Strike, Robin, Galbraight & Rowling\nEl segon llibre escrit sota pseudònim per la supervendes britànica arriba avui en català i castellà\nL'elenc de personatges creat a 'El cant del cucut' creix i madura en la seva continuació, 'El cuc de seda'\nDimecres, 18/03/2015 | Actualitzada 13/10/2017 - 20:55\nAl tercer intent com a autora per al públic adult, J. K. Rowling ha trobat finalment la tecla justa. Després de la relliscada de La vacant imprevista, El cuc de seda (Proa / Salamandra), el segon llibre de la sèrie policíaca que va decidir firmar com Robert Galbraith, confirma totes les coses bones que només s'apuntaven en el primer llibre protagonitzat pel detectiu privat Cormoran Strike i el seu ajudant Robin Ellacott. Publicat l'any passat en anglès amb bones crítiques, avui arriba a les llibreries en català i en castellà.\nJ. K. Rowling ha explicat a la web de Robert Galbraith que amb aquest intent d'escriure des de l'anonimat, frustrat aviat per la indiscreció d'un advocat a qui va denunciar, volia «començar una nova carrera d'escriptora en un nou gènere sense bombo promocional ni expectació». El resultat, fins que es va descobrir el pastís, van ser unes vendes de 8.500 exemplars a tot el món anglòfon i l'inici d'una sèrie novel·lesca que prometia i que millora en la segona entrega, amb més suspens en una trama complexa i morbosa, diàlegs més efectius, dos carismàtics personatges principals més rodats i, de propina, una àcida paròdia del món literari. Podia ser el nom d'un bufet d'advocats de la City, però Strike, Robin, Galbraith & Rowling ja formen una societat literària que comença a funcionar.\nA El cant del cucut, Cormoran Strike, un militar mutilat a l'Afganistan que ha començat lamentablement la seva carrera com a detectiu privat, demostrava que una jove model no s'havia suïcidat, sinó que havia sigut assassinada. Vuit mesos després s'ha fet un nom i accepta investigar la desaparició d'un gris escriptor, Owen Quine, fet que el porta a tractar amb alguns impresentables exponents de la societat literària londinenca: l'agent Liz Tassel (Rowling va trencar amb el seu), el morbós propietari de l'editorial Daniel Chard (també va canviar de casa editorial), el famós escriptor Michael Fancourt, el borratxo editor Jerry Waldegrave...\nFANTASIA SINISTRA / Segons Rowling, tampoc és tan diferent el seu treball com a escriptora del gènere negre: en la seva opinió, igual que les dues novel·les de Strike i Robin, alguns dels seus Harry Potter eren igualment un whodunit (¿qui ho va fer?), un terme anglès per a una novel·la en què tot se centra a descobrir qui és el culpable. Però a El cuc de seda Rowling també ha creat un univers fantàstic en el contingut del polèmic llibre que ha escrit el novel·lista assassinat. Però una fantasia recargolada fins a l'excés, amb corretjams, assots i hermafrodites dels quals els surt del pit «una substància marró, fosca i enganxosa», d'una Rowling que en la seva versió per a adults és capaç de comparar la boca d'una lletja dona que xucla un cigarret amb «l'anus d'un gat».\nTot indica que hi haurà Stri-ke&Robin per a estona. Rowling ha confessat que planeja «més de set» entregues, sense que es posi un límit, i la BBC ja prepara una sèrie de TV. De moment ha confirmat que el tercer llibre se centrarà en els mutilats de guerra i ha plantat, en els dos primers, misteris encara per resoldre. ¿Com va morir la mare d'ell? ¿Quin incident va fer que ella deixés la universitat? I, sobretot, ¿ell deixarà de ser un bala perduda, ella s'avorrirà del pesat del seu nòvio i passarà el que ha de passar?


Tornem-hi! | labatallaquotidiana\nPosted on 22 Juliol 2013 by labatallaquotidiana\nA vegades estàs fluixeta, fluixa o molt fluixa. Tant, que no ets ni tu mateixa. Que no et reconeixes en res del que dius, del que fas, del que penses. Que sense saber ben bé com ni quan ets una espiral de desastres sense porta de sortida. I estàs malament perquè no estàs bé, i no estàs bé perquè estàs malament. I tot són llàgrimes, i tristor, i cares llargues, i mals pensaments, tota conscient que el malestar ve de tu mateixa, però que et veus incapaç de desempallegar-te’n, motiu més gran encara per estar pitjor. Clarament: a vegades has estat a punt de fer una encaixada de mans a una senyora que es diu depressió.\nPerò un dia, també, sense saber quan ni com, els pensaments bons vencen els dolents. El tu pots, ets valenta, te n’has de sortir, són més forts que els sóc una merda, sóc una inútil, no em mereixo res de bo. Ets la capitana general de la batalla quotidiana, i això no es pot deixar en mans de pusil·lànimes. El mariscal en cap, amb un paper primordial, s’empassa les seves males estones perquè t’ha d’ajudar a sortir del pou. El batalló d’infanteria, amb la seva constància i tenacitat, exigeixen que continuïs rendint al cent per cent, al mil per mil. I altres generals, tinents i càrrecs diversos de les seves pròpies batalles quotidianes et passen efectius perquè surtis airosa: mare, germans i germanes, amigues, companyes de feina. Alguna que no sabies que hi era i que també es preocupava.\nAl final te’n surts, i penses que han passat tantes coses bones però que ni te n’has adonat: voldries haver escrit d’aquesta festa major que ha passat com un sospir, de l’aniversari de casats, de l’aniversari d’anar a viure en parella, de l’aniversari de la mort de la Maria-Mercè Marçal… I ja és tard per fer un homenatge a l’home meravellós que va triar tenir una vida en comú amb tu el dia que va fer deu anys que vau passar la clau per primera vegada de la porta de casa vostra. O potser no, ja ho veurem, perquè s’ho mereix tot i no hi ha calendaris que marquin un amor conegut. I que has tingut un bloc oblidat durant un mes! Neta de papers, tornem-hi!\nFiled under batalletes que esdevenen batalles |\t8 comentaris\nsaracrochett on 22 Juliol 2013 a les 12:26 pm said:\nDe ben segur que aquesta entrada és un bon homenatge i per què no, una nova declaració d’amor! Saps que no et menteixo si et dic que tots en algun moment hem passat, passem i passarem per moments així! Un petó!\nSil on 22 Juliol 2013 a les 2:27 pm said:\nAquesta és la meva Ester!! Petons!\nIsis on 22 Juliol 2013 a les 3:01 pm said:\nLa canço desesperada deixa pas als 20 poemes d’amor…ànims guapa!!!\nmarina on 22 Juliol 2013 a les 9:39 pm said:\nAmunt amunt que fa pujada!!!\nUna abraçada Ester.\nRosa on 23 Juliol 2013 a les 6:18 pm said:\nOmbres i llums, estimada Ester. Ho fan aquests temps tristos, també les hormones. L’important és que hi ha moltes persones que t’estimem, que t’estimem. Alça’t de nou, venen temps per dones valentes com tu!\nempar pont on 23 Juliol 2013 a les 7:32 pm said:\nEls capitans no abandonen mai el vaixell i encara més les capitanes. Superar aquests moments et fa més forta. Saps que no estàs sola i tens un home que val un potosí: una abraçada ben forta\nCristina on 24 Juliol 2013 a les 10:50 pm said:\nI tant que pots, senyora capitana!!! Una abraçada!\njosepmariasabathernandez on 30 Juliol 2013 a les 7:03 pm said:\nDiuen que som el que projectem, o si més no que ens hi acabem per convertir.\nDe vegades de manera més sutil, d’altres mes incisiva, però el que si que et puc dir que aquest blog despren tendresa, amor, compassió, força, tenacitat i un xic de dolça bojeria (d’aquella que et fa ficar-te en mig del carrer amb un cartell on hi posa “regalo abrazos”) en cada publicació.\nDiuen que les obres dels artistes tenen un boçí de sí mateixos en cada pinzellada, això porta a moltes persones a preguntar-se si aquests tipus de projeccions les fan elles mateixes o be si son les projeccions que ens fan a nosaltres i ens moldejen.\nAmb cada pensament amable que projectem som un xic més feliços, amb cada paraula alentadora ens tornem més valents.\nGràcies doncs per compartir aquesta força i amabilitat que et caracteritza, i recorda que en aquells moment on solen haver-hi balls d’ombres es quan més hem de projectar el que volem ser.


Facultat de Dret > Informació acadèmica > Matrícula > Estudiants de postgrau\nUdG Facultat de dretInformació acadèmicaMatrículaEstudiants de postgrau\nEstudiants Màster en Advocacia\nLa matrícula del Màster en Advocacia es podrà fer a partir del 22 de juliol telemàticament a través de l’automatrícula. Un cop s’iniciïn les classes se us reclamarà la documentació original.\nHoraris del màster. Haureu de triar l’opció horària que preferiu d’entre els dos grups possibles (A o B). Totes les assignatures han de tenir el mateix grup de classe, no es poden barrejar (totes grup A o totes grup B) llevat de les pràctiques que són grup únic. Heu de tenir en compte que si en el moment de fer la matrícula ja hi ha un grup ple d’alguna assignatura haureu de canviar tota l’opció.\nAssignatures: El mínim de matrícula es fixa en 30 crèdits el primer any i en 24 els successius, el màxim en 60 crèdits.\nPagament: el sistema d’automatrícula comporta la domiciliació bancària dels rebuts tant si es fa un sol pagament com si aquest es fa fraccionat.\nPer al cobrament dels imports acadèmics haureu de proporcionar un número de compte bancari internacional IBAN (es necessiten els 24 dígits).\nSi sou titulars del compte, només haureu d’omplir la casella corresponent a la pantalla de dades econòmiques de l’automatrícula.\nSi no sou titulars del compte, caldrà que feu el tràmit on-line de Comunicació o modificació de dades bancàries i que hi adjunteu el DNI de la persona titular. Per accedir-hi heu d'anar a l'expedient, pestanya Tràmits i seguir les indicacions de l'aplicació.\nEn un sol termini. El rebut es carregarà al vostre compte, uns dies després d’haver formalitzat la matrícula.\nPagament fraccionat. El primer pagament serà immediat i la resta de l’import se us carregarà al compte en els terminis que marqui el web UdG, al calendari de cobraments .\nEls supòsits que donen dret a exempció o bonificació en l’import de la matrícula els trobareu a Matrícula – Bonificacions i préstecs , així com la documentació acreditativa que cal aportar en el moment de formalitzar-la.\nAquesta documentació l’heu de lliurar abans d’iniciar tot el procés de matrícula a la Secretaria Acadèmica, podeu enviar-ho escanejat a l’adreça secretaria.dretieconomiques@udg.edu i una vegada iniciades les classes presentar els originals a la secretaria.\nSi voleu demanar una beca consulteu el web de la Secció de Beques de la UdG i feu tots els tràmits per internet abans de matricular-vos. Heu de tenir en compte que, si us matriculeu sense haver fet aquests tràmits, haureu de fer efectiu l’import de la matrícula.\nEls estudiants hauran d’aportar la documentació declarada en el procés de preinscripció, degudament acreditada. Cas que la documentació sigui incompleta, contempli defectes de forma o no s’ajusti a la declarada en el seu moment per a l’obtenció de la plaça, no es podrà procedir a la formalització definitiva de la matrícula.\nEs important que consulteu les normes especifiques per a estudis de màster que trobareu al web de la Universitat de Girona .\nCOMENÇAMENT DE CLASSES: El dilluns 5 d'octubre de 2020\nels estudiants matriculats anteriorment al màster us podreu automatricular del 7 al 20 de setembre del 2020:\nde dilluns a divendres des de qualsevol ordinador amb connexió a internet (de 8 h del matí a 1 h de la matinada)\nel personal de secretaria us atendrà, si és necessari, per correu electrònic a l'adreça secretaria.dretieconomiques@udg.edu .\nentreu al programa d’automatrícula des de la meva udg i matriculeu-vos seguint les instruccions de la pantalla. la guia de matrícula i els horaris de classe els podeu consultar per internet des del vostre expedient o al web de la facultat de dret www.udg.edu/ca/fd .\nrecordeu que una vegada gravada la matrícula, la podeu modificar vosaltres mateixos per l’automatrícula fins a la una de la matinada del mateix dia. després no serà possible cap canvi.\nels supòsits que donen dret a exempció o bonificació en l’import de la matrícula els trobareu a matrícula - bonificacions i préstecs , així com la documentació acreditativa que cal aportar en el moment de formalitzar-la. aquesta documentació l’heu de lliurar abans d’iniciar tot el procés de matrícula a la secretaria acadèmica, podeu enviar-ho escanejat a secretaria.dretieconomiques@udg.edu i una vegada iniciades les classes presentar els originals a la secretaria.\nper al cobrament dels imports acadèmics haureu de proporcionar un número de compte bancari internacional iban (es necessiten els 24 dígits). per defecte us sortirà el compte habilitat el curs passat, si l’heu de modificar i no sou titulars del nou compte, caldrà que feu el tràmit on-line de comunicació o modificació de dades bancàries i que hi adjunteu el dni de la persona titular. per accedir-hi heu d'anar a l'expedient, pestanya tràmits i seguir les indicacions de l'aplicació.


