Software de gestió de viatges i despeses | Endalia\nNo tot passa a l’oficina. Aquesta és la millor forma de comptabilitzar, administrar, reportar i gestionar les despeses de l’empresa.\nUn programa de gestió de viatges i despeses d’empresa.\nGestiona tot el procés de viatges, des de la sol·licitud inicial fins a l’aprovació o refús de les despeses associades.\nRedueix la càrrega administrativa del procés i controla el seguiment de totes les sol·licituds.\nBeneficis del nostre software de gestió de viatges i despeses.\nMillora la gestió del procés, defineix els tipus de despesa i automatitza i controla tot el procés.\nMillora la gestió del procés i defineix diversos tipus de despesa.\nDefineix les diverses tipologies de conceptes de despesa de viatge i els seus imports.\nDefineix quins imports estan subjectes a tributació i quins n’estan exempts, i integra’n el pagament a través de la nòmina.\nTot parametritzat i al detall.\nParametritza les polítiques de límit de despesa segons cada col·lectiu de persones.\nEstableix els diversos conceptes i tipus de viatge i defineix les característiques de cada tipus.\nAutomatitza sol·licituds i pagaments.\nGestiona de forma flexible el procés de sol·licitud i aprovació ddels viatges, així com el seu pagament.\nEstableix workflows d’autorització d’acord amb el tipus de viatge o despesa que es faci.\nDefineix diverses estructures d’aprovació depenent del tipus de viatge.\nControla tot el procés de viatges i despeses.\nFes un seguiment complet dels processos de sol·licitud i pagament dels viatges i notes de despesa: des de la sol·licitud de viatge per part de l’empleat fins a l’aprovació de les despeses per part del responsable.\nVisualitza els indicadors segons diversos criteris de filtratge.\nEl teu millor aliat per gestionar viatges i despeses.\nConeix les múltiples funcionalitats del nostre programa de gestió de viatges i despeses.\nAdministra els tipus de viatge.\nAdministra diversos tipus de viatge (locals, internacionals, etc.) i defineix els tipus de despeses que hi van associades (hotel, transport, etc.) especificant-ne els paràmetres (cost per quilòmetre, dietes, etc.).\nLímits quantitatius i qualitatius.\nEstableix uns límits quantitatius (per exemple, màxima despesa per nit) o qualitatius (per exemple, classe de bitllet) per a cada despesa, tenint en compte els tipus de viatge de cada col·lectiu d’empleats. Per a cada tipus de viatge, estableix una jerarquia d’aprovadors.\nSol·licituds de viatges.\nCada usuari pot sol·licitar un nou viatge fàcilment via web (ha d’identificar el tipus de viatge, el nombre de dies que sol·licita i el trajecte).\nAprovació de sol·licituds de viatge.\nQuan l’empleat fa la sol·licitud, es remet una notificació al seu manager perquè l’aprovi o la refusi. L’empleat rep la política de despeses associada al viatge. En cas que s’accepti, el procés de sol·licitud de viatge es tanca i s’inicia el d’aprovació de despeses. Si el responsable la refusa, l’empleat rep una notificació dels motius.\nEnviament de despeses.\nUn cop fet el viatge, l’empleat introdueix les despeses per conceptes, adjunta els rebuts i els envia perquè s’aprovin. Pot introduir despeses en diversos tipus de moneda i es registrarà el canvi aplicat i com s’ha abonat cada despesa (efectiu, targeta d’empresa o personal). Hi ha la possibilitat de fer una captura del tiquet de despesa mitjançant l’app Endalia Mobile.\nAprovació de despeses.\nLa persona establerta com aprovadora del viatge pot refusar les despeses (l’empleat les haurà de revisar) o aprovar-les, i aleshores fa una notificació a l’empleat, es tanca el procés d’aprovació de despeses i la informació va al departament de pagaments.\nSeguiment i monitoratge.\nEl gestor pot veure tota la informació dels viatges en una finestra de monitoratge de l’entorn de gestió, on pot supervisar l’estat de les sol·licituds i establir diversos filtres (sol·licituds, dates, costos, etc.).\nExtracció de dades a Excel i generació de múltiples informes en formats diversos (PDF, HTML, Word). Generació de diverses estadístiques de despeses.\nConnexions amb altres productes.\nAmb el mòdul d’Organització i persones, la responsabilitat d’aprovació es pot associar a l’estructura organitzativa. Hi ha la possibilitat de vincular l’aprovació de despeses a una estructura matricial de gestió per projectes.


Conferència: “Punts cecs en la gestió dels riscos: un enfocament pràctic” (09 de gener de 2020) - ACCID\nDijous 9 de gener, a la seu del Col.legi d’Economistes de Catalunya, a Barcelona, sota el marc de la Comissió de Comptabilitat (conjunta CEC-ACCID), es va impartir la conferència “Punts cecs en la gestió dels riscos: un enfocament pràctic”. L’obertura de l’acte va anar a càrrec del Sr. Martí García, president de la Comissió de Comptabilitat (Comissió conjunta CEC-ACCID) i la ponència va ser impartida pel Sr. Carlos Puig de Travy, economista. president del REA, secretari d’ACCID i el Sr. Luis Piacenza, enginyer industrial, MBA i MSc. Soci-Director General de Serveis Globals de Sostenibilitat de Crowe.\nA la conferència es va proposar una discussió sobre l’efectivitat de la gestió dels riscos des d’un punt de vista pràctic. Es va centrar en diversos aspectes de risc que a vegades poden semblen defugits en les pràctiques habituals; incloent-hi reflexions a partir d’observacions directes en les funcions comercials, operacions, innovació i compliance. Finalment, es van analitzar els impactes de la digitalització i la consideració de teories sobre els capitals no financers.\n+ Accés a la presentació de Carlos Puig de Travy\n+ Accés a la presentació de Luis Piacenza


La Fira Centre Comercial acull una representació de La Martina Kids & Us per aprendre anglès\nL'escola d'anglès realitzarà aquest dissabte 30 d'abril, a la Planta Baixa de La Fira, un StoryTelling o representació en anglès per als infants\nLa Martina Kids & Us realitzarà aquest dissabte 30 d'abril, a la Planta Baixa de La Fira, un StoryTelling o representació en anglès per als infants ARXIU / INFOCAMP\nDivendres, 29 abril 2022 11:36\nLa Martina Kids & Us aposta de nou per La Fira Centre Comercial com a espai on fer part de les seves activitats. El proper dissabte 30 d'abril, aquesta coneguda escola d'anglès realitzarà, a la Planta Baixa de La Fira, un StoryTelling que, a més, anirà acompanyat d'un entretingut Worskshop on podran participar els assistents.\nL'activitat, que serveix per commemorar el World Book Day, s'adreça a nens i nenes de 3 a 10 anys. Es tractarà d'una representació teatral íntegrament en anglès que tindrà com a objectiu oferir als més petits l'aprenentatge de l'idioma de manera amena i divertida. Després de la lectura del conte en anglès, es farà un taller de manualitats relacionades amb la història narrada. En total, l’activitat durarà una hora i mitja.\nLes persones interessades en apuntar-se a aquesta activitat, poden fer ja la seva inscripció en línia i han de ser ràpids perquè només s'ofereixen 15 places.\nLa Fira, Centre Comercial gestionat per SILICIUS, acull sovint les activitats que realitza La Martina Kids & Us, com els tallers de cuina celebrats els passats 19 de febrer i 12 de març, que van comptar amb un gran èxit de convocatòria.


FAQs – Ara Veterinaris\nAquí teniu un recull de les preguntes més habituals que ens feu. Esperem que us puguin ajudar a resoldre alguns dubtes.\nEn qualsevol cas recordeu que podeu contactar amb nosaltres i preguntar-nos tot el què volgueu.\nA més a més al blog trobareu articles interessants sobre les malalties més freqüents i les proves que fem habitualment.\nHe de demanar hora per a que visitin a la meva mascota o puc anar en qualsevol moment?\nTreballem amb cita prèvia per evitar que us hagueu d’esperar més temps del necessari. És possible que de totes maneres poguem retrassar-nos una mica si s’ha complicat algun cas. Demana’ns cita per telèfon: 977383787\nHe de pagar una visita cada vegada que vinc?\nLa primera vegada que visitem a un pacient per un problema concret es cobra una visita completa. Les revisions següents es cobraran en funció de la freqüència i dels procediments que s’hagin de fer, normalment una revisió està inclosa en el preu de la visita.\nQuè inclou el preu de la visita?\nInclou una exploració general i anamnesis (recollir informació). No inclou proves diagnòstiques com radiografies, analítiques o ecografies. Si amb l’exploració no es pot concloure un diagnòstic, es realitzarà un pressupost abans de fer qualsevol procediment extra.\nQuan vinc a vacunar he de pagar a més a més la visita?\nLa vacunació no és només aplicar la vacuna: abans realitzem una exploració complerta i altres procediments. La valoració de l’estat de l’animal prèvia a la vacunació ja està inclosa en el preu, no s’ha de pagar cap visita. Si l’animal no està en condicions de ser vacunat es proposaran la realització d’altres proves complementàries.\nCom he de portar a la meva mascota?\nGossos: han de venir sempre lligats, si són cadells us recomanem que vinguin amb un transportí o maleta o bé que els dugueu en braços si no estan del tot vacunats.\nGats: sempre en un transportí, si els porteu en braços corren el risc de ser atacs per altres pacients o prendre mal al carrer.\nAquí podeu veure un tutorial per fer entrar un gat al transportí\nEn el següent video podeu veure com heu de portar-lo al cotxe segons la normativa de trànsit, és recomanable que els acostumeu des de petits a anar amb cotxe.\nQuan he de portar la cartilla de vacunacions?\nIdealment sempre. La necessitarem obligatòriament en el moment de la vacunació però us recomanem que sempre que vingueu a la clínica la porteu a sobre per si necessitem consultar alguna dada.\nA la tarjeta d’identificació del AIAC no hi consten les dades mèdiques que nosaltres necessitem però si que us recomanem que la porteu sempre a sobre per si us heu d’ifentificar davant les autoritats.\nQuè inclou el preu de la cirurgia?\nInclou la premedicació, l’anestèsia intravenosa, l’anestèsia amb gasos, el procediment quirúrgic, la medicació intraoperatoria i les posteriors revisions fins al moment de treure punts. Depenent de la cirurgia pot incloure també tractament ambulatori.\nSempre visitarà a la meva mascota la mateixa persona?\nIntentem portar els casos cada veterinari per poder fer un bon seguiment dels pacients. Així que, excepte vacances, cursos o casos excepcionals, sempre us visitarà la mateixa persona. Si no es pot coordinar amb el vostre horari no patiu, l’historial de la vostra mascota està a la seva fitxa i l’atendrà algun altre veterinari. Podeu solicitar qui voleu que us atengui quan demaneu cita.\nQuins animals visiteu?\nA la clínica visitem gats i gossos exclusivament. Si tens un animal exòtic consulta’ns i et referirem als companys especialistes de la zona.\nSi teniu alguna urgència podeu contactar-nos a través del telèfon de la clínica 691 143 745 en qualsevol moment.


