BLOCTIC: de desembre 2009\nReflexions d'un futur mestre\nIntervenció de síntesi...\nUna síntesi.. això de resumir no és el meu fort...només cal veure la llargada d'alguna de les entrades d'aquest bloc... algunes estan demanant un índex amb caràcter urgent!\nÉs interessant abordar el tema de les TIC, ho dic sincerament, potser no som conscients de la transcendència de testimoniatge que tindran les nostres vides. La revolució tecnològica que hem viscut els darrers 30 anys no té comparació. Serem la primera generació que sabrem programar un DVD, o fer ús de la xarxa quan arribem als 80 anys. Quan jo era petit, o més ben dit adolescent, no hi havien ni mòbils! Quedaves amb algú i si no us trobàveu... cap a casa...no hi havia opció de comunicar-se amb ell. Avui en dia pots comunicar-te amb qualsevol persona de la terra sempre que ho vulguis. Dit així de pressa sembla moc de gall d'inidi, si se'm permet la traducció literal, però és per aturar-s'hi a pensar una estona...i no només comunicació auditiva, la visual també, ara pots arribar a veure a l'altre persona, això m'ho diuen quan de petit jugava amb uns walkie talkies i els engego a pastar fang!\nL'assignatura de Tic ha estat molt profitosa. Especialment m'ha servit per aprendre a treballar en equip mitjançant la xarxa. Jo era dels que m'havia plantat en els e-mails. El bloc m'ha permès aprofundir i reflexionar sobre moltes coses, més de les que podia creure en un principi. He procurat fer-ho de manera més lliure, no només posar sempre allò que marcava l'assignatura sinó donar-li un toc més creatiu. Per aquest motiu he dissenyat les fotografies o cartells que procuren encerclar la idea principal del contingut de l'entrada, he afegit altres entrades amb vídeos o fotografies de collita pròpia o fetes per amics per donar-li un toc menys acadèmic i més festiu i entretingut.\nAl curs hem treballat de diversos temes, els que crec que m'han estat de més utilitat han estat:\n- El disseny d'un power point animat, la veritat és que desconeixia el power point elevat a la màxima potència.\n- M'ha servit per posar-me al dia de tot el que és possible sobre web 2.0, una web molt més participativa, on l'usuari crea la xarxa que vol. Un exemple molt clar d'això són les cerques al google. Ara la majoria de cerques el primer que trobes, apart de la viquipèdia, són entrades de blocs. Blocs de gent corrent, que domina la xarxa. He contrastat un fet que ja coneixia, la Infoxicació, és evident que tanta informació ens pot fer mal si no sabem com assimilar-la. Sincerament molta informació està podrida. És el preu que paguem per internet. Internet no és perfecte i és un tot qualitatiu, però també quantitatiu. També m'ha ajudat a ser conscient de la força que té. Crec que és un monstre, en el bon sentit de la paraula encara per despertar.\n- El treball cooperatiu i col·laboratiu a la xarxa: Ha estat tot un descobriment el google docs, tinc debilitat per google i això potser contamina una mica les meves paraules, però crec que el google docs m'ha marcat un abans i un després. Alguns pensareu," sembla del sud aquest noi, com exagera!" Però és que jo, fins no fa tant, per no perdre segons quins documents me'ls enviava a altres comptes de correu meves per no perdre'ls. Sempre he pensat que no existeix cap lloc més segur per un document que el ciberespai...com a mínim físicament no és pot trencar... Tant en els treballs de Blogosfera i Viquipèdia, com en l'exposició de territori, el google docs ha estat la nostra eina principal, el nostre llapis.\n- També he trobat molt interessant l'educació mediàtica. Aquí hi ha tema. Crec que no és per prendre-s'ho a la lleugera. Tot es basa en quin ús fem de la informació, ja sigui a la xarxa, a la televisió etc... ningú ens ha ensenyat a veure la tele, ningú ens ha ensenyat a navegar per internet...amb una educació mediàtica apropiada és pot aprendre. Ara bé, siguem honestos, si un infant vol veure una determinada escena que del youtube o pel·lícula ho acabarà aconseguint. Els mitjans que té per fer-ho són gairebé il·limitats i incontrolables. Desde passar-s'ho via CD, fins veure-ho plegats des de l'I-phone o similars...\nPer acabar només dir que aquesta assignatura també m'ha servit per conèixer un món de possibilitats educatives dins l'aula mitjançant els ordinadors. Molts d'aquests recursos no els coneixia i obren, sens dubte, un nou concepte de l'informàtica a l'escola. El treball col·laboratiu, la creació de xarxes, la utilització d'un llenguatge encara en construcció, l'educació mediàtica són reptes que haurem d'anar assumint els futurs mestres.\nLes dues entrades que selecciono són aquestes:\nI no em puc estar també de seleccionar una de collita pròpia:\nSalut i bona entrada d'any!\nPublicat per Al a 7:11 Cap comentari:\nCaram! quantes coses han passat des d'aquell dia en que el Dani apuntava a la pissarra les virtuts que hauria de tenir un comunicador...\nAquesta experiència de gairebé tres mesos amb la comunicació m'ha aportat moltes coses, i ha fet un bon tàndem amb l'altre temàtica del mòdul; les TIC.\nEn aquest viatge a través de la comunicació en tots els seus àmbits, he pogut fer-me una idea de la magnitud del que és la comunicació. He comprès la seva complexitat en la planificació, estructuració i revisió del codi escrit però també la seva senzillesa del llenguatge icònic, per exemple, representat per un senyal de tràfic.\nPerò veig que hi ha una part comunicativa que tots portem dins, cadascú s'expressa de forma diferent, de la mateixa manera que el nostre caràcter, la nostra forma de comunicar-nos ens diferencia de la resta. La nostra veu, els nostres gestos, la nostra escriptura...aquests trets diferencials aporten molta riquesa i complexitat al món comunicatiu.\nNo m'he avorrit pas a las classes de COED, sempre hi havia alguna activitat pràctica a preparar. Conservo un bon record de l'activitat "Qui ets, tu?" Va ser una de les primeres posades en escena de les nostres habilitats i mancances comunicatives. L'aula com un espai artístic on tot passejant anàvem descobrint les diferents interpretacions dels autors, ens va fer veure que tots som artistes en el moment que volem expressar quelcom mitjançant una fotografia.\nEn definitiva ara sóc més conscient de la transcendència que té l'aprenentatge de les capacitats comunicatives. Hi ha una part que ja la portem dins, però també, per descomptat, una altra que es pot aprendre.\nPer acabar dir que els nens que poden expressar amb claredat allò que senten seran més feliços, i obtindran un millor rendiment escolar i personal.\nPublicat per Al a 2:48 Cap comentari:\nNo vull tancar el meu bloc d'aquest 2009 sense fer una menció especial al llibre "Com parlar bé en públic". La veritat és que el llibre agafa més valor a mida que vas treballant l'assignatura de COED, i et vas enfrontant a debats, recitacions i exposicions.\nM'ha fet gràcia comprovar com hi ha coses que realment són òbvies alhora de parlar en públic, però que no són tan fàcils de dur a terme quan t'enfrontes a una sala plena de gent. L'efecte melic n'és un clar exemple. Estem massa pendents de nosaltres mateixos, creiem que tothom veurà els nostres nervis, com si sortissin del nostre cos en colors cridaners...tot i que sabem que els nervis ni s'ensumen, ni es toquen ni els veuen els companys, estan allà fent acte de presència.\nUna mica de nervis sempre són bons, de fet el llibre ens diu que el nostre cervell pot funcionar més de pressa i amb més eficiència degut als nervis. Per tant si els posem del nostre costat poden ser positius i tot.\nEl que més m'ha aportat aquest llibre ha estat prendre consciència de la importància que té preparar un guió. Si ens recolzem en un bon guió, elaborat per nosaltres mateixos, sempre ens serà més senzill que els nervis no ens juguin una mala passada.\nTambé m'ha fet pensar una afirmació del llibre que diu que hem d'aprendre a desdramatitzar el discurs a exposar. Estem tan pendents de l'expectativa que generarà, de com sortirà que oblidem el més important, el discurs en si. Un exemple és quan parlem amb els amics. Quan ho fem no estem nerviosos, no mostrem certes inseguretats, i això és el que cal aconseguir, parlar en public sense estar angoixat pel com sortirà.\nEm quedo amb la tàctica d'un mestre; Salvador Dalí. Abans de començar a parlar es mirava la gent, s'imaginava que els assistents tenien un cagalló al cap, llavors somreia i començava a parlar. Quin mestre!\nEl sentit de l'humor és clau. Molt més important del que la gent es pensa. No es tracta de ser un "Tortell Poltrona" davant l'audiència, però si que ens ajudarà en aquest proces de feeling entre l'orador i l'audiència. També hi ha un risc, és clar, hi ha allò de dir; i si no els fa gràcia?...No cal que ens posem a explicar acudits com a posseïts, les anècdotes personals i les cites també poden aparèixer farcides d’humor\nAl final anem a parar al de sempre, si som capaços de gaudir amb allò que fem, si ens ho passem bé durant nostre discurs, tenim moltes possibilitats de que l'audiència també ho gaudeixi, que a fi de comptes és el més important.\nPublicat per Al a 7:43 Cap comentari:\nS'acaben les exposcions de territori.\nEl passat dimarts 22 de desembre vam finiquitar els territoris que mancaven. Sembla una frase extreta de la 2GM, em refereixo evidentment a les exposicions acadèmiques.\nLa valoració global que en faig és que han estat unes sessions molt positives per tots. El fet de treballar amb un company o companya per un objectiu comú és sempre constructiu. La confiança ha de ser màxima, els assajos han de ser constants i per sobre de tot s'ha d'intentar disfrutar, en la mesura que es sigui possible. Per a mi aquí està la clau de la qüestió; si aconseguim passar-nos ho bé, segur que podem transmetre aquesta alegria a l'audiència, i d'aquesta manera fer el nostre discurs més amè i dinàmic.\nS'han donat paradoxes interessants...recordo quan el Javi i jo ens vàrem assabentar de que havíem d'exposar el dia 12 de desembre, ens trobàvem a principis de novembre i ens va semblar perfecte tenir tan de temps per endavant. Ara bé, el temps anava passant i la feina diària a fer no ens permetia quedar tantes vegades com creiem necessàries. Va ser tres setmanes abans del "dia D" quan vam agafar el toro per les banyes. A mida que anaven passant els dies teníem moltes ganes de treure'ns-ho de sobre...Per tant la paradoxa és evident, ser els últims i tenir més temps per preparar-ho no sempre és el millor: primer penses, ostres que bé quan de temps que falta! Després tots a corre, i quan ja ho saps donaries el que fos per fer-ho ja.\nM'agradaria dir que hem tingut una gran varietat de continguts a les exposicions, això és el que m'agradaria dir...però no puc...el tema estrella ha estat la geografia catalana. Hem recorregut Catalunya no des de l'aire, sinó des del Power Point!...Tot i així han estat molt bé, gràcies a aquests treballs conec millor festes i racons del nostre país que desconeixia.\nApart de recórrer Catalunya també hem gaudit d' exposicions sobre el llenguatge de signes, els discapacitats al món de l'esport, pallassos sense fronteres, els balls i arts andalusos, llegendes d'Irlanda...Vull trencar una llança a favor d'aquesta exposició de la Rebeca i l'Olga. Jo no em vaig adonar fins que m'ho van dir després que el vídeo que vam veure sobre una llegenda irlandesa estava realitzat per elles. El vaig veure tant professional, amb aquelles boires irlandeses, aquelles espases que vaig pensar que era un vídeo més del youtube. Potser no vaig estar prou atent quan ho deien, el cas és que em va semblar veure l'Olga al vídeo però vaig pensar, no, no pot ser. En fi que em va sembla una super-producció digna d'elogi.\nTrobaré a faltar la rutina de seure i gaudir de les exposicions dels companys. Comprendre els seus nervis, els seus neguits- molts cops degut a l'esclavisme tecnològic al que a vegades ens veiem sotmesos, aquesta dependència a la tecnologia, a que passi la diapositiva o que soni la cançó que toca- però també he compartit la seva alegria quan els ha sortit rodó, veia en la seva cara l'alleugeriment personificat...\nS'acaba el territori i en certa manera tinc la sensació d'haver format una criatura durant un temps. Una criatura que veus com creix, com es desenvolupa, corregint en allò que no fa bé, per desaparèixer quan ha tingut la majoria d'edat. Tinc aquella sensació de que ha sigut dur, hi ha hagut moments difícils, però també aquella sensació de que aquesta criatura no la canviaries per res del món; sobretot perquè el camí que has fet amb ella ha estat d'allò més profitós.\nPublicat per Al a 13:34 Cap comentari:\n...Què ens diu l'autor? ... segona publicació\nUs presento la segona entrega de la secció "...què ens diu l'autor?" Si en l'anterior entrada us presentava un artista, aquest espai no es podia permetre el luxe de baixar el llistó i per tant continuarem amb un altre tros d'artista.\nAvui l'autor és un aventurer de la imatge; un fotògraf. Us presento a l'Edgar Dos Santos.\nNascut a Lleida el 1973‚ és llicenciat en Belles Arts en la especialitat d' Imatge per la Universitat de Barcelona. Durant aquest temps s'interessa pel reportatge gràfic i compagina els seus estudis amb la feina de fotògraf al diari Segre.\nRealitza alguns reportatges com a Free-Lance fins que l'any 1997 coofunda l'Agència de Reportatges Zoom, on exerceix les funcions de fotògraf i cap de fotografia, publicant els seus treballs en diferents mitjans d'àmbit nacional.\nAl 2000 deixa Zoom, tot i que continuarà colaborant de forma puntual, per dedicar-se a la docència de la fotografia artística a l’escola d’Art de Lleida i impartir tallers de fotografia documental, artística i digital.\nLa obra que avui us presento ens portarà a reflexionar sobre la mirada.\nSegons l'autor el què ens està transmetent amb aquesta fotografia és el següent:\nEs produeix alhora el que es coneix en la física quàntica com el Principi de la Incertesa de Heisenberg, no podem conèixer l’ ubicació i el moment exacte d’una partícula alhora. Si coneixem unes coordenades no podem conèixer les altres, ja que la nostra sola observació altera el seu posicionament per sensible que sigui el mecanisme emprat. Amb el paisatge, concepte eminentment cultural que esdevé visible i real a partir de la seva observació (i la seva assimilació cultural), la nostra observació ja fa alterar la puresa de l’espai per la nostra presència física. Al mateix temps pel nostre bagatge cultural li assignem un valor cultural i una representació mental determinada i no som capaços de veure la realitat “objectiva” d’aquell espai. La nostra presència altera el lloc i la sola observació el categoritza en un valor determinat.\nSegons un inexpert en la matèria com jo, crec que, en altres paraules l'autor ens esta dient que la cultura (aprenentatge) condiciona la nostra mirada. En agradi o no som uns manipuladors en tota regla. El nostre vagatge, creences, estereotips... condicionen la nostra percepció d'un element tan natural com és la natura.\nJo particularment quan veig aquesta fotografia sento protecció, sento caliu, seguretat...potser també degut a la percepció inconscient que faig de la llum. El món on visc m'ha ensenyat que la llum és sinònim de bonança, la foscor tot el contrari. Veig la part il·luminada, com un oasis en la immensitat del bosc, just el lloc en que voldria estar si n'hagués de triar un d'aquest paisatge. La molsa i el liquen amb els seus tons verds em transmeten un lloc acollidor, un lloc agradable.\nHe de dir que aquesta fotografia que us presento de l'Edgar, forma part d'una col·lecció de fotografies on la temàtica gira sobre un mateix eix, el que hem comentat abans sobre com la nostra presència altera la nostra percepció d'un lloc. Explico tot això degut a que per poder entendre millor aquesta obra, ens cal saber que per plasmar aquesta idea, en les altres fotografies de la col·lecció podem veure els focos dins el bosc. De fet la llum que veiem en aquesta fotografia també prové d'un focus, i el focus en certa manera és aquesta alteració que estem fent d'allò que veiem.\nEn aquests moments la web de l'Edgar Dos Santos està sent remodelada, a mitjans de gener ja estarà disponible, tot i així si voleu podeu clicar al següent enllaç que us portarà al projecte "Pirineus art i ecologia", on podreu veure algunes de les seves obres.\nTambé si us ve de gust dir quelcom a l'autor ja ho sabeu, sou més que benvinguts a fer-ho.\nBé fins l'any que ve, que continuarem (o no) amb més entregues de "...què ens diu l'autor?"\nPublicat per Al a 5:24 Cap comentari:\nConferència G. Orozco - Importància del LLenguatge audiovisual.\nJa fa uns quants dies, potser setmanes si no mesos que a classe de COED vàrem escoltar la conferència de Guillermo Orozco, vaig agafar un quants apunts, però s'havien quedat a la carpeta, ja tocava doncs recordar l'exposició d'aquesta eminència en el món del llenguatge audiovisual.\nAbans de començar a tractar els temes més destacats del seu discurs, només esmentar que G. Orozco, entre altres coses, és Doctor en Educació de la Universitat de Harvard i catedràtic de Ciències de la Comunicació de la Universitat de Guadalajara, Mèxic, país on va néixer.\nHa escrit diversos llibres un dels més destacats és "Televisión y audiencias, un enfoque cualitativo"\nEl que vull destacar del que vam poder escoltar és el següent:\n...primer de tot, sabem veure la televisió?...\nNingú ens ha educat a veure la televisió, el llenguatge audiovisual no ha estat acompanyat d'aprenentatge, per tant és un llenguatge universal.\nPerò veure la televisió requereix un aprenentatge ja que és una representació de la realitat. Des del precís instant que la càmera comença a gravar, ja existeix una representació de la realitat.\n...de qui és feina?...\nL'educació amb els mitjans requereix diverses parts implicades. Les més importants són la família i l'escola, ja que tota relació dels infants amb els mitjans ha de ser gestionada o mediada per aquestes dues institucions socials.\nEls costums i rituals de cada casa afectaran les relacions dels joves amb les pantalles.\n...els mitjans eduquen?\nEncara que ells ho neguin eduquen, i per desgràcia molt...Els hem d'obligar als mitjans a ser responsables ja que encara que no ho vulguin, o no en siguin conscients, estan educant.\n...què podem fer?\nEns cal aprofitar el potencial dels mitjans i les tecnologies en l'àmbit educatiu.\nA la imatge no se li dona el reconeixement expressiu i comunicatiu, en moltes vegades tan sols completa el llibre de text del professor.\nHem de potenciar la lògica audiovisual, i l'aprenentatge mitjançant la tecnologia d'eines pedagògiques.\nCal que desenvolupem una pedagogia dels mitjans de comunicació, una alfabetització dels mitjans de comunicació.\nSer autodicacta no és suficient en aquest món, cal l'ajuda dels mediadors.\nPer acabar us adjunto un enllaç al llibre "Televisión y audiencias, un enfoque cualitativo" escrit l'any 1996.\nLlibre "televisión y audiencias, un enfoque cualitativo"\nCom a conclusió personal, afegiré que estic molt d'acord amb el Sr. Orozco. Ens cal una pedagogia sobre els mitjans de comunicació. Dit això, també vull remarcar, que no és fàcil. Com bé diu, els costums i rituals de casa marquen la relació dels infants amb la televisió, i veig difícil que algunes famílies es posin a educar als seus fills just en el moment que han estat esperant durant tot el dia...posar-se davant la tele, per precisament, no haver de fer res...\nPublicat per Al a 10:03 Cap comentari:\nEnceto una nova secció al bloc. Si ja ho sé, més d'un dirà:\n- Si home!... a bones hores mànigues verdes! - si se'm permet la traducció literal.\nLa nova secció com indica el cartell d'aquí dalt es titula: ...què ens diu l'autor?...\nEl que m'agrada de l'art és la interpretació que en fa cadascú. M'encanta allò de:\n- Has escoltat la nova cançó dels Sigur Rós?\n- Uff... no m'agraden gens els Sigur Rós...\nÉs genial! L'art és personal i intransferible, cadascú és lliure de triar el que més li agradi. Un quadre de qualsevol moviment artístic, des del treball de la llum de l'Impressionisme fins al treball de l'absurdime il·lustrat del Dadaisme, en qualsevol d'ells podem posar un xic de la nostra imaginació per anar més enllà, per donar-li el nostre toc. L'art és lliure.\nTinc un amic que fa art, és tot un artista, es dedica al món del disseny gràfic. Comunica coses mitjançant els seus treballs. Quan vaig a casa seva ens agrada compartir sensacions sobre el que ha volgut expressar en les seves obres. És un exercici molt saludable, tot i que a vegades acabem amb unes teories un pel surrealistes...però en el fons d'això és tracta no?...\nUn disseny que m'ha agradat és aquest d'aquí dalt.\nQuè ens està dient l'autor?