassar-nos. Per això, ESADE va voler oferir als seus voluntaris i el personal de les ONG a què serveix algunes idees per seguir endavant amb la màxima il•lusió, en una jornada que va voler agrair l’esforç dels 1.000 voluntaris que ja han passat per Alumni Solidari.\nJosep Santacreu, vicepresident d’ESADE Alumni, va comentar que la trobada era en si mateixa una celebració: "S’ha fet molt pel projecte i ja ha arribat a la seva maduresa. Ja som grans i no ens fa por res. Serem valents davant de nous reptes".\nDes que es va crearó, Alumni Solidari ha col·laborat amb més de 150 organitzacions del tercer sector i ha aportat més de 50.000 hores en activitats de consultoria de manera altruista, valorades en més de 5.000.000 d’euros.\nL’acte va ser un punt de trobada "per a gent amb un gran cor", tal com va dir Bruno Sokolowicz, periodista i fundador de ScannerFM, encarregat de conduir la sessió. Per començar, es va entrevistar amb Eliane Guiu, voluntària del projecte i autora del llibre La història d'Alumni Solidari: col·laboració i impacte, que va explicar que la principal motivació d’un voluntari d’Alumni Solidari és aportar coneixements professionals al tercer sector, tornant a la societat les oportunitats brindades. Però també poder treballar en un entorn social, així com l’aprenentatge i la felicitat que proporciona fer quelcom pels altres. "He vist professionals molt compromesos; aquesta és, en molts casos, una experiència vital que en canvia la seva", va comentar.\nSeguidament, l’auditori va tenir l’oportunitat de conèixer per mitjà de Gonzalo Bernardos la dimensió i les repercussions econòmiques del tercer sector en la nostra societat, així com de reflexionar sobre l’important valor del voluntariat social. "Aquest és un dels projectes més importants d’ESADE, ja que com a escola de negocis amb grans valors humans i socials, ha de contribuir a equilibrar les creixents desigualtats en la distribució de la renda que la crisi ha generat. ESADE s’avança al futur amb aquest programa, perquè això no pot seguir així. I què podem fer-hi? Coses per als altres", va comentar.\nPerò treballar en el tercer sector també pot suposar un gran desgast, per això, en l’acte també va participar-hi Amanda Comoretto, psicòloga especialitzada en la gestió de l’estrès mitjançant la resiliència, que va compartir amb les persones assistents el seu estudi sobre la resiliència en els professionals de les ONG i els seus voluntaris.\nEntenent la resiliència com l’adaptació positiva en contextos d’adversitat, Comoretto va explicar quines actituds ens ajuden a ser persones més resilients: la tolerància a l’ambigüitat, un idealisme pragmàtic, la capacitat de solucionar problemes, tenir un sentit del significat i el propòsit, un bon suport social, cultivar l’optimisme i les emocions positives, saber gestionar les nostres emocions i practicar el mens sana in corpore sano. A més, va oferir consells pràctics i va repartir entre les persones assistents un qüestionari per descobrir el propi nivell de resiliència.\nSeguidament, es va celebrar un còctel de networking amb les persones assistents gràcies a l’ONG Cuina Justa.\nLes nostres accions altruistes, per molt insignificants que semblin, poden tenir una gran repercussió social. Ser voluntari suposa dedicació i una implicació personal i professional que, en molts casos, ens pot sobrepassar. No obstant això, amb passió i amb determinació, s’assoleixen resultats més que sorprenents.\nVolem oferir als nostres voluntaris i al personal de les ONG a les quals servim algunes idees per seguir endavant sense defallir i amb la màxima il·lusió. Per això us proposem aquesta jornada, amb la qual, a més, ens agradaria agrair l’esforç dels 1.000 voluntaris que ja han passat per Alumni Solidari.\nComptarem amb la col·laboració especial del reconegut periodista i fundador de ScannerFM, Bruno Sokolowicz, que s'encarregarà de conduir la nostra sessió.\nAprendre amb Amanda Comoretto sobre resiliència i com millorar aquesta capacitat per tal d’augmentar la nostra força i treballar bé en situacions límit.\nConèixer, per mitjà de Gonzalo Bernardos, la dimensió i les repercussions econòmiques del tercer sector en la nostra societat i reflexionar sobre l’important valor del voluntariat social.\nCelebrar plegats la dedicació dels més de 1.000 voluntaris que han passat pel projecte Alumni Solidari i explicar, gràcies a l’ajuda de tots vosaltres, la història d’aquests vuit anys de projecte presentant el llibre La historia de Alumni Solidario: colaboración e impacto, escrit per Eliane Guiu, també voluntària del projecte.\nVine i contagia’t de l’entusiasme dels nostres convidats per continuar treballant pels altres.\nEn acabar la sessió s’oferirà un còctel de networking a totes les persones assistents.


Del 12 de desembre de 2019 al 2 de gener de 2020, a la Sala d’Exposicions “Joan Vila i Plana”\nL’amic Salvador Llos, soci de la nostra Agrupació des de fa 12 anys, és un viatger incansable que ens ha sorprès amb quatre exposicions, sempre reportatges de les seves expedicions, que han fet les delícies dels visitants, no solament per la qualitat i les expressions impactants de les seves imatges, sinò també per les seves explicacions tan acurades.\nEn el cas de la mostra que ens ocupa, que va ser inaugurada amb la presència de l’Alcalde de Sant Adrià el passat dijous 12 de desembre, es trenca el tòpic de què, a vegades, la qualitat està renyida amb la quantitat. No és el cas. La mostra està composada d’una gran quantitat de imatges (quina d’elles més impactant) que responen als tres pilars bàsics d’una bona fotografia: enquadrament, color i composició.\nL’expedició la va dur a terme l’any 2018 al continent africà, en l’espai situat entre les fronteres del sud-oest d’Etiòpia i el sud-est de Sudàn del sud que, segons sembla ser, està habitada per les tribus més primitives del món.\nEn Salvador ens va explicar, amb tota mena de detalls, les seves vivències dins d’aquest món. Un exemple podria ser el cànon de bellesa de les dones. A diferència de la nostra civilització en que el que destaca és la bellesa estètica, allà el que es valora és la capacitat de patiment i d’aportar coses positives a la casa. Un home s’enamora d’una dona per la seva força física i mental capaç d’enfrontar-se amb qui sigui i com sigui per tal de defensar les seves pertinences.\nUn altre detall impactant és el de les lluites en forma de jocs que es celebren durant les moltes festes que porten a terme i en les que, en la majoria de les vegades, acaben amb el cos ple de sang, la qual cosa és motiu d’orgull per aquell que ho pateix.\nFins i tot, en una foto, ens va semblar poder veure l’equip de la penya (Joventut de Badalona) degut a que els colors predominants eren el verd i el negre.\nEn algunes tribus estaba prohibit fer fotos i, per aquest motiu, en moltes ocasions es va veure obligat a tirar amb el mòvil dissimuladament per tal de no provocar les ires del habitants del lloc.\nA la pregunta de, si en algún moment va veure perillar la seva vida, es va limitar a contestar que no pensava fer cap més viatge com aquest, però els que el coneixem sabem que aquesta decissió és pasatgera i que, d’aquí a quatre dies ens tornarà a anunciar una nova expedició. Probablement, a una zona encara més perillosa, si és que existeix… És l’ADN Llos.\nÉs per això que esperem les teves fotos tan precioses, esperem noves imatges impactants però el que esperem també per damunt de totes les coses són les teves explicacions tan acurades i educatives.\nL’acte va ser presidit, com ja hem comentat, per l’Alcalde de Sant Adrià, Sr. Joan Callau, el President de la Federació Catalana de Fotografia, Sr. José Antonio Andrés Férriz i el nostre President, l’Antonio Fernández Cuevas que, després de comentar les excel·lències de la mostra, van concloure l’acte amb el tradicional brindis amb cava.


El festival NEU! de Girona manté la programació i arrenca diumenge amb l'actuació de Nico Roig La República\nEl festival NEU! de Girona manté la programació i arrenca diumenge amb l’actuació de Nico Roig\nACN Girona .-El festival no internacional de música i altres arts NEU! arrencarà aquest diumenge amb l’actuació de Nico Roig a l’Auditori de la Mercè, a Girona, en sessió doble […]\nACN Girona .-El festival no internacional de música i altres arts NEU! arrencarà aquest diumenge amb l’actuació de Nico Roig a l’Auditori de la Mercè, a Girona, en sessió doble a les cinc de la tarda i a les vuit del vespre. L’esdeveniment manté el cartell previst dels propers caps de setmana tot i que ajorna dos dels concerts previstos per aquest. Es tracta del de Tona Gafarot –que es farà a el 4 de març a La Planeta- i el de Lorena Álvarez, que estava previst per dissabte i que es reprogramarà el mes de març. El festival obrirà amb una proposta de format trencador: un espectacle de 360 graus amb so binaural. El públic, amb auriculars, se situarà al voltant de la banda. Nico Roig presentarà el seu darrer disc ‘Yo siempre sueño que sí’.\nLes restriccions a la mobilitat derivades de la covid-19 han provocat que l’organització hagi decidit ajornar dos dels concerts previstos per aquest cap de setmana: el de Tona Gafarot, previst per aquest divendres, que es trasllada al 4 de març, i el de Lorena Álvarez. En relació a Gafarot, es farà la devolució de les entrades als compradors i ja es poden adquirir els nous tiquets. El festival està buscant nova data per a l’actuació d’Álvarez. El festival continuarà el cap de setmana que ve amb l’actuació de ‘b1n0’ (acompanyats per Núria Graham, PHOAC, Adriano Galante de Seward), el 23 de gener a l’Auditori; i un concert en acústic de Mazoni, repassant els seus grans èxits, el 24 de gener a La Mercè. Aquesta actuació ja ha esgotat les entrades disponibles. El festival abaixarà el teló l’últim cap de setmana de gener amb dues propostes més: el documental ‘Paco Loco Viva el Noise’ sobre el polifacètic productor, el 29 de gener al Cinema Truffaut i una producció de ZA! & la TransMegaCobla, a l’Auditori el 30 de gener. Malgrat les restriccions actuals, l’organització ha decidit mantenir la seva programació “amb la certesa” que “la cultura és segura” i per donar suport al sector cultural.