AVALUACIÓ D’EXPERIÈNCIES D'EDUCACIÓ AMBIENTAL\nAquesta és una proposta sobre què, per què, com i qui ha d’avaluar les experiències d’Educació Ambiental que es duen a terme als centres escolars. Ha estat realitzada per un grup de feina del SACE al llarg del curs 05-06, esperem vos pugui servir.\nQuè podem avaluar?\n2.Si l’alumnat presenta una major sensibilització ambiental.\n3.Si l’alumnat comprèn millor el funcionament del medi ambient i la seva problemàtica.\n5.Si hi ha una acceptació del pla d’ambientalització per part del companys del claustre.\n6.Si el grup o comissió d’ambientalització funciona adequadament.\n7.Des del SACE es podria, també, dissenyar un qüestionari per conèixer el grau en què es va implementant l’EA en l’àmbit de l’educació formal (centres d’ensenyament)\nA continuació es comenten les diferents propostes d’avaluació, comentant en cada cas:\nA l’IES Son Pacs vàrem passar una ecoauditoria el mes de juny de 2003. L’hem tornada passar el desembre de 2005 i hem comparat els resultats (clica AQUÍ per veure els resultats).\nUn PA ha de programar una sèrie d’actuacions per anar aconseguint canvis d’hàbits als alumnes cada cop més respectuosos amb el medi ambient.\nSegurament s’ha de dissenyar qualque qüestionari abans i després de l’aplicació d’un pla d’acció. Aquest qüestionari hauria d’incloure indicadors sobre el que sap, el que en pensa i el que fa el nostre alumnat.\nHa de dissenyar i aplicar aquesta avaluació l’equip de professorat que forma part del grup d’ambientalització.\nA l’IES Calvià hem fet un seguiment sistemàtic (quinzenal) de la recollida de paper per reciclar.\nA l’IES Calvià hem anat avaluant el grau de conscienciació ambiental per aules.\nSi es desenvolupa qualque programa per conèixer alguna problemàtica ambiental concreta, es necessari dissenyar i aplicar qualque sistema d’avaluació per conèixer si la forma de treballar aquesta problemàtica ha estat l’adequada.\nEs pot dissenyar qualque qüestionari previ i posterior al programa. És important considerar la possibilitat d’un grup control que potser del mateix centre o d’un altre centre.\nEl responsable del programa.\nA l’IES Na Camel·la hem treballat la problemàtica ambiental relacionada amb el món de les piles. Per avaluar l’assimilació per part de l’alumnat hem passat un qüestionari inicial, després hem desenvolupat una sèrie d’activitats i, al final, hem passat de nou el qüestionari per comparar els resultats inicials i finals (clica AQUÍ per veure els resultats).\nHa de dissenyar i aplicar aquesta avaluació el coordinador ambiental i l’equip de professorat que forma part del grup d’ambientalització.\n5.L’acceptació del PA per part dels companys del claustre.\nÉs important que els nostres companys acceptin i valorin tota la feina que es va fent al voltant del PA. En aquest sentit, una de les coses que s’han de tenir present és intentar evitar “fiscalitzar ambientalment”, ja que no sol ser ben rebut.\nHem de procurar que les actuacions siguin imaginatives i es vagin implementant de forma pausada.\nHi pot haver molts indicadors. L’interès dels companys, comentaris que es fan durant reunions, implicació en el PA,...\nSi volem tenir una informació més objectiva podem passar un petit qüestionari a final de curs demanant l’opinió dels nostres companys. El problema apareix quan no sabem que en pensen tots els companys que no han contestat el qüestionari.\n7.El grau en què es va implementant l’EA en l’àmbit de l’educació formal (centres d’ensenyament).\nNo sé si ens correspon a nosaltres dur-ho endavant, segurament hi ha professionals més ben preparats que nosaltres.\nAra bé, també és cert que s’hauria de començar a fer qualque cosa en aquest sentit. El “Diagnosi de la integració de l’EA a l’educació primària i secundària a la CAPV” és un document que es podria fer servir per al nostre possible disseny.\nSegurament s’hauria de dissenyar i aplicar qualque tipus de qüestionari. Hauria d’incloure aspectes sobre la gestió ambiental del centre i sobre el coneixement de la problemàtica ambiental de l’alumnat així com del seu grau de sensibilització ambiental\nUna altra forma d’enfocar-ho podria ser dissenyar des del SACE un programa d’intervenció per treballar una problemàtica ambiental concreta amb l’alumnat i definir grups experimentals i grups control.\nDes del SACE.


El Teatre Nacional de Catalunya programa 5 espectacles familiars per a la temporada 20-21 - Escena Familiar\n9 / 09 / 20\nEl Teatre Nacional de Catalunya programa 5 espectacles familiars per a la temporada 20-21\nEl Teatre Nacional de Catalunya ha programat fins a 5 espectacles familiars per a la propera temporada, la 20-21, que és la darrera que ha ideat Xavier Albertí abans de passar el relleu a Carme Portaceli, que ja ha començat a treballar en la programació de la temporada 21-22. Albertí ha recuperat espectacles que ja estaven programats la temporada passada i n’ha afegit algun de nou.\nAlbertí, que va presentar la programació a principi de setmana, ha mantingut Ex-Libris, de la companyia Voël. Es tracta d’un espectacle de circ contemporani, que coreografia els efectes d’una bona lectura. La companyia vol parlar de la falta de comunicació i de la recerca de moments d’inadvertida felicitat en dia a dia, en que els llibres també són protagonistes a més del quadrant rus, la tècnica mans a mans, la bola d’equilibri i la música en directe. Ex-Libris es podrà veure a la Sala Tallers els dissabtes i diumenges del 19/12 al 3/1.\nEx-Libris, de Voël.\nUn altre dels espectacles que es van haver d’ajornar a causa de la COVID-19 és Kàtia, de la companyia Teatre Nu. Kàtia prendrà el relleu a Ex-Libris a la Sala Tallers, on se’n faran funcions escolars, però també d’obertes al públic, del 3 al 14 de febrer. Kàtia és el viatge entranyable d’una mare i una filla a la recerca dels orígens de la petita. La Kàtia fa la maleta i emprèn un viatge, l’aventura de la seva vida que viurà acompanyada de la seva mare. És un espectacle de teatre visual que ens parla de la necessitat de retrobar-nos amb les nostres arrels. Kàtia ens parla de voler saber, de la necessitat de trobar els nostres orígens, de la voluntat de recordar i entendre d’on venim. És la història d’una mare i una filla que emprenen un viatge per mirar de respondre les preguntes que es planteja la petita. Aquest espectacle parla de l’adopció, dels interrogants que desperta, dels neguits que motiva, i ho fa a través d’una història plena de joc i aventura a la recerca d’un objecte ben quotidià: una foto.\nEls Jardins del TNC són l’escenari d’un nou espectacles familiar, Horta, de la companyia valenciana L’Horta Teatre. Aquest espectacle, creat i dirigit per la Pau Pons, és una experiència immersiva que explica una història d’amor única i entranyable que fa estimar més la terra i tot el que dona. Pons recupera els valors arrelats a la terra i als costums més genuïns i ancestrals, contemporitzant-los i adaptant-los als interessos i als coneixements dels més menuts. Un recorregut itinerant a través d’un espai transformat en un hort, on els sentits i els petits en seran els protagonistes: tocar la terra, escoltar-la, cantar cançons, i descobrir històries i objectes fascinants. Horta es podrà veure al TNC del 7 al 9 de maig.\nFull House, d’Eléctrico 28.\nEl següent espectacle familiar que es podràs veure és Full House, de la companyia catalano-austriaca Eléctrico 28. Els Jardins del TNC acolliran una faula divertida i sorprenent sobre la convivència entre cultures, en un món molt divers, en el qual és possible que aquells veïns que semblen estranys s’assemblin molt més del que podria semblar, siguin com siguin i vinguin d’on vinguin. Full House és un espectacle sense text de teatre físic i música en viu que planteja a través d’una faula contemporània el tema de la convivència, abordat des de la diversitat de cultures i la necessitat de compartir. Quatre animals diferents que són uns veïns però que no s’havien adonat de les necessitats ni de les semblances de qui tenen just al costat de casa seva. Aquesta peça, dirigida per Ana Redi-Milatovic, es podrà veure els dies 15 i 16 de maig.\nEl darrer espectacle familiar de la temporada és un parell de concerts de la companyia El Pot Petit, als mateixos Jardins del TNC, programats pels dies 29 i 30 de maig. El Pot Petit sempre és sinònim de diversió, d’una festa molt especial que combina música, titelles i danses per fer passar a grans i petits una molt bona estona. Fins a vuit músics dalt l’escenari: baix, bateria, guitarra, piano/violí, saxo, trombó, titellaire i veus, que enfilen cançons amb diversos estils musicals que formen part dels tres populars discos amb música original que ha publicat el grup gironí: Canta amb el Pot Petit, Ritmes i Rialles i A l’aventura!.


PREPARACIÓ DE CÀSTINGS – Edgar Martínez\nPRO PREPARACIÓ DE CÀSTINGS\nT’han convocat a un càsting i necessites ajuda per preparar el material?\nA Edgar Vocal Coach t’ajudem a afrontar-lo de la millor manera perquè puguis presentar-te amb total seguretat.\nTreballarem aspectes tant importants com el muntatge musical (tonalitat, melodia, harmonies, ritme, dinàmiques etc.) i la perfecció vocal de la partitura indagant amb diferents qualitats vocals, gust i estil.\nA més, treballarem els aspectes interpretatius per tal de donar intenció al text i coherència a la partitura musical. Aquests dos factors van totalment lligats de la mà i són essencials perquè et sentis capaç de defensar qualsevol cançó davant d’un jurat, públic o qualsevol director de càsting.\n1 SESSIÓ 40€ 55′


Barcelona. Dimarts, 31 de març de 2020\nEl Grup Godó aplicarà un expedient de regulació temporal d’ocupació (ERTO) els propers mesos d’abril, maig i juny a tots els mitjans i àrees del grup, inclosa La Vanguardia. És part de les mesures de xoc que els directius de l’empresa ja executen, entre altres la reorganització de la distribució dels diaris, reducció en les despeses de publicitat i màrqueting, rebaixa de les tarifes dels col·laboradors, estalvis en viatges i dietes… com explica la direcció del diari en un missatge enviat als treballadors. Diverses fonts del grup han confirmat a El Nacional aquests extrems.\nLa causa d’aquestes mesures, segons l’esmentat missatge, és “la caiguda molt forta de la publicitat”, que “hem notat des del primer minut [de la pandèmia]”. Malgrat que el diari s’ha pogut produir, distribuir i vendre, “la distribució se’n veu molt afectada i això repercutirà en el compte de resultats”. Així que “l’empresa […] ens demana ara un esforç a tots els treballadors”.\nEls detalls de l’ERTO s’han de negociar amb el comitè d’Empresa. Mundo Deportivo ja ha tancat un acord, pel que la jornada laboral es rebaixa a 5 hores i mitja i el sou es redueix en un 20%.\nLa pandèmia ha deixat els mitjans de comunicació en una situació paradoxal. Malgrat que les audiències són més altes que mai, l'aturada econòmica causada pel confinament ha frenat gairebé tota la inversió publicitària. La patronal Associació de Mitjans d'Informació calcula una ensorrada d'ingressos publicitaris de fins al 75% o 80%.\nDilluns de la setmana passada, l'editora d'El Periódico de Catalunya, El Periódico SL, part del Grup Prensa Ibérica, va anunciar la presentació d’un ERTO sobre la plantilla del diari. A eldiario.es calculen que la caiguda de l’ingrés publicitari els deixarà un forat d’entre mig milió i un milió d’euros. L’editor ha decidit retallar els salaris més alts de la redacció entre un 10% i un 30% i han apujat la quota dels “socis”, com en diuen dels subscriptors, de 60 a 80 euros anuals.\ncoronavirus Més acomiadaments temporals a 'El Periódico' Antoni Maria Piqué\nCORONAVIRUS Coronavirus | El govern espanyol regala 15 milions a televisions amb beneficis El Nacional


Pel regidor del PP l’1 d’Octubre no va ser un dia important – Ràdio Televisió Arenys de Munt\nPel regidor del PP l’1 d’Octubre no va ser un dia important\nby Redacció Arenys de Munt on 7 Maig, 2018 in Notícies, Política\nEl regidor del PP, Ramon Planas, va visitar divendres els estudis de Ràdio Arenys de Munt al programa Parlem del Poble. Bona part del programa va servir per parlar de la tasca política del partit des de l’òptica municipal, però també establint relació amb la situació política actual al país.\nEn aquest sentit Planas va comentar que tan li fa quin nom es posi a la placeta de la riera a l’alçada del Bellsolell, però que si li posen de nom Placeta del’1 d’Octubre portarà una queixa al Ple. Per a ell aquella data no té cap importància.\nEl regidor popular va lamentar en diverses ocasions que el govern municipal, posi la qüestió ideològica i identitària per davant de propostes municipals bones per al poble. Si ho fan, els demana llavors que no es queixin quan l’oposició els fa una crítica intensa.\nDurant el programa Planas va comentar una proposta concreta del PP per reactivar el turisme a Arenys de Munt. Si ell fos regidor de turisme impulsaria trobades de motos, cotxes antics, o esdeveniments similars perquè vingués gent de fora a veure-ho i compressin al poble.\nEl programa sencer el podeu escoltar a la secció de programes a la carta a la pàgina web de Ràdio Arenys de Munt.\nAquesta setmana es portaran a terme obres d’asfaltatge a la carretera C-61


FLORS, PÈTALS, TRADICIÓ I JUNY, CORPUS ~ Enjoy Sitges\nmiércoles, mayo 08, 2019 Hoteles Grup M.A.\nEl proper mes de Juny es celebrarà a Sitges la festivitat del Corpus Christi i l’Exposició Nacional de Clavells. El diumenge de Corpus els carrers de Sitges quedaran transformats en catifes de colors de flors.\nLa tradició explica que al voltant de 1.887, Arcadi Mas, artista de Barcelona, va pintar “La processó del Corpus a Sitges”, en la que els carrers estaven coberts amb pètals de flors. Però realment no va ser fins al 1.952 quan Foment de Turisme de Sitges va organitzar el tradicional concurs de catifes de flors. Des d’aleshores, el concurs s’ha celebrat de forma periòdica fins arribar als nostres dies.\nHi participen només els veïns dels carrers pels que diumenge tarda passa la Processó, però hi ha altres carrers i places on malgrat no transcórrer el recorregut de la Processió, també s’uneixen a la festa de colors. Entre els carrers “més llargs” trobem el carrer Santiago Rusinyol amb uns 600 m2 de catifa.\nS’utilitzen aproximadament unes 30.000 dotzenes de clavells, també altres tipus de flor col·locades damunt una base de gespa procedent de jardins de Sitges (particulars, públics, camp de golf...) i un jurat tècnic integrat per pintors, dissenyadors, professors d’art floral i un representant de cada grup tenen la difícil missió de realitzar la classificació puntuant les catifes.\nFora de concurs, destaca a la plaça principal, el Cap de la Vila, una catifa que alguna de les entitats locals prepara seguint un rigorós ordre (normalment coincidint amb alguna celebració o aniversari) , on munten un gran altar i una gran catifa a on s’aturarà la Processó.\nEl concurs de catifes de Sitges va ser declarat inicialment com a Festa d’Interès Artístic Nacional, i, més tard, com a Festa d’Interès Turístic Nacional, tenint en compte el considerable número de visitants que es traslladaven a Sitges atrets per l’incomparable espectacle que ofereixen les catifes de flors, de gran qualitat i magníficament realitzades.\nEn aquest vídeo podreu veure un clar exemple del que són les catifes a Sitges:\nRecordeu que aquest any la festivitat coincidirà amb dies de molt moviment, així que ja ho sabeu, amb temps, a preparar la visita!