Toni Pinya s’incorpora, a partir de demà, a Fora Vila com a col·laborador - Fora Vila\nEivissa i Formentera, Gastronomia, Llevant, Menorca, Migjorn, Palma, Pla de Mallorca, Raiguer, Serra de Tramuntana, Tradicions\nA partir de demà diumenge Fora Vila incorpora un nou col·laborador. El popular cuiner solleric, Toni Pinya, ens oferirà la seva saviesa culinària en forma d’història de la cuina. Toni Pinya començarà les seves col·laboracions amb una dissertació històrica de les panades. Un article que no deixarà a cap dels lectors amb necessitats de saber més sobre la panada perquè, en un breu article, ho explica tot.\nToni Pinya és un cuiner prou conegut per tot, tant per la seva feina davant els fogons com per la seva feina com a mestre de cuina a distints instituts. Esportista amb títols locals, nacionals i mundials. Fins fa poques setmanes, als seus setanta anys, fou proclamat subcampió d’Espanya de llançament de disc pesat. S’ha convertit en el judaisme des de fa anys. Una religió que practica i viu. És un home polifacètic i optimista, sense cap dubte.\nHa estat deixeble de molts dels mestres cuiners de les nostres illes, però d’ells en destaca mestre Tomeu Esteva. Ell ha estat també mestre de molts dels grans cuiners que avui cuinen pels millors gourmets. Ha impartit molts cursos de cuina oberts a tothom per cuinar a casa i de manera fàcil i senzilla.


Inici / Ajuntament / Comunicació / Notícies / Creada la Taula d’Educació+ Cultura\nEl dimarts dia 13 d’abril es va crear la Taula de participació d’Educació+Cultura emmarcada dins el Pla estratègic d’Educació+Cultura 2019-2022 amb la participació d’associacions, agents socials i de la ciutadania. La Taula ha de ser l’espai de trobada, priorització i seguiment del Pla.\nEl Pla estratègic, a provat l’any 2019, proposava 4 eixos principals de treball i amb 84 accions. El novembre de 2020, desprès de la parada provocada per la pandèmica del Covid19, i amb el suport de la Diputació de Barcelona, es va reunir el nou Grup Motor del Pla que tenia com a objectiu prioritzar les accions a dur a terme els anys 2021 i 2022 en aquests dos àmbits.\nUn cop prioritzades les accions pel treball fet pel Grup Motor entre novembre i març el compromís era validar-les amb la creació de la Taula d’Educació+Cultura.\nLa Taula ha de validar el Pla d’acció 2021-2022 d’Educació +Cultura i pot fer aportacions i suggeriments per tal de millorar-lo. La propera convocatòria serà el dijous 6 de maig a 2/4 de 8 del vespre per recollir totes les aportacions i aprovar definitivament el Pla d’Acció.\nLa proposta és que l’Ajuntament, les associacions, els agents socials i la ciutadania tinguin un mateix full de ruta i es treballi de forma transversal i coordinada per un mateix objectiu: desplegar l’educació i la cultura a Centelles amb tot el seu potencial.


Nova Línia IVF Afí Liquiditat per a pimes i persones treballadores autònomes – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nNova Línia IVF Afí Liquiditat per a pimes i persones treballadores autònomes\nNova Línia IVF Afí Liquiditat…\nEl Diari Oficial de la Generalitat Valenciana (DOGV) ha publicat aquest dijous, 20 de gener, una nova línia de finançament bonificat IVF Afí Liquiditat Pime & Autònom, a través de la que es pot accedir a préstecs que incorporen una ajuda directa, en forma de tram no reembossable, de fins al 20% del capital concedit, percentatge al qual se sumarà un altre 10% en aquells casos en els quals el finançament es destine a l’adequació d’espais de treball amb criteris de sostenibilitat mediambiental o inclusió social, a l’empara del programa Astrea de la Conselleria d’Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica, amb el que l’ajuda pot arribar a ser del 30% el capital concedit en l’operació.\nA través d’aquest nou producte financer l’IVF posa a la disposició de persones treballadores autònomes i societats mercantils de la Comunitat Valenciana recursos per valor de 30 milions d’euros que venen a sumar-se als 125 milions oferits a través de la Línia bonificada IVF Inverteix Pime ReactEU Feder, publicada el dimecres, 19 de gener, en el Diari Oficial de la Generalitat i que entra en vigor aquest dijous.\nLa nova Línia bonificada IVF Afí Liquiditat Pime & Autònom, que podrà sol·licitar-se des del divendres, 21 de gener, fins al pròxim 30 de juny, es dirigeix a finançar tant operacions d’inversió dutes a terme per persones treballadores autònoms i societats mercantils en la Comunitat Valenciana com a necessitats de circulant que puguen tindre per al sosteniment de la seua activitat econòmica.\nA través d’aquesta línia de finançament es pot accedir a préstecs de fins a 500.000 euros en el cas d’operacions de circulant i de fins a un milió en el cas d’operacions d’inversió.\nEl tipus d’interés aplicat a aquestes operacions serà de #Euribor + 1% i els terminis de les mateixes seran de fins a quatre anys per a operacions de circulant i fins a deu anys en operacions la finalitat de les quals siga dur a terme projectes d’inversió.\nEl Institut Valencià de Finances disposa en el seu web prestamos.ivf.es de tota la informació relativa als seus nous productes financers i ofereix, des d’aquesta mateixa plataforma, la possibilitat de sol·licitar-los de manera àgil, senzilla i intuïtiva, ‘en línia’ i sense necessitat de desplaçaments.\nCal recordar que en l’any passat l’IVF va realitzar operacions de finançament que van beneficiar a 2.835 empreses i persones treballadores autònomes de la Comunitat Valenciana, una xifra rècord en la història d’aquest organisme.


Arres o reserva per vendre un pis | Unió de Consumidors de Catalunya\nmarç 11, 2021 | Consells | 0 Comentaris\nA l’hora de voler vendre un pis, fer un contracte d’arres o de reserva s’ha fet molt comú. En cap moment ens poden obligar a firmar-ne un però pot ser molt convenient tant pel venedor com el comprador.\nEl contracte d’arres o de reserva és un contracte privat i legal que inclou totes les condicions pactades durant la negociació entre venedor i comprador. Aquest tipus de contracte hauria de reflectir el preu de l’habitatge, quantitat entregada com a paga i senyal, les despeses que es reparteixen entre comprador i venedor i les possibles penalitzacions que poden haver en cas d’incompliment de contracte.\nEn la situació actual que estem vivint, en mig d’una pandèmia, aquest document cobra molta importància. En cas que el comprador es faci enrere a última hora, el venedor es pot quedar amb l’import de la paga i senyal si així ho estipula el contracte.\nLes clàusules de la venta del pis han d’estar redactades de manera molt clara per així evitar possibles males interpretacions. Aquestes possibles males interpretacions poden donar peu a futures reclamacions judicials per tal de recuperar els imports abonats.\nA causa de la pandèmia Covid-19, el mercat immobiliari no estan passant per un bon moment. Aquesta situació ha obligat a afegir, dins les diferents clàusules, una clàusula anomenada Covid-19 per evitar possible perjudicis.\nA causa dels diferents confinaments, algunes persones consumidores han pactat incloure en les clàusules que permeti ampliar la data límit per firmar davant el notari sense que hi hagi cap despesa extra o que el venedor es quedi amb la paga i senyal.\nAquesta clàusula té com objectiu protegir al comprador davant la crisis sanitària que pot arribar a impedir que es tanqui la compravenda en la data indicada però tampoc perjudicar al venedor.\nD’altra banda, si al venedor li urgeix vendre l’habitatge, aquest ha inclòs una data límit perquè el comprador aconsegueixi una hipoteca. En cas que el comprador no l’aconsegueixi dins el termini pactat, es podria rescindir el contracte perquè aquest últim pugui buscar-ne una altra sense cap perjudici.\nUna altra solució que tenen els venedors, en aquest cas, és demanar un alt preu de reserva o paga i senyal per així evitar que el comprador es faci enrere a últim moment per haver aconseguit una millor de les condicions. El comprador, en aquest cas, firmarà en cas que vulgui fer la transacció ja que no s’arriscarà a perdre una gran quantitat de diners.


El govern del Botànic es continua erosionant per les desavinences internes entre els dos socis principals, el PSPV i Compromís, que ja no amaguen l’agror. Però, per si fos poc, ahir es va obrir una crisi interna a Podem, el tercer soci, que amenaça de sacsejar la coalició de govern. Així ho presenta, almenys, la síndica de la formació a les Corts, Naiara Davó, que denuncia un intent d'”una facció” interna que pretén rellevar-la del càrrec: “Volen liquidar Podem, cosa que posa en risc el Botànic i fa possible que torne el PP”, va dir ahir en un piulet.\nDavó acusa la coordinadora general de la formació, Pilar Lima, pròxima al vice-president espanyol, Pablo Iglesias, de voler tombar unilateralment el resultat de les primàries que el partit va fer el juny proppassat. Davó va superar Lima per tan sols dos vots, i l’acord en aquell moment fou que Davó faria de síndica a les Corts i Lima hi seria portaveu adjunta i, a més, exerciria com a coordinadora general. “Pilar Lima sempre em va defensar com a síndica, tant el juny com el novembre”, lamentava Davó.\n[1/5] Hoy, sin ninguna razón política, han propuesto mi cese como portavoz. Esto se produce tras unas primarias en las que hubo un empate técnico y tras un acuerdo donde Pilar Lima sería portavoz adjunta y CG.\nPilar Lima siempre me defendió como Síndica en junio y noviembre.\nPer què volen cessar-la, doncs? “El cessament que es proposa respon a interessos particulars i personalistes que posen en perill l’estabilitat del Botànic. Emprendre una guerra interna suïcida només beneficia a la dreta corrupta”, argumentava Davó en els seus piulets. “La irresponsabilitat no pot avançar”, deia. Lima no ha contestat les crítiques de Davó, però sí que ho han fet fonts de la direcció del partit a Europa Press. Defensen que el relleu reforçaria el Botànic perquè Lima és “un perfil polític més contundent”, i ho consideren un canvi normal que serà validat, confien, “per una majoria amplíssima”.\nEl vice-president segon i conseller d’Habitatge, Rubén Martínez Dalmau, el càrrec més alt de Podem al govern, va refusar públicament el possible cessament de Davó. “Si es duu a terme aquesta decisió, que no ha estat presa des del consens, sinó des de la imposició, obrirà una crisi en el partit i el grup parlamentari, i això suposarà posar en perill al Botànic”, va advertir. “En un context com l’actual, necessitem centrar tots els esforços de l’organització a lluitar contra la pandèmia, tota la resta denota una gran irresponsabilitat”, lamentava Dalmau.


Els nadius digitals són més miops i des de més joves - CATzona\nEls nadius digitals tenen una graduació més alta en miopia i necessiten ulleres abans. Aquesta és una de les conclusions d’un estudi que posa de manifest que als joves d’entre 7 i 12 anys els cal de mitjana, mitja diòptria més de graduació que als de la generació anterior. L’increment de graduació entre els més joves és, de mitjana, més gran que el de la generació anterior. De fet, es calcula que és el doble (de 0,88 a 1,75), tot i que encara no han arribat a l’edat universitària i, per tant, encara estan en desenvolupament. Per això, els autors de l’estudi de l’Associació Visió i Vida alerten que tindran una miopia molt més gran en l’etapa universitària que no pas la generació anterior.\nSis de cada deu joves universitaris, un 62,5% exactament, són miops, i malgrat que un 80% tenen antecedents familiars, la majoria no s’han fet revisions. A la major part de la mostra, un 64,6%, se li va detectar la miopia entre els 8 i els 15 anys, sobretot perquè no veien bé la pissarra o els cartells del carrer.\nL’estudi alerta que els joves dediquen menys de set hores a la setmana a fer activitats a l’aire lliure i que, en canvi, utilitzen el mòbil entre quatre i vuit hores cada dia. De fet, Enrique Jiménez, òptic del servei d’oftalmologia de l’Hospital Sant Joan de Déu de Barcelona, assegura que la principal causa de l’increment de la miopia és un creixement del globus ocular que no es pot atribuir únicament a raons genètiques sinó que també pot estar relacionat amb la quantitat d’hores que els nens passen fent tasques de visió pròxima com ara amb ordinadors, tauletes o mòbils, i a la manca d’exposició als espais oberts i a la llum solar.\nEs calcula que el 2050 hi haurà gairebé cinc mil milions de persones miops a tot el món, amb gairebé mil milions en la categoria d’alta miopia.