\nSegons ell és una foto que reflexa l'estat de l'economia mundial, o en altres paraules l'estat del món actual, per què ens agradi o no el món gira amb els ulls posats en l'economia. Representa que l'imperi econòmic del món fa figa...\nVeiem un fons amb la bandera americana, o així ho intuïm, una àliga que porta el símbol del dólar. Però què li passa a l'àliga i al dòlar...s'estan fonent... i no és pel fred que també podria ser, és degut a l'actual crisi...l'àliga imperial d'EEUU no aguanta aquesta crisi mundial.\nEl que m'agrada d'aquesta obra és que crec que és bastant entenedora, si més no, no és de les més complicades que hem analitzat a casa seva. M'agrada perquè et fa deduir coses: Deduïm que és una bandera americana tot i que no té les estrelles. I per què ho deduïm? per l'àliga, si davant hi sortís un conill o un escarabat la relació que fa el nostre cervell no existiria.\nTambé et fa deduir que una cosa que es fon no és sòlida i que per tant perd força. El dòlar i l'àliga estan perdent la seva consistència.\nEl Rubén té un munt de dissenys que estan molt bé a la seva web, si algú vol veure'n més i interpretar el que ens vol dir, sereu més que benvinguts a:\nhttp://www.enclavegrafica.com/#/portfolio - Cliqueu allà on diu portofolio.\nSi desitgeu dir-li quelcom al nostre primer autor d'aquesta secció, no us talleu:\nRubén Castro: ruben@enclavegrafica.com\nCom veureu també ha fet publicitat, alguna de les seves obres potser us sonaran.\nD'aquí poc us proposaré un nou capítol de ...què vol dir l'autor?..., amb un altre amic, aquest és fotògraf, l'Edgar Dossantos...\nPublicat per Al a 11:06 Cap comentari:\nWeb 2.0 - Conferència Anna Pérez\nNo vaig poder assistir a la conferència. L'he vist uns dies més tard.\nL'Anna Pérez, mestra d'infantil d'educació infantil i primària, formadora del Departament d'Educació, i Coordinadora TAC (Tècniques de treball en xarxa usant les noves tecnologies) de l'escola Drassanes, i fundadora del bloc "Bitàcola del Mestre Tic. Tot i que a ella es defineix senzillament com a mestre.\nPodríem definir a l'Anna Pérez com una experta en l'aplicació de les TIC a l'escola.\nL'Anna comença la seva explicació tot recolzant-se en un Power Point, com no podia ser d'una altra manera. El primer que ens mostra són els neologismes que comporten les TIC, un nou món de mots ha sorgit darrerament... i els que falten per arribar...\n...un incís...l'Anna diu que aquest món tecnològic pertany més a la nova generació d'estudiants que no pas als que ja passem dels 30, si és així per què aquesta dèria de traduir els mots al català. Els joves diuen "youtube" i no pretenen dir-li el teu tub, també es molts es refereixen al "mail" i no pas al correu...quants joves hi ha que no diguin pen drive o simplement pen en comptes de llapis usb? Deixem que siguin ells qui tradueixin els mots si ho consideren oportú. La xarxa els pertany més a ells que a nosaltres...\nEvidentment, els mestres hem d'adaptar-nos a aquest nou vocabulari.\nPoca participació dels usuaris, poc tràfic de penjament de continguts. Un sector molt minoritari de la població mundial era capaç de crear nous continguts.\nTothom pot crear contingut i això es deu a que disposem de les eines per fer-ho.\nAmb 10 anys ja parlem de la intel·ligència compartida. Tothom pot dir-hi la seva. Tots som usuaris d'aquestes eines, blogger, google maps, youtube...degut a la seva facilitat d'ús.\nQuines són les utilitats del bloc?\nPermeten fer xarxa, treballar en xarxa, sindicacions (RSS), suggeriments d'altres usuaris mitjançant comentaris.\nPermeten treballar competències lingüístiques.\nPotencia l'organització alhora de fer treballs.\nEl bloc personal pot ser analitzat pels companys de classe, fomentant l'auto-avaluació i avaluació dels altres.\nHem d'aprendre a treure-li profit a la Viquipèdia i evitar el fatídic " retallar i enganxar". Si potenciem la reflexió de l'informació trobada a Viquipèdia: Relaciona-la amb el que has trobat a...per què creus que han fet servir aquesta informació i no una altra...\nDesfasament entre l'estructura i mestres de l'escola actual (pertanyen al s. XX) i els alumnes d'ara, que són nascuts al s. XXI.\nLlenguatge "tecnològic" entre els infants. Nous comportaments entre ells, ara el que compte és la rapidesa, comunicar-se el més ràpid possible.\nL'escola censura aquesta nova forma de llenguatge i comunicació entre els infants, en comptes de treballar-les plegats.\nPublicat per Al a 9:52 Cap comentari:\nCOEC - Comunicació Oral, Escrita i Culé\nJa som campions del món! Ja tenim el "siset". Potser la jovenalla d'avui dia quan en un futur escolti la cançó de " l'Estaca" de Lluis Llach, quan senti el començament..."L'avi siset em parlava..." Es pensaran que es tracta de l'avi del Barça!\nJa feia dies que tenia ganes de compartir el vídeo-homenatge que vaig fer en honor al barça...és que amb la temporada que van fer l'any passat es mereixen això i més! Ara, tot i el títol aconseguit, sembla que hi ha gent que encara té la indecència de dubtar d'aquest equip, hauríem de fer un examen col·lectiu de consciència, per assimilar el que van assolir l'any passat.\nBé, he etiquetat aquesta entrada com COED i GITIC per explicar què vol comunicar aquest vídeo i quins recursos utilitza per comunicar-ho.\nPer començar dir que per sort o per desgràcia formo part d'una família musical. I dic també per desgràcia ja que patir els assajos d'òpera que feia ma mare per la coral, no sempre esdevenia una de les meves activitats predilectes.\nNo podia faltar doncs en aquest tribut, l' inestimable col·laboració d'un familiar. Doncs si, la Diana, i no parlo de la delegada, sinó de ma germana, fa les segones veus.\nEl que vol comunicar aquest vídeo va més enllà del futbol, i no sé si la gent que veu el vídeo ho entén així, però abans d'entrar en matèria em permetré la llicència d'explicar una anècdota personal:\nEl meu oncle és un culé de cap a peus, dels que fan escola. Per veure els partits importants es reuneixen els tres germans i jo, el fill d'un d'ells. Jo acostumo a posar-me un xic nerviós, m'empipo si no guanyem, algun crit contra l'àrbitre sempre cau i m'aixeco i camino si ja no puc més. El meu oncle en canvi s'ho mira amb una calma que espanta. Un dia li vaig preguntar com s'ho feia i em va captivar amb la següent conversa:\n- El futbol són estats d'ànim.\n- Per què creus que juga tan bé el barça? Tot és basa en l'amistat i el bon rollo que es tenen entre ells. Si no com expliques el cas d'Henry ? ( L'autor fa constar que aquesta conversa va tenir lloc la nit del 2 a 6) L'any passat amb Rikjaard semblava un ànima en pena avui mira, dos gols al Bernábeu...tot rau en la felicitat dels jugadors, mentres juguin amb aquesta alegria, no hem de patir per res.\nVaig voler plasmar en format vídeo-clip aquests estats d'ànim, aquests lligams que Guardiola ha anat arrelant. Guardiola és el professor Kanamori (Pensant en els altres) del Barça, ha gestionat de manera exquisida les emocions dels jugadors. Fent allò que els agrada han fet bo allò que diu que la unió fa la força, i de fet aquest és el fil conductor del vídeo.\nVaig escollir una cançó que havia gravat amb ma germana. "With or without you" dels U2. La tornada juga amb la idea de " amb o sense"...Messi per exemple...què haguéssim fet sense Messi l'any passat? o sense Alves, o sense Piqué, o Xavi, ja paro que m'envalo.\nHe combinat imatges del Barça amb imatges d'un viatge que vaig fer. He buscat certa sincronia entre la musica i la imatge, no m'ha estat fàcil, però també és el moment que més disfruto, quan busco una relació directa entre la imatge i el so. L'exemple seria quan la noia acròbata salta i és tot just quan aterra que comença a sonar la bateria. En alguns casos en aquesta sincronia he buscat el paral·lelisme: Pep Guardiola. Molt tranquil a la roda de prensa. La música també, segons després veiem Guardiola corrent com un posseït per la banda d'Stamford Bridge, la música puja d'intensitat, el segueix allà on va.\nBé culés i no culés salut i sort!\nPublicat per Al a 7:10 1 comentari:\nUna webquest és una recerca conjunta en la qual és busca un resposta o objectiu comú. Un exemple seria esbrinar d'on era originari Cristòfol Colom. A base de recol·lecció de documents i continguts un grup de persones treballa conjuntament per donar resposta al seu repte.\nA diferència d'altres projectes, on es cerca i s'analitza informació ja existent, en la webquest la cerca serveix per aportar més informació d'algun tema poc tractat, per tant fa més un treball d'investigació.\nHe estat navegant per la xarxa i de webquests n'hi ha de diverses temàtiques, però he vist que abunden les dedicades als oceans, aigua, volcans, icebergs...\nCrec que les webquest i els projectes telemàtics estan posant a l'abast de tothom un mètode de treball en equip realment innovador. Jo he estat usuari d'informàtica des de fa molt anys. No em considerava un Bill Gates però tampoc un sapastre...Sempre havia fet servir l'ordinador per fer música, per navegar, moltes taules d'excel a la feina i para de comptar. Sempre, però, m'he considerat pro-google, quan he d'anar a algun lloc que no conec, no surto de casa sense el meu GPS de paper, que no és un altre que el mapa del google maps imprès a paper. Doncs bé, tot i que havia vist el google docs, no l'hi havia vist la utilitat.\nJo feia molts anys que no estudiava i la veritat és que m'he quedat bocabadat de les possibilitats que t'ofereix la xarxa per treballar en equip. Per a mi hi ha una cosa que hem fascina, i és allò de no haver de dir: "Aquest arxiu que m'has enviat és l'actualitzat o no?" El simple fet de no haver de patir per què la informació afegida no es perdi en alguns dels viatges entre mails. Si la persona no obre el teu arxiu adjunt i treballa sobre el que ja té...malament...El google docs ens permet treballar de manera molt pràctica i dinàmica, i sobretot al ser a temps gairebé real, actualitza tot allò que s'hi va afegint. Les webquest també faciliten tot aquest procés organitzatiu necessari per un bon treball cooperatiu i/o col·laboratiu.\nPer cert he de dir que començo a estar fart de les normalitzacions lingüístiques. Vaig passar per enllaç en comptes de link, accepto llapis en comptes de pen, em costa la viquipèdia en comptes de wikipedia, però ja no m'empasso la webquesta. Em sembla ridícula aquesta traducció i a més crea confusió, sembla que es tracti d'una enquesta a la web. No entenc aquesta dèria en traduir tots els mots informàtics, no siguem tan francesos i deixem els mots originals. L'idioma "oficial" del món informàtic és l'anglès, respectem-lo, igual ens agrada que respectin la nostra estimada llengua.\nPublicat per Al a 4:07 2 comentaris:\nEl projecte telemàtic: L'ordinador per comunicar-se\nUn projecte telemàtic és aquell treball col·laboratiu on s'utilitzen diversos canals comunicatius com el xat, el bloc, correus electrònics, fòrums per tal de compartir i gestionar la informació. Aquest treball es realitza seguint les pautes del mestre que suggereix el tema del projecte, i els alumnes a través de la xarxa van discutint la informació a seleccionar. Al final del treball hi ha una auto-evaluació i co-evaluació amb el mestre.\nLa gran revolució informàtica no ha estat la millora de la qualitat de les fotografies o la possibilitat d'enregistrar cds, sens dubte ha estat la comunicació. El fet que podem rebre informació de qualsevol punt del planeta en qualsevol moment fa d'internet una font d'informació infinita.\nAixò per als projectes telemàtics té un gran sentit. Cerquem informació i ens podem comunicar amb els demés participants de forma instantània.\nPublicat per Al a 1:01 Cap comentari:\nRecitació - COED\nBuff quin nervis!\nLa recitació... en el fons he de reconèixer que m'ha agradat fer-la, digueu-m'he massoca si voleu, però era un tràmit necessari, i una sensació incomparable és l'alleugeriment que sents tot just quan acabes.\nJo particularment veig un gran defecte en la meva recitació; la gesticulació brilla per la seva absència. Crec que hauria d'haver gesticulat més. Amb les mans tan juntes i immòbils semblo un capellà!\nPel demés, m 'ha agradat comprovar que no tinc la memòria tan atrofiada com pensava. Hem disfrutat de molt bones i variades recitacions, des de monòlegs d'humoristes, poesies, llegendes, contes...Crec que el nivell ha estat prou bo.\nPublicat per Al a 13:21 Cap comentari:\nEXPOSICIÓ TERRITORI - EL MUR DE BERLÍN\nPresentació exposició Territori\nEl dimarts 15 en Javi i jo vàrem presentar la nostra exposició de territori. Ja teníem ganes de fer-la, han estat uns quants dies a casa el Javi assajant sense parar.\nEl nostre repte va ser no avorrir al personal. El tema del mur de Berlín el vàrem trobar interessant, però tractant-se d'un fet històric corríem el risc d'adormir a les mosques i semblar dos oradors caducs.\nLa primera dificultat que vàrem afrontar va ser la limitació de temps. Primer penses: 6-7 minuts! Com ho omplirem? Fins que cronometres el que tens preparat i t'adones de que t'envàs als 11 minuts...\nPer tant vam treure bastant contingut per ajustar-nos al temps exigit. L'altre dificultat va ser sincronitzar el power point amb el nostre discurs. Després de marcar els temps d'interval entre diapositives, vam comprovar que el power no fallava, sempre constant anava passant les diapositives ell solet, tal i com li havíem detallat.\nAra només calia que nosaltres no falléssim. Era gratificant veure com passaven les diapositives al ritme que parlàvem. Crec que vam gestionar els nervis prou bé. Realment moltes coses del llibre "Com parlar bé en públic" ens han estat d'utilitat. Com per exemple el fet que si ho portes preparat i estructurat, no t'estas llençant al buit, hi ha una xarxa a sota. Aquesta xarxa que és la preparació, per a mi és la clau de tot. El mateix dia de la recitació vam fer 10 o 12 assajos generals. Masses? Jo crec que no, com més millor, i realment aquest procés augmenta la confiança i seguretat en un mateix.\nUna altra cosa que crec que va molt bé es assajar-ho davant més gent, sempre ajuda, ja que així el pas de l'assaig en solitari a la sala plena no és tan dràstic.\nPenjo el power point que vàrem preparar per la nostra exposició.\nAquest enllaç: http://www.berlin.de/mauer/bilder/index.es.html us portarà a una web molt interessant, per si algú vol saber-ne una mica més sobre el mur i tot allò que va comportar.\nPublicat per Al a 10:39 Cap comentari:\nLes pedres al ronyó no em van permetre assistir a la sessió sobre l'ús de l'ordinador com instrument d'aprenentatge.\nCom he pogut veure en la cartellera de Gitic, podríem classificar aquests usos en quatre tipologies:\nL'ordinador com a tutor.\nL'ordinador com a alumne.\nL'ordinador com a simulador.\nL'ordinador com a eina.\nAl practicar a casa amb els programes proposats a classe, he vist com ha evolucionat tot aquest món de l'aprenentatge mitjançant l'ordinador. M'he quedat molt sorprès amb el Crayton Phisics, la veritat és que enganxa i tot! Crec que plasma molt bé la idea de la gravetat, que tot allò físic té un pes i aquestes coses. La gràcia d'aquest programa és com ho ensenya, amb un format molt senzill, molt entenedor, i agradable per l'usuari.\nParlem de metàfores...de les metàfores de Charles Crook.\nCharles Crook és l'autor del llibre "Ordenadores y aprendizaje colaborativo" Adjunto l'enllaç d' aquest llibre al google books per si algú vol donar-li un cop d'ull:\nMetàfora tutorial: L'ordinador com a tutor.\nFa una mica de mal als ulls això de l'ordinador com a tutor, sembla el títol d'una pel·lícula futurista amb temàtica del domini de la màquina sobre l'home. El dia que les màquines dominin l'aprenentatge dels nostres fills, estarem perduts, i ens haurem equivocat de carrera, hauríem d'haver fet informàtica...\nDeixem els catastrofismes per més endavant i centrem-nos en la metàfora. Jo el JClic, o altres programes on l'ordinador instrueix, el veig pràctic per descarregar de feina al mestre. Però no es pot convertir una pràctica habitual. Probablement un nen mostrarà més interès per la pantalla de l'ordinador, que no pas al professor. Crec que és interessant que l'ordinador sigui capaç de despertar aquest interès i sobretot que l'ajudi a raonar i a qüestionar-se el per què de les coses.\nAquí trobem justament el contrari, ja no hem de fer el que ens diu l'ordinador sinó que ara és ell el qui farà tot allò que li diguem. Per ser més eficients, ens caldrà tenir molt clars els conceptes a fi de donar les instruccions precises perquè l'ordinador faci allò que exactament volem.\nUn exemple el trobem amb el LOGO, on l'ordinador va seguint fil per randa tot allò que li diem.\nL'ordinador esdevé un fidel receptor i executor d'ordres.\nLa complexitat dels ordinadors i els seus programes han arribat a uns extrems inimaginables fa uns anys. Els que hem viscut en primera persona l'apassionant món de l'evolució informàtica, recordem com si no fes tan de temps quan escrivíem: "c: execute" o "c> goto". Aquell excitant món de l' MSDOS, on els colors no eren benvinguts.\nEn alguns aspectes, un dels majors reptes de l'informàtica ha estat representar la realitat amb la màxima fidelitat possible. Fotografies, aventures, vols en F-16. Des de ja fa un temps han aparegut simuladors que de realitat que van més enllà. Recreen situacions socials, on nosaltres hem d'actuar segons el nostre criteri. Si fa uns anys, quan van començar a aparèixer els primers video jocs de mata marcians, et diuen que el que ara es porta és cuidar una granja, gestionar un parc temàtic o sortir a lligar, de ben segur que pensaries que ens hem tornat bojos.\nAquest simuladors, sota el meu punt de vista tenen una part bona i una de dolenta, com tot. La positiva es que recrea situacions de la vida que poden ser útils per la vida en si...Un xicot que aprèn què és un crèdit i el seu funcionament, n'és un exemple. En el sentit de que aquell simulador de parc temàtic, li està generant a l'infant una curiositat per saber que passa si demana un crèdit per explotar-lo millor, i els riscos que pot comportar. Aquest escenari no se li hagués plantejat, ja que no li correspon amb la seva edat, però el simulador li ha proporcionat aquesta experiència.\nEls simuladors que recreen experiències socials com els Sims estan batent rècords de ventes. Fa una mica de ràbia per això. Jocs que recreen la vida social està fent que alguns perdin la xaveta. Si ho mires fredament te certs tocs surrealistes...Gent davant d'un ordinador recreant que parla amb la veïna de davant, que té una vida social impressionant, i mentrestant ell o ella segueix al sofà sense fer res, bé si perdó, està triomfant a "l'altre vida". Aquesta recreació de la realitat és molt fidel: L'altre dia llegia que hi ha un altre programa que si no recordo malament és diu Second Life, on tu pots comprar, i quan dic comprar vull dir que hi ha transacció econòmica, la casa els mobles...doncs resulta que havia hagut robatoris de mobles i no sé que més. Lladre n'hi ha a tot arreu...\nTornat al tema que ens ocupa, veig un cert risc amb aquests simuladors. I com sempre anem a parar a la mare de tots els xais, si se'm permet la traducció literal, que no és altre que el control i gestió que fem d'internet i l'ordinador amb els més petits. Hi ha un simulador en forma de joc que recrea una realitat que no desitjaríem als nostres fills. En aquest joc ni portes una granja, ni explotes un parc temàtic, ni busques amics...aquest joc recrea la vida d'un mafiós, on pots estomacar a qualsevol que et passi pel davant. Aquest joc no és altre que GTA (Grand Theft Auto), que per cert hi he jugat bastant, però ja amb una edat força avançada.\nMetàfora caixa d'eines: L'ordinador com a eina\nAquí si que ens hem de treure el barret davant l'informàtica. Els ordinadors ens han facilitat molt les coses. Des de la simple calculadora obsoleta del Windows fins l'Autocad una molt bona eina per arquitectes. Aquests programes ajuden a optimitzar les nostres aptituds. Ara bé, no sempre. La falta d'hàbit pot tenir greus conseqüències. Un exemple el trobem amb el gerent de l'empresa on treballo. És un home gran, passa dels 80 anys però té el cap ben posat. A ell no li agraden les calculadores, fa totes les operacions en paper i llapis. Quin crack! Jo reconec que quan ja veig masses xifres, tiro de calculadora...aquesta falta d'hàbit meva en sumar, restar, multiplicar...ha fet que depengui massa de la calculadora.\nPublicat per Al a 5:51 Cap comentari:\nAltres rastres a la xarxa\nCanal Youtube Àlvar\nBLOC (2) Chrome (1) cloud (1) COED (17) competència digital (1) Creativitat (1) diari (7) eina (1) EMOCIONS (1) gitic (22) Glogster (1) Isaac Mao (1) moodle (1) música (1) noskme (1) Photopeach (1) photoshop (1) PLE (7) prezi (1) seminari (8) sharisme (1) TIC (12) video musical (1) Wordpress (1)\nValoració de l'inici de la construcció del meu ple