Vinaròs instal·la boies a la mar per a filtrar microplàstics - el Diari online\nInici La porta verda Vinaròs instal·la boies a la mar per a filtrar microplàstics\nEs tracta d’un projecte pioner on també col·labora la Universitat de Barcelona amb l’estudi dels microplàstics que es recullen\nL’empresa GpaSeaBots ha sigut l’encarregada de dissenyar els aparells, que s’han col·locat en les mateixes ubicacions que les boies de senyalització, per a fer el filtrat de l’aigua de forma automàtica. Els materials utilitzats per a la seua fabricació són les fibres de lli i una matriu de resina ecològica, dos materials respectuosos amb el medi ambient que no generaran cap impacte a la mar.\nLes boies s’orienten per sí soles, sempre a contra corrent, per tal de poder recollir els microplàstics entre 1 i 4 mil·límetres. Cal destacar que no es requereix de cap font d’energia i a més permet el pas del plàncton per afavorir els transcurs de la vida marina. Tots els plàstics capturats queden emmagatzemats en un petit dipòsit, que després es retira i es trasllada fins a la Universitat de Barcelona per a realitzar els estudis corresponents.\nEl regidor de Transició Ecològica, Hugo Romero, ha destacat que “es tracta d’un projecte pioner en el que Vinaròs no ha volgut deixar l’oportunitat d’aportar el seu granet d’arena. Se sap que la solució al problema dels plàstics passa per un canvi de model de consum, però mentre no es faça efectiu, iniciatives com la instal·lació d’aquestes boies volen contribuir a reduir la quantia de microplàstics en els nostres mars”. En aquest sentit, Romero ha insistit que es tracta d’un projecte a llarg termini que enguany començarà amb quatre boies i es preveu que s’amplien en els propers anys.\nD’altra banda, Albella ha incidit que “durant aquesta legislatura també es volen escometre diverses actuacions en els pluvials de la ciutat per a garantir l’evacuació correcta de l’aigua durant les pluges torrencials, un fenomen cada vegada més freqüent com a conseqüència del canvi climàtic i que cada vegada afecta a les zones de bany”.\nSegons l’estudi realitzat per la facultat de Geologia de la Universitat de Barcelona, de 80 metres cúbics d’aigua s’extreuen aproximadament 100 partícules de microplàstics, que si no es retiren els poden ingerir les espècies marines. Així mateix, Wolrd Wildlife Fondation (WWF) assegura que actualment les persones consumim 2.000 partícules de microplàstics a la setmana, l’equivalent a una targeta de crèdit.\nLA UNIÓ de Llauradors alerta del aumento de...\nMulet reprova a la ministra de Transició Ecològica...


Desembre | 2009 | Salms\n1. Eixir de la cova, sense llast.\n2. Travessar el bosc i la frontera.\n3. Trobar el camí de terra.\n«Comes a time», de Neil Young\nFam de fum\tImprimir Enviar PDF 1 comentari\nEl xiringuito valencià\nLa portada del web de Las Provincias aquesta vesprada resumia perfectament quin ha estat el tarannà de l’executiu valencià en el 2009, el seu annus horribilis: fer-se les fotos com si tot fóra mirabilis. Com en una pel·lícula de Hollywood: happy end. Com si res no haguera passat, perquè, efectivament, si tens un amic jutge, no passa res de res. Aquest brindis de Camps, radiant com fa temps no se’l veia, amb sucs de taronja i d’orxata, fa l’efecte d’un colofó ben happy a l’escapoliment de les gurtèlides corretjades. Fugida endavant i provisional, cert, però fugida en qualsevol cas. Innocents, podríem pensar alguns que si Camps es preocupara pels treballadors valencians tant com pels xiringuitos d’El Saler potser la cosa aniria d’una altra manera. Estalvieu innocència, això és ciència ficció. Camps ha de fer i fa el que sap: vestir trages i fer-se fotos, que per això és President. La innocència, sobretot la valenciana, és un bé escàs, força explotat, i tots els contribuents l’abandonàrem fa temps, conscients que la supervivència dels xiringuitos és, per suposat, infinitament més important per a la nostra economia que la mort de les taulelleres (valencianes quasi totes a l’Estat, per cert) i que, en fi, d’alguna cosa ha de poder brindar aquesta gent ara que no tenen diners per a inauguracions ni cap altra política que la del xiringuito. El Gens Honorable brinda happy perquè l’adoctrinament continua funcionant: l’atur és problema exclusiu de ZP. Camps sap, millor que cap altre polític, amagar el cap sota l’ala i, si se la tallen, fa com els xiquets que es tapen els ulls i diuen: no estic!\n«Celebration» (Benny Benassi Remix), de Madonna\n«Hope there’s someone», d’Anthony and the Johnsons\nFam de fum\tpoesia\tImprimir Enviar PDF 1 comentari\nNi el iogurt és natural\nFa un parell d’anys, més ingenu, més innocent, potser hi creia una mica més (tampoc no massa), però avui no crec, no gens, en la família cristiana, siga institució, veritat o màfia, i menys encara en la catòlica, apostòlica i espanyola. Per la branca del pare en tinc una prou arrelada al valencià catolicisme de vora sèquia, però em sembla una aberració pontificar que aquesta mena de família és una cosa “natural”. Ho dic per experiència. Plantaven arròs, això sí, però no crec que la pretesa naturalitat tinga avui cap vinculació agropecuària. Rouco proclama «la veritat natural de la família». Veritats naturals! Alerta! Que la família pot ser sagrada? Ho serà per als creients, però “veritat” i “natural” és terminologia pròpia de la ciència, no de la religió. Aquesta mena de família, avui, és tan natural com voler arribar verge al matrimoni. Recorda els temps que l’Església assegurava que la Terra, naturalment, és el centre de l’Univers. Baixe del cel, vaig a les celebracions nadalenques: quina mena de naturalesa és aquesta de veure, una volta a l’any, la tieta que et pessiga la galta? La família catòlica s’ha convertit en una de les coses més artificials de la societat. Prova d’això són els brams amargs i creixents del clergat, que veu com cada volta se li esmunyen més anguiles! Puc entendre la família com a clan mínim, en la qual els individus que la componen s’ajuden entre ells per tirar endavant. Socialment, però, aquest grup d’individus, emparentats no solament per la mateixa sang sinó també per un compromís de confiança i lleialtat fortament interioritzat, gairebé congènit, ha quedat del tot reduït a un nucli ben elemental: pares i fills. Més enllà d’aquest rogle, per a mi només hi ha tenebres, beateries, fariseisme i coses pitjors encara. Després en diran crisi de valors. Val, els de qui? Els dels creients, òbviament, incapaços d’entendre, quan passa, que el fill té nuvi, que la filla ha avortat, que el matrimoni no funciona… Desenganys, decepcions, desencants i, insistisc, coses pitjors encara, com ara la beatificació de Díaz Ferrán, que ben segur té una gran família catòlica i va a missa tots els diumenges. Religió, família, capitalisme… Déu! Ego te absolvo a peccatis tuis in nomine Patris et Filii et Spiritus Sancti.\n«La majoria dels editors que conec viuen dels llibres que publiquen. Tanmateix, la majoria dels escriptors que conec no poden viure, ni malviure, dels llibres que escriuen. Malament una cultura pot bastir una literatura com cal, homologable, si els seus escriptors estan condemnats a fer-la des de l’amateurisme extenuant, des del voluntarisme recremador.»\nFam de fum\teditor, editorial, Literatura, llibre, mercat\tImprimir Enviar PDF 3 comentaris\nBones i pecatoses festes!\nde Fèlix Estop\nA pesar de ser tant lluny,\nels pastorets de Morella,\nde Sant Mateu i de Xodos\ni els pastors de Vistabella\nse n’anaren a Betlem,\nportaven la bota plena.\nPassaren pels de Catí,\npassaren pels de Llucena,\nreplegaren els de Xert\ni els pastors de Vilavella.\nMamprengueren el camí,\nDesprés de moltes setmanes\nd’anar trepitjant camins\ntrobaren les pastoretes\nsota l’ombreta d’uns pins.\nEntre cops i cops de vi,\nentre carícia i carícia,\nels va anar passant el temps\nencisats amb tanta delícia.\nQuan arribaren a Orient\nJesús tenia 15 anys,\nels va somriure sorprès\ndeixant el martell al banc.\nNo ploreu més pastorets,\nno ploreu més pastoretes\nper haver vingut tant tard\na portar-me les sopetes.\nPerquè teniu de saber\nque d’aquells pecats jolius\nencara que parega estrany\nel Nostre Senyor se’n riu.\nAudiovisuals, Literatura, Vídeopoesia: veus mirades, Videos\tImprimir Enviar PDF 5 comentaris\nCrack i saqueig del patró de patrons\nFa un parell de setmanes vaig pronosticar a Salms el crack de Gerardo Díaz Ferrán, el patró de patrons, l’àngel custodi de la santíssima reforma laboral. Profecia acomplida. La setmana passada, com el capitost ja s’ho veia vindre, presentà la seua dimissió a la CEOE, que no se l’acceptà, i anit anuncià la suspensió de pagaments de la seua Air Comet: 640 treballadors al carrer (ja porten set mesos sense cobrar) i un deute de 17 milions d’euros amb una financera alemanya, pel qual ha estat embargada la flota d’avions de l’empresa, per no parlar de l’impagament de 26,5 milions d’euros a Caja Madrid. Tot això era més o menys previsible, com també ho és que els treballadors hagen d’esperar ara no se sap quants mesos encara per cobrar part del que els deuen, atès que la mercantil acaba d’entrar en concurs de creditors i ja se sap quina és la lentitud i la indolència de la (in)justícia espanyola. Un femer. Que no se’ns passe per alt, però, un detall que ens acaba de definir l’alçada immoral (per no dir criminal) de Díaz Ferrán: amb premeditació, traïdoria i nocturnitat, el patró de patrons ha esperat a Nadal, és a dir, a la temporada de l’any en què més vols són contractats, per tancar la paradeta i endur-se els diners de 7.000 afectats per la fallida (1.500 passatgers/dia). El ministeri ha dit que li posarà una multa blablablà… L’embargament ha estat iniciat per un jutge britànic a instàncies d’un banc alemany, ai!, així que no se sap on anirà a parar el capital per la venda de l’immobilitzat. Aquest és el vertader model econòmic imperant, del qual Díaz Ferrán haurà de ser recordat com a patró i paradigma. Que el patró de patrons torne a eixir ara a reclamar acomiadaments més barats… Ja sé que això que diré és políticament incorrecte, però m’entren ganes d’acaçar-lo a bascollades!\nI per acabar l’any, us deixe amb una altra de lladres.\n«La cançó del lladre», per Joan Manuel Serrat\nFam de fum\tImprimir Enviar PDF 4 comentaris\nDe jutges i massatges\nSi un massatgista s’aprofita sexualment de tu, és a dir, si ets víctima d’una violació, reacciona immediatament, si pots, amb un crit, amb una puntada als ous, un mos a l’orella o, si cal, al piu, i després escupeix, del contrari el jutge dictaminarà que t’està agradant. I després, damunt, en diran jurisprudència. Damunt, davall o per darrere: ho diran. Síntesi de la sentència: quien calla, otorga. Ho han deixat per escrit: «No parecía que la víctima se lo impidiera, por lo que la probabilidad de que el procesado considerara que estaba aceptando la proposición resultaba muy alta». La Sala dictamina, doncs, no amb proves, sinó per probabilitat. No tenint prou amb la incontinència de la hipòtesi, s’inventen i forcen obscenament les conseqüències («no parecía», «por lo que»). Hi ha crònica periodística amb tot un luxe de detalls que ací us estalviaré (els blogs no som tan grocs com El País). Com un conill mascle en el darrer espasme, així s’ha quedat el jutge: «La pasividad (de la afectada durante los hechos) reforzó la idea del acusado de que estaba dispuesta a seguirle su juego sexual». Sexe passiu? Només reforça qui força. I aquesta sentència està força forçada. Caldria passar una enquesta secreta a totes les secretàries judicials, per prevenció.\n«Rape me», de Nirvana\nBasta un llambreig per discernir la tremolor impassible de les ombres.