Entitats en català - Suport i Gestió d'Entitats i Associacions - Fundesplai\nAmb la col·laboració del Departament de Cultura de la Generalitat, Suport Tercer Sector va iniciar l’any 2011 el projecte ‘Les entitats, en català‘.\nAquí us proposem un seguit de models útils per a diversos tràmits en el marc de la gestió de les associacions i fundacions:\nRecull de models d’ús freqüent a les entitats no lucratives (2021).\nEn el marc del mateix projecte, també s’han elaborat diversos recursos per al foment de la llengua catalana a les entitats:\nTransforma’t en català! Recursos TIC en català (2021)\nGuia de normativa per a la igualtat de gènere a les entitats (2021)\nEnquesta sobre l’ús del català a les entitats\nGlossari de termes (2021)\nRecursos per a aprendre i millorar l’ús de la llengua (2021)\nDubtes més freqüents (2019)\nGuia per a l’elaboració del Protocol d’abordatge i prevenció de l’assetjament sexual a la feina. Obligacions legals. (2019)\nGuia per a l’elaboració del Protocol d’abordatge i prevenció de l’assetjament sexual a la feina. Objectius i continguts. (2019)\nRecursos per a la millora de la redacció de projectes (2019)\nAquest programa es duu a terme amb el suport del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.


Sense Recursos: 2009\nRecorda el Rubianes capaç de cagar-se en tot el cagable sense que t'ofengués la oïda, recorda el costumisme gestual i fraseològic català que tan bé saben caricaturitzar els Guerrilla, recorda Calders, recorda Brecht. Recorda moltes coses, però, alhora, és més genuí que tot això. He rigut com feia temps que no ho feia i he pensat com feia temps que no pensava després d'una obra de teatre. El "Non Solum" de Sergi López és brillant i divertit. I el més curiós és que, un cop més, el veus actuar i penses que és com un nosaltres, que podries ser tu mateix.\nTots els gèneres artístics poden créixer, si tu creixes amb ells. Retrobar-me amb el còmic després d'haver aprés a llegir amb ells, a mirar, a imaginar, és com trobar-se aquell amic a qui, no saps per què, vas deixar de veure't. Hi he tornat, sobretot, a través d'aquest autor, Alan Moore. "Watchmen", "V de Vendetta" i, sobretot "From Hell". Novel·les gràfiques, en diuen, no fos cas que algú et miri malament quan et vegi de la mà del vell col·lega.\nTan lluny de l'imaginari creat per Bernardo Atxaga i tan a prop, alhora. El darrer llibre de l'autor basc, "Set cases a França" ens transporta a la selva congolesa, a l'època (passada?) de la colonització, amb uns referents tan exòtics com la fauna que s'hi mou. Però els humans són com són a la moderna Europa i a la vella Àfrica: bèsties solitàries que el gregarisme fa brutals. El personatge de Chrysostome, no sé per què, m'ha recordat el protagonista de l'"L'home Sol". En qualsevol cas, m'ha semblat una novel·la esplèndida, on l'aparent mirada superficial, objectiva, només fa que recrear-te emocions. Inevitable el comentari: és curiós que dos escriptors se n'hagin anat al Congo a explicar la seua història, Atxaga i Sánchez Piñol, i, potser, al capdavall, per parlar-nos dels mateixos monstres.\nApunts sobre la Trobada d'Escriptors a l'Aiguabarreig\nLa generositat, més enllà del deure, de l'organització, del poble de Seròs. La conferènciad'en Solé i Sabaté, brillant i il·luminadora d'un passat que no ens avergonyeix desconèixer. Grans tiberis de pa amb tomata. La conversa amb l'Enric Boluda. Breu visita a Sant Petersburg amb la Xènia. Cireres per fer justícia a la convocatòria. Whisky. Més grans tiberis. Tertúlia monologada sobre l'exili des d'una literatura exiliada. Un mural que sobreviurà a les paraules. La veu de Carme Canela i el piano del Xavier Monge al servei dels versos de Màrius Torres, brillants. Un guardonat, Daniel Martínez Puig, amb la mateixa cara d'ensurt que vaig fer jo l'any passat i les mateixes il·lusions i, espero, millor sort. El capvespre a Avinganya mentre evoquem el capvespre a Marràqueix amb el Josep Piera -ja no vam poder marxar mai del tot de Djemà-el-Fna. Un llamp, contundent i preciós, estripa el cel. Més tiberi, més vi, més conversa...\n"Va, corre, que ara toca Rovira..."\nMai ningú m'ha sabut dir i explicar un poema com ho fa en Pere Rovira. Les seues classes eren droga dura per a aquells que estàvem enganxats a la literatura. Se'm fa estrany, molt, haver assitit a la seua última classe. Escoltar-li Machado, ara que el sap llegir amb les ulleres de tanta poesia, lectures i experiència vital, és un privilegi. Una sort que potser no podran repetir els alumnes universitaris. Fent broma, ens deia que potser haurà de pagar per poder tornar a explicar el poeta espanyol en unes aules universitàries que s'estimaran més impartir assignatures com "Literatura europea" -friso per veure'n el programa. Va ser una classe, una sessió, d'emoció continguda. No podia ser d'altra manera. "Xulo fins al final". I també, com sempre, va impartir l'apèndix de la lliçó a la sobretaula del dinar d'homenatge. Amb passió desenfrenada, fent bona la puta etimologia de la paraula "jubilar".\nCom d'una casa\nPoques vegades em passa que un poemari em parli d’una manera tan transparent com aquest. Obres la porta i tens la sensació que ja hi has estat, que aquestes parets, aquestes habitacions et són familiars. L’Enric Boluda és un amfitrió dels que pateix perquè te trobis còmode, a gust. I no hauria de patir gens, perquè la casa que ell ha aixecat -quants poetes voldrien tenir els fonaments que té aquest llibre- està moblada amb versos que t’expliquen, enginyosos i certs. Tanques la porta i saps que, d’una manera o altra, hi tornaràs. Si és que part de tu no s’ha quedat còmodament instal·lat en algun poema.\nNomés amb el poema “Pedra” el llibre de Xavier Macià ja deixa senyal a la memòria, i més endins. Però no és l’únic. “Matèria elemental” (Premi Maria Mercè Marçal 2008) és un recull que indaga al fons del fons del que som. Quan la veu de l’autor es mostra més personal, com als poemes “Comiat“ o “Dones fosques”, és quan he pogut veure amb els seus ulls i sentir-me més a prop de la seua matèria. Potser, tal vegada, perquè consola veure altres pedres enfonsant-se, lentament, a la teua vora en aquest immens oceà.\nCrisi de creació a la creació de crisi, la pitjor crisi de la creació\nÉs un aforisme per encàrrec. L'Institut d'Estudis Ilerdencs ens ha demanat a una colla d'escriptors, per Sant Jordi, una sentència que inclogui les paraules crisi i creació. Espero no fer-lo cert.\nTrobada d'escriptors a l'Aiguabarreig


Anem de Concerts » Jordà\nPosts Tagged ‘Jordà’\nCom ja vaig avançar fa unes setmanes, la principal recomanació que fa www.anemdeconcerts.com per a aquesta setmana és el Moscari Solidari 2010. Amb un preu econòmic de 10 euros (amb consumició) i a benefici de Donants de Sang de Mallorca (donants de sang de Moscari) i C.P. S’Olivar de Moscari, la festa musical que es durà a terme al Poliesportiu de Moscari comptarà amb artistes de rock i d’electrònica.\nA partir de les 23 h., els illencs i amics de la fusió flamenc/rock Los Primos encetaran aquesta nova edició, que continuaran els Diabólico amb el seu rock de guitarres al més pur estil de les bandes americanes dels anys 70, mesclades amb notes de punk i metal. Seguidament actuaran The Thunders amb el seu rock guitarrer amb influències dels setanta però dotat d’un aire d’actualitat que concorda amb la joventut dels seus components, per donar pas a l’esperada actuació a Mallorca de la banda gallega Triángulo de Amor Bizarro. Acaben de Read more…\nMoscari Solidari 2010 aquest dissabte 4-set-10\nAl Poliesportiu de Moscari es tornarà a celebrar el festiu Moscari Solidari, a benefici de Donants de Sang de Mallorca (donants de sang de Moscari) i C.P. S’Olivar de Moscari.\nA l’apartat corresponent al rock, figura com a cap de cartell la banda gallega Triángulo de Amor Bizarro, que prengueren el nom de la cançó Bizarre Love Triangle del grup britànic New Order.\nAcaben de publicar el disc “Año Santo”(2010) amb Mushroom Pillow. Si el seu debut ja va ser molt ben rebut, amb un estil musical que va omplir un buit a l’escena nacional el 2007, aquest treball que manté la temàtica de les seves lletres obsessives i hipnòtiques en castellà, un so punk amb distorsió guitarrera, un baix contundent i combinació d’altres Read more…