El coronavirus ja és una pandèmia - Tribus de la Segarra\nL’Organització Mundial de la Salut (OMS) ha declarat que la malaltia que anomenem coronavirus però que en rigor hem de dir covid-19 ja és una pandèmia que vol dir que està escampada per tot el planeta. Al voltant d’aquest tema hi ha una saturació d’informació de qualitat desigual com no pot ser d’una altra manera. Aquí comentaré un punt de vista expressat per un professor de virologia de la Universitat de Xangai i que també treballa a Nova York, que es diu Shibo Jiang, i que apareixerà a la revista Nature amb data 19 de març, però que ja es accessible en línia .\nVe a dir que no s’ha de córrer en la recerca de vacunes i d’antivirals per aturar el covid-19 i que s’han de seguir tots els protocols per garantir que aquest tractaments futurs siguin segurs.\nEsmenta el exemples de les vacunes contra el xarampió, les galteres, la rubèola, la verola, la polio o la grip que tenen una tradició de productes segurs i van ser desenvolupats segons els estàndards de seguretat vigents.\nFa referència a la seva experiència directa en la elaboració de vacunes i antivirals contra altres coronavirus des de l’any 2003 quan hi va haver el brot del SARS. S’ha d’experimentar amb les possibles vacunes en més d’una espècie animal. Ja que cada espècie té una resposta immunològica diferent entre sí i no està clar quina espècie serà la que donarà una resposta més semblant a la humana que és el receptor final d’aquest tractament. Ens recorda un fet objectiu, encara que no definitiu, i és que en aquests moments es moren de covid-19 el 3,4 % dels infectats segons dades de l’OMS, que contrasten amb el virus de l’Ebola que té una taxa de mortalitat aproximada del 50 %, però que ha oscil·lat entre el 25 % i el 90 %.\nRecordant la seva experiència cita vacunes contra un coronavirus que infectava animals, com el virus de la peritonitis infecciosa del gat, que el que feien era augmentar les possibilitats de que el gat desenvolupés la malaltia. El contrari del que es pretenia.\nUn altre factor que considera és la capacitat que pot tenir el virus que ara ens ocupa per tornar a reaparèixer en un futur quan aquest brot s’hagi superat. Aleshores pot ser que hagi mutat, com fa el virus de la grip, i pot resultar que els tractaments que tinguem resultin ineficaços.\nActualment hi ha més de 100 tractaments en estudi en humans per tractar el covid-19 només a la Xina. En molts casos es tracta de medicaments que estan al mercat per tractar altres malalties.\nSi voleu veure les substàncies en estudi actualment podeu anar a aquest enllaç de Cortellis i Bioworld on jo n’he comptat més de 100. Si no vaig errat les revistes científiques van acordar que totes les publicacions al voltant del covid-19 serien accessibles lliurament a la xarxa. Si us avorriu durant el confinament és perquè voleu!!\nfoto: La Plaça de Santa Coloma de Queralt a migdia, durant el confinament per la passa del covid-19


Enric I. Canela » Blog Archive » Materials docents en xarxa\nPer si no ho coneixeu ha aparegut MDX (Materials Docents en Xarxa). Es tracta d’un repositori cooperatiu que conté materials i recursos digitals resultants de l’activitat docent que es porta a terme a les universitats membres. La finalitat d’MDX és augmentar la visibilitat i la difusió de la producció docent de les institucions participants, tot contribuint a la innovació educativa, d’una banda, i a l’accés lliure al coneixement, de l’altra.\nEn formen part: la Universitat de Barcelona, la Universitat Autònoma de Barcelona, la Universitat Politècnica de Catalunya, la Universitat Pompeu Fabra, la Universitat de Girona, la Universitat de Lleida, la Universitat Rovira i Virgili, la Universitat Oberta de Catalunya, Universitat de Vic i la Universitat Jaume I. En aquests enllaços podreu trobar el que han introduït.\n2 respostes a “Materials docents en xarxa”\na 23 oct. 2009 a les 9:48 Montserrat Tudela\nL’accés a la ciència per part de la població que no s’hi dedica encara és una assignatura pendent!\nTan de bo el següent pas fos el foment del periodisme científic.\na 25 oct. 2009 a les 7:09 enriccanela\nSi ho és, fa temps que funciona però ara ja va de debò. De moment no hi ha masa cosa, però tot és començar.\nEl peridisme científic és un altre problema. No interessa a la premsa.


Els imprescindibles. Primera part: la son del nadó | Cosetes Nostres\nMini-bressol o moisès: és un bressolet petit (dimensions 80 o 90 x 50 o 60) que habitualment té rodes i que es pot convertir en el primer llitet del vostre nadó. La gràcia és que les parets són pura tela de manera que si el nadó busca el contacte no es topa amb unes baranes de fusta. A més, si tens espai de pas a l’habitació, pots desplaçar-lo per la casa per dur el nadó dormit a l’estança on tu estiguis. Té un temps d’us limitat (entre 4 i 6 mesos, segons el tamany del nen) així que d’entrada ja sembla evident que pot arribar a ser un article prescindible. A més a més, això s’uneix a un fet que cal donar a conéixer, perquè la teoria és molt maca però, a la pràctica, us explico que passa quan arriba el bebè a casa:\nNormalment als bebès no els agrada dormir sols al Moisès mentre tu mires la tele o prepares el dinar o et prens una coca-cola asseguda al sofà mentre el contemples. Tampoc es pot generalitzar però cal tenir-ho clar. Els bebès, com a mamífers que són, neixen programats per a necessitar el contacte amb la seva mare (o pare, no ens posarem exquisits a aquestes alçades de la peli) per tal d’estar relaxats i tranquils. Més en concret, la majoria del temps necessiten contacte amb els pits de la mare. Si optes per una lactància materna a demanda com jo (és el més recomanable, evidentment) i resulta que ets una humana que necessita dormir, els teus fills passaran una part important de les nits (i dies) dels primers mesos al teu llit, ja sigui menjant, dormint, en braços, estirats literalment sobre teu o ballant la conga. Conec a noies que tenen la paciència, en meitat de la nit, per a mantenir-se despertes esperant a que el nadó acabi de menjar, s’adormi profundament (en la conegudíssima i difícil fase de consolidació) i permeti el traspàs al Moisès. Si prenem com a significatiu el grup de mares d’abril del Soc Petit del qual formo part, una de cada cinc mares té la força de voluntat per fer-ho. La resta pequem. Pequem cada nit, a cada toma, o de tant en tant, i consentim que els nostres fills dormin al llit amb nosaltres. Al final es barregen dos conceptes: supervivència i feblesa. Pots tenir les idees ben clares i jurar i perjurar que el teu fill dormirà al seu llit, però a vegades és humà rectificar, pel teu propi bé i la teva salut física i mental. Quan els nens són prou grans per a poder dormir unes horetes separats del pit de la mare (per la meva experiència, uns tres mesos) ja són prou grans també per a poder dormir en un bressol de baranes, si és el que vols. També pots optar per mantenir als nens al llit dels pares fins que facin la comunió (alguns pares es tornen addictes a això de dormir amb els fills al llit gran). Amb això t’estalvies inclús el bressol… més barat impossible.\nDit això, potser teniu sort i us surt un nadó dormilega, que també n’hi ha (un de cada deu dels que prenen lactància materna; el percentatge creix si són alimentats amb biberó – supera el 80%, però que això no us empenyi a renunciar a la lactància materna -, seguint amb les estadístiques del grup mamis 2.0 i 3.0 i la resta de les meves amigues). Amb el G puc dir que el Moisès ha tingut força ús. Ha sortit força millor dormidor que son germà. Tenir l’opció de deixar-lo al seu llitet a estones durant la nit ha estat un descans per la meva fotuda esquena. Però podria no haver-lo tingut i la nostra vida no hauria estat tan diferent. Amb el P va quedar pràcticament per estrenar, sort que no l’havia comprat i era heretat. Era tocar el Moisès i arrencar a plorar com si el matessin, tan era l’estona que portés dormint, la fase de son en la que es trobés, la temperatura de l’habitació o del matalàs, l’hora del dia… simplement impossible. I quan vas cansat les teves idees preconcebudes se’n van a la merda, senzillament. Foto del P el primer i últim dia que va dormir al moisès. Vaig fer foto i tot, va ser el dia 21 de juny, tenia un mes i dos dies. Després de fer la foto vam organitzar una festa. Als deu minuts ja estava despert…\nEl meu consell (us l’he de donar, feu el que vulgueu amb això i amb la informació que us facilito): si us el deixen, meravellós. Segur que, molt o poc, l’utilitzeu. Si no, no compreu el model més fashion del món (a no ser que et sobri la pasta i et faci una il·lusió tremenda): n’hi ha de ben barats i també venen uns reductors per a posar dins el bressol que poden fer la seva funció, això si el bressol et cap a l’habitació. Si no, sé de gent que fa servir el cuco de passeig, tot i que no ho recomano perquè trobo que no ha de ser del tot còmode pel nen. El que sí recomano és mantenir el nadó a l’habitació dels pares els primers mesos. Associacions de pediatria de tot el món diuen que posar el nen en una habitació a part dels pares abans dels 6 mesos és un factor de risc per a la mort súbdita del lactant (tampoc us vull enganyar, si llegiu l’article també diuen que practicar el collit amb el bebè abans dels tres mesos també ho és). Jo us dic que, com a mare mamífera que sóc, no hauria pogut suportar tenir als meus bebès lluny de mi, tan petits. Et passaràs bona part de les primeres estones que el nadó passi dormint lluny de tu (simplement al moisès adossat al teu llit) comprovant que encara respira.\nBressol de baranes: El tamany habitual és 120 x 60. També n’hi ha de 140 x 70, aquests normalment són convertibles a llit.\nAquest bressol (amb les baranes adossades) acostuma a durar fins als 2 anys, més o menys. Arriba un moment que els nens aprenen a saltar la barana i es converteix en un perill, de manera que jo us aconsello que compreu un bressol que permeti baixar la barana fins a baix o desmuntar-la totalment (per afegir una barana de nen gran). D’aquesta manera la podreu fer servir uns mesos més. El P va aprendre a sortir del bressol amb 17 mesos. Vaig tenir la sort que venia l’hivern i al dormir amb saquet no podia sortir. Quan va deixar de fer servir el sac li vaig baixar la barana de manera que ell podia pujar i baixar tot sol. Tenia 22 mesos. Amb 27 l’hem passat al llit gran. El bressol convertible té l’avantatge que es pot fer servir durant més temps, tot i que si no és convertible a llit de 1,80 tard o d’hora necessitareu un altre llit de totes maneres.\nEl fet de permetre extreure la barana totalment permetrà, també, adossar aquest bressol al vostre llit (en l’anomenat bressol en sidecar). Per mi ha estat la solució ideal, la manera d’aconseguir dormir tots molt millor fins ben bé l’any de vida del nen. El P va dormir amb el bressol en sidecar fins els 15 mesos. El G tot just va començar a dormir-hi fa un mes, amb poc més de cinc mesos. Quan ho proves apareix davant teu un món meravellós perquè el bebè disposa del seu propi espai dins el llit dels pares i això facilita les coses, en el present i el futur. Heu de tenir en compte, tanmateix, que caldrà vigilar amb les mesures de seguretat, assegurar-te que el bressol no es bellugui i el matalàs del bressol quedi ben enganxat al del teu llit per evitar accidents. Si us interessa trobareu molta informació sobre el tema navegant per la xarxa.\nExisteixen bressols ja fabricats pensant en adossar a un llit gran (i també mini-bressols, però són tan cars que ni els he comentat), i ja estan pensats per a que els matalassos quedin perfectament units, fixant l’estructura del bressol a l’estructura del llit gran, però el fet de no permetre convertir-lo en un bressol totalment independent, a mi em sembla que en limita l’ús (si vols que el nen dormi a la seva habitació abans dels dos anys). En el nostre cas, el P ha estat dormint al bressol a la seva habitació durant més d’un any. Un bressol en sidecar pur m’hauria obligat a comprar-ne un altre complet per a passar-lo a la seva habitació quan em vaig quedar embarassada. Com tot, cada família ha de trobar el que necessita. Si això del collit us agrada, i no heu de tenir un altre nadó durant els dos primers anys del nen, un bressol en sidecar pot ser el pas previ al seu propi llit de nen gran. Cal pensar-ho bé i veure el que realment necessites.\nRoba de llit: un cop tingueu clar on voldreu que dormi el vostre fills caldrà que compreu roba de llit, però no us torneu bojos. Necessitareu dos protectors de matalàs per evitar tacar-lo (caques, pipis o glopades, no us podeu imaginar el que arriben a tacar els nens), dues o tres baixeres i dos conjunts de llençol. No es recomana que els nadons utilitzin coixí fins els 2 anys, tot i que molta gent el compra per a que el llit quedi més maco un cop fet. Abans de comprar nòrdics o coses similars (tant pel Moisès com pel bressol) haureu de veure com dorm el vostre fill: hi ha nens que odien estar tapats (com el meu P) i haureu de buscar alternatives, com els famosos sacs-manta que es posen sobre el pijama; en canvi hi ha nens que sí que en faran ús (com el G, que segurament estreni el nòrdic del bressol que son germà va deixar dins la bossa de la botiga).\nEn definitiva, el meu consell és que no us precipiteu amb les compres. De moment no sabeu com serà el nen i com resultareu vosaltres com a pares. Amb el primer fill un acostuma a muntar l’habitació del nen amb molta antelació però després t’adones que no cal tanta pressa. Amb el segon muntes el Moisès una setmana abans de néixer el nen (o el mateix dia que surts de l’hospital, perquè desenganyem-nos, no cal fer-ho abans). Un nadó no necessita res més que el cos de la mare per a sentir-se a casa.\n3 thoughts on “Els imprescindibles. Primera part: la son del nadó”\nRetroenllaç: Una llista d’imprescindibles/prescindibles? | Cosetes Nostres