Trofeu Internacional Ciutat de Barcelona – Reial Club Marítim de Barcelona\n25e Trofeu Internacional Ciutat de Barcelona, Reial Club Marítim Barcelona, 13-14 de novembre\nHo hem tornat a fer, després de dos anys sense poder organitzar cap regata de rem a causa de la pandèmia, el cap de setmana del 13 i 14 de novembre, les aigües del Port de Barcelona van ser testimoni del 25e Trofeu Internacional Ciutat de Barcelona.\nEnguany el dissabte es va celebrar la Bandera Catalana, on tripulacions vingudes d’arreu de la geografia catalana van competir en bots de quatre skull.\nEl guanyadors de la Bandera Catalana van ser en categoria absoluta Masculina el C.N AMPOSTA.\nLa tripulació del Marítim 2, integrada per David Ballester-Daniel Sigurbjornsson-Rodrigo Ben i Nicolas Cardona van assolir la primera plaça a la Final B. Tanmateix, la tripulació del Marítim 1 va finalitzar primera de la final C, van integrar el bot Quim Llobera-Andrés Mota-Alberto Díaz i Alex Cases.\nEn categoria fèmines, les guanyadores van ser les remeres del C.N Banyoles, les nostres esportistes van ser primeres de la final B, van remar Ainoha Massana-Helena López-Marina Morató i Laura López\nEl diumenge, el 8+ va ser el protagonista de la jornada, amb la novetat de que les tripulacions van ser categoria mixta. El guanyador d’aquest any va ser el C.N Amposta, la tripulació del Marítim va aconseguir una lluitada segona posició. Van representar al club dues tripulacions el Marítim 1: Laura López- Ainoha Massana – Nicolas Cardona – Rodrigo Ben – Helena López – Marina Morató – Dani Sigurbjornsson – David Ballester – Carla Fluxà.\nI el Marítim 2: Olivia de Paz – Yaiza Gómez – Alberto DÍaz – Andrés Mota – Anna Llorens – Irene Ballester – Alex Cases – Quim Lloberas i Bernat Llorens\nFelicitats a tots els remers, treballadors del club i voluntaris que han fet possible l’organització d’aquesta gran festa del rem.


Para acceder a los documentos con el texto completo, por favor, siga el siguiente enlace: http://hdl.handle.net/2117/15703\nUniversitat Politècnica de Catalunya. Departament d'Arquitectura de Computadors; Universitat Politècnica de Catalunya. Departament d'Enginyeria Electrònica; Universitat Politècnica de Catalunya. MNT - Grup de Recerca en Micro i Nanotecnologies; Universitat Politècnica de Catalunya. HIPICS - Grup de Circuits i Sistemes Integrats d'Altes Prestacions; Universitat Politècnica de Catalunya. ARCO - Microarquitectura i Compiladors; Universitat Politècnica de Catalunya. CAP - Grup de Computació d'Altes Prestacions


IB3 | El Consell de Mallorca redissenya el seu pla estratègic de turisme\nPortada > política > El Consell de Mallorca redissenya el seu pla estratègic de turisme\nEl Consell de Mallorca redissenya el seu pla estratègic de turisme\nLa presidenta, Catalina Cladera, ha demanat que s'alliberi el superàvit d'ajuntaments i consells\nEl Consell de Mallorca prepara un Pla de Reactivació Turística de Mallorca post COVID-19 amb caràcter estratègic per al període 2020-2023. Segons ha anunciat aquest matí la presidenta Catalina Cladera després de reunir-se amb el Consell Assessor de la Fundació Mallorca Turisme, aquest partirà del Pla de Promoció Turística però tindrà un caràcter estratègic, ja que cobrirà els anys 2020-2023. El pla s’ha presentat posteriorment al Patronat de la FMT.\nCladera, que ha declarat que “no es pot donar per perduda la temporada turística”, ha apel·lat a la seguretat com a “la clau” per “poder reactivar el sector de seguida que es pugui”. D’altra banda, la presidenta insular ha aprofitat la seva intervenció telemàtica per sumar-se a la petició que el diumenge va fer la presidenta de Govern, Francina Armengol, al president del Govern central, Pedro Sánchez, perquè, un cop finalitzi l’estat d’alarma, es continuïn fent controls tant als ports com als aeroports de les Illes.\nAixí mateix, ha opinat que s’hauria d’apostar per “la creació de nous productes turístics, amb l’objectiu de diversificar més que mai l’oferta, així com per potenciar els canals de promoció i els de comercialització.”\nReclama que s’alliberi el superàvit dels ajuntaments i consells\nPel que fa a la necessitat de recursos econòmics per fer front a la COVID-19, la presidenta del Consell de Mallorca ha reclamat “un paper important i potent de la Unió Europea, que inverteixi recursos per poder recuperar l’economia com més aviat millor”.\nRespecte a la reunió d’aquest dilluns entre Pedro Sánchez i la junta directiva de la Federació Espanyola de Municipis i Províncies, en què es va manifestar la intenció d’alliberar el superàvit dels ajuntaments i consells insulars, bloquejat per la Llei d’Estabilitat Pressupostària, Cladera ha dit que “no té sentit que no es pugui accedir a ells per protegir als que més ho necessiten i recuperar l’economia”.


L'Informatiu - L'Ajuntament reconeix la formació de l'alumnat dels projectes de diversificació curricular\nL'Ajuntament reconeix la formació de l'alumnat dels projectes de diversificació curricular\nEl Centre Cívic el Vapor va acollir el divendres 7 de juny l’acte de lliurament de diplomes dels projectes de diversificació curricular.\nUn total de 54 alumnes dels Instituts Rovira-Forns i Estela Ibèrica han participat en aquesta iniciativa de suport a joves en risc d'abandonament escolar prematur. El programa, amb una atenció individualitzada, afavoreixi la integració escolar per tal d'assolir les capacitats i les competències bàsiques per acreditar l'Educació Secundària Obligatòria.\nA través dels programes Experimenta, Supera’t, Faig i Orienta’t, l'Ajuntament de Santa Perpètua, posa a disposició dels instituts un espai on l’alumnat pugui fer un aprenentatge prelaboral i treballar el currículum escolar en un entorn diferent, posant a l'abast del professorat recursos educatius específics.\nAquest curs el programa Experimenta ha comptat amb 14 joves participants de l’Institut Rovira-Forns que ha dut a termes pràctiques a empreses i serveis municipals com tallers d’automòbil i mecànic, escoles i escoles bressol municipals, o centres veterinaris i estètics, entre d’altres.\nEls 12 alumnes participants de l’Institut Estela Ibèrica del programa Supera’t ha fet pràctiques a les Escoles Bressol i escoles del municipi donant suport a tasques de consergeria i secretaria i de cura dels infants. També s’han format al Restaurant Granja Soldevila i a serveis municipals com el d’esports i d’educació.\nAlumnat del projecte Faig i Orienta’t, un total de 28 joves dels dos instituts del municipi, han realitzat tallers de restauració de mobles i marqueteria, videoblog, cuina i mosso de quadra. A l’acte van assistir l’alumnat participants i els seus familiars, empreses i entitats col·laboradores, la inspectora d’educació corresponent a l’àrea de Santa Perpètua, Roser Canals, professorat dels instituts, el regidor d’Educació, Antonio Egea i alcaldessa, Isabel Garcia.\nEl regidor Antonio Egea va expressar que per l’Ajuntament de Santa Perpètua els projectes que s’ofereixen «mimem i cuiden l’alumnat perquè ara no en sou conscients, però el temps passa molt ràpid i les oportunitats tenen el seu moment».\nPer la seva part, l’alcaldessa de Santa Perpètua, Isabel Garcia, va expressar que aquests projectes són dels més importants que es realitzen al municipi perquè l’educació i el compromís amb la formació ha d’estar sempre present.\nFoto: Alumnat i representats municipals i dels centres educatius / L'Informatiu


Campanya de Nadal: “No sóc el teu joguet”\nLa Regidoria de Benestar animal i el Col·legi Oficial de Veterinaris de València han el·laborat una campanya per conscienciar a xiquetes i xiquets i també a adults, en que la decisió d'incorporar un animal a la nostra família s'ha de prendre tenint en compte la responsabilitat que implica tenir un animal de companyia.\nLa Regidora de Benestar animal, Glòria Tello ha declarat ser conscient del greu problema que es repeteix cada Nadal quan es regalen molts animals domèstics de manera poc reflexiva, animals que en molts casos acaben sent abandonats, raó per la qual, s’ha considerat necessària la realització d’esta campanya. Els animals no es poden regalar com si foren un joguet.\nEls animals són éssers vius i cal cuidar-los; això comporta responsabilitats i obligacions.\nEls has de donar l’aliment suficient, equilibrat i adequat, han de tenir sempre aigua al seu abast, els has d’estimar i jugar amb ells, deus portar-los a una clínica veterinària periòdicament perquè els professional veterinaris tinguen cura de la seua salut, has de comprar-los joguets, donar-los un lloc on dormir i descansar i procurar-los un indret o el nombre suficient de passejades perquè puguen fer les seues necessitats fisiològiques.\nUn animal domèstic requereix una gran dedicació i temps.\nPer això, abans d’adquirir-ne un, pensa-t’ho bé!\nAmb esta finalitat, la Regidoria de Benestar Animal ha plantejat una campanya de Nadal amb el lema: “No sóc el teu joguet” que consistirà en la inserció de publicitat als autobusos de les línies 3, 19, 32, 9 i 81 de l'EMT, també a algunes marquesines del centre de la ciutat de València, introduint informació al canal Bussi de 400 autobusos i 50 línies i es repartiran cartells i calendaris a les dependències municipals tals com: biblioteques, pedanies, Juntes de districte, mercats, col·legis, centres de joventut i instal·lacions esportives municipals, com també a la totalitat de les clíniques veterinàries de la ciutat de València.\nPots descarregar-te el cartell de la Campanya en Pdf (444 kb)\nINFORMACIÓ PÚBLICA \_ BENESTAR ANIMAL