Apunts Variats: Catedrals Gòtiques a França IV: Chartres\nLa catedral de Chartres és una de les més famoses del món i marca l'inici de la plenitud del gòtic. Iniciada poc abans del 1200, serà la primera catedral on les noves tècniques constructives s'explotaran a l'engròs, la qual cosa la convertirà en el model per a les altres grans construccions posteriors.\nL'anterior catedral romànica fou destruïda per un gran incendi l'any 1194 i s'aprofità la part inferior de la seva façana (el Portal Reial) i dels campanars, que quedaren integrats a l'obra gòtica.\nLa torre més alta va ser construïda molt després, ja en estil gòtic flamíger.\nCom podem comprovar, a Chartres el gòtic ja apareix en el seu màxim esplendor.\nA més, Chartres és juntament amb Bourges la catedral per excel·lència\non els místics hi veuen codificat el saber hermètic i alquímic de l'Edat Mitjana.\nVista de la majestuosa portalada nord, acabada de restaurar.\nLa capçalera és imponent i hi podem admirar l'enginy constructiu del gòtic.\nA Chartres els arcbotants, contraforts i pinacles són utilitzats amb tota la seva potència.\nEls arquitectes medievals ja tenien a punt un sistema que els permetria construir edificis d'una audàcia i dimensions mai vistos fins aleshores.\nLa portalada sud, en aquells dies pendent de restauració. Destaquen certs elements defensius, cosa que ens recorda la concepció de fortalesa de molts temples medievals, sense anar més lluny la catedral de la Seu d'Urgell.\nVista frontal de la imponent portalada sud.\nTot i ser força alta, a la catedral de Chartres encara no s'observa\nel vertiginós desig ascensorial de les naus gòtiques posteriors.\nPerò si alguna cosa fa cèlebre aquesta catedral són les seves vidrieres, les millor conservades del món. Quan hi vaig anar vaig tenir la mala fortuna que les de l'absis eren en restauració, a més de que la màquina de fotos era força dolenta (època pre-smartphones).\nUn apunt que convé sempre remarcar quan pensem en els vitralls és que en el seu dia eren molt més vistosos que ara, protegits com estan per fora amb reixes, que tapen part de la llum.\nImagineu l'esclat de llum i color que devien ser aquestes catedrals a l'Edat Mitjana!\nCom ja he dit, quan hi vaig anar estaven restaurant les vidrieres de l'absis i no les vaig poder gaudir en tot el seu esplendor. En tot cas, aquí veiem una imatge trobada a la xarxa:\nI la nostra mala sort no va acabar aquí, ja que el famós laberint no el vam poder fer per que... estava cobert de cadires!!! Això sí, vam fer una copeta de Chartreuse en una terrassa vora la catedral.\n<<Catedral de Laon\n>>Catedral de Rouen\nPublicat per Josep-Miquel Serra a 13:02\nEtiquetes de comentaris: Catedral de Chartres, Gòtic francès


Arriba el primer '9': Toni Gabarre és nou fitxatge del Centre d'Esports Sabadell | Ràdio Sabadell\nArriba el primer '9': Toni Gabarre és nou fitxatge del Centre d'Esports Sabadell\nGabarre, en una acció amb el Numancia | Diario de Soria\n01.08.2021 17:38 Pau Vituri\nEl Centre d'Esports Sabadell ja té el primer dels davanters per competir a Primera RFEF. Es tracta de Toni Gabarre (Osca, 26/5/1990), un nom clàssic dels últims anys a la ja antiga Segona 'B'. Format a l'Almudévar, el filial del Huesca, la temporada 2014-15 va fer la seva primera aparició a la categoria de bronze amb el Deportivo Aragón i l'Alcoyano. Acte seguit va encadenar dues campanyes com a arlequinat amb l'Ebro, amb qui va marcar 18 gols en 69 partits. Xifres que li van valer l'arribada a Llagostera l'any següent, tot i baixar les prestacions i no poder mantenir la categoria.\nDesprés del seu pas per la Costa Brava, li arribarien els seus dos millors anys a nivell productiu. 15 gols tant amb el Tudelano com amb l'Atlètic Balears, amb qui es va proclamar campió del grup 1 i es va quedar a les portes de pujar al playoff exprés. Tot i això, el Numancia va confiar en ell per ser la referència de l'equip després del descens del futbol professional —Manix Mandiola l'havia tingut el curs anterior a Palma—, però Gabarre, amb només tres gols en 1.376 minuts, no va poder evitar el descens de l'equip de Sòria a Segona RFEF. En total, el 'tauró' ha acumulat 59 gols en 221 partits a Segona 'B'; curiositat, al Sabadell no l'ha mossegat mai en quatre precedents.\nS'espera un nou de renom\nLa de Gabarre és la novena incorporació que fa la direcció esportiva del Centre d'Esports en aquest mercat d'estiu. Les tres últimes, amb Jacobo González i Alfred Planas, han anat destinades a la parcel·la ofensiva de l'equip. Evidentment, se n'esperen més en els pròxims dies. De fet, la idea de Jose Manzanera és accelerar algunes operacions aquesta pròxima setmana abans de l'estada de l'equip a La Vall d'en Bas. Sobre la taula hi ha l'altre '9' de més renom, però s'haurà de cuinar a foc lent.


Poble de borratxos.\nViernes, 21 Diciembre 2012 01:00\nÉs indignant que des d’ un ajuntament es faja apologia del alcoholisme amb el beneplàcit de tota la societat. Una societat malalta no pot curar-se si no vol reconèixer la seua malaltia. Podem fer un recorregut per els símptomes més evidents:\nRuta de la tapa: al tríptic i al llibret es deixa ben clar que per a participar de la iniciativa cal consumir una cervesa al local. Segons la redacció, no pots participar si no beus alcohol. L’ èmfasi de la iniciativa es facilitar el consum d’alcohol.\nActuacions musicals el dia 31 o per a Reis: En aquesta ocasió, el preu de la entrada inclou dos consumicions alcohòliques. No hi ha entrada per a gent que no beu alcohol o no consumeix. El benefici de l'entrada és facilitar l’accés al alcohol.\nActuacions musicals a festes de barri: sense sanitat, sense pagar impostos i sense cap control sobre la venda a menors o el abús, les festes populars s’han convertit en un acte de consum massiu d’alcohol. Pot ser no tinguem vàter, però segur trobem una barra.\nAutobús de la marxa: Està molt bé que es facilite l’anada als pobles del costat que estan en festes, però en els horaris que es promou aquesta iniciativa tan sols beneficia que els veïns puguen emborratxar-se tranquil·lament. No encontrem beneficis culturals ni de convivència més enllà d’evitar la Guardia Civil i afavorir el consum massiu d’alcohol.\nSopar de germanor: es situa beguda alcohòlica de fàcil accés per a menors.\nFesta de disfresses. Amb l’excepció de l’últim any, anteriorment el premi per anar disfressat era un cubata.\nBingos i sorteig. El premi normalment sol ser una beguda alcohòlica de alta graduació. A més podem parlar de la ludopatia.\nQuintos: tampoc paguen impostos, ací es mira a un altre costat quan un grup de menors es dedica a vendre begudes alcohòliques organitzant activitats amb suport municipal on l’únic objectiu es finançar-se la festa i l’alcohol gràcies al consum d’alcohol, tot amagat darrere d’una tradició de difícil comprensió.\nPodria seguir perquè tenim molts mes exemples com les ofertes d’oci que tenen els nostres fills: anar al bar o al pub. Com a veïna del poble em pareix indignant que ningú alce la veu per tal de donar l’alerta, perquè tenim un problema i greu. L’alcoholisme és una de les lacres socials que més famílies destrossa, que més problemes causa a la convivència i lamentablement que més suport social té. L’obligació l'ajuntament i de la regidoria de serveis socials deu ser previndre aquestes addiccions i no fomentar-les amb la seua passivitat. El alcoholisme i totes les altres que patim amb el beneplàcit de la societat betxinenca.\nModificado por última vez en Domingo, 30 Diciembre 2012 12:28\nMás en esta categoría: « Betxí se derrumba\tEnhorabona campió! »\nEnlace al Comentario\t Jueves, 27 Diciembre 2012 20:57\tpublicado por\tbacó\nmucho vino, poco pan y criticando al alcohol como si fuerais puritanos...menudos hipocritas


Madrid és avui un camp de batalla judicial, on la Guàrdia Civil apareix per les empreses més respectades inesperadamente i demana papers delicats, que els gestors mai van pensar que anaven a haver de treure a la llum i que ara comprometen a noms molt coneguts. "La treu" ve al cas per la podridura política que ha corromput massivament l'estructura econòmica i empresarial d'aquest país i que afecta, sobretot, al poder polític. Davant d'aquest allau, un sospita que se'ns han barrejat en les diferents causes que s'obren o s'estan seguint "xurres amb merines".\nPerquè m'entenguin, en l'embolic estan també inclosos jutges que van deixar la toga i es van anar a guanyar diners a un despatx públic de categoria i que, en cessar-los iradament, el partit que els va seduir per fer el pas han tornat a la judicatura amb un "entusiasme" sospitós per donar canya a aquest mateix partit que els va cessar en les esquenes dels seus dirigents corruptes amb una virulència encomiable. O també fiscals, que segons sembla, ocupen càrrecs molt rellevants, perquè "presumptament" sabien que se'ls anava a nomenar per alentir, des del seu lloc de guaita ideològic, la sagnia de detencions i investigacions que es venien a sobre. I, Com no! També algun podemita impresentable i barrut que, quan li tornen a preguntar una vegada més, de manera que passa a Veneçuela es llança a la jugular de la periodista, acusant al medi que representa d'ex colpista sense que la jove col·lega el posi al seu lloc de palanganer de dictadors bananers que avui mateix, mira tu per on, també s'ha sabut s'ha pagat la campanya de Trump sense que se li descompongués la cara. ¿Però no era l'imperi ianqui per Chaves i Maduro, Belcebú en persona, que feia olor de sulfur ja no es a quantes coses més, estimat Joan Carles Moneder?\nAixí les coses, el del Canal d'Isabel II, és a dir: l'empresa pública que gestiona l'aigua a Madrid, ens servirà a tots, per dues coses. Una, per detenir els corruptes que la gestionaven en el seu propi benefici i celebrar-ho de forma entusiasta, i dos, perquè Ada Colau, l'alcalde ximple de Terrassa, i tots aquells regidors, iniciàtics i comuns, que beneeixen tan alegrement la gestió pública d'aquest bé tan escàs, es parin a pensar i reflexionin sobre el que els passarà si segueixen pel camí que han emprès que només "el públic és bo" en això de la gestió del líquid element. L'aigua és de tots, gran veritat, i per tant "no només dels polítics malgastadors i corruptes".\nI per si no els queda clar el tema, que es mirin "l'enganyifa milionari" que van deixar a l'ATLL quan la gestió era només pública, després mal privatitzada per Convergència, els gestors d'Iniciativa que gairebé arruïnen el negoci i ara van de " profetes de l'aigua "perquè l'alcaldessa els ha col·locat en llocs rellevants cobrant sous molt generosos. Ull amb els populismes de conveniència, que no són més que un "treu-te tu perquè jo pugui posar als meus amics i corresponents", que diria el Ansón de la Reial Acadèmia. Paniagudos.\nPropietat pública si, però gestió privada també. La primera resta sempre, mentre que a l'polític que ens representa se li cessa amb la urnes. I a la segona, si la seva gestió és deficient o fraudulenta se li rescindeix el contracte i es canvia de proveïdor aplicant criteris estrictament professionals i objectius. Eficàcia al màxim i corrupció zero patatero, si es compleix la llei. Per això, el del Canal d'Isabel II és un gran exemple del que prendre nota ja que fins i tot va aconseguir el que semblava pràcticament impossible: a cabar amb la carrera política d'Esperanza Aguirre, que ja toca.\nAltressí final: I com és possible que als jutges d'aquest país no se'ls hagi caigut la cara de vergonya en veure que cap dels membres de la família Pujol no hagi entrat encara a la presó, o almenys, hagi visitat per una "sola" nit als calabossos de la caserna de la Guàrdia Civil a Tres Cantos? Quin país tan estrany!\n• El conseller d'OHL, Javier López Madrid, detingut pel desfalc del Canal Isabel II\n• Ignacio González passa la nit detingut acusat de corrupció pel Canal Isabel II\nJuan García-Gallardo, un vicepresident intolerant\nEl 'pobre estudiós' que va dormir fatal\nCuba, de la frustració a la desesperança