Torna la Setmana de l’Àlbum! I EDITORS.CAT\n> Passa al sector... > Torna la Setmana de l’Àlbum!\nUn festival literari que s’organitza a Almeria, Astúries, Barcelona, Madrid, Sevilla i València del 2 al 17 de novembre.\nLa temàtica del festival aquest any és: Llibres que obren mons. Amb aquesta temàtica volem parlar de la importància dels llibres en la creació de lectors crítics, en lectors que observen activament el seu voltant i que es senten interpel·lats per la realitat que els envolta a través de la ficció.


El blog de la font: .....ON ANIREM A PARAR?\n.....ON ANIREM A PARAR?\nEls oceans contenen el 97% del volum de l'aigua i el 2% es troba gelada.\nRebem la nostra aigua potable de l'1% l'aigua que queda, que procedeix de dos llocs:\nde la superfície de la Terra ( rius, rierols, llacs...)\no de l'aigua subterrània.\nHem estat negligents amb l'aigua perquè no hem entès com n'és de fràgil. Hem permès que la gasolina i d'altres líquids nocius s'escapin i s'introdueixin en el subministrament d'aigua subterrània. Els contaminants s'han filtrat des d'abocadors i fosses sèptiques mal construïdes. L'aigua queda contaminada pels fertilitzats que es tiren als camps i les aigües de les zones industrials.\nLa gent contribueix a la contaminació llençant productes químics domèstics al desguàs o directament al sol.\nAl vàter hi van a parar prop de 200.000 tones de paper higiènic, milions de compreses , diferents tipus de productes d'un sol ús, gran varietat d'olis i altres líquids contaminants.\nNosaltres des de l'escola també llencem residus innecessaris al riu. Els delegats verds han estat observant durant dos mesos quins són els nostres costums, i han comprovat que de vegades llancem restes de menjar pel vàter, o els suscs que no ens agraden. S'han fixat que llencem massa paper i diuen que quan netegem els estris de pintura fem rajar massa estona les aixetes.\nEns proposen NO fer servir el vàter de paperera, i evitar buidar la cisterna si no és imprescindible. També diuen que per netejar els pinzells hem de fer servir galledes.\nI a casa ......en què es gasta l'aigua ?:\nbeure.............................................................2 o 3 litres\nrentar-se les dents amb l'aixeta oberta.......20 litres\nrentar-se les dents amb l'aixeta tancada.......2 litres\ndutxar-te amb l'aixeta oberta.....................100 litres\ndutxar-te tancant l'aixeta..............................20 litres\nomplir la banyera..........................................200 litres\nafaitar-se amb l'aixeta oberta.......................40 litres\nafaitar-se amb l'aixeta tancada.......................2 litres\ntirar de la cadena del wc.................................12 litres\nrentar plats a mà..............................de10 a 120 litres\nutilitzar el rentaplats......................de 20 a 200 litres\nposar una rentadora.....................................200 litres\nrentar el cotxe amb mànega........................500 litres\nQUANTA AIGUA GASTES A CASA TEVA?\nPer menjar també gastem aigua.\nA quí tens els litres d'aigua que fan falta per cada kg d'aliment:\nboví ............................................. 15000 litres\naus de granja ................................6000 litres\ncereals............................................ 1500 litres\nfruites............................................ 1000 litres\noli de palma.................................. 2000 litres\nllegums, arrels i tubercles...........1000 litres\nPublicat per Escola Vedruna Ripoll a 22:42


