‘Morera i Oltra són el 'pack' ideal per a encapçalar Compromís’ - Diari La Veu\nEscriba el número 417500\n‘Morera i Oltra són el 'pack' ideal per a encapçalar Compromís’\nEmili Altur, diputat provincial de Compromís\nEn un dia de fort vent de ponent, el diputat provincial de Compromís i regidor de l’Ajuntament de Burjassot, Emili Altur, visita Alzira, dins d’un pla del seu grup a la Diputació per a comprovar de primera mà les problemàtiques que tenen les localitats i tractar d'aportar solucions a l’ens provincial. Emili Altur ix encantat de la bellesa de la Vila d’Alzira, el paisatge del pla de Corbera i comprova els deficients accessos a la població. Altur atén La Veu i mostra el seu entusiasme amb el projecte de Compromís de la mà del seu alcalde Jordi Sebastià i com no, d’Enric Morera.\n-Vostè és diputat provincial de Compromís i la seua coalició no està d'acord amb l'existència de les diputacions?\nLa Diputació és un òrgan de gestió de la província. Compromís pensa que la seua visió territorial és comarcal a nivell de País, per tant, no podem entendre les diputacions com un element supervivent d'una realitat administrativa del segle XIX, en aquest sentit, estem en contra de l’existència de les diputacions.\n- En aquest moments per a què serveix la Diputació?\nEn aquests moments és un òrgan de l’Estat espanyol encarregat de repartir els fons que vénen de Madrid directament.\n-Seria convenient que despareguen?\nCom a Compromís i per a la nostra divisió territorial i per a la nostra idea de País no compten les diputacions, per tant nosaltres no entenem una divisió del País Valencià amb les diputacions.\n-Quines aportacions ha realitzat Compromís en aquesta legislatura a la institució provincial?\nNosaltres hem fet moltes mocions i hem intentant consensuar-les, com la que presentàrem a favor dels comerços, o el suport a l’any Estellés, que s’han dotat de partida i suport econòmic. També la del sistema cooperatiu valencià, que en la darrera reforma energètica és el més afectat de tot l’Estat espanyol i la Diputació va donar un suport a aquest sector fonamental en l’economia valenciana.\nTambé fem una labor de gestió amb totes les alcaldies i regidors de Compromís, com la visita que estem fent ara (per divendres) a Alzira on repassarem, sobretot, la millora dels accessos a les carreteres d’Albalat, amb la nova variant, o la de Corbera, entre d'altres. Estem recorrent tot el territori i tractem de millorar les infraestructures i serveis per als nostres pobles i els seus veïns i veïnes.\n-Un adjectiu per a Alfonso Rus?\nÉs una persona propera\n-Per què la Diputació sempre paga les subvenciones i ajudes abans que la Generalitat?\nPerquè el 80% dels fons de la Diputació vénen directament de l’Estat espanyol, no de la Generalitat, i la veritat és que en aquesta qüestió sempre s’ha sigut molt auster en les dos darreres legislatures, això té com a conseqüència que la Diputació pague bé.\n-Vostè també és regidor de Burjassot, quina ha sigut l'aportació de Compromís?\nL’alcaldia amb Jordi Sebastià i tota l’àrea d'economia i promoció econòmica pertany a Compromís. Estem treballant l’àmbit d’horts socials, el medi ambient amb l’Agenda 21, plans propis d’ocupació, suport al comerç local, ajuda a l’àmbit de la dona com a emprenedora, com a part visible cada vegada més de la societat treballadora a Burjassot, tot el que es refereix a la racionalització de l’administració local... Estem satisfets perquè crec que hem fet un bon treball.\n-Parlem de Compromís. Les portades dels periòdics s’han omplit de titulars sobre les primàries. Com les veu vostè? S’han solucionat les diferències i el problema amb Iniciativa?\nNo hem tingut mai cap problema amb Iniciativa, Compromís no té un problema amb Iniciativa. Compromís és una coalició electoral i com a tal s’ha d’entendre. Potser s’han generat falsos interessos, falsos debats i per això s’han generat expectatives que la gent s'ha pres en una vessant inapropiada que ha generat malentesos i frustracions. Però torne a repetir, Compromís no té cap problema amb el Bloc, Iniciativa, Els Verds o Adherits.\nA banda que han hagut sectors de pressió externs a la coalició que no sabies si volien l’acord o la notícia del trencament de Compromís.\n-Aleshores, vosté pensa que alguns sectors volien que es trencara Compromís?\nSí, ho afirme rotundament. No sabria dir-te si incitats per algun partit polític o institució, però és clar….\n-Ah, i amb qui anirà Compromís a les europees. Té algun candidat vostè?\nL’únic que et puc dir és que som 'la niña deseada'. Però no, encara no puc dir-li amb qui anem a les Europees.\n-Mònica Oltra o Enric Morera per a encapçalar la llista per a les autonòmiques?