Llum verda a una nova rotonda a la CV-50 al terme de l’Alcúdia\nViernes, 09 Octubre 2020 10:24\nLa decisió s'ha comunicat a una reunió telemàtica entre la directora general d'Obres Públiques, Transport i Mobilitat Sostenible, Roser Obrer, el Sotsdirector General de Mobilitat, Josep Llin, l'Alcalde de l'Alcúdia, Andreu Salom, i el cap de l'oficina tècnica de l'Ajuntament Xavier Gil.\nL'actuació suposa el replanteig d'un primer projecte de rotonda que es va proposar per part de la Conselleria l'any 2018, i que estaria ubicada en l'encreuament del carrer Gutiérrez Mellado amb la pròpia CV-50.\nLa rotonda que finalment veurà la llum, ubicada uns 80 metres cap al nord, vindrà a solucionar el problema de l'excessiu pas de vehicles per dins del nucli urbà de l'Álcúdia, en desviar el trànsit procedent de la CV-50 per la ronda perimetral, que també se completarà en esta mateixa actuació.\nAmb data de 5 de juny, l'alcalde de l'Alcúdia va presentar un escrit a la directora general, demanant-li que s'estudiara desplaçar la ubicació de la glorieta que s'anava a situar en la intersecció de la CV-50 i el carrer Gutierrez mellado, ja que l'oficina tècnica municipal havia detectat que amb eixa ubicació, la glorieta impossibilita una futura i necessària connexió de l'avinguda Europa, a través de la qual es configura la ronda perimetral del poble de l'Alcúdia.\n"Els avantatges d'esta nova posició de la glorieta i de la connexió amb la ronda existent són molts, entre els quals destaca la culminació de la referida ronda, cosa que permetria distribuir eficientment el tràfic entre la CV-50 i el polígon industrial La Creu a través d'un vial principal" exposava l'escrit. A més, es milloraria la seguretat a la CV-50 i es pacificaria el trànsit urbà a l'avinguda de Carlet i l'Avinguda de Guadassuar, la qual remodelació ja està en fase de redacció del projecte.\nPer part de la Conselleria s'ha considerat que hi havia una confluència d'interessos entre la Direcció General i l'Ajuntament, i s'ha acordat impulsar esta solució en la reunió entre les parts, celebrada ahir de manera telemàtica.\nEl següent pas serà la presentació per part de Conselleria d'una versió preliminar que s'estudiarà i donarà pas al projecte definitiu.\nMás en esta categoría: « L’Alcúdia recapta més de 12.000 euros contra el càncer El Cotif se estrena en Fitur con los valores del fútbol base y femenino como complemento de ocio y turismo »


El Govern nega que es denegués l'atenció hospitalària als usuaris de les residències\nActualitzat 07/12/2020 15:14 CET\nEl Homrani i Vergés asseguren que no hi va haver "cap ordre"\nEn una compareixença telemàtica en la comissió del Parlament que investiga la gestió de les residències de gent gran, el conseller ha respost així a l'acusació d'Amnistia Internacional, que la setmana passada va publicar un informe que denunciava diverses violacions dels drets humans en aquest àmbit.\nEl Homrani, en resposta a les preguntes dels diputats de l'oposició, ha assegurat que "no hi ha hagut cap ordre de no traslladar els residents als hospitals" i ha explicat que les decisions mèdiques han regit les actuacions del sistema assistencial.\n"La decisió d'ingressar o no en un hospital, amb la covid-19, abans de la covid-19 i després de la covid-19, sempre la té el personal sanitari des d'una perspectiva clínica, i hi hem de tenir la màxima confiança", ha afirmat.\nEn aquest sentit, Vergés ha subratllat que no hi va haver cap ordre per no derivar-los i que el criteri clínic "és la base" de qualsevol derivació abans, amb i després de la pandèmia.\nVergés ha afirmat que en la primera onada hi va haver 3.313 persones ingressades als hospitals catalans procedents de residències i que en la segona n'han estat 1.135, i ha subratllat que cada pacient es tracta de manera individualitzada i amb criteri clínic.


La informació és poder, aprendre, cuidar-se, triar... és salut!. SIDA STUDI\nInici > Actualitat > Notícies / La informació és poder, aprendre, cuidar-se, triar ...\nLa informació és poder, aprendre, cuidar-se, triar... és salut!\nDesprés d’avaluar les intervencions de SIDA STUDI del curs passat (2010-2011), Eva Soto Rubio es mira amb perspectiva els resultats obtinguts i es fixa especialment en el que expressen els i les joves sobre sexualitat.\nAra, en època de retallades, he vist com s’han reduït les hores lectives a les escoles, els horaris d’atenció en l’àmbit sanitari, el nombre i/o quantia de subvencions…Sembla que tot es retalla però l’única cosa que encara no han aconseguit retallar és la il·lusió de seguir desenvolupant els projectes, seguir lluitant per la promoció de la salut.\nAixí doncs, malgrat l’època de retallades, a SIDA STUDI seguim impartint tallers de promoció de la salut sexual en els diferents centres educatius de la província de Barcelona i em satisfà veure com continuem obtenint els mateixos bons resultats que en els últims anys.\nGràcies a la nostra política d’avaluació de les intervencions, disposem de dades referents a les pràctiques i coneixements que tenen els i les joves abans d’iniciar el nostre taller i sabem, per exemple, que un 23% dels/les nois/es de 2n cicle de l’ESO ja han mantingut relacions sexuals que inclouen la penetració i en batxillerat i cicles formatius de grau mitjà, aquesta xifra augmenta fins al 53%.\nPerò també hem observat com després de la nostra intervenció, els/les joves redueixen en un 50% les seves pràctiques sexuals desprotegides, i també com han desmitificat molts aspectes relacionats amb la salut sexual, les seves percepcions i els seus prejudicis cap a les persones amb VIH i la transmissió de la infecció. Així, per exemple, ara un 30% més dels nois i noies saben que la marxa enrere no és un mètode preventiu eficaç davant d’un possible embaràs i un 15% varien la seva percepció sobre el concepte de sexualitat, sent aquest més ampli i no centrat únicament en la penetració vaginal. Tots aquests resultats i molts més es poden consultar en l’informe publicat a la nostra pàgina web.\nSens dubte hi haurà persones que destaquin escandalitzades quants/es nois/es ja han iniciat pràctiques sexuals que inclouen la penetració. Altres optaran per escollir com a dada més destacada l’alt percentatge de reducció en les pràctiques sexuals desprotegides, però per a mi, la més significativa és el canvi en els coneixements i percepcions dels/les joves.\nSi entenem els coneixements com aquella informació que s’aplica a la pràctica i permet desenvolupar habilitats perquè els i les joves millorin la seva salut sexual, el que es produeix, doncs, és un canvi en la capacitació dels/les joves després d’haver realitzat la intervenció\nÉs aquesta millora en els seus coneixements el que possibilita reduir les seves pràctiques desprotegides, coneixements que poden fer reflexionar els/les adolescents que encara no s’han iniciat en les pràctiques sexuals que inclouen la penetració com volen que sigui la seva “primera vegada”. Coneixements que els fan valorar que hi ha altres pràctiques sexuals i que no sempre hem d’acabar en la penetració. Coneixements que fan que es redueixin els mites sexuals i que poden acabar amb la discriminació de les persones amb VIH. Coneixements que poden evitar un possible embaràs o una infecció de transmissió sexual, inclòs el VIH. Coneixements que et poden permetre negociar l’ús del preservatiu, negociar com vols que sigui la teva pràctica sexual i gaudir més de la teva sexualitat buscant el plaer. En definitiva, són tots aquests coneixements els que ens fan una mica més lliures.\nD’altra banda s’ha de destacar també el treball realitzat per l’educadora i l’educador a les intervencions. Si són capaços d’aconseguir captar l’atenció dels/les joves, fer-los reflexionar i capacitar-los és gràcies també als seus coneixements adquirits, a la formació que tenen, a la constant recerca de material per realitzar el seu treball, a les reunions d’equip i a l’avaluació constant de les seves intervencions. Tot això, també els aporta un major coneixement que transmeten als/les joves.\nLa informació és poder. És important compartir-la i difondre-la per prevenir la ignorància i els possibles problemes derivats dels desconeixement o la desinformació, per triar què vols fer, com ho vols fer, quan i perquè. Com més coneixement tens com a persona, més lliure et sents per poder prendre decisions, pots escollir com vols que sigui la teva salut i com vols viure una cosa tan personal com és la teva sexualitat.\nEls coneixements, doncs, són els que ens fan portar un estil de vida més saludable, els que ens permeten sentir-nos més lliures a l’hora de decidir què, com, quan i per què triem alguna cosa. Per tant, cal seguir treballant en la promoció de la salut sexual i la seva constant avaluació, millorant els programes, les intervencions, l’accés a la informació, en definitiva, continuar capacitant als/les joves perquè puguin triar i decidir sobre la seva vida sexual.