Els escolars de Mislata descobrixen el passat circense de la ciutat gràcies al MAC - Notícies - Ajuntament de Mislata\n'MAC Escolars' és una proposta per a acostar les arts escèniques als xiquets i xiquetes de Primària\nCom ja va ocórrer en la passada edició, el festival 'Mislata, Art al Carrer' ha inclòs també en la programació d'enguany 'MAC Escolars', un programa amb sessions matinals, que s'han realitzat durant tota esta setmana, dedicades a l'alumnat de 5é de primària de tots els col·legis de la ciutat i realitzades per l'equip de dinamització cultural de l'Ajuntament de Mislata en el Centre Sociocultural La Fàbrica. Així, amb este programa, el MAC es convertix en un dels pocs festivals d'este tipus a nivell nacional que té un espai amb un fonament didàctic com este dirigit als més xicotets.\nEn estes sessions, que porten el títol de 'Mislata, ciutat del circ', l'equip de dinamització cultural ha donat a conéixer als xiquets i xiquetes d'una forma lúdica i dinàmica una part de la història de Mislata, en concret la seua cultura circense. I és que, a principis del segle XX, Mislata va acollir a una important colònia d'artistes de circ, famílies senceres que es van establir en la ciutat, ocupant unes pintoresques cases unifamiliars, algunes de les quals encara existixen, on els i les artistes residien durant les temporades d'inactivitat entre gira i gira.\nL'activitat ha consistit a fer un viatge al passat utilitzant el món del circ com a fil conductor. A través de la presentació de treballs elaborats pels escolars, activitats per a conéixer les diferents disciplines i vídeos familiars d'artistes o treballadors del circ habitants de Mislata, l'alumnat ha pogut aprendre sobre el passat circense del municipi.\nPer a finalitzar les sessions, els escolars han rebut les visites de Charo Martínez, Rosario Porcar o Teresa Riquelme, dones que van treballar en el circ junt amb les seues famílies i que els han comptat el seu passat com a artistes. Els xiquets i xiquetes han participat preguntant-los sobre les seues vivències relacionades amb el circ i així han pogut resoldre els seus dubtes respecte d'això. En cada una de les sessions, l'Ajuntament, a través de Pepi Luján, regidora de Cultura, o de l'equip de dinamització cultural, els ha entregat a les artistes una placa de record com agraïment per la seua participació en estes trobades intergeneracionals per a escolars.


11. Posició dels adjectius possessius\n12. Guionet en els compostos cultes / Accentuació i pronunciació dels compostos cultes\n13. adaptar, traduir, regionalitzar, nacionalitzar, naturalitzar o localitzar? (informàtica) / localitzar (informàtica)\n14. És correcte pack de mesures en català? / Com es diu pack en català? / És correcte pack de llaunes en català?\n15. Sigles i acrònims: formació\n16. 'un problema autèntic' o 'un autèntic problema'? / Posició dels adjectius qualificatius / nom + adjectiu o adjectiu + nom?\n17. Com es diu carpesano o carpesaro en català? / És correcte carpesà en català?\ncarpeta d'anelles Per designar el parell de cobertes, generalment de cartó o plàstic i unides per un costat, entre les quals es guarden papers, documents, dibuixos, etc., i que normalment porten anelles, la denominació adequada en català és carpeta d'anelles. Les formes carpesano i carpesaro [...]\n18. Criteris de redacció de la factura\n19. Com es diu minijob en català? / És correcte minifeina en català?\n20. 'els antisistemes' o 'els antisistema'? / 'els partits antisistema', 'els grups antisistema'\nEl mot antisistema és un adjectiu format per prefixació (anti- + sistema). Normalment fa referència a persones, grups i actituds que s'oposen al sistema polític, social i econòmic vigent. Com a adjectiu, aquest mot és invariable. Per exemple: partits antisistema, grups antisistema, etc. Més [...]