L’oferta turística del Maresme i la Selva es promociona a Fitur (Madrid)\nFitur és la primera gran fira internacional que es fa presencialment després de la pandèmia. Els assistents han de dur mascareta i haver-se realitzat un test d’antigen abans d’entrar al recinte. Tot i que tindrà una afluència menor que altres edicions, Fitur espera reunir 5.000 participants de 55 països.\nEl conseller d’Empresa i Coneixement, Ramon Tremosa, s’ha mostrat “esperançat” amb la campanya turística d’aquest estiu i ha confiat a “recuperar una part important de la despesa i dels turistes” que es van perdre l’any passat en relació amb el 2019. “Tenim indicis que, si bé l’any 2021 no arribarem al 2019 perquè va ser un any de rècords, sí que esperem recuperar-ne una bona part”, ha dit Tremosa en una atenció als mitjans. Des de l’estand de Catalunya, el conseller ha reiterat que estima que enguany Catalunya podria recuperar la meitat de la despesa turística de fa dos anys.\nEl Consorci de Promoció Turística Costa del Maresme participa a Fitur, la Fira Internacional de Turisme que se celebra del 19 al 23 de maig a Madrid.\nAlguns municipis de la comarca també s’han promocionat a Fitur. Són Santa Susanna i Calella, poblacions turístiques que també busquen donar-se a conèixer tant al client nacional com a l’internacional.\nEn la primera edició de la fira en temps de pandèmia, els agents i els operadors turístics espanyols i internacionals s’acosten als espais de la Costa Brava i el Pirineu de Girona per interessar-se en activitats, estades i serveis turístics relacionats amb la cultura, l’enogastronomia i el benestar. Alhora, volen conèixer les mesures anti-COVID‑19 que han adoptat les destinacions i les empreses turístiques per acollir visitants i clients de manera segura en la segona campanya d’estiu durant la pandèmia. Com a novetat, i seguint l’estratègia per la digitalització que segueix el Patronat de Turisme, els materials promocionals han estat digitalitzats i es poden descarregar a través d’un codi QR\nJaume Dulsat, vicepresident del Patronat de Turisme Costa Brava Girona, assisteix a FITUR i remarca: «Enguany és més important que mai la nostra presència en aquesta fira per copsar l’interès dels agents i els operadors turístics espanyols i internacionals per la nostra destinació de cara a temptejar com serà la propera temporada d’estiu». Dulsat considera fonamental agilitzar i estendre la vacunació a tota la població per tal de recuperar la salut i l’economia i generar confiança i seguretat en els turistes.\nSegons dades de l’Observatori del Departament d’Innovació Turística de la Fundació Eurecat, l’any 2020 la demarcació de Girona va rebre 3.346.055 turistes (un 57,7 % menys que l’any 2019), que van generar prop de 10.037.448 pernoctacions (un 61,2 % menys que l’any 2019).\nPer mercats de procedència dels visitants, a la Costa Brava el mercat català (amb 1,6 milions de turistes) va ser el primer mercat per a la destinació. En segona posició se situava el francès (amb 393.820 turistes), i en tercera posició, el de la resta de l’Estat (amb 385.015 turistes). Al Pirineu de Girona el nombre de turistes per mercats va confirmar el pes del mercat català (amb 491.179 turistes), seguit pel mercat de la resta de l’Estat (amb 56.451 turistes).\nDurant el cap de setmana, la fira de turisme s’adreçarà al públic general i es divulgaran activitats a l’aire lliure, propostes culturals i enogastronòmiques, així com experiències de benestar de la Costa Brava i el Pirineu de Girona.\nRàdio Marina, 21.05.2021


Inconvenients d’una incorrecta dosificació en la neteja | Papelmatic\nHome » Inconvenients d’una incorrecta dosificació en la neteja\njuny 6, 2019 | Centres esportius, Consells i recomanacions, Consells i recomanacions, Consells i recomanacions, Consells i recomanacions, Consells i recomanacions, Consells i recomanacions, Educació, Indústria, Indústria alimentària, portada, Sanitat, Servei\nUna incorrecta dosificació en la neteja deriva en sobrecostos inesperats, uns pitjors resultats d’higiene i riscos per als treballadors.\nEn articles anteriors presentàvem els químics de neteja ecològics Baula, que es caracteritzen pel seu format monodosi que ajuda a evitar problemes de sobredosificació.\nDiversos estudis sobre el consum dels químics de neteja ecològics Baula versus altres químics de neteja convencionals han revelat els inconvenients d’una incorrecta dosificació en la neteja.\nDesgast dels estris de neteja.\nRastres després de la neteja.\nEl fet d’utilitzar més quantitat de producte no es tradueix en una millor neteja. Al contrari.\nEn el cas dels productes desinfectants, per exemple, podem provocar resistències als gèrmens i convertir-los en immunes davant aquests productes.\nPer això, és important utilitzar els productes més potents només quan sigui estrictament necessari.\nEl mateix ocorre amb les quantitats. Si la quantitat de brutícia a eliminar no és suficient voluminosa o dificultosa, començarem aplicant una solució poc concentrada, deixant les més concentrades per a les restes de brutícia més abundants o difícils d’eliminar.\nUna sobredosificació durant la neteja alenteix l’eixugat de les superfícies. El fregat de terres és un clar exemple d’això.\nSovint, freguem amb abundant líquid, sense escórrer el pal de fregar correctament.\nAixò fa que l’eixugat del terra sigui més lent i dificulta, alhora, la feina del personal de neteja.\nPer no parlar dels perills potencials que representa mantenir una superfície humida durant llarg temps. Un exemple d’això seria la proliferació de gèrmens.\nA més, en espais molt transitats correm el risc de no deixar temps suficient a l’eixugat, invalidant així la neteja.\nDesgast dels estris de neteja\nLa sobredosificació en la neteja, sobretot aquella provocada per l’abús de productes químics sense diluir, deriva en un desgast dels estris de neteja.\nLes mopes, pals de fregar i draps que s’impregnen en solucions de neteja agressives i poc diluïdes tenen una vida més curta que aquells que s’empren amb solucions correctament dosificades.\nEntre els efectes que pateixen els estris de neteja davant la sobredosificació de químics destaca el desgast de les fibres i una major probabilitat de trencament.\nQuan presentàvem els químics ecològics Baula destacàvem que el seu format monodosi resultava especialment útil per exercir un major control sobre els costos.\nEn el cas dels químics de neteja que es presenten en garrafes o bidons, correm el risc d’aplicar més producte del compte o diluir-ho de manera incorrecta.\nEn altres paraules, és més difícil exercir un control i calcular quant ens durarà una garrafa de detergent.\nAmb els químics ecològics Baula sabem exactament els metres de superfície que podem netejar amb una pastilla.\nA més, només cal diluir la tauleta en aigua, evitant haver de calcular quina quantitat de producte necessitem.\nRastres després de la neteja\nUna incorrecta dosificació en la neteja també pot derivar en la presència de vels, que transmeten sensació de brutícia.\nPer evitar rastres després de la neteja hem d’evitar les sobredosificacions provocades per l’abús dels químics i la seva escassa dilució en aigua i per l’aplicació d’una solució poc escorreguda sobre la superfície.\nCal dir, a més, que alguns components dels productes químics de neteja fan que quedin vels independentment de la dosificació.\nEl personal de neteja es troba constantment exposat als productes químics.\nEn aquelles situacions en les que no és possible utilitzar productes de neteja ecològics o amb baixos nivells de toxicitat, la dosificació juga un paper fonamental.\nTot i així, existeixen situacions en les que és estrictament necessari aplicar el producte pur.\nEn aquests casos, dotarem al personal d’equips de protecció com, per exemple, mascaretes que eviten riscos associats a inhalacions.\nEn aquest article et mostrem com evitar riscos laborals durant els processos de neteja.\nSi vols més informació sobre els químics de neteja ecològics Baula o vols que t’assessorem per evitar riscos de sobredosificació, contacta amb nosaltres.\nNetejadors ecològics Baula