Física de fluïds - Resultats de la cerca - Dipòsit Digital de Documents de la UAB\nPàgina inicial > Resultats de la cerca: Física de fluïds\n1 p, 93.6 KB Física de fluids  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n2 p, 296.8 KB Física de fluids  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n1 p, 746.1 KB Física de fluids  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n2 p, 155.7 KB Física de fluids  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n2 p, 38.9 KB Física de fluids  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències


"Corrupció, desafecció i atur": la fórmula independentista segons Bermúdez de Castro\nBarcelona. Dijous, 19 d'abril de 2018. 10:45\nActualitzat Dijous, 19 d'abril de 2018. 10:46\nL'independentisme va sorgir de la combinació de "corrupció, més desafecció, més atur". És el que ha assegurat el secretari d'Administracions Territorials, Roberto Bermúdez de Castro, que ha identificat Catalunya com una "olla de pressió" que ja arribat al seu punt límit, "s'ha apagat" però queda "retirar el brou", amb referència a un presumpte abandonament de la via independentista.\nL'executor del 155 a Catalunya, com a responsable de les Administracions Territorials, ha considerat en una entrevista en Hoy por hoy de la Cadena Ser que el Govern va prendre el camí equivocat en apostar pel referèndum de l'1-O, per al que està convençut que es va cometre un delicte de malversació de fons públics. "En unes circumstàncies complicades, van decidir prendre una deriva i se'ls ha anat de mans", ha assegurat.\nDes del seu punt de vista, i com ja han considerat diversos membres de l'executiu de Rajoy, la malversació de fons no només pot tractar-se d'una utilització il·lícita de diners públics, sinó que també entra en consideració altres qüestions, com les cessions de locals. D'aquesta manera, malgrat que el ministre d'Hisenda, Cristóbal Montoro, hagi negat qualsevol despesa directa per a l'1-O, sí que podria atribuir aquest delicte. "La malversació de fons públics pot ser també deixar un local, un edifici, gastar llum. Són moltes més coses", ha sentenciat, després del que també ha parlat de la possibilitat que s'haguessin falsejat factures de la Generalitat.\nD'aquesta manera, Bermúdez de Castro manté intacte el discurs del govern espanyol davant la polèmica, que aquest matí ha anat més enllà. Les últimes proves atorgades per la Guàrdia Civil xifren en 1,9 milions d'euros la malversació del referèndum de l'1 d'octubre i assenyalen que es van sufragar els costos de la votació mitjançant subvencions a JxSí, cosa que tombaria la versió de cost zero donada pel executiu de Rajoy.\n"Puigdemont vol eleccions"\nSegons ha exposat Bermúdez de Castro, la intenció de Junts per Catalunya no és assolir un acord de govern a Catalunya, el que ell veuria "interessant" per ara mateix. L'objectiu dels de Puigdemont, segons ha assenyalat, seria "forçar molt" perquè s'esgotessin els terminis per a una investidura i s'anés a una repetició electoral.\nAquest escenari plantejat per Bermúdez de Castro implicaria allargar l'article 155 uns mesos més, una cosa que no sembla un inconvenient per al secretari d'Administracions Territorials, que va dir recentment que la intervenció autonòmica havia fet que els serveis públics, com la sanitat i l'educació, funcionin millor.\nCPFF Rajoy i Díaz pacten un Consell de Política Fiscal "imminent", tot i la vigència del 155 Estefania Molina\nCAS 1-O Malestar al govern espanyol amb Cs per l'afer del finançament de l'1-O Estefania Molina


Biodiversitat archivos - Pàgina 13 de 24 - Amics de la Terra\nEls ecologistes acusen el Govern d’acudir al rescat financer de Mathias Kühn amb la urbanització de Muleta\n12 de Novembre de 2013 27 de Setembre de 2016\n12 novembre 2013 Diario de Mallorca. DB Balears Tablon de Noticias Mallorca Confidencial Ara Balears Inversión & Finanzas El Mundo\nHumanització i natura a s’Albufera de Mallorca\n(Article-resum de la formació rebuda a la sortida Aprèn amb la Natura) La visita a s'Albufera sempre és gratificant, no només perquè que s'està una estona gaudint d'un entorn natural, lluny de l'enrenou i el soroll, que gairebé sempre ens acompanya, sinó perquè sempre es veu i se sent alguna espècie d'au que ens és especialment grata. Des del Pont dels Anglesos ja es pot veure l'estructura d'aquesta albufera amb l'estreta comunicació amb la mar. Encara que la vista d'Es Murterar Llegeix més...\n4a sortida “APRÈN AMB LA NATURA” S’Albufera de Mallorca – 19 d’octubre de 2013\n29 d'Octubre de 2013 14 d'Octubre de 2016\nDissabte 19 d'octubre hem passat un dia meravellós a s'Albufera. Hem vist molts animals, sobretot ocells, alguns d'ells migratoris. Els mosquits també estaven molt actius i ens han deixat algunes picades. Isabel Moreno, la guia de la sortida, ens ha endinsat en la diversitat d'aquests aiguamolls i la seva història. Podeu veure gran part de lo que hem vist avui aquí Un dia fantàstic i en bona companyia =) Gràcies a tots i a totes! (El cicle de sortides compta amb el suport de la Llegeix més...\nVeïns i ecologistes exigeixen la protecció de ses Fontanelles\n14 d'Octubre de 2013 27 de Setembre de 2016\n12 octubre 2013 Mallorca Diario DBalears\nEl Pla de Reforma Integral de la platja de Palma és la darrera oportunitat per salvar la darrera zona humida de Palma. Fa unes setmanes va acabar el termini per presentar al·legacions al Pla de Reforma Integral de la Platja de Palma. Amb el document aprovat inicialment, el Pla condemna definitivament la zona humida de ses Fontanelles a desaparèixer. Es tracta de la pitjor agressió ambiental que contempla la proposta del Pla ja manté el sector de sòl urbanitzable de Ses Fontanelles, d’una Llegeix més...\nAcció Salvem ses Fontanelles – 12 d’octubre 2013\nLa Plataforma per la defensa de ses Fontanelles insisteix: el futur de la Platja de Palma passa per protegir ses Fontanelles Més informació sobre la campanya aquí.


PRIMERA CURSA GT NINCO - Slot Club Verdera - General\nVersión imprimible del tema: PRIMERA CURSA GT NINCO\nAutor: markuslot_71, 03/Nov/2014, 10:26\nDivendres vam iniciar una altra de les categories que correrem aquest any al club amb els ja veterans GT Ninco. En ser la primera cursa de la categoria i prèviament a la cursa, es va realitzar la Pole que se la va adjudicar en Marc amb un temps de 9.46 per davant den David segon i den Juanma tercer amb 9.60 i 9.68.\nLa cursa es va dividir com sempre en dues tandes. La primera tanda la va guanyar en Narcís amb força diferència sobre el segon classificat que va ser en Josep. Ja des del principi en Narcís es va posar al davant i a poc a poc i a mesura que avançava la cursa va anar agafant diferència aconseguint, al final, deu voltes més que en Josep. Tercer va quedar lAdrià que tot i anar força ràpid amb el seu agressiu pilotatge, no va poder agafar a en Josep. Quart va quedar lAlbert a deu voltes de lAdrià i últim de la tanda i de la classificació final en Manel, que va perdre una màniga sencera per greus problemes mecànics que el van obligar a plegar, relegant-lo a l'última posició quan anava segon!\nLa segona tanda la va guanyar en Juanma enduent-se la victòria de la cursa\nDes del principi les coses van estar molt igualades a la capçalera de la classificació amb en David que es va posar primer de seguida, seguit den Marc segon i den Juanma tercer. Quan semblava que en David i en Marc es podrien escapar, en Juanma va remuntar posicions aconseguint posar-se al davant quan faltaven un parell de mànigues. Al final tots tres van quedar separats només per una volta lun de laltre amb en Juanma guanyador amb 227 voltes, en David segon amb 226 i en Marc tercer amb 225 voltes. Quart va quedar en Dani que no va poder evitar que en Narcís es colés entre ell i les posicions de podi i cinquè i també amb algun problema de posada a punt del seu Audi R8 en Jordi que va acabar 8è a la classificació final.\nCom era desperar els cotxes de la marca de Cornellà es van mostrar molt efectius aconseguint uns cronos molt propers als potents bòlids de la categoria LMP. Segons sembla, el Ford GT i lAudi R8 seran els cotxes més eficaços dels quatre homologats per a la categoria!... potser el Ford GT estigui un pas per davant com va quedar palès en la cursa de divendres!\nAquest cop no hi ha descans i el divendres vinent tindrem lesperada primera cursa de la categoria GR5. Ens veiem!


TEIMA, Alentejo SW Sao Teotonio Portugal - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVale Juncal, S. Teotonio, São Teotónio, Sao Teotonio, Portugal, 7630-675 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre TEIMA, Alentejo SW\nDissenyat tant per oci com per negoci, TEIMA, Alentejo SW està situat idealment a Sao Teotonio; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix TEIMA, Alentejo SW asseguren una estada plaentera als seus clients. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, servei d'habitacions, lloguer de cotxes, servei de bugaderia.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, mini bar, balcó/terrassa, insonorització per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com piscina exterior, massatge, jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Sao Teotonio, faci de TEIMA, Alentejo SW la vostra llar.\nNúmero d'Identificació Fiscal local / Llicència de lloguer: PROCESSO37/2014


L’Ajuntament projecta cobrir la pista poliesportiva Joanot Martorell\nLa pista s’ubica al barri de Sanfeliu, a tocar de l’avinguda de Josep Tarradellas i Joan, del Centre.\nL’Ajuntament projecta convertir la pista de l’antiga escola Joanot Martorell, al carrer de la riera del Canyet (antic carrer de Miquel Peiró), en una instal•lació esportiva coberta per donar servei a l’activitat de les entitats esportives del Districte I. Aquesta pista s’ubica al barri de Sanfeliu, a tocar de l’avinguda de Josep Tarradellas i Joan, del Centre.\nL’alcaldessa de L’Hospitalet, Núria Marín, i el secretari general de l’Esport i de l’Activitat Física, Gerard Figueras, acompanyats del tinent d’alcaldia d’Educació, Joventut i Esports, Jaume Graells, i del regidor d’Esports, Cris Plaza, han visitat aquest matí l’espai per tal d’estudiar la possible col•laboració entre l’Ajuntament i la Generalitat per tirar endavant el projecte.\nL’objectiu és cobrir la pista i construir uns nous vestidors per tal que la instal•lació pugui acollir l’activitat d’equips dels clubs AECS, Tecla Sala, Centre Catòlic i competicions del Consell Esportiu. La pista poliesportiva de l’antiga escola Joanot Martorell és utilitzada actualment per equips de futbol sala de l’AECS.\nL’Hospitalet disposa d’una àmplia xarxa d’equipaments esportius: poliesportius, camps de futbol i pistes esportives. L’Ajuntament treballa per dotar la ciutat d’instal•lacions de qualitat i per millorar i actualitzar les ja existents.\nDilluns 30 de novembre es posa en marxa el nou CAP Alhambra, al barri de Santa Eulàlia... [+]\nObre les portes el camp de futbol de la Torrassa... [+]\nEl conseller Tremosa visita el Consorci per a la Reforma de la Granvia ... [+]