Terrasarda » Les increïbles muntanyes de Dèsulu: caminant pel bosc de Girgini, a la Barbàgia de Brevie\nTants viatges a Sardenya i tant que m’agrada caminar per la muntanya i fins aquest darrer mes de maig mai m’havia plantejat pujar al sostre de Sardenya: el Perdas Crapias (1.834 m.), també conegut com a Punta Lamarmora, un dels més reputats exploradors de la terra sarda ara fa uns quants segles. A més, fins ara només havia estat de pas, ara fa cinc anys, per aquesta zona de la Barbàgia i per les muntanyes del Gennargentu, un pecat inexcusable per a qualsevol enamorat de Sardenya. Disposat a posar-hi remei, em vaig dirigir un vespre al refugi S’Arena, a més de 1.500 metres i ben bé sota el massís del Gennargentu, per fer-hi nit i empendre a primera hora del matí l’ascensió a Perdas Crapias. Gran error de càlcul perquè el Refugi guardat només es troba operatiu als mesos d’estiu, i més aquest any que està fent una primavera hivernal. El guarda del refugi, en Liandru, em va fer desistir de l’intent, no perquè el refugi no fos obert, sinó pel temps dels dimonis que m’hi vaig trobar: una tempesta amb aigua, llamps i trons, i una boira aclaparadora. No li va costar gaire fer-me desistir de l’aventura perquè el territori, sobretot amb boira, és molt perdedor i perillós per un forani.\nAixí doncs, em vaig decidir, a instàncies de la gent de la zona, a fer una caminada pel bosc de Girgini, al poble de Dèsulu. Gran encert perquè en contraposició a les muntanyes del massís del Gennargentu, pelades i rocoses i amb un fort vent, tota la zona de Girgini és un paradís natural amb boscos seculars impressionants, aigua per tot arreu i una fauna i flora espectacular.\nLa ruta que vaig fer, a grans trets, partia de sota Su Toni ‘e Girgini, una mola de pedra encara no totalment erosionada, i s’endinsava pels espesos boscos i barrancs de la vessant nord-occidental del Bruncu Furau i tota la vall que delimita el riu Su Fruscu. Aquesta zona realment increïble es caracteritza pels boscos d’alzines i roures, i també de teixos, castanyers, acers i d’altres, en general boscos molt castigats i poc regenerats per l’excès de pastures: porcs, ases i vaques en gran quantitat, i muflons i d’altres espècies no domesticades.\nAixí doncs, la ruta d’inicia a Su Pranu ‘e Girgini, un petit altiplà al qual s’hi accedéix des de la carretera que del coll Guddetorgiu va cap a Aritzu. S’ha d’agafar una pista a l’esquerra, després del coll, cap a l’Agriturismo Girgini, i seguir-la uns quants quilòmetres, els últims en pujada, fins arribar als plans sota l’evident Toni. Des d’aquí, en poc menys de 20 minuts pujarem fins al capdamunt de la mola de pedra, primer per un bonic bosc d’alzines ple de flors (és primavera al Gennargentu!), i després grimpant una mica entre les roques. La vista des del capdamunt és impressionant, tot i que negres núvols sobre el Gennargentu amenacen amb espatllar-me el dia.\nDes de dalt del Toni podeu descendir cap al nordest, cap a uns plans que es veuen a sota i que es troben plens d’animals pasturant. El descens és fácil i transcorre per un bosc amb exemplars centenaris d’alzina. Des del coll mateix heu se seguir un camí que marxa davant vostre i s’endinsa en un bosc. És un senderó on hi transita el bestiar, força evident, deixant a mà dreta i esquerra una pista forestal en bon estat. En poca estona us trobareu enmig d’un bosc espès però net. Si seguiu el rastre evident del camí i l’aigua, arribareu a una petita sorgent enmig del bosc on hi brolla una aigua fresquíssima i bona: una canalització de plàstic en recull les aigües i les porta cap a diversos coberts un bon tros enllà, on hem trobat tot el bestiar: vaques, porcs i diversos ases sards que amb els seus crits esfereïdors et poden posar els pèls de punta.\nDes d’aquí hem de remuntar una mica per dins el bosc o seguir per l’interior del llom de la muntanya. La part superior del bosc, quan ja comença el matollar, es troba tancada i els arbres protegits amb gàbies metal.liques perquè puguin prosperar davant els atacs insaciables del bestiar. Si voleu podeu continuar pel senderó que segueix la valla, però és més recomanable anar per l’interior del bosc. En tot cas, heu de superar diversos barrancs amb aigua que descenen del Bruncu Furau formant a la seva unió, uns centenars de metres més avall, el riu Su Calavrige, afluent del Su Fruscu. A la nostra dreta, i un pèl lluny, divisem el Genna Eragas, dues masses de pedra que ressalten per sobre els collets i boscos de la zona. A sobre nostre, totes la imponent carena del Gennargentu.\nCreuem per allà on podem dos barranquets amb aigua, intentant estalviar-nos una gran volta que seguéix el perfil de la muntanya. Cal estar una mica pendent per on creuem els barrancs: si ho fem massa d’hora ens trovarem amb una petita cinglera de pedra que ens ho impedirà. En tot cas, el desnivell que cal superar per creuar els barrancs és petit i si ens hi fixem no hauria de suposar cap problema per un muntanyenc. La zona és espectacular, amb aigua abundant, cascades i una vegetació exhuberant, amb peones i orquídies variades per tot arreu.\nPer dirigir-nos cap a la zona de Genna Eragas, on veiem a la llunyania un collet evident, hem d’agafar una pista vella i mig perduda que queda davant nostre, tot just al creuar el barranc principal d’aquesta vessant de la muntanya. Un cop l’agafem anirem baixant poc a poc per dins un bosc espès, però cal estar atents i anar marxant cap a l’esquerra per no baixar massa i haver de fer després un llarg tros de pista de pujada fins al coll de Genna Eragas. No cal seguir cap camí, sinó anar tirant a ull per dins un bosc molt net, seguint les traces que deixa el bestiar, sempre una mica cap a l’esquerra. Val la pena fer una ullada, un cop haguem agafat aquesta pisteta perduda en descens, cap als barrancs que hem creuat, principalment el primer, ja que finalitza amb una llarga cascada amb forma de cua de cavall que s’uneix al barranc principal i acaba formant el riu Calavrige.\nAl coll de Genna Eragas tindreu molt bones vistes, tant de la zona d’on venim com cap al sud. A sota nostre veiem les valls boscoses del riu Calavrige i les del Su Fruscu, una mica més lluny. On s’uneixen els dos rius comença una serra que s’acaba allà on hem deixat el cotxe i fa de divisòria entre les valls congostes dels dos rius. A grans trets, cap allà ens hem de dirigir per remuntar-la fins els plans de Girgini. A part de les vistes, us hi podeu trobar tot d’animals pasturant que, en el meu cas, fins i tot es van mostrar amenaçadors. Unes quantes vaques se’m van acostar fins a pocs metres d’on reposava i no van parar de mirar-me fins que vaig marxar muntanya amunt ; tampoc tenia molt clar si endinsar-me bosc amunt perquè minuts abans d’allà havien aparegut més d’una trentena de porcs amb les seves cries una mica esverats i amb cara de pocs amics.\nDes del coll ens dirigim a les dues moles de pedra del Genna Eragas, que queden a sobre nostre. Una mica per intuició podem ascendir fins al peu del penya-segat i vorejar-lo per l’oest. Cal estar atent i circular per la zona boscosa sota les roques per no quedar-nos aturats en algun pas difícil. La roca de la zona és molt trencadissa i no val la pena arriscar-se més del compte; potser pel vessant est es pot ascendir als pics sense haver d’escalar, però per aquesta banda és impossible i ni ho intentem.\nUn bon tros més enllà, superades les dues alçades més important anem resseguint les traces d’un possible corriol fins arribar a una bassa natural d’aigua, on comença una pista dolenta. L’anem seguint una estona, cap al fons de la vall, fins que creiem convenient descendir directament cap al riu Calavrige. Possiblement podríem seguir més cap al sud fins arribar al riu principal, però decidim baixar quan abans cap al Calavrige i creuar-lo per remuntar pel llom de la muntanya fins on hem deixat el cotxe. Per sort, de seguida trobem una escala de fusta que ens permet saltar la tanca que delimita aquestes terres; baixem força directes pel mig del matollar, intentant anar una mica cap a la dreta per poder creuar el riu en una zona més propicia i on sembla que un corriol remunta el llom de la muntanya. Molt a prop ja de l’aigua ens trobem altre cop la tanca, i la seguim cap a la dreta fins arribar al final d’aquesta.\nAfortunadament, un cop sortejada la tanca i quan ja remuntem el riu trobem un corriol en perfecte estat que segueix per la vora del riu. El seguim ben contents, ara ja dins el bosc. En poca estona el corriol creua el preciós riu Calavrige i comença a remuntar per un petit afliuent a l’esquerra del torrent principal, que també porta força aigua.\nAquest corriol porta en poca estona a la pista forestal que ens conduiria als plans de Girgini. Com que no ens agrada gaire caminar per pista, decidim baixar al barranc i remuntar-lo per dins, sempre amb la incertesa de si trovarem algun salt d’aigua insuperable; en tot cas, les parets que delimiten el barranc no són massa esquerpes i sembla que en qualsevol punt es pot sortir del llit del riu.\nRemuntar el riu és esgotador però gratificant. Es poden anar superant tots els obstacles sense mullar-te, inclosos uns tres salts d’aigua que es poden remuntar per dins el bosc i la roca grimpant una mica. El problema més gros és sortejar la multitud d’arbres de grans dimensions caiguts, a vegades a sobre del riu; cal estar atent perquè alguns estan encara mig dempeus. En tot cas, el lloc és increíble i amb una vegetació i fauna exhuberant, una aigua ben neta, i algun que altre mufló que pot sortir de qualsevol racó.\nEl barranc es pot abandonar pel seu vessant dret en qualsevol moment i sortir a la pista forestal que, en pocs minuts d’ascens i gaudint a les nostres esquenes del paisatge que hem recorregut aquestes darreres hores, ens deixarà als plans on havíem deixat el cotxe.\nSi retornem per la pista, a pocs quilòmetres d’on hem deixat el cotxe i a la nostra dreta, hi ha un refugi lliure en força bon estat que ens pot servir perfectament per passar la nit, o fins i tot com a base operativa per fer altres rutes per la zona.\nText i fotografies de Jordi Saumell (Maig de 2010)\nThis entry was posted by terrasarda on dimarts , juny 22nd, 2010 at 16:22\tand is filed under ...ESCRITS EN CATALÀ..., ...SARDENYA..., Galeria de fotografies, Trekking. You can follow any responses to this entry through the RSS 2.0 feed. You can leave a response, or trackback from your own site.\n2 Responses to “Les increïbles muntanyes de Dèsulu: caminant pel bosc de Girgini, a la Barbàgia de Brevie”\n24/06/2010 a les 18:55\nAmb tot el material que tens per aquí sobre Sardenya, no has pensat en fer-ne un llibre? Sovint per anar pel món, els catalanets i les catalanetes hem de recórrer a guies de viatge en altres idiomes i d’altres cosmovisions. Tenint en compte aquesta mancança, els teus coneixements i l’augment de la demanda de Sardenya com a destí, jo de tu m’ho plantejaria…\n26/06/2010 a les 16:59\nÉs una idea que fa temps que hi dono voltes, una guia en català una mica alternativa, però necessito al menys uns tres mesos seguits de voltar a fons per allà, per concretar…. a vore!!\n« Bessit su discu nou de Dr. Drer & Crc Posse, “In sa terra mia” – Surt el nou disc dels Dr. Drer & Crc Posse, “In sa terra mia” Amagant la història: unes tombes prehistòriques segellades a les muntanyes de Bonorva »