Taller d'Escriptura Creativa: d’octubre 2020\nLa castanyada (Eduard Alonso)\nHola, sóc la Marieta de l'ull viu. Visc amb el meu germà i el meu ex. Escric aquestes línies perquè ja tenim la castanyada a la cantonada .La castanyada és una festa molt entranyable. Sobretot per a mi. Un incís: un deveu preguntar perquè convisc amb el meu ex. Si teniu paciència, us ho explicaré més endavant.\nCom anava dient abans de l'incís, en aquesta diada, allò que es celebra és el fenomen d'una gran i profunda comunió amb la natura. Una comunió sagrada a cavall de la Trinitat Nutritiva dels Moniatos, les Castanyes i els Panellets. Sobretot, els Panellets de pinyons!\nUs preguntareu, també, quin interès té això que explico. Ho explico perquè a la castanyada de l'any passat van passar coses molts rares amb els Panellets de pinyons.\nRenoi, que bons que són!\nL'any passat, tot semblava una mica com Deu negrets de l'Agatha Christie. Però en comptes de negrets allò que desapareixia eren els panellets. Jo en vaig comprar 24 unitats. Ara n'hi ha 22. Més tard 16, i etcètera.\nQui els va agafar d'amagat?\nQui els va fer desaparèixer furtivament?\nL'any passat, hores després de comprar una safata de 24 panellets i deixar-la al damunt de la taula rodona de la cuina, vaig tenir una sensació estranya, una sensació d'alguna cosa que estava passant. Tot inspeccionant al voltant, vaig veure el meu germà, l'Albert, que col·locava alguna cosa a l'interior de la caixa de cabals i que, fins i tot, la va tancar amb clau, cosa molt estranya perquè la deixava sempre oberta. Per tant, va amagar alguna cosa de la qual no volia que ens assabentéssim. Però el que el meu germà no sabia, era que jo, la Marieta de l'ull viu, també tenia clau de la caixa forta.\nMés tard, quan l'Albert va sortir a veure uns amics, vaig apressar-me a anar a la cambra on hi ha la caixa. Vaig obrir-la i no sabeu què hi vaig trobar: sis esplèndids panellets de pinyons que m'esperaven amatents a fer-me sentir el plaer. Com que l'Albert és amic de beure més del compte, moltes vegades no es recorda de gairebé res. Llavors, vaig pensar que podia deixar-ne un de mostra i menjar-me la resta, tot deixant la caixa oberta. En tot cas, si em preguntés, tranquil·lament respondria que jo, la Marieta de l’ull viu, no en sabia res.\nAmb el meu ex, vaig fer el mateix. Vaig trobar sis panellets dins un pot dalt de tot del prestatge superior de la cuina. Vaig repetir el mateix que abans: deixar-ne un de mostra i menjar-me la resta. El meu ex també és amic de beure més del compte.\nPer acabar, vaig cridar amb força “Visquen els panellets de pinyons”.\nEtiquetes: 204. Castanyada, Curs 2020-2021, Eduard Alonso\nLa castanyada (Maria Rosa Botey)\nAquest any la castanyada ha estat una mica tronada. Però bé, vaig menjar-me tres panellets en tres dies, que, per cert, eren una veritable caqueta. Peró bé..., eren de pinyons insípids sense solta ni volta.\nNi una castanya (que tampoc m'agraden gaire) ni un moniatet, que sí que m'agraden molt, però seguiré el que es diu... Tota festa té capvuitada.\nTotes les coses han canviat, ni per a bé ni per a mal. Senzillament són diferents, ni pitjors ni millors... És així.\nAbans sempre s'esperava una festa per fer una reunió am la família i els amics. Uns portaven uns moniatos, uns altres unes paperines de castanyes acabades de torrar, panellets fets a casa, deliciosos, fets amb afecte i amb il·lusió, cava i moscatell.\nPerò ara tampoc és nostra la culpa de no poder-ho fer. La salud, el coi del VIRUS, etc., etc., i els extres que cauen del cel sense esperar-ho.\nPerò bé, recordo quan era petita que la mare ens comprava una paperina de castanyes i semblava una gran cosa. I l'oloreta que feien les parades de castanyes quan passaves a prop.\nCrec que actualment ni l'olor és la mateixa...\nEncara que ja hagi passat, BONA CASTANYADA PER A TOTS!\nEtiquetes: 204. Castanyada, Curs 2020-2021, Maria Rosa Botey\nLa castanyada 2020 (Núria Roca)\nQuasi sempre celebrada amb una colla, d'amics o familiars. Quan els nens eren petits fèiem els panellets, juntament amb castanyes torrades i moniatos cuits al forn. Venien els avis a casa per celebrar la festa. Després, més grandets, també fèiem panellets que donàvem als avis, però la festa era amb els amics i els seus fills, en una casa o altra, a la muntanya o a la ciutat.\nSi algun any per alguna circumstància que ara no recordo no ho fèiem amb els amics, era organitzada amb la família, els fills, i a vegades s'hi afegien amics dels fills.\nUn any vam fer la castanyada a la casa de la muntanya, petita, rústica, però confortable per cinc, set persones.\nTenim uns amics amb dues filles que també tenen una casa molt a prop. Per tant, amigues dels nostres tres fills, amb una edat semblant.\nAquell any, Tots Sants formava un pont llarg, amb tres o quatre dies festius.\nImprovisant, de cop i volta es va decidir que els nostres fills amb els amics anirien a celebrar la castanyada a casa nostra.\nAmb una mica de basarda pel nombre de joves, uns catorze, més nosaltres dos, total setze persones, en una casa potser massa petita.\nLlits per dormir, deu. Amb lliteres i a dalt d'un altell amb capacitat per a tres matalassos. Un matalàs de dues places al menjador. Ja ens podem imaginar la circulació de gent en una casa no gaire gran, amb tot de bosses i motxilles per tots els racons.\nLa tarda vigília de Tots Sants, tothom a fer panellets. La cuina bastant gran, amb una taula allargada amb capacitat per a catorze persones juntetes. Tots els joves mans a la massa, fent boletes i figuretes. Adornant amb pinyons, codonyat, cireretes, ametlla trossejada, cacau, cafè, coco, i no sé si em deixo algun ingredient. Dues o tres plates plenes d'uns panellets formosos cap al forn, que feia una olor que s'escampava per tota la casa.\nPer una millor entesa, tot el jovent, incloent les dues filles de la casa del costat, es van quedar a casa nostra per celebrar-ho. Nosaltres, els pares, ho vam celebrar a casa dels amics.\nDesprés ells van anar al llac de Sant Antoni a fer gresca i escampar la boira.\nNosaltres, quan vam acabar les forces, després del llarg tiberi i quan els ulls començaven a aclucar-se, vam marxar cap a casa.\nSorpresa! La cuina amb un plateram dins l'aigüera, la taula plena de coses i un rètol molt gran que deia: “No toqueu res, nosaltres rentarem els plats i endreçarem la cuina demà al matí”.\nMés contenta que un gínjol i satisfeta d'aquests joves companys d'escola, que tots feien BUP, vaig pensar, que perduri aquesta amistat. I així ha estat.\nAquest any 2020, quina castanyada més estranya. Algunes nétes i uns pares a la terrassa de casa de Barcelona, amb mascareta i separadets com vàrem poder, vam celebrar aquest dia amb tristor, incertesa, incòmodes per la situació que estem vivint amb el “ditxós bitxo” del Covid-19.\nFaltava més família, amics. Petons. Abraçades. Riures...\nEl jovent, malgrat la situació, segueix creant moments divertits. A la terrassa del davant on viuen la família del nostre fill gran, una de les filles, amb amigues d'ESO, es van disfressar amb llençols blancs. Vaig poder fer fotografies a aquests fantasmes reals.\nLa vida ha de seguir, malgrat els entrebancs. L'adaptació i la creativitat per sortir d'aquest atzucac és la solució. Ah! Em deixava també rentar-nos les mans, posar-nos mascareta i distància. Confinats a casa.\nEspero que l'any 2021 sigui més agradable. Desitjo que tothom ens puguem apropar bé com abans i que ho celebrem amb petons que aquest any van escassos.\nEtiquetes: 204. Castanyada, Curs 2020-2021, Núria Roca\nAquesta vegada és un dinar (Montserrat Fortuny)\nEl dia 1 de novembre anem una colla a berenar a cal Joaquim. Bé, a berenar ben bé, no. Anem a menjar castanyes, moniatos i panellets, remullat tot amb vi moscatell.\nDic "una colla" i això era abans, anys enrere. Llavors érem: la Serra, que ara s'està en una residència. La Isabel, que ara és al cel, si és que hi és. La meva cosina Montse, que ara estan mig renyits i no ve. El Pere, la parella del Quimet, que aquest sí que és al cel, perquè més bo que ell..!\nAra també ve la cosina del Joaquim, la Maria Rosa, i el Josep Maria, el més jove de tots, que deu tenir 66 anys. Tampoc no pot venir el Lluís, el més vell, que també s'està en una residència. Però enguany hi ha una novetat: ens convida a dinar. Potser és perquè només som quatre, que si fóssim tants com abans, no ho faria.\nActualment crec que, a les reunions, hi poden anar quatre o cinc, oi?\nNosaltres som quatre només.\nQuin dinar ens farà? Pots comptar: de primer plat, un parell de llesquetes de pa, una amb sobrassada i l'altra amb foie-gras, unes croquetes petites i olives blanques i negres i enciam amanit...\nDesprés, pasta italiana amb un sofregit molt bo, amb petits trossets de salsitxa i uns quants musclos petits. Per beure es pot triar: vi blanc o negre o cervesa sense alcohol.\nI les postres que sempre porta el Josep Maria quan el conviden a dinar, de nata o de xocolata.\nLes castanyes, els moniatos i els panellets, que paguem entre tots, no es presentaran fins a les set o quarts de vuit del vespre, acompanyats del moscatell que hauré portat jo i, llavors, com sempre, no tindré gana i m'emportaré el moniato i les castanyes per a casa i només menjaré els panellets que, pel meu gust, me'n menjaria set o vuit. Per a això sempre em queda gana.\nEtiquetes: 204. Castanyada, Curs 2020-2021, Montserrat Fortuny\nMoniatos i d'altres coses del temps (Antònia García)\nAl meu amic Agustí sempre li passen coses. Aquest últim dia que ens vam veure em va explicar que s'havia fotut una castanya amb la moto. Ell només va rebre uns quants cops però la moto va quedar inservible. Allò que les asseguradores en diuen “siniestro total”. I ara se n'haurà de comprar una altra.\nEl dia de la trompada, quan va arribar a casa, la Sara, només de veure'l entrar, li va dir: “Què és aquesta cara de moniato? T'ha passat res?” Un cop fetes les explicacions del cas, l'Agustí va anar al bany i es va mirar al mirall. Així que aquesta és la cara de moniato? Té cada cosa, la Sara! Jo em pensava que quan et quedes molt parat per alguna notícia, dius que has quedat de pasta de moniato. Però tenir cara de moniato... I ara vol que anem al metge. Per què? Si no m'he trencat res. Uns quants blaus durant alguns dies i ja estarà.\nL'Agustí té els cabells rossos i arrissats i els ulls de color gris pàl·lid. La seva germana bessona i ell s'assemblen tant com un ou a una castanya. Ella és morena, té els cabells de color castany molt fosc i els ulls negres. Qui ho diria, que són bessons? De caràcter també són ben diferents. Ell, des de petit, sempre s'ha ficat en embolics, no sé com s'ho fa. La Teresa, la germana, era la que li treia les castanyes del foc. Després, ja gran i casat, és la dona, la Sara, la que ho fa.\nLa Sara és una dona ferrenya, que sap molt bé què vol. Té un sentit pràctic de la vida. És alta i prima, es mou amb elegància i duu els cabells caragolats a la part de darrere del cap, el que se'n diu una castanya. Li agrada cuinar. Fa uns pastissos de poma que hi canten els àngels, i uns panets de mantega boníssims.\nTenen dos nois, tots dos morenos com sa mare. Els agrada molt anar a pescar amb canya amb l'Agustí, que de ben jove ja hi anava. I a l'estiu van a buscar pops a les roques. Agafen pegellides i musclos i també castanyes de mar, que és el nom que donen als eriçons de mar.\nDe tant en tant em conviden a dinar. És molt d'agrair, sobretot per un conco com jo, que no tinc família. Avui, com que celebrem la castanyada, és a sopar que m'han convidat. Jo m'encarrego de la beguda i ells dels moniatos. Els nois han torrat les castanyes. Fem els honors a la cuinera i deixem els plats més nets que una patena. Com que n'és el temps, la Sara ha fet uns panets petits, amb avellanes i amb pinyons barrejats amb la farina: els típics panellets. Sempre fem la broma que s'han de menjar amb la boca petita, amb els llavis ben estrets, com un cul de gallina. I passem una bona estona xerrant. Al llevant de taula, els nois em fan tocar la guitarra i volen que els canti alguna cançó “de quan eres jove”. La mare del Tano! De quan jo era jove, diuen! Tant de temps ha passat, ja? Però com que me'ls estimo, aquests fills dels meus amics, faig el que em demanen i els canto aquesta cançó, molt adient amb la festa que ens ha aplegat:\nque piques fusta.\nPica ben fort...!\nEtiquetes: 204. Castanyada, Antònia García, Curs 2020-2021\nUn parell de “desgràcies" (Montserrat Fortuny)\nSí, us n'explicaré un parell... Les desgràcies mai no van soles!\nEra el primer diumenge de setembre. Havia dinat a casa d'uns amics, molt bé; això d'estar acompanyada sempre és bo.\nAl vespre, ja a casa, es va anar enfosquint el cel i va començar a ploure, cada vegada més i més.\nCap a les dotze de la nit va començar a tronar, tronar...i va caure un llamp molt a prop de casa, per la part de la galeria i el menjador. Patapam! No n'havia sentit mai de tan fort i, al mateix instant, sense corrent, a les fosques.\nVaig encendre una espelma i a dormir.\nL'endemà vaig aconseguir fer retornar la llum, maniobrant el comptador. Però no funcionava la tele, ni l'ordinador, ni el telèfon del menjador.\nMe n'anava a Sant Feliu de Guíxols aquell matí a les onze i ja ho tenia tot preparat, el bitllet a punt, tot.\nI no vaig fer res, vaig pensar que ja ho arranjaria, avisaria el lampista, a la tornada.\nTaxi a l'estació del Nord, a tres quarts d'onze.\nBaixava per l'escala elèctrica, molt llarga, i quan arribava a baix de tot, allà on es puja als autocars, a la noia que anava rere meu se li va escapar la maleta de les mans, una maleta molt grossa, que va xocar contra les meves cames i em va fer caure d'esquena a terra.\nEm van aixecar ràpidament un parell d'homes, em van fer seure en un banc i la sang em queia per l'esquena, de darrera del cap.\nJo, com una tonta, deia: “Deixeu-me, deixeu-me, que se m'escaparà l'autocar...!”\nMare de Déu! Adéu autocar, adéu Sant Feliu. Adéu tot!\nLa noia, agafada a la maleta homicida, em mirava i li queien les llàgrimes dels ulls... Encara em va fer pena, ella...! Recordo aquella mirada, com suplicant que la perdonés...!\nVan avisar una ambulància, m'hi van fer pujar, em van netejar les tres ferides del cap, més amunt del clatell, que ja no rajaven, i dues a la cama esquerra, una al davant i l'altra al darrere, petites però fondes.\nL'ambulància em va portar a l'Hospital del Mar, on m'hi vaig passar les hores esperant que em visités el metge.\nHo va fer, per fi, i em va dir que anés al meu CAP i que em fessin les cures.\nAmb la mateixa cadira de rodes em van portar a la sortida, em van deixar fora i vaig pujar en un taxi dels molts que s'esperaven.\nI vaig arribar a casa a vora les quatre de la tarda. Vaig dinar no sé què i em vaig estirar al llit.\nVaig telefonar a Sant Feliu, sobretot a la Trini, la més amiga, i a les de Barcelona, família i amics i aqui segueixo des de fa quasi dos mesos, anant cada setmana tres dies al CAP Pare Claret, a curar-me les ferides de la cama, que es van tancant de mica en mica.\nAl cap, al darrere, encara hi tinc unes crostes, enganxades al cabell, que procuro no forçar-les, esperant que caiguin per elles mateixes i avisant la perruquera, cada vegada que em renta el cap.\nAh! L'asseguradora encara no m'ha tornat el televisor, en tinc un de petit que m'ha deixat una amiga i l'ordinador sí, ja funciona, per sort!\nEl telèfon del menjador tampoc no funciona, me n'he de comprar un altre, perquè cada vegada que em truquen he de córrer per agafar el de la tauleta de nit, que, per sort, va bé.\nEtiquetes: 203. Tema lliure, Curs 2020-2021, Montserrat Fortuny\nUn dilluns a finals d'octubre 2020 (Núria Roca)\nEnvio un correu electrònic al CAP Maragall on tinc alguns especialistes, perquè el doctor digestòleg em faci una demanda per fer-me una colonoscòpia, que fa més de dos anys des que em van fer l'última.\nSempre anava a recepció, però amb això del Covid-19, ho he fet per Internet.\nEm truquen del meu CAP Guinardó per dir-me que ells no tenen aquesta especialitat, que he de trucar al CAP Maragall. Ho torno a intentar amb el mateix resultat. Però els dic que ho faig per correu perquè les vegades que he trucat no responen al telèfon. La resposta és que insisteixi.\nEm decideixo i vaig personalment al CAP Maragall. Una cua de mil dimonis a la qual prenen la temperatura abans d'accedir al recinte. Penso que si són dimonis, amb l'espera deuen bullir, i el termòmetre explotarà. No m’hi quedo.\nNo entenc com és que reben el meu correu al CAP Guinardó si jo l'envio al CAP Maragall. Torno a trucar i res de res. Això sí, molta xerrameca i musiqueta.\nÚltim recurs, truco al CAP Guinardó d'Atenció Primària al qual estic assignada per veure si ells poden fer-me el tràmit. Si no, hauré de passar pel meu metge de capçalera i li hauré de donar una feina burocràtica.\nNo estem preparats ni organitzats per treure'ns la feina supèrflua, la paperassa, ni agilitzar els tràmits.\nQui rep és la gent que va perduda i li fan perdre el temps i els nervis els afloren. Pobra gent els que són molt grans o amb dificultats de mobilitat!\nL'estructura i la mentalitat de la societat ha de canviar, sobretot en aquests moments que passem tan difícils.\nAnant cap a casa, al carrer, em trobo amb un veí que té la sort de viure com jo en un àtic i que ens podem veure per la terrassa.\nEns saludem i ens preguntem com estem. Tots dos amb mascareta.\n–Sí, i tant! –em respon i, rient, afegeix:– esperem que se'n vagi ben lluny a d'altra gent –fa, allargant el braç, i assenyalant amb la mà.\nM'he quedat gelada. Li contesto:\n–Millor que es fongui o que desaparegui, no?\n–Adéu – contesta.\nPenso: quin pensament! A d'altra gent... també puc ser jo. Però desitjar que vagi a d'altres persones, ho he trobat molt fort.\nSuposo que no ha pensat gaire el que deia, però en el fons ha sortit l'individualisme. Mentre no em toqui a mi, se me'n foten els altres.\nLa mateixa conclusió que en l'escrit anterior, la societat ha de canviar. Si no, hem begut oli!\nEtiquetes: 203. Tema lliure, Curs 2020-2021, Núria Roca\nImprovisar (Antònia García)\nM'han dit que improvisi alguna cosa. Pobra de mi! Com si fos tan fàcil. Com s'ho fan els improvisadors habituals? Aquells que engeguen un discurs davant del públic sense haver-se'l preparat abans. Els polítics, per exemple. N'hi ha que duen paperets amb quatre coses apuntades però només són una guia per a l'impressionant discurs que aconsegueixen fer. I n'hi ha que van parlant a raig, sense papers, i surti com surti.\nEls que també m'admiren són aquells que fan cançó improvisada. L'un canta una corranda que se l'inventa en aquell mateix moment, i l'altre li contesta amb una altra, també improvisada. Suposo que tenen alguna manera de trobar les paraules (i la intenció...). I amb la pràctica, se'n surten molt bé.\nBen mirat, improvisar, improvisar... Jo també improviso. Quin jersei em posaré, avui? Vinga, aquest mateix, que el tinc a mà. Tant li fa. I per esmorzar... Què hi ha a la nevera... Torrades amb melmelada. Ui! S'ha acabat el pot! Bé, doncs amb mantega. I un got de llet. No, una infusió de menta. No, un te verd.\nUn cop al carrer, per estirar les cames, tiro amunt? Vinga, sí. Amunt, que fa pujada! I ara que passo per la botiga, mira, compraré un pot de melmelada. He de pensar on aniré diumenge. Bah, ja ho decidiré, segons el temps que faci. O la mandra...\nAquestes improvisacions meves no tenen cap mèrit ni afecten ningú més que a mi mateixa. Però hi ha casos que hi surten implicades altres persones. Com ara aquell que ha quedat per recollir algú amb el cotxe i, per fer-ho, ha de travessar tot Barcelona, i resulta que l'altre, mentrestant, se n'ha anat amb el cotxe d'un tercer i encara sort si telefona per dir-li-ho.\nQui m'agradava molt, quan improvisava, era l'amic Pepe. En un teatre d'aficionats, entre quadre i quadre, quan els actors i les actrius tenien molt poc temps per canviar-se de roba, li deien: “Pepe! Puja a l'escenari i entretén el públic fins que els actors estiguin a punt!” “Però què els dic?” “Digues el que vulguis, tu mateix, improvisa...!” I ja em teníeu en Pepe a dalt de l'escenari, fent córrer la imaginació amb urgència. Per començar, explicava algun acudit o alguna anècdota que fes gràcia. La gent reia. Els actors encara no sortien, tenien algun problema. En Pepe, que ja s'havia ficat el públic a la butxaca, explicava què li havia passat quan treballava de taxista, o quan havia començat a fer teatre, o quan va conèixer la sogra... Finalment, els actors sortien a l'escenari. En Pepe s'acomiadava del públic amb tota la gràcia que tenia i la gent l'aplaudia de valent i cridava: “No te'n vagis, Pepe!” Però ell cedia el protagonisme als actors i la funció continuava.\nJo no tinc aquest do i ara mateix no sé pas què dir. Alguna vegada m'han aconsellat que, quan no sàpiga què puc escriure, comenci explicant alguna cosa que jo recordi de quan era petita, encara que no tingui gaire importància. Per exemple: “Quan jo era petita, a l'estiu, cada dia em duien a berenar a la platja, deien que l'aire de mar feia venir gana...” I per associació d'idees m'aniran venint a la memòria tot de fets i d'anècdotes.\nHo provaré: “Quan jo era petita passava els estius en un poblet de la costa. Hi havia port de pesca i a les tardes anàvem a veure com arribaven les barques i, una mica més tard, feien la subhasta del peix: “Setanta, seixanta-nou, seixanta-vuit, seixanta-set, seixanta-sis...”\nPer què he d'explicar una cosa que tothom ja sap? No em fa el pes escriure sobre això. Ho deixaré per a demà. I demà ja improvisaré...\nEtiquetes: 203. Tema lliure, Antònia García, Curs 2020-2021\nEl saltamartí (Eduard Alonso)\nEl pare del Martí es diu Joan Salta i Puigdevall. El seu fill, de nom Martí Salta, va mostrar una estima especial pel saltamartí des de la més tendra infantesa, un afecte, una identificació amb el saltamartí que el seu pare va regalar-li poc després de néixer.\nLa joguina va agradar tant al Martí Salta que sempre la tenia al seu costat: la balancejava, i aplaudia quan recuperava la seva posició vertical.\nEl petit, quan sentia dir saltamartí, ho traduia a la seva llengua: apamatí! i aplaudia tot enjogassat.\nEl pare del Martí, mig en broma, mig seriosament, va comencar a anomenar Saltamartí el noiet. I així amb aquest àlies es va quedar en Martí Salta, ja que tota la família li deia així: Saltamartí.\nAnys després, quan anava a l'escola i el mestre o la mestra passaven llista i cridaven el seu nom, sempre responia: Saltamartí aquí.\nSempre portava el saltamartí, també conegut com tossut, amb ell. El mestre o la mestra li retreien que fes més cas de la joguina que de la classe:\n“Saltamartí. No, vull dir Martí Salta. Caram, quin saltaembolic! Vols fer el favor de parar atenció!”\nCom és natural o no tant, els companys de classe feien burla d'ell, tot mofant-se: Saltamartí, Saltaninot, Saltamartí.\nCom és possible aquesta identificació tan forta, tan estreta, tan singular, entre el saltamartí o tossut i el Martí Salta?\nPer entendre el perquè d'aquesta identificació entre el saltamartí i el Martí Salta cal fer referència a la descripció i història de la joguina:\nUn saltamartí o tossut és un ninot tenaç i perseverant amb la base semiesfèrica que actua de contrapès, de manera que després de copejar-lo sempre torna a la posició inicial.\nEl saltamartí és una joguina molt popular entre els nadons per als quals s'ofereix en formes i colors cridaners. A l'efecte sensorial provocat pel suau moviment, alguns fabricants hi afegeixen el d'un mecanisme musical al seu interior que s'activa al balancejar-lo.\nPel que fa a la història, els principis d'aquest tossut són coneguts a la Xina com budaoweng (vell que no cau) des del començament de la dinastia Tang (del segle VII fins a principis del segle X).\nEl model xinès ha inspirat el disseny al Japó del ninot tradicional de paper maixé anomenat Okiagari Koboshi, del qual hi ha testimonis ja al segle XIV.\nPassant de la història al món de les opinions, cal anar amb molt de compte amb el concepte “salta”. Per què cal anar amb molt de compte?\nUn exemple: saltataulells. És molt fàcil fotre't una bona hòstia si saltes un taulell sense estar preparat. Saltabarrancs: només ho pot fer un eixelebrat. Un altre exemple: saltacampanes. “Ni se t'acudeixi!”\nSalto al final d'aquest escrit amb un poema de Joan Brossa.\nNinot lleuger que duu\nun pes a la base, i que,\nEtiquetes: 203. Tema lliure, Curs 2020-2021, Eduard Alonso\nImprovisar (Maria Rosa Botey)\nMolt bé, el tema lliure o improvisat sembla molt senzill però no ho és tant. Pots agafar-te a tants temes que no saps mai quin és el millor o més adequat. La vida et pot canviar espectacularment per bé i per mal. On ahir hi tocava el sol, avui tot és ombra i foscor. De fet, ho pots mirar des de diferents angles.\nOn ahir hi havia una solana i feia una calor insuportable, que suaves com un vedell, canviaves la direcció i tot d'una et trobaves a l'ombra i la foscor i pensaves: Ostres! quin consol, quina fresqueta tan bona. Però... sempre hi ha un però... Massa fresca!\nQuè deu ser el millor? Tot d'una, uns núvols blancs i grisos anaven volant deixant entreveure uns tímids raigs de sol que donaven llum a l'ombra i frescor a la solana. Vaja, que el millor mai és cap extrem, el terme mig és el millor, però això sí que és difícil d'aconseguir.\nPerò mireu, tot és qüestió de prendre's les coses de bon grat i més quan no és a les nostres mans decidir certes situacions.\nEl que és més important... ALEGRIA I ESPERANÇA que vindrà un dia que sabrem agafar la corda ben bé pel mig.\nEtiquetes: 203. Tema lliure, Curs 2020-2021, Maria Rosa Botey\nSopa de lletres (Eduard Alonso)\nFent cas als professors d'escriptura creativa, surto al carrer a buscar temes, paraules, idees i converses que puguin ser susceptibles de formar part de futures històries, relats i contes. A causa d’aquest impuls pre-creatiu, de vegades tafanejo més del compte sense respectar la privacitat de persones, animals i coses.\nEn aquest escrit hi ha cinc paraules que han sofert aquesta manca de respecte. Aquestes cinc paraules i les seves definicions són les següents:\nMagarrufa Carícia. Carícia fingida, afalac enganyós.\nCibernètic Pertanyent o relatiu a la cibernètica. La cibernètica és la ciència que tracta de les comunicacions dels missatges i del seu control en els éssers vius i les màquines.\nHomocèntric Que té el mateix centre, concèntric.\nÍnclit I·lustre, gloriós.\nOrris Lloc on es muny les ovelles i es fa el formatge.\nTrossos de converses escoltades al carrer\nHomocèntric a Magarrufa:\n“Mai no sé si les teves carícies són autèntiques, fingides o afalacs enganyosos.\nMagarrufa a Cibernètic:\n“Mai no sé si els teus fets cibernètics són maquinals, animals o meitat i meitat. També penso que la definició que el diccionari fa de tu grinyola força: «Pertanyent o relatiu a cibernètica que és la ciència que tracta de les comunicacions, dels missatges i del control en els éssers vius i en les màquines.»”\nOrri a Homocèntric:\n“Homocèntric, una gran paraula. Prové del llatí. Els romans tenien la mà trencada per crear paraules magnífiques i il·lustres. Allò que no sabien fer era formatge. Nosaltres sí que en sabem. En el nostre orri, munyim la llet i creem un dels millors formatges del país.\nÍnclit a Orri:\n“Molta ovella, molt formatge i molt anar-se'n en orris. Però gloriós, il·lustre o magnífic, res de res”.\nMagarrufa torna a carregar contra Cibernètic:\n“El Cibernètic no aconsegueix comunicar-se amb l'euga blanca. Sembla que té problemes amb el color blanc. Per exemple: un paper en blanc turmenta Cibernètic. No és capaç de comunicar gaire cosa.”\nPer raons d'espai, acabo aquí aquesta crònica feta amb material clandestí.\nAl final, totes les paraules s'abracen i criden juntes i a l'uníson: “Som-hi! Anem a prendre una sopa de lletres Arial.”\nEtiquetes: 202. Paraules que no coneixem - Comentari d'un llibre, Curs 2020-2021, Eduard Alonso\nParaules retrobades (Elisabet Prades)\nCamino per l'afrau\nRemor de fulles seques\nMurmuri del riu llunyà\nTeixidor de flassades, mantes\nManta rere manta\nel flassader teixeix\nEls llits seran calents.\nEn arribar l'alba\nLa lluna fugirà\nAmb el seu fill als braços\nS'esberlaran els somnis.\nTipus de card\nPer la riba del camí\nGrimpen els escardots\nEncenalls de lila\nGronxats pel vent.\nTip. Satisfet plenament en el desig d'alguna cosa.\nSadoll de lluna blanca\nTanco la finestra\nL'insomni em besa.\nL'agró blanc  o agró blanc gros  (Ardea alba) és un ardeid de l'ordre dels ciconiformes.\nPasseja l'agró blanc\nper l'herba a la vora del riu\nEl riu mormola.\nInútilment o en va\nLleuger el murmuri del mar\nBlau damunt de blau\nI somriure incert\nDebades plou en algun indret estrany.\nLa granota, el gripau, cridar.\nTrenca el silenci del llac\nEl raucar d'una granota.\nCrit del bestiar de llana i del cabrum.\nUn bel llunyà arriba de les muntanyes\nEl seu eco retruny per la vall\nEl pastor torna amb el seu ramat.\nPlanta de la família de les gramínies, de fulles força amples i espigues planes, formades per espiguetes sèssils amb arestes, que es fa en els camps de cereals, les llavors de la qual són metzinoses.\nS'alça un jull a la riba del camí\nEra un grill quec, tan quec, tan quec, tan quec que en acabar el primer cri, cri, cri, cri, cri, cri ja sortia el sol.\nSebolliré la meva covardia en una cova fosca\nQue ningú la vegi\nEm vestiré de blau\nI seré lliure.\nEtiquetes: 202. Paraules que no coneixem - Comentari d'un llibre, Curs 2020-2021, Elisabet Prades\nParaules difícils, buscant la definició al diccionari (Núria Roca)\nAPÒCRIF: No reconegut per l'església. No autèntic, fingit. Document apòcrif, autor apòcrif...\nSUPREMACIA: Preeminència per damunt de tots.\nRETÒRICA: Art de ben dir. Elegància artificial del llenguatge, declamació sense un sentiment. seriós, convicció. Raons que no són del cas, ex.: No em vinguis amb retòriques.\nEROLA: Pla petit al cim d'una muntanya.\nESPARTAR: Camp sembrat d'espart. Cobrir d'espart trenat, ex.: una garrafa.\nLLOTÓS: Ple de llot (fang tou en aigües estancades)... Arrossegar algú pel llot, difamar-lo greument.\nLLIBANT: Corda gruixuda d'espart.\nSAMUGA: Corda gruixudeta generalment d'espart.\nDOCTE: Que té molta ciència, extensos coneixements. Docta en tal matèria.\nROMPENT: Lloc on rompen les onades.\nARRIAR: Abaixar una bandera, afluixar una corda, estimular (una bèstia), accelerar la marxa.\nCRESPINELL: Non de dues crassulàcies vivaces que viuen sobre murs, roquissars, llocs secs. Sedum acre, de sabor picant.\nPÒNDOL: Govern d'una casa, d'una hisenda, ex.: Portar el pòndol d'una casa.\nNEULIT: Escarransit, privat de vigoria.\nZITZÀNIA: Discòrdia posada entre gent que estava o vivia en harmonia.\nJULL: Gramínia que es fa en lloc incultes i en els esplets, les llavors de la qual barrejades amb les del blat produeixen emmetzinament. Sentir-se jull.\nBLADAR: Camp sembrat de blat.\nERUDIT: Resultat d'una vasta instrucció, relatiu a una ciència.\nPROLIX: Indegudament llarg, difús, escrivint o parlant, ex.: Estil prolix en un escriptor.\nCLEPSA: Part alta del cap, fig. intel·ligència. Se m'ha ficat a la clepsa. És molt dur de clepsa.\nLLÚPIA: Bony produït per un tumor indolent, sovint enquistat. Excrescència llenyosa en el tronc o branques d'un arbre.\nCARRAT: Truncat de la punta, ex.: espardenyes carrades.\nAMARAR: Mullar en penetrar el liquid, ex.: amarar una esponja. Fig. penetrar un afecte, una idea. ex.: Amarat d'entusiasme.\nGARNEU-A: Astuciós, malintencionat.\nPSITÀCID: Família d'ocells que comprèn els papagais.\nTABUSTOL: Esvalot, soroll de crits.\nEncara que desxifrava el significat de molts d'aquests mots pel context, he buscat al diccionari la seva significació. La majoria són trets d'un llibre de Salvador Espriu.\nQuina supremacia, la d'aquest polític, en Joan Sotorro, es creu el millor i és un apòcrif, sempre fingint i dient barbaritats. En canvi, en Pere Costa és tot al revés. Té una elegància en els seus discursos, tan retòrics! És molt docte i erudit en ciències socials.\nTot això pensava, asseguda en una roca envoltada de crespinell, a l'erola d'aquesta muntanya tan a prop del poble, llegint el diari, per descansar de la pujada.\nPorto els pantalons ben llotosos, ja que he travessat un espartar, al costat d'un petit estany estancat, que només hi veies psitàcids voletejant per sobre l'aigua mig corrompuda. Més endavant vaig observar un bladar que, entre les espigues de blat, tenia força jull que haurien de separar en fer la collita.\nEm vaig creuar amb la pastora, seguida dels seus soguers, que anava arriant per fer via per arribar a l'estable, al poble. Amb la mica de xerradeta que vam fer, em va explicar que a estones confeccionava cistells d'espart, samugues i llibants més gruixuts per lligar el bestiar.\nÉs una dona que porta el pòndol de casa seva. Sempre trafiquejant. No para quieta.\nPer la seva edat i el seu bon caràcter, és una dona que fa goig i és un plaer conversar amb ella.\nEl seu marit, molt neulit, poca cosa fa. Li agrada posar zitzània en moltes ocasions, en les poques converses que estableixen tots dos. És molt prolix i esgota escoltar-lo. També és bastant garneu i quan se li fica alguna cosa a la clepsa, estem arreglats.\nA part de la seva figura esllanguida, té una llúpia al costat del coll que el distingeix quan a l'estiu porta la samarreta ben esparracada, diu que és per no tenir calor. La seva vestimenta és molt millorable. Les espardenyes carrades de la punta, sempre arrossegant els peus.\nEn canvi la dona, sempre amarada d'entusiasme.\nQuan són a l'era tots junts, pots sentir un tabustol impressionant que t'ensordeix l'oïda amb els crits que profereix aquest home.\nLa dona a vegades pensa que es troba en un atzucac. O aguanta, o bon vent i barca nova.\nHo ha de rumiar. Està cansada d'aguantar-lo i els anys passen. Encara se sent jove per refer la seva vida.\nEtiquetes: 202. Paraules que no coneixem - Comentari d'un llibre, Curs 2020-2021, Núria Roca\nParaules que no coneixem (Antònia García)\nMastegatatxes = Persona que en tot troba què dir.\nPellucar = Prendre un menjar a miques.\nGatgejar = Els infants, proferir sons com si volguessin parlar però encara no en saben.\nSancallós = De cames tortes, que els genolls es toquen, en caminar.\nLlosquejar = Veure-hi malament.\nXoroll = Mancat d'una orella.\nBocaclòs = Amb la boca tancada.\nGuimbar = Anar saltant, ballant, deportant-se alegrement.\nNo havia trobat mai cap persona tan llepafils i mastegatatxes com aquella. Li donaves un tall de coca i l'anava pellucant amb la punta dels dits. No sé què tenia por de trobar-hi. De vegades es posava a parlar com si s'embarbussés, o gatgejava com un infant de poc temps. No sé pas si algú li trobava alguna gràcia. Jo no, cap ni una. Era antipàtic i cregut. I encara que no en tenia cap culpa, era sancallós, llosquejava i era xoroll, com el pintor Vincent van Gogh. Si ens el trobàvem pel carrer, la seva conversa era d'un avorriment total. Jo m'estava bocaclòs tota l'estona. I al final, quan ens separàvem i el perdíem de vista, m'agafaven uns alegrois que no parava de guimbar fins que ja arribàvem a casa.\nCOMENTARIS SOBRE UN LLIBRE\nEl títol del llibre és Canto jo i la muntanya balla, d'Irene Solà.\nM'ha agradat, aquest llibre. L'he trobat imaginatiu.\nA més dels homes i les dones i els nens, les muntanyes tenen veu, i els núvols i els cabirols i els fantasmes i els gossos... Hi ha moltes veus narratives. El llenguatge, molt ben treballat, és ric de paraules ben triades. Els personatges estan ben dibuixats. Es fan presents en capítols diferents, en èpoques i situacions diferents, estableixen lligams entre ells. Barrejades amb les diverses històries, hi surten llegendes, costums i festes, com les dones d'aigua, la festa de l'os de Prats de Molló...\nÉs un llibre d'aquells que, un cop l'has començat, ja no el deixaries fins arribar al final. Les frases van entrant pels ulls, una darrere l'altra, com si fos una lectura fàcil, com un rierol que llisca suau. Però no és tan fàcil escriure així. És laboriós. Cal tenir sensibilitat. Cal entrar dins del pensament i del cor dels personatges. Fer-ne veure els sentiments i les reaccions. Que tot sembli que és real.\nM'han agradat especialment les històries de les dones considerades bruixes. La Joana, la més experimentada. L'Eulàlia, que sabia explicar històries. La Margarida, que sempre plorava. La Dolceta de can Conill, que reia i reia i reia... I la història de l'entranyable cabirol, que ja s'expressava abans de néixer, des del ventre de la mare.\nI també m'ha agradat el fragment que parla de la poesia. I els poemes que escriu l'Hilari. El que es titula Poema per a mi, l'Hilari, sembla que vulgui ser un resum de tota la novel·la: Jo canto a la lluna quan fa el ple... Canto als dies magnànims... Canto com qui fa hort... Com qui tresca un pujol, com qui menja una nou... I l'últim vers, que dóna nom al llibre: Canto jo i la muntanya balla.\nEtiquetes: 202. Paraules que no coneixem - Comentari d'un llibre, Antònia García, Curs 2020-2021\nParaules difícils, buscant la definició al diccion...\nParaules que es van perdent (Pilar Zabala)