Llivins, el primer celler de la Cerdanya - Como Pomona\nLlivins, el primer celler de la Cerdanya\n“Amb orientació est-oest. La Cerdanya és l’única vall del Pirineu amb una insolació directa (amb més de 120 w/m2) entre 3.200 i 3.400 hores a l’any,” explica Rigau, entusiasmat per les condicions climatològiques d’aquest racó del Pirineu. I segueix, “també ens beneficien de l’efecte Foehn. Un fenomen que fa que les masses d’aire fred i humit procedents de la zona occidental xoquin amb les muntanyes d’Andorra; fent que aquest vent arribi a la Cerdanya més càlid i sec”.\nAnna i Isaac van prioritzar que el celler estigués a la mateixa finca. Per aquesta raó, la petita nau que acull la sala de vinificació està a deu metres de la vinya, annexa a una quadra oberta que fa de refugi per a tota mena d’activitats enoturístiques davant la vinya.\nLlivins elabora dos vins diferents un de sec que es diu Blanc Dneu, i un altre de dolç tipus ‘ice wine’ que es diu Blanc Dgel. “El sucre del Blanc Dgel, l’aconseguim fent que el raïm sobre maduri al cep”, detalla Rigau. D’aquest Blanc Dgel, el celler de Llívia només vinifica unes 500 ampolles de mig litre.\nDel Blanc Dneu, Llivins fa unes 3.000 ampolles de tres quarts de litre. Es tracta d’un vi sec amb 12 graus alcohòlics i una frescor i aromes propis dels vins d’alta muntanya; tot i que surt al mercat amb dos anys. “El Blanc Dneu fermenta a baixa temperatura durant tres setmanes; i roman amb les seves mares durant tres o quatre mesos. Ens agrada molt l’evolució que està tenint”, destaca Rigau.\nPrevAnteriorSangre de Toro, vi oficial de la Selecció Espanyola de Futbol fins al 2024\nSegüentMarimar Estate celebra els 25 anys del seu vi La Masia Pinot NoirNext


Propera Exposició: CALIDOSCOPI. 5 REFLEXOS DE LA REALITAT | Ronda Barcelona\nPropera Exposició: CALIDOSCOPI. 5 REFLEXOS DE LA REALITAT\n4th julio 2019 a las 7:30 pm – 23rd julio 2019 a las 9:00 pm\nPropera Exposició de Pintura :\nMANEL KLOSE, CARLOS SANCHEZ MAYDANA-CASM, LLUM GARCIA JOVER, RICARD BEYLOC i MARILÒ PUJOL -Artistes\nInauguració: Dijous 4 de Juliol, 19:30 hrs.\nExposició : del 4 al 22 de Juliol 2.019\nC/Consell de Cent, 382, Local. (parking al costat)\nVisites: Dilluns a Dissabte de 11:00 a 14:00 i de 17:00 a 21:00 hrs.\nESTILSART5, és un grup format per cinc pintors/res, cadascun d’ells amb diferents tècniques, estils, matisos, colors …… Tots cinc acumulen una base d’anys d’estudis i aprenentatge tant a Escoles de Belles Arts, com a tallers.


Denuncien que l'ICAM dóna l'alta mèdica a pacients sense haver-los visitat\nActualització: 11.08.2021 - 19:12\nEl 23 d’agost, en Joan haurà de tornar a la feina. Ja ha gastat totes les opcions que tenia. No pot allargar més la tornada a l’hospital de Vendrell, el seu lloc de feina. El mes de juny, l’ICAM (Institut Català d’Avaluacions Mèdiques) li va comunicar que després de disset mesos de baixa, li donaven l’alta mèdica. Li van donar sense que cap metge l’hagués visitat presencialment. Amb la pandèmia, ja no fa falta. Tenen accés als informes mèdics de la sanitat pública, i diuen que amb això ja n’hi ha prou. Ni una trucada. Va saber que tenia l’alta perquè l’empresa en què treballa li va notificar que feia quinze dies que s’hauria d’haver reincorporat.\n“Si m’haguessin visitat, veurien que no puc tornar a la feina. Tinc la cama completament blava i inflada. No puc caminar. Sóc infermer de quiròfan, he d’estar dret la major part de la jornada laboral. Necessito el bastó per a mantenir-me dempeus. Com volen que treballi amb les mans, si m’he d’aguantar amb el bastó? A més, per si això no fos prou, fa mesos que tinc covid persistent. Tinc una fatiga permanent i migranyes contínues. Necessito estirar-me i descansar cada hora”, explica en Joan.\nAbans de la pandèmia, va tenir quatre trombes a la cama. Uns mesos després, va arribar la covid-19 i es va encomanar. Era el començament de la pandèmia i, per tant, no li van fer cap PCR amb què pugui demostrar que la va passar. Però, d’ençà d’aquell moment, ha viscut un gran deteriorament de la salut. Tant, que va venir a viure a Barcelona, a casa els pares: “Tenen setanta-nou anys, però ara per ara són qui em cuida. Hauria de ser el contrari, però fa uns mesos no podia ni cuinar. No podia estar dret ni dos minuts. Ara, resisteixo una hora, però després m’he d’estirar al llit per recuperar-me. Em sento com si tingués vuitanta anys.”\nFinalment, i després de lluitar molt, en Joan ha aconseguit una analítica que demostra que va passar la covid-19, i que té símptomes persistents. Ara per ara, això tampoc no ha servit perquè el tribunal li torni a donar la baixa. “Un dels principals obstacles és que, si ara no em trobo bé, no puc tornar a anar al metge de capçalera. No em pot donar la baixa pel mateix motiu, ha de ser l’ICAM“, es queixa en Joan.\nFalten pocs dies perquè es reincorpori a treballar l’hospital i tant ell com l’empresa estan preocupats. Tots són conscients que en Joan no pot tornar a la feina habitual. Fins ara, ho han arreglat amb les vacances que tenia pendents, però ja no té més dies i haurà de tornar. L’empresa li ha cercat una feina que li permeti de descansar de tant en tant, però malgrat això, en Joan té molts dubtes. No creu que pugui fer-ho. I la cosa que més el preocupa és que la seva feina necessita que la gent estigui al 100%. En Joan treballava en un quiròfan, on la tasca és de salvar vides, no de posar-les en perill perquè els treballadors no poden fer la feina correctament.\nEL cas d’en Joan no és una excepció. El mes de març, el col·lectiu de sanitaris amb covid persistent van denunciar que a uns quants membres del col·lectiu l’ICAM els havia donat l’alta sense haver-los visitat prèviament. “La covid persistent existeix. El sistema ens maltracta”, es queixaven a les xarxes.\nPerò tot plegat no és nou. La pandèmia ha complicat encara més la relació dels pacients amb l’ICAM. Ara, no necessiten ni veure presencialment els pacients. Gràcies a la nova directriu tenen accés als informes mèdics i poden prendre una decisió tan sols basant-se en això. “És absurd. Moltes vegades neguen la incapacitat temporal amb els mateixos informes amb què el metge de capçalera havia considerat que sí que s’havia de donar. No tenen cap més informació. Com pot ser? Abans, moltes vegades tenien més informes que contradeien el del metge de capçalera, però ara no tenen ni això. No té sentit”, explica la Plataforma d’Afectades per l’ICAM i l’INSS, que fa anys que denuncia el tracte indigne que reben alguns pacients en aquestes institucions.\nDenuncien que els primers mesos de pandèmia es va alentir l’entrega d’altes o baixes per incapacitat permanent per part de l’ICAM, però ara ha canviat. “Hi havia gent que havia superat els divuit mesos de baixa –el límit abans que s’atorgui la incapacitat temporal– i no rebia cap informació ni de l’ICAM ni de l’INSS. Ara, és tot el contrari, hi ha un repunt brutal d’ençà de fa uns mesos. Cada vegada hi ha més gent en aquesta situació.”


per Meritxell M. Pauné 15 de juny de 2019 20:12\nL'inici del discurs d'investidura d'Ada Colau ha estat tota una definició de la seva incomoditat per haver retingut la vara municipal gràcies als vots del PSC i Manuel Valls: "Avui no és un dia exactament feliç". Ha exposat que és "una investidura difícil" i ha insistit en l'aposta per un tripartit d'esquerres al que no renunciarà ni "mai": "Si és possible en molts altres ajuntaments de Catalunya en el dia d’avui, és inexplicable que no es pugui fer aquí".\nNo obstant, ha recordat com ha revalidat la vara municipal sense embuts: "Avui sóc alcaldessa perquè vam rebre un ampli suport a les urnes, però també perquè hem arribat a un acord amb el PSC i també efectivament gràcies als vots del senyor Valls, que agraeixo però que no hem anat a buscar i que en cap moment hem amagat que ens incomodaven". "Hi ha suports que posen a prova", ha assumit.\n"Voldré parlar amb tots i cadascun dels grups i buscar el màxim de suports", ha avançat. També amb Quim Forn, a qui ha promès que buscarà la manera de mantenir-hi un "contacte regular per parlar de la ciutat" perquè, ha dit, el ple de Barcelona el reconeix com a "regidor de ple dret" malgrat pugui ser suspès pel Tribunal Suprem quan dicti la sentència del judici a l'1 d'Octubre.\nAixí, ha criticat que "el poder s’imposi amb arbitrarietat aixafant el dissident" i ha obert al focus també a la resta d'empresonats i exiliats: "No tindrem descans col·lectivament fins que no estigueu aquí entre nosaltres". En aquest sentit, i desobeint les advertències que ja li ha llançat Collboni, Colau ha anunciat que proposarà a la Junta de Portaveus "tornar a posar el llaç groc a la façana de l’Ajuntament mentre duri aquesta excepcionalitat". Es penjarà, ha matisat, "si hi ha la majoria suficient". "L’existència de presos polítics és una excepcionalitat que no s’ha de normalitzar".\nAra bé, el paper dels comuns i de l'alcaldessa en el Procés seguirà sent complicat de definir. "Per molt que insisteixin en dir-nos equidistants, en absolut ens sentim neutrals", ha recalcat. Ara bé, tampoc pensa prendre partit: "No seré en cap cas ni alcaldessa independentista, ni alcadessa anti-independentista". "El meu compromís més important avui és no alimentar més aquesta forma de fer política i estendre la mà a tothom per superar una dinàmica de blocs que no ens ha portat res bo, i a combatre la judicialització de la política", ha rematat.\nReividica la revàlida per no ser "un accident passatger"\nEn la segona meitat del discurs, Colau s'ha centrat en l'acció de govern 2015-2019 i ha defensat la revàlida 4 anys més per no ser "un accident passatger" sinó que els canvis impulsats "s’instal·lin i no tinguin marxa enrere". Així, ha recuperat el discurs reivindicatiu en habitatge i contra l'especulació –en clara contraposició a la defensa del sector de la construcció i immobiliari de Manuel Valls– i ha defensat "confrontar privilegis" i "perseguir el frau fiscal de grans empreses". També ha tirat de sociologia i ha reivindicat al moviment veïnal –un dels seus bastions programàtics i electorals– i de la quarta part de barcelonins que són d'origen immigrant, a més de citar a Manuel Vázquez Montalbán i Javier Pérez Andújar.\nEn castellà, ha enviat "una abraçada al Madrid antifeixista, el del No pasarán, el del 15M", que ha assegurat que està "trist i preocupat" després de la derrota electoral de Manuela Carmena. "Barcelona serà sempre la seva ciutat amiga i estarà al seu costat", ha dit als madrilenys progressistes. També ha fet bandera de la seva condició de "primera dona alcaldessa" i ha recordat que adversaris i detractors la van qualificar de verdulera, peixatera o hostessa en arribar a l'Alcaldia. "Les dones hem vingut també a manar i a ocupar tots els espais de poder sense haver-nos de justificar", ha proclamat. "No oblidem mai qui som, d’on venim i per què estem aquí", ha conclòs, fent servir una expressió que ja va utilitzar en la seva primera investidura.\nEls últims agraïments, ja entre llàgrimes, han estat per la família. També plorava des dels bancs del Saló de Cent la seva parella, Adrià Alemany, una imatge molt menys freqüent i insòlita que l'emotivitat de l'alcaldessa. Només els seus càrrecs i partidaris que eren presents s'han posat de peu aquesta vegada per aplaudir-li el discurs. La resta s'ha aixecat un minut més tard, quan ha començat a sonar Els Segadors com a tancament del ple d'investidura. Més de dues hores tenses, expectants i, a la seva manera, històriques.\nMaria Teresa Fa 5 mesos\nQueda clar. Fa 5 mesos\nArgilaga Fa 5 mesos