\nMorera i Oltra són el 'pack' ideal per a encapçalar Compromís i el Govern de la Generalitat. Podem repartir-se les tasques dins de la coalició. Pense en una unió de partits que vulguen traure el País Valencià de la desfeta del PP. Jo no sé si serà un tripartit, un bipartit o un quadripartit. Pense que aquelles forces que s’estimen aquest poble i que vulguen recuperar la dignitat que el Partit Popular ens ha llevat, tenen l'obligació de fer-ho.\n-El seu candidat per a presidir la Generalitat...\nEvidentment Enric Morera, però sempre donaré suport al candidat que isca de Compromís.\n-A Burjassot, Compromís ha patit les accions de l’extrema dreta?\nÉs molt violent anar a un plenari, que és la màxima expressió democràtica d’un poble, i escoltar i trobar-te determinades 'persones' que t'insulten; o vore com el dia del homenatge a Jaume I (9 d’Octubre) mentre els teus fills, de 9 i 12 anys, porten la careta de Compromís són insultats per una turba de gent que els deia de tot menys guapos. Jo estava a l’acte en què la ultradreta va intentar agredir el president de l’Acadèmia Valenciana de la Llengua i la veritat és que va ser molt, molt violent i molt tens. En algun moment pensàrem el pitjor…\n-Han tingut suport de la Delegació del Govern a aquests atacs dels feixistes?\nMai hem tingut cap suport del Govern. De fet, sempre hem obtingut un silenci per resposta i han sigut tremendament menyspreadors amb l’Ajuntament de Burjassot.\n-Per què creu que el PP ha reobert la Batalla de València i el conflicte lingüístic?\nPerquè els interessa electoralment. Al PP mai li han interessat els símbols valencians, ni la llengua ni la recuperació identitària i històrica del poble valencià. Sols els interessa utilitzar la llengua com a element agressiu i demagògic.\n-Com valora la tasca del diari digital La Veu del País Valencià?\nTot valencià i valenciana que s’estime el seu poble ha de donar-li suport per les moltes possibilitats que la Veu ofereix, perquè és una Veu crítica i amable amb els valencians i, per tant, té un lloc dins del món comunicatiu valencià.\nEscriba el número 910769


Palau de Mar, Barcelona | Restaurant italià La Tagliatella\nEl Restaurant La Tagliatella Barceloneta – Palau de Mar es troba a l’edifici històric Palau de Mar allà on comença la zona turística de la Barceloneta, barri famós a tota Barcelona per la seva tradició marinera i per la gran modernització a la qual ha estat sotmesa en els darrers anys, fins a convertir-la en un barri icònic i de moda de la ciutat.\nEl nostre restaurant se situa al sud de l’estació de França, entre el barri de la Barceloneta, el Port Vell i el barri Gòtic. Ubicació única entre aquestes tres zones tan turístiques com conegudes de la zona baixa de Barcelona, que conviden a passejar i gaudir de l’ambient cosmopolita i heterogeni de la capital. I si hi afegim que el restaurant italià compta amb una ubicació encara més privilegiada dintre del propi edifici de Palau de Mar, just davant del mar, què més es pot demanar?\nTal vegada que la carta també mostri les seves arrels mediterrànies, com per exemple carns, risottos, amanides, focaccies, carpaccios, o plats gratinats al forn i òbviament, pastes i pizzes de tots els sabors, textures i colors…\nPer acabar, destaquem que dintre del mateix edifici de Palau del Mar es troba també el Museu d’Història de Catalunya.


El Palamós arrenca el 31 de juliol contra el Figueres\nPreparats, llestos, ja! El Palamós repetirà presentació contra el Llagostera en l'inici d'una nova temporada. El club ha anunciat els partits que haurem de seguir en xancletes i començaran ben d'hora ben d'hora.\nArrenca el futbol del Degà el dia 31 de Juliol i ho fa en competició oficial contra la UE Figueres. Es tracta de la primera ronda de la copa Catalunya al Municipal de Vilatenim. Vuit dies més tard, el 7 de juliol, els homes de Joan Màrmol es presentaran oficialment contra el seu company de pis, la nova UE Llagostera que ha baixat a Segona Divisió B. Com l'any passat els dos equips s'enfrontaran fent pal·lès que estant ben avinguts. Una bona ocasió per veure al Municipal el nou projecte d'Oriol Alsina, amb la majoria de jugadors nous i fitxatges que apunten a que volen lluitar per l'ascens.\nEl dia 10 d'Agost, l'afició palamosina podrà tornar a veure el seu equip a casa en la disputa del Torneig Gaspar Matas contra el Sabadell. Els arlequinats i els blaugrana seran els dos únics rivals del Palamós a casa. A partir d'aquí, la resta de partits a fora. El 12 d'agost contra el Sant Pol i el 14 contra l'Escala.\nPlantilla de 23 jugadors\nEls de Joan Màrmol han tancat ja una plantilla que tindrà 23 efectius. L'últim en arribar va ser Guillem Cornellà, provinent del Perelada, i amb la missió de substituir la baixa de Jordi Matamala. El Degà té previst començar els entrenaments el 25 de juliol en la primera temporada post-Bayona.