Un grafit de Bernardo Cortés de 20 metres a la Barceloneta? | betevé Web\nGuillem Martínez@MartinezGuillem diumenge 26 de març, 2017 , 17.53\nUn il·lustrador proposa al consistori dedicar al poeta un mural de grans dimensions\nL'il·lustrador i director artístic Miguel Garigliano vol retre homenatge a Bernardo Cortés, "el poeta de la Barceloneta". El coneixia personalment, l'admirava i va quedar especialment dolgut quan va assabentar-se de la seva mort. En va fer un retrat homenatge, que va penjar a la xarxa preguntant-se si podia, per què no, convertir-se en un mural en memòria seva a la Barceloneta. Ha rebut molts suports i s'ha adreçat a l'Ajuntament per esbrinar si és possible tirar-ho endavant.\nMiguel Garigliano, reconegut il·lustrador i director artístic de cinema i publicitat, va conèixer Bernardo l'any 1975 a la platja de la Barceloneta. Va quedar impactat per la força del personatge i dels seus poemes. Des de llavors, va coincidir amb l'artista diverses vegades, l'última pocs dies abans de la seva mort, a principis de març.\n"Jo crec que el Bernardo és una icona de la Barceloneta i mereix un homenatge", assegura Garigliano. "Que sigui 'underground', que no estigui als circuits artístics habituals no treu que Bernardo sigui tot un artista", afegeix.\nEl "feedback" que va rebre quan Garigliano va penjar la seva idea a la xarxa va ser molt positiu. Fins i tot grafiters reconeguts, com Lily Brik, van oferir-se a ajudar-lo a materialitzar la idea. També n'és partidari el biògraf i amic de Bernardo Antonio Herrera, que ja fa mesos que reclamar al consistori un homenatge per a ell. L'associació El Ganxo de la Barceloneta també ho veu com una bona idea.\nGarigliano s'imagina el grafit com un mural de grans dimensions de "com a mínim 20 metres". Ja ha localitzat diverses parets mitgeres a la Barceloneta que podrien servir, com la d'un bloc situat a la plaça del Poeta Boscà que permetria veure el dibuix en perspectiva des de la distància.\nFer un mural d'aquestes dimensions, però, no és fàcil. Cal el permís de la comunitat de veïns i el vistiplau de l'Ajuntament, que l'ha d'autoritzar. De moment, Garigliano s'ha adreçat a la regidora del districte. I assegura que s'ha avingut a parlar-ne.\nForges i el seu humor a l’Àrtic


Patrik Andersson aposta pel Barça | FCBarcelona.cat\nPatrik Andersson aposta pel Barça\nL’exjugador del FC Barcelona Patrik Andersson veurà aquesta nit el partit entre el Copenhaguen i el Barça. Qui fou defensa blaugrana entre el 2001 i el 2004 s’ha mullat i ha apostat per la victòria del Barça per “0 a 3”.\nL’entrenament del Barça a Dinamarca de dilluns va comptar amb la presència de Patrik Andersson. L’exjugador del FC Barcelona va aprofitar que viu a la ciutat sueca de Malmoe, població connectada amb Copenhaguen a través d’un pont, per acostar-se fins al Parken Stadium i seguir en directe la sessió preparatòria dels blaugranes.\nA més de saludar antics companys com Puyol, Xavi o Iniesta, Andersson no va dubtar a parlar per Barça TV i www.fcbarcelona.cat sobre l’actual situació del club barcelonista.\nPatrik Andersson presenciarà en directe el partit d’aquesta nit entre el Copenhaguen i el FC Barcelona. Preguntat per quin resultat espera que es produeixi aquest dimarts, l’exjugador suec aposta per un “0 a 3”. I és que Andersson sap que “el Barça és millor equip”, tot i que avisa que “Santin i N’Doye són jugadors perillosos”.\nL’estil del Barça\nCom altres exfutbolistes que han passat per Can Barça, Andersson ha lloat l’estil de joc de l’equip barcelonista que el fa únic: “M’agrada molt, ja que tenen molta qualitat. Juguen molt ràpid i marquen gols”. El suec va marxar de Barcelona l’estiu del 2004 i durant aquest temps han passat moltes coses. “Ara el Club ha fet una bona transició”, diu Andersson. “El Barça va tenir mala sort amb Zlatan, però amb Villa ara m’alegro molt. Va marcar dos gols contra el Sevilla i això és una bona notícia per a la seva confiança”, afegeix.\nA més de Villa, Andersson també va parlar de Messi. Ell com a exdefensa central agraeix no haver-se d’enfrontar a un jugador com el crac argentí. “Està en bona forma, fa un bon joc i marca molts gols”.


Barberà registra un augment de 12 positius en una setmana - radiobarbera.cat\nBarberà registra un augment de 12 positius en una setmana\nBarberà del Vallès ha augmentat, amb certa consideració, el nombre de positius per coronavirus des del passat dimarts, 14 de juliol, si es compara amb els increments de les anteriors setmanes. Així, durant els mesos de juny i juliol, el major augment havia estat de dos casos, en canvi en els últims set dies, segons les dades del Departament de Salut, el nostre municipi ha experimentat un increment de 12 casos positius, assolint un total acumulat de 392 casos des de l’inici de la pandèmia.\nAquest creixement de casos en una setmana es situa a nivells de finals de maig, quan es va observar un augment de 18 positius en comparació amb la setmana anterior.\nEls casos sospitosos també han experimentat un augment doncs si la setmana passada s’arribava als 1.400, a dia d’avui aquesta xifra s’ha incrementat fins als 1.514, és a dir, 114 més. Aquestes dades reflecteixen que la taxa de casos per cada 10.000 habitants també ha crescut fins als 133,68 casos.\nLa xifra del Vallès Occidental també ha augmentat, fa set dies Salut informava d’un registre de 8.514 casos positius, i en aquesta ocasió la xifra s’ha incrementat fins les 8.849. Però l’ascens dels casos sospitosos ha estat un dels més acusats de les últimes setmanes, doncs en 7 dies han augmentat en 3.965 nous, assolint la xifra de 51.409.\nPer una altra banda, a l’Hospital de Sabadell ha comptat amb quatre ingressos per coronavirus, els quals es sumen als dos pacients que van ser hospitalitzats per altres patologies però que també van donar positiu i als tres casos que hi havia anteriorment, de manera que durant la darrera setmana, la corporació sanitària ha registrat set casos positius.\nSegons les dades d’aquest dilluns del Departament de Salut, Catalunya ha augmentat en 7.012 casos els positius registrats des de l’inici de la pandèmia assolint els 83.631. Respecte als sospitosos, la xifra també ha experimentat un destacable increment, concretament de 38.791, ja que les dades d’aquest dilluns registraven 461.391 casos possibles d’infecció.\nDes de l’inici de l’epidèmia fins ara, un total de 4.209 persones han estat ingressades de gravetat, actualment són 58, una xifra que ha experimentat un repunt en l’última setmana. Per una altra banda, un total de 15.373 persones a les residències de gent gran han estat confirmades com a positius de coronavirus.\nA més segons les xifres extretes de les funeràries, Catalunya ha registrat un total de 12.643 defuncions fins a dia d’avui amb la Covid-19 o com a sospitosos, una xifra lleument superior a la registrada la setmana passada. D’aquestes, 4.116 han mort en una residència, 6.918 en un centre sociosanitari i 802 a casa.\nBarberà del VallèscoronavirusCovid-19positiusxifres


Un malefic pacte\nD’un temps no llunta a d’ara s’han produit importantissims nous acontenyiments en les provincias catalanes, que donen per a molt en el mon mediatic i en les conversacions normals de la gent. Eixe asqueros pacte per part de l’esquerra catalana i la ETA, per el que se permitix matar a qui siga, dins d’Espanya, pero no en Catalunya, atra nacio per a ells (¿a canvi de qué?), clarifica molt be hasda on arriba el futur que nos tenen preparat, els politics catalans i els seus seguidors, als qui consideren dins del seu quimeric i utopic intent d’una gran nacio que nomes ells invoquen, els “paisos catalans”.\nDe moment, per a d’ells, els valencians som “suro”. Es dir, no nos han considerat I han decretat que tant valencians com balears i aragonesos estigma en el bando designat com “a matar”. Cosa que es d’agrair perque crec que es molt millor, per solidari, huma i cristia, estar en el bando de les victimes que en el dels bochins, encara que nos reporte alguna victima.\nAtra cosa es la responsabilitat en la que incorriran quan se produixca algun atentat. Si partim de la base de que el numero d’atentats el poden tindre prefixat, a l’excloure el territori catala, aumentarà el numero produit en la resta d’Espanya. Eixe increment i la seua responsabilitat, se deura al malefic pacte. ¡Gracies!\nEl Grau d’independentisme i radicalitat en el govern catala, ha aumentat i queda agravat pel soport sanguinari d’un pacte que mantenen, definen i justifiquen. Si no fora aixina, l’hagueren trencat. ¿Quina repercussio pot tindre en el Regne de Valencia, hui oficialment denominat Comunitat Valenciana?\nS’obri un gran interrogant, puix s’endevinen dos possibilitats. Continuismo o rupturisme, no valen dobles tintes.\nContinuismo, pel cami seguit hasda ara. Condescendencia, por, seguidisme,… ¿Fa falta recordar la condescendencia quan oficialment, els partits catalanistas, invoquen impunement al “país valencià” saltant-se l’estatutari nom de “Comunitat Valenciana”? ¿No es per por a una possible alteracio de la pau social, per lo que seguix subvencionant a l’Universitat a pesar de que no claudiquen en el nomenament de catala a la Llengua Valenciana, contravenint al nostre Estatut? ¿No hi ha seguidisme quan la propia administracio ha adoptat la normativa catalana de les “normes” de Castello, que tots sabem estan copiades de les normes de l’Institut d’Estudis Catalans? ¿Qué sentit té que la nostra Generalitat defenga a capa i espasa el nom de “llengua valenciana” a un idioma que no es el nostre? Pel cami mampres, podrien haver-nos colat hasda l’idioma chinesc, nomenant-lo “llengua valenciana”. Se tracta no assoles del nom. Mes be, de sentir-se poble, defenent la seua singularitat per damunt de tot.\nEl senyor Giner, president de la Diputacio de Valencia, u dels clarament defensors del valencianisme, a pesar d’estar en un partit que oficialisà el catala a traves de la AVLl, se sorpren del PSPV per haver recolzat la postura de CIU per la que se demana que catala, vasc i gallec siguen llengües cooficials en tota Espanya i no enten perqué han exclos al valencià. Es molt senzill. ¿Qué diferencia hi ha entre el catala i la llengua usada en les escoles, universitats, administracio, Canal 9, AVLl (que es l’oficial),…? Si es practicament lo mateix i nomes varia el nom (lo unic que han defes hasda ara), se pot prescindir per irrellevant. Si usarem la nostra Llengua Valenciana, la del carrer, la de la RACV, la de Lo Rat Penat, la de totes les entitats culturals valencianistes, la que mana el nostre Estatut, estaria mes que justificada la presencia del valencià entre les llengües oficials de l’Estat per tractar-se de llengües completament diferenciades.\nL’atra possibilitat, la rupturista en el model actual establit, l’estem esperant el que de veritat sentim que som un poble diferenciat que tenim la nostra cultura, la nostra historia i la nostra llengua propies. Ara que els politics catalans s’han destapat i nos han explicat clarament lo que pensen de nosotros, podria ser el moment de determinar una clara conducta valenciana, marcant les pautes a seguir al nostre professorat i facilitant-los els llibres adequats per a que el nostres chiquets recibixquen una educacio racionalment diferenciadora… encara que mos maten per aixo.


Esquerra Republicana denuncia a la Comissió Europea el discurs antisemita de l'acte feixista de Madrid - Jordi Solé\nEts a: Inici > Les meves prioritats > Justícia social i ambiental > Esquerra Republicana denuncia a la Comissió Europea el discurs antisemita de l’acte feixista de Madrid\nEsquerra Republicana denuncia a la Comissió Europea el discurs antisemita de l’acte feixista de Madrid\nEls eurodiputats per Esquerra Republicana Jordi Solé i Diana Riba han presentat aquest dimecres una pregunta escrita a la Comissió Europea arran de l’acte d’homenatge a la División Azul, la unitat militar que el dictador Franco va enviar a Rússia durant la Segona Guerra Mundial en suport de Hitler, diumenge passat a Madrid.\nA l’acte hi van assistir unes 300 persones que van exhibir símbols, banderes, cançons i salutacions nazis i neofeixistes, incloent-hi l’esvàstica. Hi va intervenir una jove amb camisa falangista, i un sacerdot que també va oficiar un acte religiós, i l’advocat d’un dels assassins de la matança d’Atocha de 1977, on els feixistes van executar a cinc advocats laboralistes.\nHa quedat documentat en els mitjans de comunicació que, durant l’acte, es va dir textualment: “És la nostra suprema obligació lluitar per Espanya, lluitar per Europa, ara feble i liquidada per l’enemic. L’enemic sempre serà el mateix, encara que amb diferents màscares: el jueu. […] El jueu és el culpable i la División Azul va lluitar per això”.\nPer tot això, i a la llum de la legislació europea, i especialment de la decisió marc 2008/913 / JAI, els eurodiputats republicans demanen a la Comissió si creu “que un acte on s’enalteix el feixisme i es llancen proclames antisemites, ha de ser autoritzat en un estat membre de la Unió Europea, o hauria ser perseguit pel dret penal”.