Sopa de Cabra a la Festa Major de Santa Coloma - Nova Conca\nSopa de Cabra a la Festa Major de Santa Coloma\nDimarts, 18 de juliol de 2017 a les 19:45h\nSopa de Cabra serà el cap de cartell de la festa major de Santa Coloma de Queralt amb una actuació dissabte 19 d’agost al pati del castell dels Comtes. El concert s’arrodonirà amb el grup de versions Zàping i amb el DJ PDEfa.\nLes entrades ja són a la venda, al preu de 12 euros anticipada i 15 euros a taquilla. Es poden adquirir de forma física a l’Ajuntament de Santa Coloma de Queralt, a l’Oficina Jove del Consell Comarcal de Montblanc, al Curucú Bar d’Igualada, al par de les piscines de Cervera i a l’Espai 39 d’Agramunt. Per Internet, ja es troben disponible a la pàgina web de Ticketmaster.


El Gabinet de Promoció del Valencià repartirà cartells i etiquetes per a la campanya de Rebaixes\nEn total, a Sagunt i al Port es repartiran 2.000 cartells i 15.000 targetes per a etiquetar els productes rebaixats en les campanyes comercials\nL’Ajuntament de Sagunt, per mitjà del Gabinet de Promoció del Valencià i l’AFIC participa un any més en una nova edició de cartells i etiquetes per a les campanyes de descomptes i rebaixes d’estiu i d’hivern. En els pròxims dies, un repartidor passarà pels establiments comercials que fan rebaixes i/o descomptes i deixarà els cartells i etiquetes a demanda dels botiguers. En total, a Sagunt i al Port es repartiran 2.000 cartells i 15.000 targetes per a etiquetar els productes rebaixats en les campanyes comercials.\nAixí, i ajustant-se a la legislació comercial, s’han preparat de nou uns cartells amb la llegenda “Descompte” per tal que cada comerç puga triar la modalitat que s’adiu millor als seus usos comercials.\nPel que fa als cartells i targetes de Rebaixes, es tracta d’una campanya ja veterana al municipi en què, a més del Gabinet de Promoció del Valencià de Sagunt, participen altres oficines de promoció del valencià i la Unitat de Normalització Lingüística de la Diputació, que assegura el repartiment per molts altres pobles que no disposen d’este servici d’assessorament i de dinamització lingüística.


Advocada i empresària. Va guanyar la batalla judicial pel Brexit\nGina Miller : “Si cal d’aquí 18 mesos tornaré a dur el govern als tribunals pel Brexit” DAN KITWOOD / GETTY\nBrussel·lesNascuda a Guyana fa 51 anys i empresària a la City londinenca, Gina Miller és una ciutadana més dels 16 milions que van votar per la permanència del Regne Unit dins la Unió Europea. L’únic que la fa diferent és que ella no es va conformar amb el resultat i va presentar una demanda perquè fos el Parlament i no el govern -de manera unilateral- qui activés el procés del Brexit. Va guanyar el cas, cosa que va trasbalsar els plans i el calendari de l’executiu, i des de llavors s’ha convertit en el blanc d’una ofensiva mediàtica orquestrada pels partidaris de la desconnexió europea: ha patit atacs xenòfobs i masclistes, amenaces de mort i cada detall de la seva vida ha sigut publicat. Explica a l’ARA que quan va arribar al Regne Unit de petita va haver de sobreviure i que aquest instint és el que la fa rebel·lar-se contra el que considera injust, encara que suposi enfrontar-se al govern del seu país.\nHa rebut insults i amenaces. ¿Creu que el referèndum ha encès l’odi?\nAbsolutament. Soc dona, nascuda fora del Regne Unit i d’una minoria ètnica. Si hagués sigut un home blanc m’haurien atacat però no de la mateixa manera. Els he donat als crítics i a certs mitjans tot el que necessitaven per ser tan horribles com volguessin. D’alguna manera sabia que això passaria però no m’imaginava que arribaríem als nivells a què hem arribat. No era conscient que entre la gent hi podia haver tot aquest odi. Ha sigut xocant per a mi.\n¿Després de tot l’enrenou mediàtic, se’n penedeix o ho tornaria a fer?\nNo me n’he penedit perquè al marge de tots els missatges d’odi també he rebut moltes cartes de suport. Fills d’immigrants de primera i de segona generació que se senten enfadats i decebuts, que senten que no hi ha un lloc per a ells, que han patit atacs… Tinc la responsabilitat de mantenir-me ferma i de donar-los veu, i com més m’amenacen, més determinada hi estic.\nCom veu la situació al país a pocs dies perquè s’invoqui l’article 50?\nSom en un moment molt fosc. Alguna cosa s’ha trencat al Regne Unit des del Brexit. La societat britànica ha canviat i el populisme que està emergint arreu del món també es reprodueix al meu país. Ens endinsem en uns temps perillosos en què penso que perdrem molts dels drets que hem aconseguit en els últims anys.\nQuè creu que canviarà?\nCrec que creixerà la intolerància cap als estrangers, que viurem una falta d’inversió estrangera, que la lliura caurà, que es frenarà el creixement, creixerà el deute. Els senyals macroeconòmics no són bons. Menteixen quan diuen que seguirem sent membres de l’Organització Mundial del Comerç perquè la nostra pertinença és a través de la UE i l’haurem de tornar a negociar. És enorme la feina que haurem de fer. Encara no en som conscients.\nCom veu la relació de futur entre el Regne Unit i la UE?\nEstic molt preocupada per això perquè May i el govern semblen determinats a implantar un Brexit dur. Volen marxar amb totes les conseqüències. Per a Europa no pot ser bo que el Regne Unit pateixi i fracassi. Igual que per al Regne Unit no és bo que Europa fracassi. Necessitem veïns pròspers, estables en l’àmbit econòmic, polític i social. És per això que no entenc per què el discurs de May és tan agressiu i estic preocupada pel to que adquiriran les negociacions.\n¿Tornarà a denunciar el govern si ho considera necessari?\nHo faré. Després d’invocar l’article 50 hi haurà 18 mesos de negociacions. En aquest temps espero que hi hagi una votació al Parlament que validi el que s’acordi. Si en 18 mesos no ho fan, tornaré a portar el govern als tribunals.\n¿Ha pensat algun cop a fer el salt a la política?\nNo, no ho faria perquè tal com estan les coses ara mateix no sobreviuria. Si pogués ser independent i votar d’acord amb la meva consciència sense tenir en compte cap partit seria diferent, però no és com funciona la política.


Iceta retreu als Comuns no defensar la presència de la Guàrdia Civil a Catalunya\nEl primer secretari del PSC, Miquel Iceta, ha criticat l'ambigüitat dels Comuns en qüestions que afecten a l'essència de l'organització de l'Estat com demostra, al seu judici, que s'abstinguessin en la votació de la resolució del Parlament que va demanar aquesta setmana la sortida de la Guàrdia Civil de Catalunya.\n"No podem tenir al govern a partits que quan es discuteix on ha de ser o no la Guàrdia Civil s'abstenen, a partits que volen enfrontar la legitimitat del poder judicial a la de les institucions representatives", ha dit Iceta en prendre la paraula en la reunió a porta tancada del Comitè Federal del PSOE, han informat Europa Press fonts socialistes.\nIceta ha admès que ell no era partidari de repetir eleccions, però ha posat de relleu la decisió del líder del PSOE, Pedro Sánchez, "que abans de cedir a la temptació de formar un mal govern" prefereix "que els espanyols puguin elegir un bon govern".\nSegons l'opinió del líder del PSC, el Govern d'Espanya tampoc no pot tenir un govern que depengui dels independentistes, per la qual cosa ha subratllat la importància que el 10 de novembre el PSOE guanyi "bé" i de llarg "per no necessitar ni mitjancers ni complements".\nIceta ha admès la situació "complexa" de Catalunya, però s'ha mostrat optimista respecte de les expectatives electorals del PSC i del PSOE, "garantia", segons ell, d'"ordre i progrés", "de convivència, del respecte a la legalitat i del compromís amb la justícia social", davant el Govern actual, al qual veu "desorientat, dividit" i fent "gesticulacions" amb les quals demostra la seva "impotència política".\nAls independentistes que continuen apostant per la unilateralitat, els ha demanat que deixin d'enganyar els catalans perquè "no hi haurà" ni amnistia per als presos polítics ni autodeterminació per a Catalunya, per més promeses que facin.\nL'únic que s'ha de donar a Catalunya és "diàleg dins de la llei", la fórmula per la qual aposten els socialistes per superar la confrontació actual.\nDebat de Política General Iceta: "Si tornen a fer el que van fer, tornarem a una situació que no és desitjable" Marta Lasalas\nbrexit Iceta secunda la marxa enrera en la suspensió del Parlament britànic (i rep a la xarxa) El Nacional


Cristina Pons: “Els nens estan vinculant la pantalla com a única forma de relacionar-se” | Ona Bages\nInici Àudio Cristina Pons: “Els nens estan vinculant la pantalla com a única forma...\nEl tancament d’activitats extraescolars, de lleure i l’anul·lació de les colònies o les excursions amb l’escola, són algunes de les limitacions que tenen els més petits. De fet, segons dades del Departament d’Educació, hi ha un total de 27 grups escolars confinats al Bages (un 20%), 4 al Solsonès (també un 20%) i 2 al Moianès (un 13%).\nSón dades no massa optimistes. La psicopedagoga i psicoterapeuta de teràpia breu, Cristina Pons, assegura que els infants s’adapten molt més ràpid als canvis que la gent gran, però “ja s’han detectat els primers indicis que els més petits noten aquest nou confinament amb neguit”. De fet, en el moment que no hi ha extraescolars hi ha una incidència directa en el seu comportament i Pons assegura que “estan més tancats i preocupats”. De fet, també alerta que els infants comencen a entendre només una manera de comunicar-se, a través d’una pantalla.\nEn aquest sentit, la mateixa psicoterapeuta, afirma que tan infants com joves han de saber sempre què passa perquè sinó “van a buscar la informació a fora i pot arribar a ser desinformació”.\nAixí doncs, amb un Nadal atípic i sense poder jugar amb els seus amics, Cristina Pons també explica que els infants “tenien ganes de tornar a l’escola a veure els seus companys”. Per la psicopedagoga, un dels elements que ha afectat més als més petits és el fet de no haver pogut gaudir del lleure. Deixa clar que “tenen l’oportunitat de créixer i desenvolupar habilitats en altres rols que no tenen ni a casa ni a l’escola”.