Amanuense històric: 07/27/17\nENCARA QUE L'ESTAT NEGUI LA REALITAT (1)\n... Buscant informació en mitjans espanyols -és a dir, madrilenys- i catalans, constato cada dia que informen i retraten dos països diferents.\n... es tracta de dos països diferents i amb interessos enfrontats.\nPrecisament, els mitjans són part d’aquest enfrontament... Tant els mitjans públics com els privats han compartit agenda i directrius, competint entre ells en bel·ligerància i guanyant-se a pols el seu descrèdit com a mitjans informatius.\nTancant-se a informar sobre les diferents versions en aquest conflicte, no permetent que s’expressi el punt de vista majoritari a la societat catalana però, en canvi, atacant-lo diàriament de totes les maneres, van mostrar el que han sigut sempre: defensors i instruments dels interessos de la cort madrilenya...\nDiàriament escamotegen que milions de persones demanen decidir el seu futur com a nació i ho transformen en un plet d’uns polítics catalans contra l’Estat. El següent pas és participar en una guerra bruta per desacreditar aquests polítics. De les clavegueres de l’Estat apareix un compte a Suïssa...\nPer no reconèixer la legitimitat de la Generalitat cal amagar a la població espanyola que aquesta institució de govern existia abans de la sagrada Constitució vigent, i que no se’n deriva. Aquesta ocultació permet reduir l’autogovern català a una mera descentralització de l’administració de l’Estat ...\nPublicat per edmon a 7:20