Una multitudinària festa de nit de Cap d’Any dona la benvinguda al 2019 des dels peus del campanar\nL’escenari de la plaça Weyler es convertí en una gran sala d’estar\nLes ganes de festa i de passar-ho bé varen fer sortir al carrer centenars de persones per dir adéu a l’any 2018 i donar la benvinguda al 2019. A Manacor durant aquestes dates s’han celebrat moltes festes però una de les més multitudinàries va tenir lloc a la plaça Weyler dia 31, quan la nit de Cap d’Any congregà davall el campanar de Manacor centenars de persones que hi acudiren a veure la gala amb els 12 raïms a la mà.\nFamílies senceres, amics i veïnats amb ganes de música i de passar-ho bé es trobaren a la plaça Weyler per donar la benvinguda al 2019 plegats. A les 23.40 h de la nit, les presentadores de la gala de Cap d’Any de Manacor, na Montse Amer i en Lluc Rosselló, començaren a animar tots els que arribaven a la plaça Weyler amb els dotze raïms a punt. Bromes, vídeos i fotos varen fer passar el temps fins que començaren a sonar les dotze campanades que ens feren entrar al 2019. Paperins, cava, “molts d’anys”, els primers “visca Sant Antoni” i els millors desitjos per a l’any nou ompliren de festa la plaça Weyler.\nPerò la festa per acomiadar el 2018 no va ser la de cada any. I és que els presentadors es proposaren convertir la plaça manacorina que està als peus del campanar en la sala d’estar més gran del món i el resultat va ser una gala original i ben animada que no va decebre els assistents. Les activitats de Nadal continuen a tots els nuclis de població de Manacor fins dia 6 de gener. A més de tota l’oferta comercial del municipi, el mercadet de Nadal manacorí ofereix artesania, decoració i tot tipus de productes al centre de vianants. El mercadet omplirà d’ambient nadalenc el centre de Manacor els dies 4 i 5 de gener.\nA més a més, tothom que compri al petit i mitjà comerç de Manacor pot obtenir entrades per anar de franc a les atraccions infantils de la plaça de Ramon Llull i també al trenet de Nadal. Els dies 3, 4 i 5 de gener el tren recorrerà les principals artèries comercials de la ciutat, de les 17 h fins a les 20 h, i les atraccions continuaran en marxa. I és que dia 5 Ses Magestats els Reis d’Orient ompliran d’il·lusió i de fantasia molts dels carrers del municipi amb les seves espectaculars cavalcades que serviran per acomiadar les festes de Nadal. Per a més informació podeu consultar el programa d’actes nadalencs a www.manacor.org.


Montse Pallarès - Sant Adrià de Besòs - 17/4/2010\n- Sota el títol de "Sabies que... tu ets important?"\nAhir es va presentar, per primera vegada al carrer, la campanya educativa “Sabies que… tu ets important?”. La plaça de la Vila va ser l’espai de la presentació, un lloc concorregut per pares, mares i fills i en definitiva per tots aquells als que va dirigida la campanya. L’acte va comptar amb la presència de Gregorio Belmonte, regidor d’educació del consistori adrianenc, Andreu Toneu, director de la zona educativa de Sant Adrià, i Jesús María Canga, alcalde de la ciutat.\nL’aproximació de les famílies al procés acadèmic dels fills és la clau per a una millora del rendiment escolar. Aquesta és la premissa de la que parteix aquesta campanya, la de fer una crida a les famílies per a que participin, critiquin i opinin sobre el que fa el seu fill o filla a l’escola. El projecte s’engega ara, però es té previsió de que en dos anys s’obtinguin resultats satisfactoris mitjançant diverses activitats informatives i de participació al llarg del curs i coincidint amb dates clau.\nEn l’acte d’ahir hi van participar la Creu Roja amb una ludoteca infantil, grups teatrals i musicals, la regidoria d’educació amb un estand informatiu i la coordinadora d’AMPAs, així com una parada específica de l’IES Fòrum. També els nens i nenes imatge de la campanya van llegir els interrogants a partir dels quals es desenvolupa el projecte, aquelles qüestions que tenen com a objectiu informar sobre els recursos disponibles però alhora reflexionar sobre la ciutat i el pla educatiu que s’està duent a terme. A més, es va oferir als assistents un berenar i la participació en diversos tallers.


Medieval Central Apartment Sibiu Sibiu Romania - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nStr. Turnului Nr. 1, Centre Històric, Sibiu, Romania, 550197 - Veure al mapa\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Medieval Central Apartment Sibiu es troba a la zona de Centre Històric de la ciutat de Sibiu. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Medieval Central Apartment Sibiu, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de transport hotel/aeroport, habitació familiar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Medieval Central Apartment Sibiu la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Sibiu.\nTots els comentaris (6) Parelles (1) Famílies amb infants petits (3) Famílies amb infants grans (2) Grups (1)


Relat "Posa'm un menú d'hamburguesa amb patates fregides"\nInici > detall del relat: Posa'm un menú d'hamburguesa amb patates fregides\nPosa'm un menú d'hamburguesa amb patates fregides\nUn relat de: Bolet\n- 975 Lectures\nEls rajos del matí entraven pels foradets que deixa la persiana de la finestra, la meva habitació estava endreçada i neta, el dia d'abans em vaig passar la tarda fent dissabte. Els ulls encara em costava obrir-los, i vaig començar a rumiar en el que havia fet tota la setmana: anar a classe i estudiar. L'avorriment potser va fer que aquell dia fos diferent de la resta. Em vaig llevar i el primer que vaig fer va ser anar al lavabo a fer les meves necessitats i després rentar-me la cara, vaig anar cap a la cuina per fer-me una tassa de llet amb cereals. Vaig estar menjant-me tranquil·lament els cereals mentre mirava la televisió, és curiós com després de tants anys encara poden fer els mateixos dibuixos animats que mirava de petit, però el que sobretot és curiós és que em quedés embadalit mirant-los com en aquells temps. Els dibuixos van llevar-me uns quants quarts del meu preuat temps, tanmateix vaig aprofitar-los de gust, i un cop la tassa va quedar buida i els dibuixos van començar a avorrir-me vaig recollir i apagar el televisor i vaig anar cap a l'habitació. A l'habitació vaig fer el llit lentament, posant el llençol i el cobrellit per tenir-lo llest per l'endemà. Vaig obrir la finestra del quarto per deixar que es ventilés bé l'habitació.\nEstava avorrit, no sabia què fer, no tenia cap motivació a la vida, tot era monotonia i monotonia; la família feia temps que no la veia ni volia saber res d'ella, els amics no omplien la meva vida i a sobre no tenia a ningú que m'omplís el cor: l'única noia de la que estava enamorat m'ignorava completament, tot i que deia que m'estimava molt. Curiós que la monotonia acabi per ofegar-te tant com per prendre decisions ben esbojarrades. Em vaig dirigir cap el menjador, potser amb la intenció d'engegar el televisor altre cop i quedar-me mirant-la. Tanmateix el que vaig fer va ser asseurem en el sofà i com si m'hagués vingut un missatge diví vaig dir ben alt per escoltar-ho bé jo mateix: "avui vull suïcidar-me". Però no podia suïcidar-me de qualsevol manera, hauria de ser un suïcidi dels bons, dels que marquen i deixen petjada dins el món del crim; aquells suïcidis en què fins i tot aconsegueixes que els criminòlegs i els policies -tot i estar acostumats a la seva feina- els hagis trastocat totalment. Per això vaig començar a rumiar el meu suïcidi, il·lusionat perquè era de les poques vegades que m'organitzava alguna cosa per a gaudir-la jo mateix i no simplement per monotonia.\nPodria haver-me suïcidat a casa meva on he estat aquests últims anys vivint, tot i que seria un final amb molt poc estil per part meva. Vés a saber quan s'haurien adonat que no hi havia ningú viu a casa... Havia de suïcidar-me fora, a un lloc on poguessin trobar-me relativament aviat i alhora que no em veiés ningú, no pretenia fer un suïcidi que cridés l'atenció de tothom però sí professional i sanguinari. Però com és possible que em suïcidés amb l'aspecte que feia? Vaig anar corrents a agafar el moneder i vaig anar a fer una visita al barber. Tot decidit vaig dir-li al meu perruquer que em deixés ben arreglat que havia d'anar a l'enterrament d'un familiar i no ho podia fer amb l'aspecte que tenia. Tot estranyat amb la normalitat amb la que parlava el barber tot i que anava suposadament a un enterrament va tallar-me una mica els cabells i deixar-me ben maco. Un cop superat el tema cabells vaig dutxar-me i arreglar-me bé, vaig estar una bona estona per triar la roba adient, que per cert era ben colorida i llampant -tot sigui per dur la contrària a la societat. Un cop vaig estar ben maco i perfumat vaig per l'esdeveniment vaig escriure una breu carta que vaig deixar damunt la taula.\nVaig sortir al carrer amb la intenció de no tornar a trepitjar casa meva, tot i que no sabés ben bé com ho faria per treure'm la vida. Els carrers estaven plens de gent i d'enrenou. Feia un dia prou assolellat, símbol que l'estiu s'apropava. Vaig passar pel quiosc per comprar el diari com feia gairebé cada dia, directament vaig anar al parc del costat de casa a llegir-me'l per sobre en un banc: "mort una dona a mans del seu amant a Benavarri", "Accident de trànsit a la carretera entre Manacor i Portocristo s'enduu la vida de quatre joves quan venien de festa a la capital de Llevant". Titulars depriments que em llegia amb atenció com feia cada dia, podria ser que jo també hi aparegués, o fins i tot fer-ho en portada, si realment m'amoïnava per fer un suïcidi amb gran estil. Vaig aixecar-me del banc i vaig continuar el meu camí tot sortint del parc, passava carrers i carreteres del meu barri fins arribar una mica a les afores de la ciutat. Per una zona plena d'arbres i on la ciutat s'acabava em vaig trobar amb la famosa fàbrica de carn picada per hamburgueses Rei de la Carn, era una multinacional que feia unes hamburgueses boníssimes i sempre em demanava un menú que tenia molt de cogombre com m'agrada a mi.\nLes hamburgueses em van alterar el pensament i vaig dirigir-me cap a dins de les naus per veure què hi havia. Allà dins un sistema en sèrie s'encarregava d'arreglar la carn, picar-la, posar-li condiments i espècies, donar-li la forma d'hamburguesa i empaquetar-la perquè després els cuiners de l'hamburgueseria sols haguessin de col·locar-la en el pa. Al fons dos obrers apilaven paquets amb hamburgueses i les pujaven a un camió per emportar-se-les. Vaig apropar-me a tot el sistema creador d'hamburgueses i vaig quedar encuriosit pel sistema, la picadora de carn era un enorme recipient que trinxava la carn a una velocitat increïble i que contenia moltíssima carn que després seria segmentada i amanida amb sucs conservants i herbes que no semblaven precisament simple julivert. Tot allò m'estava demanant a crits que volia concedir-me el meu últim desig. Vaig pujar unes escales que duien cap a la boca de la trinxadora de carn, unes escales que estaven fetes per tocar tot aquell mecanisme i per si s'havia espatllat alguna cosa però que jo utilitzaria per assolir el meu objectiu. Vaig treure'm tota la roba i vaig deixar-la a un costat. Un cop estava dalt, vaig veure com tot allò trinxava la carn des d'una perspectiva totalment distinta, la velocitat de tot allò acollonava al més agosarat, però la part positiva és que no crec que durés gaire amb vida per patir. Unes dents gegants picaven i picaven la carn a molta velocitat i amb gran força. Sorprenentment no estava gens nerviós, tanmateix era el que volia. Vaig tancar els ulls i vaig dir-me en veu fluixa: "bon profit". I amb un somriure als llavis vaig caure cap a tot allò.\nEvidentment el cos no va trigar gaire en desintegrar-se totalment i no recordo haver patit gaire, excepte els pocs segons que sí estava amb vida que van ser brutals. Però bé, vaig aconseguir el que volia i ara sóc feliç i sé que m'he estalviat un nínxol depositant el meu cadàver en vés a saber quants estómacs de gent. A la carta que vaig escriure i que vaig deixar al menjador de casa simplement hi vaig posar "M'he suïcidat, bon profit!", els policies dies després de rebre un avís per part dels veïns, perquè havien notat molt de silenci a casa meva, van entrar a casa i van poder veure la nota. Ja han passat molts mesos i encara continuen buscant-me com uns pringats, suposo que m'hauria d'haver treballat una mica més la pista. La roba que vaig deixar en terra va ser recollida per la senyora de la neteja de tot aquell local que va quedar tota estranyada però que no va donar més importància. I així és com va anar el meu darrer dia de vida, sense més novetats i, sorprenentment, amb un somriure als llavis.\nRoget | 02-06-2007 | Valoració: 10\nUna forma original de suicidar-se, si més no!\nsucdetaronja | 30-05-2007 | Valoració: 10\ncrec que menjar hamburgueses ja no serà el mateix... amb relats així em fas por XD\nValoració de l'autor: 9.08\nNo hi ha títol perquè te l'has d'inventar tu\nEstàs fet de petites coses\nEl sentit de la vida i de la mort\nSitges o Vilanova?\nPer a Coti\nM'estimes o m'odies?\nUn bocí de pensament