Endavant (OSAN) - Baix Llobregat: Solidaritat amb l'Enric\nSolidaritat amb l'Enric\nFa uns dies, l'Enric Piera, militant de la CUP i per tant de l'Esquerra Independentista, va rebre un expedient administratiu sancionador del Departament d’Interior per haver participat en la concentració i posterior manifestació per la Vaga General del 29 de Març a Molins. El document afirma que suposadament l'Enric va exercir d’interlocutor amb els agents policials i que durant el recorregut va usar un megàfon per donar indicacions als participants de la manifestació. Per aquest motiu, li volen aplicar una sanció de fins a 30.000 euros, en tant que promotor i organitzador de la concentració i posterior manifestació.\nÉs el primer cas repressiu d'aquesta mena al Baix Llobregat per la Vaga General, però cal tenir en compte que no és un fet aïllat. Ja hem patit desenes de detencions amb l'excusa de la Vaga; en Josep Maria, en Dani, n'Isma o en Pau en són exemples. I no seria gens estrany que en vinguessin més.\nDes d’Endavant, com la resta de col·lectius de l’Esquerra Independentista, som conscients que l’actual context social és de lluita. De combat contra l’agressió contínua als nostres drets, arrencats amb esforç, a voltes a cops, de les generacions que ens precedeixen. Se’ns prometia progrés amb la Unió Europea i la recepta neoliberal. I cada dia som més a prop de la intervenció i comencen a imposar-nos els mateixos nivells de precarietat que pateixen ja els companys portuguesos, grecs, marroquins…\nEl dia de Vaga General va fer visible aquest conflicte. Protagonitzat per una part de la població que no es resigna i que apel·la a la resta a perdre la por. A assumir el rumb del país en uns temps de canvi on l’alternativa ja no és només possible sinó més que mai, necessària.\nLa detenció d’en Josep Maria, a Tarragona, militant d’Endavant, per la seva participació en la Vaga, així com el processament d’una vintena més d’independentistes, entre la vuitantena de persones encausades com a xifra general, denota que qui ens governa té posada la direcció fixa, en el camí de la precarització, l’empobriment i la necessària repressió per imposar la pau romana. El 19 d'abril cinc companyes més van ser detingudes, quatre a Barcelona i una altra, també a Tarragona. Des de llavors, el degoteig de presones represialades ha estat constant.\nCridem a la solidaritat amb l'Enric, i exigim que se li retirin tots els càrrecs. Però també cridem al conjunt de la societat catalana a perdre la por. A organitzar-se i sortir-nos del camí que ens imposen per assolir un futur digne en uns Països Catalans lliures.


Casa immillorable ubicació a Alella.:.Best MARESME \nInici Alella Código: C - 458\nCasa immillorable ubicació a Alella\nFantàstica casa adossada de 3 plantes en zona residencial molt a prop del centre de la població d'Alella, a cinc minuts caminant i molt ben comunicat a Barcelona.\nFantàstica casa adossada de 3 plantes en zona residencial molt a prop del centre de la població d'Alella, a cinc minuts caminant i molt ben comunicat a Barcelona. La casa té 342m2 construïts en ell any 1982, sobre una parcel·la de 360 m2, i a 150 metres del parc natural del litoral, un lloc molt tranquil a 30 km de Barcelona, on podrà passejar en un entorn saludable i immillorable amb vistes al mar mediterrani la població d'Alella és a 5 minuts de les boniques platges del litoral de Barcelona).\nDistribució: A la planta principal d'aquesta casa, trobem un gran saló molt lluminós amb llar de foc i grans finestrals amb sortida a un còmode porxo cobert on podrà esmorzar, dinar o sopar amb amics i família, a més d'un preciós jardí ja que la casa és cantonera, i possibilitat de construir piscina pròpia, i amb espai suficient per crear el seu propi hort. A la mateixa planta, àmplia, lluminosa i practica cuina amb zona de menjador i cambra de safareig independent, més un lavabo de cortesia.\nLa planta superior, ofereix 3 dormitoris dobles, un individual, màster suite i un segon bany complet, totes les habitacions disposen de grans armaris encastats.\nA la planta de les golfes trobem una sala diàfana amb una gran terrassa solàrium amb unes vistes al mar.\nA la planta soterrani gran sala diàfana per a diferents usos, habitació i gran celler.\nLa propietat està situada en la més prestigiosa comunitat d'Alella, i compta amb grans zones enjardinades, pista poliesportiva, frontó, piscina, pista de tennis i club per a festes privades. Ideal per família amb nens.\nVull més informació d'aquesta casa amb codi C - 458


Els més de 400 alumnes dels tallers rebran classes en format digital.\nCultura + d'aquest tema Societat » Sanitat, Salut + d'aquest tema\nEl Centre Cívic de Porqueres engega la campanya ‘El Cívic a casa’ amb classes digitals i activitats\nEls més de 400 alumnes dels tallers rebran classes en format digital i també es publicaran vídeos per a tots els públics.\nEl Centre Cívic de Porqueres va tancar les portes divendres com la majoria d’equipaments culturals del país dins les restriccions imposades per combatre l’expansió del coronavirus. Els responsables de l’equipament, però, han engegat aquesta mateixa setmana la campanya ‘El Cívic a casa’ per oferir alternatives durant aquesta situació excepcional. Aquest curs els diferents tallers i activitats compten amb un total de 437 alumnes.\nPer compensar el tancament del Cívic, la majoria de tallers tindran una versió digital. Les persones inscrites a un taller rebran les classes en format digital en els pròxims dies perquè puguin continuar amb la formació. El director del Centre Cívic, Galderic Sanmartí, ha detallat que segons les opcions i disponibilitats de cada professor, l’equip docent està ultimant els tutorials, fitxes o material de treballs que s’enviaran a la majoria d’alumnes dels tallers a través del correu electrònic.\nParal·lelament, i obert a tots els ciutadans, els responsables de l’equipament publicaran els pròxims dies 10 vídeos amb propostes d’activitats que es poden fer a casa. La iniciativa pretén combatre l’avorriment, trobar moments per cuidar-se i fer activitats en família. Aniran a càrrec dels responsables de les activitats que es fan a l’equipament, com swing, twerking o coreografies.\nEls vídeos de les ‘Càpsules confinades’ es publicaran a través de les xarxes socials del Centre Cívic.\nTAGS: Coronavirus, Cívic, ajuntaments\nEls ajuntaments del Pla de l’Estany fan atenció telefònica i publiquen bans de restricció de moviments 16/03/2020.\nEspanya ha decretat l’estat d’alarma, que ja ha entrat en vigor, i implanta mesures més restrictives 15/03/2020.


Accepta nou anys de presó per matar al company de cel·la - Teleponent\nInici Tribunals Accepta nou anys de presó per matar al company de cel·la\nAccepta nou anys de presó per matar al company de cel·la\nLa víctima va morir mentre dormia després que l'acusat el ferís al coll amb les ganivetes de la maquineta d'afaitar\nImatge d'un vehicle dels Mossos d'Esquadra entrant al Centre Penitenciari de Ponent\nL’acusat de la mort del seu company de cel·la al Centre Penitenciari de Ponent ha acceptat nou anys de presó per un delicte de lesions amb l’agreujant de reincidència (cinc anys) i un delicte d’homicidi per imprudència greu (quatre anys).\nLes parts han arribat a aquest acord durant el judici que s’ha fet aquest dimarts al penal 1 de Lleida. També han pactat que l’acusat, I. A. G., que en el moment dels fets estava complint quatre anys de presó per un delicte de lesions, indemnitzi els familiars de la víctima amb 100.000 euros. Segons ha quedat provat, la víctima va morir mentre dormia a la cel-la, després que l’acusat el ferís al coll amb les ganivetes de la maquineta d’afaitar.\nSegons recull l’acord, l’acusat es va discutir amb la víctima el 31 de juliol de 2018, el primer dia que compartien cel·la, concretament la número 31 del mòdul 5, a la presó de Lleida. L’acusat estava fins llavors a la cel·la 1 però el 30 de juliol de 2018 va ingressar a la infermeria per problemes estomacals i quan el dia 31 li van donar d’alta, la cel·la 1 ja s’havia ocupat i el van traslladar.\nSegons ha quedat provat, després de sopar, cap a les 21.15h, acusat i víctima es van discutir. L’acusat li va propinar un cop de puny a la cara a la víctima, que es va intentar defensar però va caure inconscient a terra.\nLlavors, l’acusat va desmuntar una maquineta d’afaitar i amb les ganivetes va fer tres talls al coll a la víctima. Segons recull l’escrit pactat, “les ferides no van afectar estructures vasculars ni tenien risc vital però haurien requerit de tractament mèdic”.\nL’acusat, però, desconeixent el risc de mort de la víctima, no va demanar ajuda i se’n va anar a dormir. La víctima va morir asfixiada a la cel-la a causa de la regurgitació de menjar cap a la via aèria, la qual cosa li va impedir respirar.\nL’acusació particular ha sol·licitat que, a banda de la indemnització que l’acusat haurà de pagar a la família, se li imposi una responsabilitat civil a la Generalitat, ja que els fets van tenir lloc dins d’una presó. La fiscalia s’hi ha oposat i serà el jutge qui resolgui sobre aquest extrem.\nArticle anteriorLa Universitat de Lleida instal·la plaques fotovoltaiques d’autoconsum\nArticle següentTreballar, per a què? (1ª part)\nEl programa nadalenc ‘El Món Màgic de les Muntanyes’ s’adaptarà als protocols covid\nJaume Balagueró i Juan Mariné seran guardonats en el Visual Art de Lleida\nLa Regió Sanitària de Lleida suma 80 nous contagis i el risc de rebrot...\nIntervinguda la residència de gent gran de Tremp després de triplicar els positius en...


225 transportistes disposen d´un aparcament de camions a Nules – Ayuntamiento de Nules\nInicio Histórico 225 transportistes disposen d´un aparcament de camions a Nules\n225 transportistes disposen d´un aparcament de camions a Nules\nL’aparcament s’ubica al polígon industrial La Mina i serà d’accés 24 hores\nNules disposa d’un aparcament de camions al polígon industrial La Mina per a donar servei al sector del transport tant de Nules com de la resta de poblacions de la comarca de la Plana Baixa, les instal·lacions que han estat inaugurades aquesta vesprada tenen una capacitat de 225 places i disposa de serveis com ara l’accés 24 hores i zona videovigilància, vestidor, gasolinera, llavadora i taller de vehicles voluminosos.\nAixí doncs, l’acte ha estat presidit per l’alcalde de Nules, David García, i el gerent de CampaNules de l’empresa adjudicatària Grupo Pardo, Sergio Pardo; a més de l’alcalde de la Vilavella, Manel Martínez; membres de la corporació municipal; representants del sector del transport de la província; empresaris del polígon industrial La Mina, i associacions i entitats locals.\nEntre les particularitats destacades cal ressaltar la ubicació d’aquestes instal·lacions ja que es troba a una distància equidistant tant de Nules com de la Vilavella, Moncofa i la Vall d’Uixó, “Campa Nules disposa d’una superfície de més de 26.000 metres quadrats i la seua ubicació és excel·lent per als transportistes ja que es troba a pocs minuts de la N340, l’autopista i de la CV10; per tant, té un accés ràpid a les vies de comunicació”, comenta el gerent de CampaNules, Sergio Pardo.\nL’Ajuntament de Nules va adjudicar el contracte per a la construcció i gestió de l’aparcament de camions a l’empresa Campa Tudesvan SL el passat mes d’octubre en presentar la proposta econòmica més avantatjosa en la qual el cost per al consistori i per als veïns serà de zero euros ja que l’empresa adjudicatària es farà càrrec de la totalitat del cost a canvi de gestionar la inversió per un període determinat.\nEl consistori ha estat mesos treballant en aquesta iniciativa per a poder donar resposta a una reivindicació de molts anys dels transportistes locals i dels veïns que patien les molèsties ocasionades pels camions que aparquen al nucli urbà.\n“Des de fa dècades que Nules reclama la necessitat de disposar d’un espai per als vehicles voluminosos i camions fora del nucli urbà. Per tant, amb aquest aparcament de camions donem solució a una demanda dels veïns i també del sector alhora que complim un dels compromisos fets per aquest equip de govern per a la present legislatura”, comenta l’alcalde de Nules, David García.\nNules convoca la segunda edición del Hervidero de Empresas03/10/2018\nLos LXV Jocs Florals Vila de Nules inauguran las fiestas patronales de la Soledat05/10/2018\nNules exige a Sanidad retomar en el municipio el servicio de farmacia de guardia durante todos los días del año\nAyuntamiento de Nules 20/01/2021\nAyuntamiento de Nules 08/11/2019