L’Ajuntament de Morella s’adhereix al Pla Resistir amb més de 200.000 euros | comarquesnord\nCada empresa podrà rebre 2.000 euros fixos segons l'afecció de la covid-19\nL’Ajuntament de Morella s’adherirà al Pla Resistir de la Generalitat Valenciana publicat avui al Diari Oficial (DOGV). Gràcies a aquest, en Morella es destinaran més 200.000 euros a ajudar als sectors més afectats per les restriccions que provoca la pandèmia de la COVID-19. Aquestes ajudes estan dirigides a cobrir les despeses de l’activitat realitzada per les persones treballadores autònomes i microempreses amb un màxim de 10 persones treballadores. Les despeses que inclouen aquelles realitzades a partir del mes d’abril de l’any 2020.\nAmb les ajudes, cada persona autònoma o empresa rebrà una quantitat fixa de 2.000 euros, més una variable de 200 euros per cada treballador o treballadora. En el decret de la Generalitat s’estableixen el tipus d’empreses que podran accedir, com són els comerços, allotjaments, hotels, restaurants, bars, agències de viatges, operadors turístics i altres activitats recreatives i d’entreteniment entre altres. Les ajudes estan dirigides a cobrir les despeses de l’activitat realitzada per les persones treballadores autònomes i microempreses amb un màxim de 10 persones al seu càrrec. Aquestes despeses podran haver-se realitzat des d’abril de 2020.\nAixí, l’alcalde de Morella, Rhamsés Ripollés, ha destacat que “es tracta d’ajudes molt importants a causa de la gran quantitat de persones autònomes i menudes empreses que vist disminuïda la seua activitat per la COVID-19 i les consegüents restriccions”. L’edil ha explicat que “l’ajuntament ens sumem a estes ajudes i totes les administracions que hem de fer l’esforç que siga necessari per a estar al costat del teixit econòmic i social el municipi”.\nPer part de l’Ajuntament de Morella, s’espera poder publicar les bases de forma urgent en les pròximes setmanes. A més, des del servei d’ocupació i desenvolupament local, informar periòdicament a les persones i empreses interessades i que puguen rebre les ajudes prompte.


9é Festival Internacional de Dames Màgiques\nEl 9é Festival Internacional de Dames Màgiques s’ha celebrat aquest passat cap de setmana (15, 16 i 17 de Març) a Premià de Dalt.\nEl Festival Internacional de Dames Màgiques, dirigit per Teia Moner, és un festival de màgia únic en el món, on les protagonistes són les dones. Dones de tot el món que es dediquen al món de la màgia i l’il·lusionisme amb els seus números i espectacles de màgia.\n11 / MARÇ\nUs donem tot un seguit de idees perquè pugue organitzar la vostra festa final de curs!\n04 / MARÇ\nSant Jordi és el dia dels enamorats\nUna de les celebracions més esperades pels enamorats de Catalunya és el dia de Sant Jordi. Moltes escoles aprofiten la festa de Sant Jordi per fer activitats extraordinàries, activitats infantils diferents i originals. Per exemple, els tallers de Sant Jordi són una activitat creativa, on a partir de manualitats els nens i nenes podran elaborar una rosa de Sant Jordi, un punt de llibre, unes titelles de Sant Jordi o altres tallers de manualitats divertits i relacionats amb la festa.\nQuè necessitem saber per muntar la teva festa fi de curs\nDes de Plus Arts som especialistes en l’organització de festes infantils i familiars, com ho són: les festes fi de curs. Esteu ja preparant i organitzant la vostra festa fi de curs? No ho dubteu, el equip de Plus Arts us ajudarà en tot el que necessiteu per a què la vostra festa fi de curs sigui un èxit assegurat.\nPer ajudar-vos a muntar la vostra festa final de curs, haureu de tenir clars alguns punts importants, per a poder anar al gra i a per feina.\n24 / DES\nJa fa 10 anys que el nostre caga tió gegant volta per tota Catalunya, repartint regalets per a tots els nens i nenes.\nLloguer del tren infantil a Barcelona\nAquest nadal l’activitat estrella és el tren elèctric a vies de Plus Arts. El tren infantil està viatjant per fires de nadal, parcs de nadal i festes per tota Barcelona, Tarragona, Lleida i Girona. Tota Catalunya tindrà en un moment o altre el tren a vies per a nens.\nEl tren de Plus Arts és un trenet elèctric que realitza un recorregut de 23 metres per les seves vies, en forma ovalada, i hi poden pujar nens i nenes de 0 a 8 anys. El trenet està decorat com si fos un tren antic, amb una estètica molt cuidada, ja que des de Plus Arts intentem sempre cuidar cada detall per a què les nostres atraccions siguin úniques i molt especials.\n04 / DES\nL’encesa de llums de nadal és un acte que poc a poc s’ha convertit en una festa que se sol realitzar per la tarda, de manera que en quan es fa fosc, s’estableix un dia per a inaugurar les llums de nadal que guarneixen els carrers, amb un acompanyament de música, màgia o animació.\nEls jocs dels nostres avis a la II Jornada Intergeneracional de Martorelles\nL’activitat infantil i familiar “Els jocs dels nostres avis” va ser l’eix central de la II jornada intergeneracional celebrada a Martorelles el passat dimarts 16 d’octubre.\nUn any més, des de Plus Arts vam ser els encarregats de dinamitzar aquesta vetllada amb tots els nens i nenes de les escoles de Martorelles i els seus avis.


Dijous, 05 Juliol 2018 11:15\nEnguany és la segona edició d’aquesta iniciativa de foment de l’economia social i solidària i el cooperativisme al Maresme, un projecte que augmenta la seva notorietat i impacte a la comarca amb el transcurs dels mesos.\nAquesta notorietat no és casualitat, l’Ateneu Cooperatiu del Maresme ha organitzat una quarantena d’actes arreu del territori comarcal al llarg del que portem d’any, aconseguint impactar en més d’un miler de persones. La naturalesa d’aquests actes no ha sigut només divulgativa, s’han dissenyat activitats que posessin la persona al centre i les seves necessitats i fomentessin la participació activa, independentment de la tipologia d’acte que es tractés: formació, taller, xerrada, fira o activitats amb centres educatius.\nLa col·laboració amb entitats en l'organització d’esdeveniments, ha sigut clau per a garantir la qualitat i especialització dels esdeveniments. Gràcies a aquestes col·laboracions, les persones participants de l’Ateneu Cooperatiu han pogut aprofundir detalladament en temes com la constitució d’una cooperativa, el consum cooperatiu i responsable, l’habitatge cooperatiu, la gestió de conflictes, estratègies de finançament o la contractació pública responsable.\nA més, en aquesta edició l’Ateneu Cooperatiu ha realitzat diverses accions per descentralitzar l’activitat i arribar més enllà de Mataró. La més rellevant és l’obertura de set nous punts d’informació a la comarca: Argentona, Dosrius, El Masnou, Mataró, Palafolls, Sant Andreu de Llavaneres i Tordera.\nAixí doncs, l’Ateneu Cooperatiu del Maresme segueix treballant en la difusió, el mapeig, l’acompanyament i la formació a iniciatives de l’economia social i solidària i particulars, acompanyant actualment a 35 projectes i amb la mirada centrada a oferir un bon servei de suport.\nMés informació a: www.ateneucoopmaresme.cat


Crema totalment una casa a Marganell. – Castellvilarenc.info\nLa matinada d´aquest dissabte, s’ha declarat un incendi a una casa on no hi havia ningú . El foc s’hauria declarat a 2/4 de 4 de la nit en una casa aïllada i envoltada de vegetació.\nDe moment no se’n saben les causes de l’incendi i aquest matí els bombers han seguit remullant la casa, a més s’està investigant els fets.\nAl lloc dels fets hi han intervingut 8 dotacions dels Bombers, vehicles dels mossos i una ambulància del SEM.\n16 gener 2016 RedaccióInformació ComarcalSuccessos\nEntrada anteriorEntrevista a Josep Viana, president de l’Ens de l’Associacionisme Cultural i Català “L’Ens és el tercer sector de la cultura popular catalana”\nSegüent entradaL´ex alcaldessa de Santpedor Laura Vilagrà serà la delegada del govern de Puigdemont a la Catalunya Central


Les reserves del Banc de Sang tremolen per vacances | betevé Web\nSergi Unanue@SergiUnanue dilluns 14 d'agost, 2017 , 13.06\nLa segona quinzena d’agost i la primera setmana de setembre són les més minses pel que fa a donacions de sang\nS'acosten temps de sequera per a les reserves del Banc de Sang i Teixits. Els donants habituals estan de vacances i, per tant, el nombre de donacions baixa, normalment, entre un 20 i un 30 %. Per aquest motiu la institució fa una crida per aconseguir que les reserves es mantinguin fins a l'11 de setembre.\nEls punts de donació de sang de la ciutat tenen, durant aquests dies, les lliteres més buides que de costum. Els que van a donar són ben conscients de la situació que viu el dipòsit del Banc de Sang en el període de vacances. En Joan, per exemple, creu que "s'ha de ser solidari amb aquest tema". Obrint i tancant el puny mentre dona sang a l'Hospital Clínic, afegeix que "avui jo en dono i potser un altre dia en necessito".\nActualment hi ha en estoc unes 8.300 bosses de glòbuls vermells, una quantitat que el banc vol mantenir fins l'11 de setembre. Però no només cal aquest component sanguini. També falten plaquetes i plasma. El director assistencial del Banc de Sang i Teixits, Lluís Puig, recorda que "malgrat les vacances i la calor, si tenim un moment, podem fer una transfusió de sang perquè hi ha pacients que indefectiblement necessiten aquests components sanguinis".\nAquesta crida s'emmarca dins la campanya d'estiu del Banc de Sang, que enguany porta per títol "Amics per sempre". L'objectiu és aconseguir 35.000 donacions des del 17 de juliol fins al setembre. Per això, l'entitat ha estat promocionant les donacions en grup, ja sigui en els habituals punts de donació o aprofitant alguna de les 300 campanyes que hi haurà aquest estiu a la província de Barcelona.


L’afició culer toca el cel a Berlín - FC Barcelona\nHomeFutbolPrimer EquipNotíciesL’afició culer toca el cel a Berlín\nJordi Clos (enviat especial) - 07/06/2015 | 00:00\n20.000 aficionats barcelonistes celebren a l’Olympiastadion la cinquena Lliga de Campions de la història del Club\nAficionats culers a l'Olympiastadion de Berlín / GERMÁN PARGA-FCB\nL’anhel de la cinquena Lliga de Campions i del segon triplet es va fer realitat a Berlín. I uns 20.000 seguidors culers ho van viure des de les grades del majestuós Olympiastadion. Tot un sector, al darrere d’una de les porteries, estava tenyit de blaugrana. Sobretot al principi, quan es va dibuixar un mosaic espectacular amb el lema ‘més que un club’.\nEls seguidors de Juventus i Barça van contribuir que la final de la Champions League de Berlín fos una festa espectacular. Les aficions van traslladat a l’Olympiastadion el respecte que prèviament havien manifestat als carrers de la capital alemanya. Això sí, animant sense defallir mai.\nExplotaven els culers amb el gol matiner de Rakitic, però després van haver d’encoratjar els seus homes en els moments crítics, com el gol de Morata a la segona part. El 2-1 de Suárez i especialment el 3-1 de Neymar, en l’última jugada del partit, van desfermar l’eufòria del barcelonisme reunit a Alemanya.\nLa festa posterior al partit a la gespa i a la grada de l’Olympiastadion va ser de les que fan època. Primer amb la imatge icònica de Xavi aixecant la cinquena. Posteriorment ningú, ni jugadors ni aficionats, volien deixar un escenari ja inoblidable per a la història del Club. Una hora més tard de la conclusió del matx, encara quedaven protagonistes a la gespa i a la grada assegurant-se que allò que havien viscut no era un somni.\nLa premsa elogia la cinquena Champions del Barça