Més trens uniran Calella amb Portbou i Barcelona aquest estiu | Ràdio Calella Televisió\nEntre el 12 de juny i el 15 de setembre, sis trens de la línia R1 amplien el seu recorregut d’Arenys de Mar a Calella, i durant els caps de setmana i festius, la línia RG1 amplia amb sis noves freqüències la connexió entre Portbou i el Maresme.\nRenfe incrementa la seva oferta a les línies R1 i RG1 durant l’estiu. És la línia que passa per Calella i que uneix la ciutat amb Barcelona i Girona, per atendre l’augment de la demanda durant els mesos d’estiu que es produeix en aquestes línies.\nPer altra banda, a la línia del Maresme, fins el 15 de setembre es reforça el número de freqüències de dilluns a divendres de la línia R1 (Molins de Rei-Maçanet-Massanes per Mataró) que connecten amb Calella, Sant Pol de Mar i Canet de Mar ampliant el recorregut de tres trens per sentit des de l’estació d’Arenys de Mar fins a Calella, millorant les connexions amb la resta d’estacions del Maresme i alhora amb la ciutat de Barcelona.\nSegüent Missa pels difunts del carrer de Sant Antoni\nAnterior El Team Calella Triathlon valora el possible canvi de data de l’IM


Actualitzada 13/12/2016 a les 09:48\nDos persones van resultar ferides en aquest accident amb quatre vehicle a l'A-2 a Soses.\nDos persones van resultar ferides aquest dilluns, una de les quals de gravetat, en un altre accident ocorregut a Soses i en el qual es van veure implicats quatre vehicles. Segons va informar Trànsit, els fets van tenir lloc a les 20.16 hores al quilòmetre 446 de l’A-2, quan van col·lidir per contacte dos turismes, una furgoneta i un camió.\nUna dona de 41 anys va resultar ferida de gravetat i un home va patir lesions de pronòstic menys greu. Tots dos van ser traslladats a l’Arnau. Es va tallar un carril de l’autovia i hi va haver tres quilòmetres de cues. Finalment, dos vehicles van xocar a Tàrrega a les dos de la tarda sense causar ferits. L’accident va ser molt aparatós.