Textos- Text de José L. Pinillos: els instints\nEn línies generals, una conducta instintiva com cal hauria de complir [...] amb els requisits següents:\na) Ser innata, és a dir, executable sense el concurs d'experiència o cap aprenentatge.\nb) Ser estereotipada, és a dir, realitzar-se d'acord amb unes pautes fixes, bàsicament invariables en la seva forma i ordre d'execució.\nd) Desencadenar-se indeliberadament davant cert tipus d'estímuls externs i/o intraorgànics.\ne) Continuar-se fins a la seva consumació, un cop desencadenada, en absència fins i tot de l'estimulació que la va provocar.\ng) Tenir un sentit supervivencial per a l'individu que l'executa i/o per a la seva espècie (sentit de què no obstant això l'individu no és conscient)\nh) Finalment, segons alguns autors, ser saciables, és a dir, més difícils de provocar després d'estimulacions repetides (la qual cosa, no obstant això, afecta de forma molt diferent de la conducta de defensa o atac, que a la copulatòria o alimentària).\nUn simple cop d'ull a aquests vuit punts revela de seguida la complexitat del concepte i la falta de rigor amb què usualment s'aplica. Vegem què han de dir respecte d'això la psicologia actual i altres ciències afins.\nPrimer de tot, i pel que fa al caràcter innat de l’instint, se sap que la majoria de les anomenades conductes instintives requereixen alguna forma d'aprenentatge, sovint molt considerable. Charles Darwin, i després antropòlegs com William H. Rives, han fet notar com en algunes tribus primitives l'anomenat instint parental no impedeix als pares desfer-se brutalment dels fills quan la família no pot alimentar-los o ja en té, simplement, molts del mateix sexe; sense necessitat d'anar a buscar exemples tan distants, la mateixa societat actual, amb la seva creixent pràctica de l'avortament, ens indica fins a quin punt l'amor maternal està mediatitzat per valors i processos culturals que tenen molt poc a veure amb l'herència biològica. Cert que en alguns animals una injecció de prolactosa és capaç de suscitar comportaments maternals típics; però, fins i tot en el món animal, experiències com les de Beach (1956) han demostrat fins a quin punt l'experiència és indispensable perquè les femelles -en aquest cas, rates- cuidin de les seves cries i no les devorin poc després de néixer. En una tribu de Nova Guinea, per posar un altre exemple, Margaret Mead va trobar que l'afició a les nines que oferia als nens de la comunitat era major en els barons que en les femelles -potser, segons ens explica, perquè eren els pares, i no les mares, els qui criaven els fills-. Pensar que la lluita o la guerra és un instint de l'home sembla així mateix estar en contradicció amb el que han descobert antropòlegs com Franz Boas entre els indis cauquiutel, que conclouen les seves diferències mitjançant festes en comptes de baralles, o amb el que ens han dit Ruth Benedict o Alexander Goldenweiser a propòsit del mode en què els indis zuni o certs esquimals resolen els seus conflictes interpersonals; en efecte, Goldenweiser sembla haver trobat tribus esquimals on les disputes personals es dirimeixen a través de concursos de cant, que els vots de la majoria designen el vencedor. En definitiva, això significa que molts dels suposats instints animals i humans, per no dir gairebé tots, estan mediatitzats per l'experiència i varien en funció d'ella. Es donen, en veritat, algunes conductes genuïnament innates, com la del marsupial Didelphis virginiana, que tot just néixer, sense ajuda de la mare ni cap aprenentatge, enfila veloçment pel cos d'aquesta fins a refugiar-se a la bossa o marsupi on roman les primeres setmanes de la seva vida; però conductes així, que reuneixin alhora tots els requisits d'instintivitat, són francament difícils de trobar. Les experiències d'encunyat (o d'empremta o patronatge) efectuades per etòlegs com Konrad Lorenz han revelat, per exemple, l'efecte subtil, però gairebé indeleble, que exerceixen les primeres experiències dels animals en les seves ulteriors conductes instintives. La indissoluble reciprocitat que guarden entre si la maduració i l'aprenentatge permeten, d'altra banda, comprendre que una determinació exclusivament genètica de la conducta és en principi impossible, encara que en alguns casos l'exercici postnatal precís per realitzar un acte sigui tan insignificant que podem qualificar-lo d'innat als efectes pràctics.\nRespecte a la condició que hem anomenat estereotipia, és molt cert que hi ha estímuls (releasers o desencadenadors en la terminologia etològica) que desencadenen pautes fixes d'acció (PFA) que posseeixen una figura prefixada, que es realitzen amb ordre seqüencial innegable. Entre els molts exemples possibles respecte d'això és obligat esmentar els estudis de Niko Tinbergen (1951) amb els mascles del peix espinós (Gasterosteus aculeatus), l'acció agressiva dels quals es desencadena en presència de models o reclams molt toscos, sempre que estiguin proveïts d'un ventre vermell, que és segons sembla el releaser o desencadenador dels seus atacs. Les conductes estereotipades, més freqüents en les espècies poc evolucionades que en les superiors, i més freqüents també en les primeres fases de l'ontogènia que en les avançades, constitueixen per descomptat una realitat, en la que justament es funden molts zoòlegs per identificar ràpidament l'espècie d'un animal. Els ornitòlegs procedeixen sovint d'aquesta manera, potser pel fet que els ocells manifesten amb bastanta claredat aquestes PFA. Per descomptat, aquestes pautes no són absolutament uniformes, i l'animal adapta sempre -millor dit, gairebé sempre- els seus PFA a la circumstància concreta en què ha d'operar, com agudament va fer notar von Allesch (1942) fa molts anys. No obstant això, insistim, és molt cert que els complexos i vistosos rituals que s'inicia la reproducció en moltes parelles d'ocells i peixos, o les acurades seqüències d'actes amb què molts ocells construeixen els seus nius, són, a no dubtar-ho, exemples inequívocs de què existeixen PFA raonablement uniformes. Una altra cosa molt diferent és, no obstant això, assumir el seu caràcter exclusivament innat.\nAcabem d'indicar que els animals no sempre adapten els seus PFA a la circumstància concreta en què han d'operar. Certament, en la majoria dels casos sí ho fan, o d'una altra manera la vida animal seria inconcebible; però les ben conegudes accions in vacu (Tinbergen, 1951) que es posen de manifest quan una esquirol, per exemple, efectua tots els moviments precisos per enterrar una nou en un sòl de fusta, demostren, alhora que l'estereotipia i el caràcter indeliberat de l'acció, la seva desconnexió del context i, en definitiva, la seva falta de sentit adaptatiu concret. Les PFA esdevenen esquemes rígids sense valor supervivencial.\nL'especificitat de les conductes instintives tendeix en general a complir-se fins al punt que alguns etòlegs prefereixen parlar de conductes específiques (species-specific behavior) que de conductes instintives. També aquí succeeix, no obstant això, que l'experiència introdueix variants locals, com en el cant d'ocells pertanyents a la mateixa espècie. Excepte després d'una acurada investigació comparada és arriscat, per tant, assegurar que una determinada conducta és compartida de la mateixa manera per tots els membres d'una espècie. [...]\nEn definitiva, i això ha ocorregut més d'un cop en la història del pensament humà, donar per suposat que a tot terme amb un significat ha de correspondre una realitat objectiva precisa, constitueix naturalment un crassíssim error. Sense necessitat de desqualificar per complet el terme instint, reduint-lo a un mer flatus vocis, és obvi, no obstant això, que amb ell s'al·ludeix de manera força imprecisa a conductes molt diverses i amb freqüència mal conegudes, que la majoria de les vegades ni compleixen els requisits d'instintivitat ni poden incloure's en una mateixa categoria. Si a això s'hi afegeix que la història del concepte comporta un cert aire principialista, que porta a la memòria les famoses virtutes de la ciència medieval, es comprèn que per parlar d'instints calgui fer avui en dia moltes precisions. Potser per això, molts psicòlegs hagin optat simplement per no parlar d'ells.\nPrincipis de psicologia, Alianza, Madrid 1975, p. 220-223.\nJosé L. Pinillos: los instintos


Arrenca la 7a edició del Festival de Blues de Santa Coloma - El Web del Mirall.net\nArrenca la 7a edició del Festival de Blues de Santa Coloma\nJohn Lennon va descriure el blues com “la primera cadira”. “No és pas el disseny d’una cadira o una cadira millor, és la primera cadira”, va dir el geni de Liverpool. I aquesta cadira on s’han assegut tants i tants brillants artistes al llarg dels últims 150 anys va arribar en forma de festival a Santa Coloma en 2014, i des d’aleshores no ha parat de créixer gràcies a la tasca vocacional de l’entitat colomenca Santako in Blues.\nEl setè Festival de Blues de Santa Coloma va arrencar ahir diumenge 9 de febrer i s’allargarà durant una setmana amb esdeveniments en diverses sales i locals de la ciutat. Els repassem a continuació amb detall.\nAhir va obrir el foc l'actuació de Red Rombo al Bar Línea Uno. Dimarts 11 de febrer, un clàssic d’aquest festival com és Wax & Boogie actuarà al Yesterday (20h). El dimecres dia 12 es farà l’acte de presentació del festival a la biblioteca Central (19h) amb la presència del periodista Manuel López Poy, qui presentarà el seu llibre Todo Blues. Allà també s’ampliarà el fons de blues que acull la biblioteca amb prop de 150 discos i llibres sobre aquest gènere musical. Dijous dia 13 actuarà Julio Lobos al Bombay (20h).\nDivendres 14 serà la primera nit de blues del festival al Teatre Sagarra amb el trio The Flat Pack, que tocarà al bar de l’equipament, mentre que un referent com Keith Dunn (fotografia superior) tancarà la nit junt amb Balta Bordoy & the Bad Boys, ja a l’escenari del teatre.\nPer dissabte 15 hi ha diverses propostes. La primera d’elles serà la tercera edició del Firadisc de col·leccionista: diversos firaires s’instal·laran des de les 10h a la Plaça de la Vila i es podran adquirir discos i objectes relacionats amb el món del blues. També hi haurà una exhibició de swing, una classe oberta de balls de swing i blues i la música del DJ Llamàntol. Poc després, a les 13h, el Café Ilusione acollirà l’original actuació de The Blues Prisoners. I per la nit, dos nous concerts de qualitat al Teatre Sagarra amb Larry Smith (19h) i Vargas Blues Band i el nebot del rolling stone Mick Jagger, John Byron Jagger (21h).\nEl festival es clourà diumenge, amb una conferència musical de Manuel López Poy i David Giorcelli a Ca la Sisqueta (12h) i l’actuació de James Sedgwick i Brian O’Mahony a l’Isalba Cafè (20h).\nLes entrades per a les dues cites de pagament del festival, que són les dues que es fan al Sagarra, es poden comprar ja a un preu de 10 euros a les taquilles del mateix teatre, per la plataforma online de venda de localitats i també a tres establiments de la ciutat: les botigues de roba Hita’s i La Tienda SC i el bar musical Línea Uno.


Catalunya s'ofereix per enfortir la veu dels governs regionals a la cimera de Durban\nquery_builder 14 novembre 2019 19:07\nEl secretari d’Hàbitat Urbà i Territori, Agustí Serra, s’ha compromès a impulsar i enfortir la veu dels governs regionals en el si de Ciutats i Governs Locals unitats (CGLU), l’organització més gran del món de governs no estatals. CGLU, que té més de 240.000 membres en 140 estats, representant més de la meitat de la població mundial, celebra aquests dies el seu 6è Congrés Mundial a Durban (Sud-àfrica).\nEl 2013, la UCLG va crear el Fòrum de les Regions, un espai específic de debat i presa decisions per als governs regionals, atès que el desenvolupament i l’aplicació de les polítiques urbanes a nivell mundial sovint sobrepassa els límits i les competències de les ciutats. Des de llavors, el Fòrum es troba en procés d’ampliar la seva representativitat i concretar el full de ruta per als propers anys. És en aquest context que Serra s’ha compromès a coliderar el Fòrum de les Regions, juntament amb altres que s’hi sumin, i contribuir a la definició dels nous objectius d’aquest organisme internacional, avalat per Nacions Unides. Serra va prendre aquest compromís durant una reunió amb el president del Consorci de Governs Autònoms Provincials de l'Equador (CONGOPE), Pablo Jurado, candidat a presidir el Fòrum de les Regions.\nEl secretari Serra també es va reunir amb la presidenta d’aquest Fòrum de les Regions, María Julia Reyna, i amb la Firdaous Oussidhoum, assessora especial de la Secretaria de UCLG, per “treballar en l’estratègia futura de l’organització, on les regions han de tenir un espai que ara no existeix” i per “fer entendre les agendes globals com una oportunitat per replantejar el model de governança urbana”.\nEn aquesta línia, durant la seva intervenció en el Fòrum de les Regions, Serra ha alertat que “sense una mirada territorial no es podran implementar efectivament les polítiques urbanes”, com ara l’Agenda 2030, el 65% dels Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS) o l’Agenda Urbana.\n“Les ciutats s’han presentat a nivell global com a grans motors pel canvi en les polítiques urbanes cap a la sostenibilitat”, ha explicat el secretari, però “no podem oblidar que els principals reptes urbans en matèria de sostenibilitat superen els límits competencials de les ciutats”. Serra ha posat en valor que regions com Catalunya “són responsables de planificar, gestionar i finançar nombroses polítiques públiques amb una indiscutible dimensió urbana”.\nInstruments de planificació més flexibles\nSerra ha participat, així mateix, a la sessió de debat Funcionen per a tu les polítiques urbanes?, organitzada per ONU-Hàbitat, on ha advertit que “la planificació urbanística i territorial tradicionals han de ser superades per una visió més transversal i estratègica”.\n“Durant els darrers anys hem estat capaços de desenvolupar planejaments urbanístics per a cada municipi de Catalunya”, ha volgut posar en valor el secretari. “Si bé hem complert aquesta exigència, també hem descobert la manca d’un relat territorial adaptat a la conjuntura canviant”, ha afegit, motiu pel qual “hem de cercar instruments més flexibles i adaptatius”.\nL’Agenda Urbana de Catalunya que impulsa el Govern per afrontar els reptes de les ciutats durant les pròximes dècades, “ha de ser l’instrument que permeti la modernització del nostre model de planificació”, ha detallat Agustí Serra.\nFinalment, el secretari ha mantingut diverses reunions bilaterals durant el congrés de CGLU. Entre elles, amb la Relatora Especial de las Nacions Unides sobre el Dret a un Habitatge Adequat, Leilani Farha. Una de les tasques de la relatora és l’elaboració de guies sobre habitatge assequible. Per aquest motiu, el Govern l’ha convidat a participar en un debat d’experts en habitatge la propera primavera, que tindrà com a objectiu alinear les polítiques del govern català en aquesta matèria amb les recomanacions de Nacions Unides, i reforçar la seva vessant social.\nPDF | 550