Els beneficis del cànem - Bio Eco Actual\nHome Nutrició & Consells Els beneficis del cànem\nEls beneficis del cànem\nEl cànem ens ha acompanyat des de temps prehistòrics pel seu ús industrial i les seves propietats nutritives i beneficioses per a la salut. No obstant això, a partir de la dècada dels 70 del passat segle, després de l’aprovació d’estrictes regulacions i l’aparició de fibres sintètiques, el cànem va quedar relegat a un segon pla. En els últims anys, s’ha produït un ressorgiment del cultiu del cànem industrial al nostre país.\nLa planta va arribar a Espanya des de la Xina de la mà dels àrabs fa uns 1.500 anys. Des de llavors, es va desenvolupar una gran tradició del seu cultiu. Per exemple, en els vaixells amb els quals Cristòfol Colom va arribar a Amèrica hi havia unes 80 tones de cànem entre cordes, espelmes, xarxes, etc. La ciutat de Callosa de Segura, a la Comunitat Valenciana, es considera la capital del cànem. Va ser centre d’una potent indústria de fils, cordes i xarxes ja des de l’Edat Mitjana. Les diverses conjuntures mundials i l’especialització dels seus habitants, van fer de Callosa de Segura un referent dels treballs i de la indústria d’aquesta fibra durant el segle XX. Actualment, la història de la població lligada a aquesta planta es pot conèixer al Museu del Cànem de la localitat.\nDel cànem s’obtenen tres matèries primeres: llavors, fibra i polpa. Les fibres són resistents, suaus, aïllants i absorbents, i s’empren en el sector tèxtil per a la confecció de vestimenta, xarxes, cordes, etc.; la polpa s’utilitza per a l’elaboració de cel·lulosa i paper; i les llavors per fer biocombustibles, lubricants, bioplàstics, aliments i cosmètics.\nEl cultiu de cànem també comporta beneficis per al medi ambient com la protecció del sòl contra l’erosió\nEl cànem prové de la mateixa planta que la marihuana (Cannabis sativa), una planta anual de ràpid creixement, originària de les serralades de l’Himàlaia, a Àsia. El 1937 Estats Units va prohibir el seu ús amb l’objectiu d’afavorir el cotó i les fibres sintètiques, un veto que es va estendre pel món. Les Nacions Unides van introduir al cànem en el llistat de substàncies estupefaents de la Convenció Única de 1961, encara avui vigent.\nDesprés d’anys de selecció genètica durant el segle XX, científics francesos van desenvolupar varietats amb un contingut de THC (tetrahidrocannabinol, també conegut com delta-9-tetrahidrocannabinol, el principal constituent psicoactiu del cànnabis) molt baix, i gràcies a aquestes aportacions es van introduir noves regulacions . Les esmentades varietats són les que es destinen a l’ús industrial i alimentari, i és a les què ens referim en parlar de cànem industrial.\nEls valors límit de THC específics per al cànem industrial es van establir per primera vegada l’any 1984 a la Unió Europa per “protegir la salut pública”: un límit del 0,5% fins a 1987 i del 0’3% després d’aquest any. Des de llavors, el valor límit de THC del 0,3% per al cànem industrial s’ha utilitzat internacionalment. No obstant, la UE va reduir el límit al 0,2% el 1999, una mesura que no va agradar gens a l’Associació Europea de Cànem Industrial (EIHA, per les sigles en anglès), que demana augmentar de nou el límit al 0,3 % perquè els països de la UE no tinguin un desavantatge competitiu. “Des d’un punt de vista científic, no hi ha cap raó per a un límit de THC del 0,2%. De fet, 0,2% és tan segur com el 0,3%”, detallen al seu web.\nA Espanya, el cultiu de cànem industrial està regulat des de fa 20 anys pel Reial Decret 1729/1999, de 12 de novembre que autoritza 25 varietats de cànem industrial amb un contingut de THC per sota del 0,2% i estableix les normes per a la concessió de les ajudes al lli tèxtil i al cànem.\nEn els últims anys, s’ha produït un ressorgiment del cultiu del cànem industrial al nostre país\nEls cinc països del món que actualment produeixen més cànem en el seu territori són la Xina -no va prohibir el seu cultiu com en molts altres països i ara és el principal productor-, Corea del Sud, França -és el líder pel que fa a la producció de llavors- , Xile i Holanda.\nLes llavors de cànem industrial, que, com hem dit no contenen THC ni altres cannabinols de la marihuana, són un dels anomenats superfoods (superaliments, en català) que tant s’han posat de moda en els últims anys -com les llavors de chia o de lli-. Per què? Per la seva alta aportació proteica i per ser una proteïna completa que aporta tots els aminoàcids essencials. També destaca la seva aportació en magnesi i ferro, en vitamines del grup B i vitamina E, i en els àcids grassos omega 3 i 6.\nLes llavors de cànem, se solen trobar ja pelades i llestes per menjar. Es poden utilitzar per a elaborar beguda o llet de cànem o per complementar plats de pasta, amanides, cremes, salses i batuts o també per afegir a iogurts i cereals. Les fulles es consumeixen crues, en sucs o infusions, i serveixen fins i tot per fer sabons. L’oli es pot usar, sempre en fred, com amaniment o en l’elaboració de salses, i la farina de cànem per fer pa de pessic o pans.\nEntre els seus beneficis per a la salut, destaca que tenen un efecte protector davant malalties cardiovasculars, ajuden a regular el sucre en sang, contribueixen a retardar l’envelliment cel·lular i milloren la funció del sistema immunològic. Així mateix, les llavors de cànem són beneficioses per a combatre el cansament i la fatiga, prevenen artritis i reumatisme, milloren la síndrome premenstrual i la menopausa, i regulen el trànsit intestinal.\nI encara més, el cultiu de cànem també comporta beneficis per al medi ambient com la protecció del sòl contra l’erosió. No necessita productes químics per al seu creixement i cura i, en ser un substitut de la fusta, evita la desforestació. És, per tant, un cultiu mil·lenari amb un gran potencial que ha estat oblidat durant molts anys.


Jordà reclama la “regionalització dels fons de la nova Política Agrària Comuna”\nUn moment de la reunió entre la consellera d'Agricultura i la delegada del Govern davant la Unió Europea i conseller a l'exili\nLa consellera d’Agricultura es reuneix a Brussel·les amb la delegada del Govern de la Generalitat de Catalunya davant la Unió Europea\nUn moment de la reunió entre la consellera d’Agricultura i la delegada del Govern davant la Unió Europea i conseller a l’exili | Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació\nLa consellera d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació, Teresa Jordà, acompanyada del director general de Desenvolupament Rural, Oriol Anson, i el director general de Pesca i Afers Marítims, Sergi Tudela, s’han reunit aquest dilluns amb la delegada del Govern de la Generalitat de Catalunya davant la Unió Europea, Meritxell Serret, a la seu de la delegació a Brussel·les. La reunió ha servit per tractar la posició de Catalunya en relació a la futura Política Agrària Comuna 2021-2027 i sobre temes relacionats amb les polítiques marítima i pesquera de la Unió Europea.\nEn relació a la PAC, la consellera Jordà ha explicat, en declaracions als mitjans de comunicació, que el Govern de la Generalitat ha analitzat a fons la proposta de la Comissió Europea i que s’està tancant un document consensuat amb el sector que s’aprovarà en les properes setmanes. Ha afirmat Jordà: “Com a Govern de la Generalitat lamentem que les polítiques de desenvolupament econòmic social i de cohesió social vagin a la baixa en el nou Marc Financer de la UE que s’ha d’aplicar a partir del 2021. Això redueix els diners previstos a la política agrària comuna i implica un reequilibri de responsabilitats entre la UE i els Estats Membres. La subsidiarietat estableix que tinguin més responsabilitats en la definició i aplicació de les polítiques de la PAC en el seu territori, perdent una part de l’adjectiu comuna de la política agrària. En aquest sentit, ja hem expressat al govern espanyol, i ho continuarem fent, que el Govern de la Generalitat reclama la regionalització dels fons i que els plans estratègics s’estableixin a nivell territorial amb l’objectiu de poder fer una gestió més eficient i eficaç dels ajuts. Des de Catalunya necessitem poder definir les nostres polítiques agràries”. “La diversitat dels sector a l’Estat Espanyol fa que no es puguin establir les condicions de les subvencions de la PAC des d’un punt de vista central”, ha afegit Jordà. La consellera també ha recordat que la Generalitat reclama “que qui rebi ajuts de manera prioritària siguin aquelles persones i empreses que tenen l’activitat agrària com a l’activitat principal”.\nA la reunió, la consellera i la delegada del Govern de la Generalitat de Catalunya davant la Unió Europea també han parlat de pesca; del Reglament que ha de regular el fons de les polítiques marítima i pesquera de la UE, el FEMP, i del reglament de la pesca d’arrossegament. El Fons Europeu Marítim i de la Pesca de Catalunya és un dels principals instruments de què disposa la Generalitat per tal de promoure una política estructural dirigida al món pesquer, amb l’objectiu d’ajudar els pescadors en la transició a la pesca sostenible, ajudar les comunitats costaneres a diversificar les seves economies i finançar projectes per a crear ocupació i millorar la qualitat de vida a les costes europees.\nTambé en declaracions a la premsa, la delegada Meritxell Serret ha remarcat que aquestes setmanes estem “en uns moments transcendentals de construcció europea” en la negociació del nou Marc Financer Plurianual. “S’estan renegociant tots els fons que ens han d’ajudar a tirar endavant aquelles polítiques que necessitem per tirar endavant el país. A través del treball d’avui concretarem com ajudem a vehicular-ho”. Serret ha dit que està molt contenta d’acollir la consellera d’Agricultura per poder fer “allò a que sempre hem dit que vol fer la delegació: acostar Catalunya a Europa i Europa a Catalunya”.\nPAC teresa jorda


La Patata de Prades – Aliments d'origen\nLa Patata de Prades són aquelles patates cultivades sota les normes establertes per l’administració amb una Indicació Geogràficia Protegida des de 1992 i és considerada d’Indicació Geogràfica Protegida de la Unió Europea des de 2007, en les prop de 130 hectàrees de conreu ubicades al municipi de Prades.\nCorrespon a la varietat Kennebec, la que millor s’adapta als terrenys muntanyosos. Les condicions d’altitud, edafològiques i climàtiques d’aquesta zona, juntament amb la tradició del conreu i l’experiència dels agricultors desde el segle XIX, fan que les Patates de Prades presenten unes característiques diferencials i de qualitat superior.\nS’obtenen unes patates de pell fina, carn blanca, de textura consistent, gust dolç i persistent i lleugera olor de castanya. El calibre oscil.la de 40 a 80 mm. La patata de Prades es conrea durant el més de març i la collita es produeix a mitjans del mes de setembre, després que mori de manera natural la planta a principis del mes de setembre. El cicle de vida de la planta és més llarg de l’habitual en aquest producte i només permet una sola collita a l’any.\nEs comercialitzen en bosses de paper transpirable de 2Kg sense cap tractement.\nSón idelas fer-les al forn, fregides o cuites. Absorbeixen molt bé els sucs dels guisats, i també és ideal per fer una truita de patates, perquè no es desfà en fregir-la.\nPodeu trobar receptes de cuina a la web de la Cooperativa de la Prades: http://www.cooperativaprades.cat/ fetes per restaurants de Prades.


Imposa restriccions basades en l'estat civil o l'edat de l'hoste prohibides per llei? - Centre d'ajuda d'Airbnb\nImposa restriccions basades en l'estat civil o l'edat de l'hoste prohibides per llei?\nLes lleis d'habitatge són complicades i en cada cas s'apliquen de forma diferent, és per això que Airbnb no pot proporcionar un assessorament personalitzat sobre quines restriccions d'edat o estat familiar es poden aplicar al teu anunci.\nLa Llei d'equitat de l'habitatge dels EUA (FHA, per les seves sigles en anglès), per exemple, protegeix les famílies amb nens de la discriminació en aquest sector quan l'allotjament s'anuncia com a "residència". Tingues en compte que els allotjaments per a estades llargues es poden considerar residències, sempre en funció de les circumstàncies particulars.\nLa Llei Unruh de drets civils de Califòrnia, d'altra banda, prohibeix la discriminació dels establiments comercials a l'hora de llogar allotjaments per motius d'edat. Ambdues lleis contenen excepcions per a determinats tipus d'allotjaments, com ara les urbanitzacions d'habitatges per a ciutadans d'edat avançada.\nEl nostre consell és que indiquis clarament al teu anunci quines característiques del teu allotjament poden resultar poc segures o no ser adequades per a hostes de certa edat o famílies amb nens i nadons, a més de consultar tots aquests temes amb els futurs hostes. A més, et recomanem que t'informis bé sobre les lleis d'habitatge i allotjament que s'apliquen a la teva regió i que rebis assessorament per part d'un advocat.\nFinalment, familiaritza't amb la Política contra la discriminació d'Airbnb i revisa el Compromís de la comunitat, a través del qual et compromets tractar a tots els membres d'aquesta comunitat amb respecte i sense prejudicis, independentment de la seva raça, religió, nacionalitat, ètnia, discapacitat, sexe, identitat de gènere, orientació sexual o edat.