Lo rogle de Josep M.: d’octubre 2015\nEl 31 d'octubre de 1975 es produïa el llançament d'una de les peces emblemàtiques de Queen: Bohemian Rhapsody.\nAquest senzill, composat per Freddie Mercury, forma part de l'àlbum de la banda A night at the Opera.\nPublicat per Josep M. Raduà a 11:49 Cap comentari:\nDesprés de Barcelona, nit d'estiu... arriba Barcelona, nit d'hivern\nAquest és el tràiler de la pel·lícula.\nLa barraca de Santantoni a Ascó, una mostra de teatre popular\nA continuació adjunto el resum de la comunicació, que juntament amb Biel Pubill, vam presentar a la XIII Jornada d'Etnologia de les Terres de l'Ebre que tracta del teatre popular. La jornada va tenir lloc a Roquetes el passat dissabte 24 d'octubre.\nEn primer lloc la comunicació que presentem té per objecte donar un cop d’ull a les diferents experiències d’agrupacions teatrals que ha tingut Ascó des del segle passat fins avui. Aquesta pinzellada ens ha de servir per a contextualitzar l’atzarós camí que aquest gènere artístic ha tingut a la nostra població destacant, això sí, una honrosa excepció vinculada a l’església: és el cas de la tradicional i perpetuada representació de la Processó de l’Angelet –mena d’auto sagramental que es representa per Setmana Santa-.\nAquest preàmbul ens ajudarà a entendre la significació que va tenir, el 2006, la representació de “La barraca de Santantoni” i com va ser possible dur-la a terme. L’experiència, fugaç -efímera diríem- de teatre popular però que, pel marc on es va desenvolupar, les peculiaritats de com es va dur a terme i la gran repercussió que va tenir dins la comunitat podríem definir com a exemple clar i pur de teatre popular, sorgit del poble i per al poble.\nEl discurs anirà acompanyat d’informació diversa sobre la representació de les temptacions del Sant a les nostres contrades i finalment aportarem algunes pistes dels motius pels quals es va deixar de representar la Barraca de Sant Antoni a Ascó, quedant aquesta arraconada en el calaix de la memòria.\nPublicat per Josep M. Raduà a 17:55 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Ascó, cultura, etnologia, Lo Llaüt, patrimoni, Sant Antoni, teatre\nJordi Turull i Negre i Marta Rovira i Vergés, com a president i portaveu del GP DE JUNTS PEL SÍ, i Antonio Baños Boncompain i Anna Gabriel i Sabaté, com a president i portaveu del GP DE LA CANDIDATURA D'UNITAT POPULAR, d'acord amb el que estableixen els articles 164 i 165 del Reglament del Parlament, presenten la proposta de resolució següent per tal que sigui substanciada davant del Ple del Parlament pel procediment d'urgència. Als efectes, sol·licitem alhora que sigui convocada amb caràcter d'urgència la Junta de Portaveus.\nPRIMER.- Constata que el mandat democràtic obtingut a les passades eleccions del 27 de setembre del 201 5 es basa en una majoria d'escons de les forces parlamentàries amb l'objectiu que Catalunya esdevingui un estat independent i amb una àmplia majoria sobiranista en vots i escons que aposta per l'obertura d'un procés constituent no subordinat.\nSEGON.- Declara solemnement l'inici del procés de creació de l'estat català independent en forma de república.\nSISÈ.- Com a dipositari de la sobirania i expressió del poder constituent, reitera que aquest Parlament i el procés de desconnexió democràtica no se supeditaran a les decisions de les institucions de l'Estat espanyol, en particular del Tribunal Constitucional, a qui considera deslegitimat i sense competència arran de la sentència de juny del 2010 sobre l'Estatut d'Autonomia de Catalunya votat prèviament pel poble en referèndum, entre d'altres.\nSETÈ.- Adoptarà les mesures necessàries per obrir aquest procés de desconnexió democràtica, massiva, sostinguda i pacífica amb l'Estat espanyol de tal manera que permeti l'empoderament de la ciutadania a tots els nivells i en base a una participació oberta, activa i integradora.\nPalau del Parlament, 27 d'octubre de 2015\nPublicat per Josep M. Raduà a 12:01 Cap comentari:\nJa ha començat a caminar l'onzena legislatura d'ençà del restabliment de la Generalitat sorgit arran de les eleccions al Parlament de Catalunya del passat 27 de setembre. La sessió de constitució amb què es posa en marxa la legislatura serveix per elegir els representants a la Mesa, l'òrgan de govern del Parlament.\nAl seu capdavant s'ha elegit Carme Forcadell, de la candidatura de Junts pel Sí, qui pren el relleu de l'anterior presidenta, Núria de Gispert (2010-2015).\n- Lluís Corominas (JxSí), vicepresident primer\n- José María Espejo-Saavedra (C's), vicepresident segon\n- Anna Simó (JxSí), secretària primera\n- David Pérez (PSC), secretari segon\n- Joan Josep Nuet (CSQEP), secretari tercer\n- Ramona Barrufet (JxSí), secretària quarta\nDes del restabliment de l'autonomia l'any 1980, set personalitats han precedit Carme Forcadell en el càrrec: Heribert Barrera (ERC), Miquel Coll i Alentorn (CiU), Joaquim Xicoy (CiU), Joan Reventós (PSC), Joan Rigol (CiU), Ernest Benach (ERC) i Núria de Gispert (CiU).\nPublicat per Josep M. Raduà a 18:01 Cap comentari:\nEl Mapa industrial de Catalunya a la Ribera d'Ebre\nEl Museu de la Ciència i de la Tècnica de Catalunya ha impulsat la plataforma interactiva Mapa del patrimoni industrial a Catalunya, un projecte que, en col·laboració amb el Departament de Cultura, ha seleccionat 150 elements bàsics del patrimoni industrial de Catalunya pel seu valor històric, estètic i patrimonial. L'objectiu d'aquest mapa interactiu és donar a conèixer aquest llegat format, no únicament per elements ja en desús, sinó que en molts casos se'ls hi ha donat un ús diferent a l'original, i s'han convertit en biblioteques, centres socials, museus i altres equipaments públics.\nAquests 150 elements seleccionats han estat dividits en tres àmbits: el patrimoni preindustrial, el patrimoni industrial i el patrimoni de serveis i obra pública.\nAquest Mapa abasta tot el territori del país, i en el cas de la Ribera d'Ebre, conté dos elements del patrimoni industrial de la nostra comarca:\n- l'edifici de l'enclavament de senyals i giratòria (estació del ferrocarril de Móra la Nova)\n- fàbrica de l'Electroquímica i colònia obrera (Flix)\nPublicat per Josep M. Raduà a 11:26 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, Flix, Móra la Nova, patrimoni, Ribera d'Ebre\nEn el transcurs de la Jornada Carmel Biarnés es va donar a conèixer el nom dels guanyadors en les diferents modalitats que es convoquen del Premi de Periodisme Carmel Biarnés d'Ascó.\nAquests van ser els que van rebre el reconeixement en la setena convocatòria del Premi:\n- Premsa escrita: l’article “El banc d'ADN demana que s'exhumen totes les fosses comunes de la Guerra Civil” d'Andreu Prunera Garcia publicat al setmanari L'Ebre.\n- Televisió: Es va declarar desert.\n- Ràdio: pel treball "Julio Antonio, l'il·lustre escultor de Móra d'Ebre" d'Adriana Monclús de Cadena Ser Ràdio Móra d'Ebre.\n- Internet: l’apunt ”Recuperant la jota pas a pas” de d'Andreu Prunera publicat al blog "Posant el nas".\nVan formar part del jurat Aleandra Guerrero, Àngels Pérez, Biel Pubill i Aurora Serrano.\nLogotip de la marca Patrimoni Cultural de Catalunya\nEn el Consell Executiu del passat dimarts, la Generalitat va aprovar la marca 'Patrimoni Cultural de Catalunya' com un segell de referència dels espais patrimonials de valor excepcional que expliquen el relat històric i patrimonial de Catalunya. Es vol aconseguir donar visibilitat al patrimoni cultural català i potenciar-lo com a projecte de país. D'aquesta manera es reforça el seu valor simbòlic i augmenta el coneixement dels ciutadans envers la història de Catalunya i el seu patrimoni cultural.