Liberals i socialdemòcrates\nBernat Joan i Marí | 18 maig 2016\nEl gran drama de la política general espanyola (i de la política molt més concreta i nostrada de les illes Balears), allò que demostra la fragilitat extraordinària de la nostra democràcia, és que ens manquen liberals i socialdemòcrates. Com trob a faltar, ara que ens embafen amb eleccions contínues perquè no hi ha qui es posi d’acord, l’existència, entre nosaltres, d’un bon gruix de liberals, de democristians (ah!, la doctrina social del cristianisme, tan predicada i tan poc practicada i assumida!) i ens falten socialdemòcrates.\nAquestes són, precisament, les tres grans famílies polítiques dels règims democràtics. A les democràcies madures, hi ha persones que tenen tendència a considerar que és millor que sigui el mercat el que vagi regulant (hi ha teòrics ben seriosos que diuen que el mercat regula sempre d’una manera molt més justa i equitativa que no els governs), n’hi ha d’haver que parteixin d’uns principis conservadors d’organització de la societat però sense oblidar els més desafavorits i cercar mesures per compensar la seua situació (aquests serien els democristians) i hi ha d’haver persones que considerin que d’una actuació ferma i decidida de les administracions n’ha de sortir la correcció més justa dels excessos dels mercats. Els liberals optaran per l’estat mínim i per l’administració com a element facilitador dels negocis, els democristians per l’establiment d’unes relacions humanes que facilitin que tothom pugui viure millor a partir del manteniment de l’ordre social actual i els socialdemòcrates per l’actuació institucional a favor de la compensació de les desigualtats, especialment per tot allò que faci referència a la igualtat d’oportunitats.\nFora d’aquestes tres opcions, a la nostra part del món, és a dir a la Unió Europea, allò que van sorgint són populismes de divers pelatge i condició. La fortalesa de la democràcia es basa, de manera prou generalitzada, en la preeminència d’alguna d’aquestes doctrines polítiques, i de la implantació de partits que acceptin plenament i sense embuts el joc democràtic.\nEntre nosaltres, emperò, hi ha molt pocs liberals i no gaires socialdemòcrates. Per començar, la majoria dels que es reclamen com a liberals, de liberals en tenen ben poc. Record que Aznar es reclamava liberal, fa uns anys, però va mantenir organismes com Aena o com l’Autoritat Portuària, que són la mostra d’un estatisme d’allò més tronat. I no fa falta recordar com li va costar a Espanya desfer-se dels monopolis estratègics (per exemple, en el camp de l’energia, encara molt lluny de comptar amb un mercat mitjanament liberalitzat). Per tant, tant dins la vella UCD, com dins el CDS, com dins el PP, com dins la més novella formació de Ciutadans em costa molt veure-hi liberals. I pens que, si n’hi ha, s’ho deuen passar bastant malament.\nI la socialdemocràcia va a batzegades, sense lideratge ferm i amb les idees una mica ranquejants. Tant de mal va fer el franquisme que encara costa optar sense embuts per una economia oberta? Tan marcats estam encara per aquell règim i pels mites de la seua oposició que encara no podem assumir que les esquerres no han d’enlluernar-se en cap tipus de totalitarisme ni han d’intentar assumir sistemes només imposables per via autoritària? Tant costa d’assumir la democràcia liberal com el menys dolent dels sistemes polítiques que (fins ara) ha inventat la Humanitat?\nTant els costa a les nostres esquerres, de manera general, assumir que ens hauria de ser més pròxim (a nivell ideològic) el govern d’en Santos a Colòmbia que no el d’en Maduro a Veneçuela? O que ens volem assemblar més a Obama o a Clinton que no a Putin o a Li Ping? Per què no podem ser igual de severs amb l’obertura d’una oficina de Corea del Nord a Tarragona com amb l’ostentació filonazi de la Llibreria Europa al barri de Gràcia de Barcelona?\nLa repetició de les eleccions a Espanya s’explica, en bona part, per la feblesa de les ideologies que han fet sòlides les democràcies a la nostra part del món. S’explica, bàsicament, perquè no hi ha liberals, ni democristians, ni gaires socialdemòcrates. I perquè, per aquesta raó, l’autoritarisme (sovent gens ni mica democràtic) constitueix una actitud molt més habitual que no el diàleg democràtic (amb cessions per diferents bandes i amb capacitat d’empatia amb els altres).


LA FAUNA DE LA VALL DE GALLINERA\nLa diversitat paisatgística permet l'existència, permanent o de pas, d'una àmplia varietat de fauna, que a poc a poc va minvant-se, conseqüència de la progressiva degradació vegetal, els incendis i la caça incontrolada.\nEntre els mamífers podem trobar: el conill i la llebre entre els rosegadors; carnívors com la rabosa, la geneta, la mostela, el teixó i el porc senglar.\nEntre les aus: la perdiu, un dels ocells més bonics de la nostra avifauna, alhora que un dels més preats caps de caça, entre els quals també estan, vinguts de fora, la guatlla, el tudó, la tórtora, el tord, la merla i la griva, així com la polla d'aigua en temps plujosos. Altres ocellets són: l'abellerol, l'oriol, el rossinyol, el pit-roig, la puput, l'oroneta, el cucut, l'estornell, el verderol, el gafarró, la cadernera, el pinsà, el passerell, el cruixidell, la terrerola...\nNo és estrany, durant l'època primaveral, trobar nius als arbres.\nEntre les aus rapinyaires podem trobar: l'àguila (tres bonics exemplars tenen el seu refugi al castellot d'Alpatró), l'aguiló, l'esparver, el falcó, el soliguer, les gralles, el mussol i el xot; i entre els còrvids el corb, la gralla i la blanca (garsa "pica pica").\nEntre els rèptils cal assenyalar: el sacre i l'escurçó, la sargantana i el fardatxo. I entre els amfibis: la granota i el gripau.\nEl nombre d'espècies i la quantitat d'individus va minvant i es necessiten veritables actuacions de conservació i protecció, principi que ha de mantenir també qualsevol activitat cinegètica.\nAquest apartat ha estat elaborat a partir de la següent publicació:


Inicio Valencia El Camp de Morvedre Paula Marrón i Inés Miret són proclamades falleres majors de la Junta...\nImatge de l'acte celebrat al Teatre Romà de Sagunt\nEl saló de plens del consistori i el Teatre Romà es van omplir per a proclamar i exaltar, respectivament, a les quals ja són oficialment les màximes representants de les festes del Camp de Morvedre\nPaula Marrón Pérez i Inés Miret Herrero ja són oficialment falleres majors de la Federació Junta Fallera de Sagunt (FJFS) per a les falles 2019. El dissabte va tindre lloc l’exaltació en el Teatre Romà, en un emotiu acte en el qual van ser exaltades com a màximes representants de les falles de Sagunt i del Camp de Morvedre, Festa d’Interès Turístic Nacional, després que l’alcalde de Sagunt, Quico Fernández, les proclamara el dia anterior en el consistori.\nEl saló de plens de l’Ajuntament de Sagunt va ser el lloc on, el divendres, es va proclamar a Paula Marrón Pérez i Inés Miret Herrero com a noves falleres majors de FJFS, en un acte presidit per l’alcalde, Quico Fernández, que també va comptar amb la presència de les Falleres Majors de Federació Junta Fallera de Sagunt 2018, Mª del Mar Gimeno López i Andrea Escribá Fernández; el president de la FJFS, Rafael Burgos; la regidora de Festes i Cultura popular, Asun Moll; representants de l’Associazione Targa Cecina, l’alcalde de Gilet, Salva Costa; representants de Faura, regidors de la corporació municipal, així com representants de les comissions falleres.\nL’alcalde, a més de proclamar-les com les màximes representants de les festes falleres de Sagunt, els va fer lliurament dels quadres acreditatius, així com de les pintes oficials que lluiran durant el seu regnat i que porten gravat l’escut de la ciutat de Sagunt.\nL’alcalde de Sagunt, Quico Fernández, durant l’acte de proclamació va destacar que les Falles “són una part de la nostra essència com a poble, són una manera d’entendre la nostra cultura i de convidar al goig compartit de viure-la junts colze a colze”. Fernández també va felicitar a les noves falleres majors recordant-los que eixe dia “passarà a ser un dels més importants de les vostres vides. L’experiència de ser fallera major ha d’acompanyar-vos com un aprenentatge de 12 mesos, però també com un record ple d’emocions i persones a les quals vostra memòria ha de saber acollir. Este serà un any inoblidable”. Finalment, va assegurar que són “les ambaixadores falleres de la comarca, sou les afortunades insígnies de la Federació Junta Fallera de Sagunt de 2019, les escollides a força de treball, de constància i de sacrifici personal”.\nUn dels actes més intensos per a les representants falleres, és l’exaltació en el Teatre Romà de Sagunt, que va tindre lloc el dissabte a la vesprada, un acte al que també va assistir l’alcalde de Sagunt; membres de la Corporació Municipal, així com de les falles del Camp de Morvedre.\nA l’exaltació també van assistir autoritats dels diversos municipis que formen part de FJFS, les falleres majors de la FJFS de 2018, Mª del Mar Gimeno i Andrea Escribá, representants de les 30 comissions falleres de la comarca, de les cases regionals de la ciutat, de juntes locals de tota la Comunitat Valenciana, així com la fallera major infantil de València de 2018, Daniela Gómez de los Ángeles. També van comptar amb la presència de l’alcalde de Gilet, Salva Costa, i dels cossos i forces de seguretat de l’Estat.\nLes falleres majors van lluir els seus vestits oficials, unes sedes amb el dibuix exclusiu “Sagunt”, teixit per Mar de Seda. Paula va triar un to blau fosc i Inés un de marró, tots dos confeccionats en màniga de fanal. Les seues corts d’honor també van estrenar vestits amb el dibuix “Morvedre”, teixits en color blanc, blau capri i verd alber.\nDurant enguany, la fallera major infantil de la comarca, Inés Miret Herrero compartirà el seu regnat amb la cort d’honor formada per Ainhoa López Ripoll (Els Vents), Jennifer Casaballs Méndez (Baladre), Bianca Marco Rivera (Eduardo Merello), Laura Escánez Navas (Teodor Llorente), Blanca Akba Herrero (Plaça Rodrigo) i Irene Mundi Martín (La Palmereta). La cort d’honor que acompanyarà a la fallera major Paula seran Jennifer Sánchez Triguero (Els Vents), Thalía Fernández Cosín (Baladre), Maite Marín Furió (La Palmera), Maite Vélez de Guevara Díaz (El Tronaor), Nuria Espinosa López (La Victòria) i Andrea Guillem Fabregat (Plaça Ibèrica).\nArtículo anteriorHerido un hombre tras estrellarse su coche contra un edificio en Altea\nArtículo siguienteL’Acord Territorial per l’Ocupació presenta el Mapa de la Formació en Ocupacions Alcoi-Ibi-Ontinyent\nSagunt aprova el Pla Estratègic de l’Esport per a 10 anys que preveu intervencions per vora 30 milions\nSagunt obrirà el termini d’inscripcions del curs 2020/2021 del Conservatori Prefessional de Música l’1 de juny