\nEl Departament de Cultural, a través de l'Agència Catalana del Patrimoni Cultural, serà l'encarregat de vetllar per aquesta marca i de supervisar la designació dels espais que integraran la marca. Per tal de decidir quins espais hi formaran part, es dotarà d'un reglament d'adscripció.\nFont: Sala de premsa gencat.cat\nPublicat per Josep M. Raduà a 22:56 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, cultura, patrimoni\nEl teatre popular: Jornada d'Etnologia de les Terres de l'Ebre (Roquetes)\nXIII JORNADA D'ETNOLOGIA DE LES TERRES DE L'EBRE\n09.30h Rebuda de les persones inscrites i lliurament de dossiers.\n09.45h Inauguració de la Jornada.\n10.00h CONFERÈNCIA MARC\nEntremesos i balls parlats a les comarques de l'Ebre, el Maestrat i els Ports. Apunts historicoetnogràfics per a una visió retrospectiva, a càrrec de Raül Sanchis, LAiREM-ICONODANSA, Universitat Rovira i Virgili.\nEls pastorets de Joan Moreira, a càrrec de Joan Francesc Vidal, professor i músic i Xavier Aragó, director de teatre.\nLa barraca de Sant Antoni a Ascó, una mostra de teatre popular, a càrrec de Josep Maria Raduà i Biel Pubill de l'Associació Cultural Lo Llaüt d'Ascó.\nEl romanço i la interpretació de la Samaritana de Flix, a càrrec de Francesc Ramon Visa, historiador.\n12.45h ACTIVITAT COMPLEMENTÀRIA\nPresentació del projecte Inventari del Patrimoni Immaterial de les Terres de l'Ebre (IPCITE), impulsat pel Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, amb la participació de l'Institut Ramon Muntaner i el Museu de les Terres de l'Ebre.\n13.15h Torn obert de paraula.\n16.00h ACTIVITAT COMPLEMENTÀRIA\nRepresentació de l'obra de teatre popular Un notari y un paigés. Dialech tortosí copiat del natural, escrita per Joaquín Sanz y Caminals el 1898, que serà interpretada segons el llibret imprès a la Llibreria Voltes de Tortosa el 1904, en tercera edició, a càrrec del grup de teatre de la Biblioteca de Roquetes Te-Atrevits. L'obra serà presentada per Toni Martínez, director del grup de teatre.\nLa recreació del casament reial de Gandesa, el 1319, a càrrec de Marc Jornet del grup de teatre La Farsa de Gandesa.\nViatge al passat planer. Escenes de la vida tradicional, a càrrec de Màrius Pont del Centre d'Estudis Planers de Santa Bàrbara.\n18.15h Torn obert de paraula.\nPublicat per Josep M. Raduà a 18:46 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: etnologia, teatre, Terres de l'Ebre\nEn homenatge al President Companys, 75 anys després\nPublicat per Josep M. Raduà a 0:02 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: efemèrides, Lluís Companys\nDIUMENGE 18 D'OCTUBRE DE 2015\nVII Jornada d’Estudis Locals i Territorials Carmel Biarnés:\nL’ONOMÀSTICA A LA RIBERA D'EBRE\n9'30h Inauguració de la jornada a càrrec de l’alcalde d’Ascó, la presidenta del Consell Comarcal de la Ribera d’Ebre, el president del Centre d’Estudis de la Ribera d’Ebre i el president de la Societat d’Onomàstica.\n* Evolució de la manera d’anomenar les dones entre els segles XIV i XX, segons documentació relativa a Vinebre, Sílvia Veà Vila\n* La toponímia asconenca en l’obra de Carmel Biarnés i Andreu Carranza. Proposta de rutes literàries, Montserrat Ferrús Salvadó\n* Toponímia i dialectologia: el parlar de la Palma d’Ebre a través dels seus topònims, Olga Cubells Bartolomé\n* Els noms dels carrers de la colònia química alemanya de Flix, Pere Muñoz Hernàndez\n* Noms, cognoms i renoms de Flix. El registre de conductes del cirurgià Josep Arnavat (1797-1803), Josep Antoni Collazos Ribera\n10'45h Pausa cafè\n* Lèxic i onomàstica específica riberenca. El cas de la Séquia Reial del Xúquer, Josep Lluís Doménech Zornoza\n* Toponímia i paisatge fluvial: el cas de Lleida, Joan Tort Donada i Albert Santasusagna Riu\n* Toponímia i navegació fluvial: el tram de l’Ebre entre Ascó i Móra d’Ebre, Josep Antoni Collazos Ribera\n* Carmel Biarnés i l'estudi de la toponímia i l'antroponímia, Jordi Ferrús\n13’00h Lliurament del VII Premi de Periodisme Carmel Biarnés\n13'30h Cloenda de la Jornada Carmel Biarnés i de la Jornada d'Onomàstica.\nPublicat per Josep M. Raduà a 20:20 Cap comentari:\ncontra la imputació de les autoritats catalanes que van fer possible la votació del 9N\nL’Assemblea Nacional Catalana, Òmnium Cultural, l’Associació de Municipis per la Independència i l'Associació Catalana de Municipis ens adherim al manifest del Pacte Nacional pel Dret a Decidir, el fem nostre i demanem als nostres associats i a tothom que s’hi vulguin sumar.\nEl Pacte Nacional pel Dret a Decidir reitera que el Dret a Decidir el futur polític i institucional de Catalunya és inherent a la ciutadania catalana en virtut del principi democràtic i del dret que tenim com a nació.\nTots els intents d’exercir aquest Dret no han sigut possibles per l’oposició del govern de l’Estat que mai ha proposat cap alternativa.\nEl govern de l’Estat ha judicialitzat tots aquest fets, defugint les seves responsabilitats polítiques en aquest àmbit, i generant una anomalia democràtica en el funcionament de les institucions, que priva a la ciutadania de Catalunya del dret democràtic a decidir el seu futur polític.\nEn aquest sentit denunciem per antidemocràtiques les querelles adreçades al President de la Generalitat, Sr. Artur Mas, a la Sra. Joana Ortega exvicepresidenta del Govern i a la Sra. Irene Rigau, consellera d’Ensenyament, encausats pel TSJC per la consulta al poble de Catalunya del 9N.\nLes entitats institucionals polítiques i significatives de la societat civil que integrem el Pacte Nacional pel Dret a Decidir denunciem aquesta judicialització i ens mostrem corresponsables amb la convocatòria del 9N feta des de criteris democràtics i cívics i que ha sigut resposta massivament pel poble català.\nPublicat per Josep M. Raduà a 17:30 Cap comentari:\nEncara queden uns dies -fins el 18 d'octubre- per visitar al Palau de la Virreina de Barcelona (Centre de la Imatge) l'exposició de fotografies realitzades per Ricard Garcia Vilanova en el transcurs de la guerra de Síria: Llampades en la foscor.\nGarcia Vilanova ha estat l'únic periodista gràfic que ha viscut el conflicte des de l'inici i per tant ha testimoniat des de la repressió del règim de Baixar Al-Assad fins com la població civil s'ha enfrontat a l'exèrcit.\nEn total són 42 imatges que mostren amb tota la cruesa un conflicte armat que està deixant milers de víctimes entre la població civil. El resultat: morts, ferits i desplaçats.\nNo únicament hi ha fotografies, sinó que durant el recorregut per l'exposició hi trobem diferents vídeos que mostren els combats i els efectes de la guerra entre la població civil.\nSíria ha esdevingut notícia habitual dels telenotícies en els darrers quatre anys. Però aquesta suposada distància s'ha escurçat quan en els darrers temps són milers els desplaçats sirians, alguns dels quals estan trucant a les portes d'Europa. Ara caldria veure l'altura de mires dels dirigents occidentals.\n5d8, 3d9f, 4d9f c, 3 P5, 9 P4\n3d9f, 2d9fm, id 4d9fa, 4d9fa, P6, 2P5, 2 P4\n3d9f, 4d8a, i 5d8, 4d8, P7f\n3d9fa, 3d9f, 2d9fm, P8fm\n3d9f, 9d8, 4d9f, P7f\nPublicat per Josep M. Raduà a 12:20 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: castellers, cultura, Reus


Entrar a viure en un pis significa recuperar l’autoestima, habilitats domèstiques i relacionals. Al 2020, hem allotjat 235 persones sense llar, la majoria de les quals estan en pisos individuals. Algunes d’aquestes persones tenen una salut fràgil i necessiten suport per dutxar-se o treure la pols de casa. Arrels les acompanya amb suport domiciliari i, en alguns casos, sorgeix suport entre els companys de pis amb tota naturalitat. D’altra banda, s’intenta respectar les necessitats d’intimitat de les parelles.