Jo vaig a la muntanya.............: QUIN FESTIVAL A LES ANTENES\nQUIN FESTIVAL A LES ANTENES\nAixí es pot definir l'esmorzar d'aquest any a les antenes de la Mussara. Aquest any amb nova incorporació (ja veurem si torna l'any vinent), la Mari, germana del Rafa, que també va venir junt amb la Susanna, el Xèmon, un servidor, i escalfant per l'assistència de la Trailwalker, el Pepe amb el cotxe.\nSortida amb una mica de retard, a les 8:25 del Picarany, xanet xanet, amb el temps una mica enboirat, arribem al coll de la Batalla, on el Pepe ja ens esperava amb una mica de fruita i suc, tot un detall no previst.\nFotos de rigor, i cap a dalt, cada qual al seu ritme per tal d'arribar tots sensers a dalt. Sortim al primer tram de carretera, tot bé. Ens enfilem per la pujada que ens deixarà a la bassa dels equips contra-incendis, nova trobada amb el Pepe, més fotos i ja cap a les "lagartijes", un tram que anomenem així perquè quasi s'ha de pujar arrossegat de la pendent que hi ha.\nSuperat el tram, només ens queda arribar al camí formigonat i al lloc de reunió.\nComencem a preparar entrepans, aquest any de pa amb tomàquet, SENSE OLI (me'l vaig deixar) i pernil, unes ampolletes de vi (aquest any han caigut 3), unes banderilles per acompanyar i moltes carcajades, vam riure com feia temps que no reiem.\nDesprés unes pastetes i bombons amb un traget de ratafia, i atenció les dotze, hora del raïm, però com no estava preparat, ho vam fer amb mandarines (amb grans de mandarines, animalots). Més rises, i després, més rises.\nFinalment decidim que hem de tornar, perquè ja et dic jo que ens haguessim quedat hores i hores rient.\nBaixem cap avall, amb força bromes i, més rises, arribem a la bassa on torna a estar el Pep. Fotos i cap al Coll de la Batalla, de camí aprofitem per fer cagar el tió, però estava restret i res de res.\nTorna a ser el Pep al coll, més fotos i més rises.\nAra ja tirem cap els cotxes en l'últim tram, una mica aburrit però aprofitem per començar a planificar la pujada de l'any vinent.\nAl final més de 6 hores en un matí diferent per acabar l'any amb alegria.


Control de lloguers i miopia política (Germà Bel)\nAra que la pujada de preus s'ha aturat, hem de preguntar-nos quin dret volem protegir\n5 min. 03/07/2019 18:49\nTothom sap que la miopia és un problema que afecta molta gent. També es dona sovint en l’àmbit de la política, i es concreta en la dificultat per veure les conseqüències de les decisions en el pas del temps. Això és molt clar en l’àmbit de la política d’habitatge. Però, en lloc d’entrar-hi directament, donarem un tomb per la política d’infraestructures, que –com ja s’ha dit altres vegades– no és de les més importants, però ajuda molt a entendre com es fan les polítiques.\nÉs conegut que quan es fa un pla d’expansió d’infraestructures amb una forta inversió pública s'impulsa l’activitat econòmica. Però, a més llarg termini, el que és crucial és quin ús se’n farà, de les infraestructures creades. I ves per on el Banc Central Europeu publicà el 2017 'Els efectes de la inversió pública a Europa', on s’analitzen els efectes sobre el creixement de l’economia de la inversió pública des dels 60 fins al 2007 (abans de la recent crisi econòmica) i fins al 2013. Els resultats que troben és que la inversió té efectes positius allà on tenen més retards o millors pràctiques de planificació d’infraestructures. Però l’efecte és molt discret per a França, moderadament negatiu per a Itàlia i molt negatiu per a Espanya, fanalet roig de la llista (tots tres, per cert, el països més hiperregulats d’Europa).\nContraintuïtiu però real: invertint menys l’economia hauria crescut més. Aquests són els resultats de la miopia política en infraestructures, barroquisme pur a Espanya (quantes obres rescatades per l’Estat perquè s’havien concessionat i no tenien trànsit!). I la miopia política no és només una condició analítica. També és un incentiu, perquè és molt llaminer per al responsable institucional fer coses de les quals obtindrà mèrit per millores immediates i deixar que siguin uns altres polítics els que hagin de gestionar fracassos que es manifestaran en el futur, perquè el futur sempre tarda una mica a arribar (però, arriba).\nEls controls sobre els preus dels lloguers sempre han acabat augmentant els preus en el sector/segment no protegit, creant més perjudicats que beneficiats i potenciant la gentrificació\nDoncs si, la política local d’habitatge és una mica com la d’infraestructures, miop... amb la gran diferència que aquí la miopia porta les institucions a invertir massa poc i, després, a voler regular massa coses. El darrer intent, el periclitat decret de lloguers de la Generalitat.\nQuè tenim clar? Això: els controls de preus de lloguer sempre han acabat igual en les experiències que coneixem: augmentant els preus de lloguer en el sector/segment no protegit, creant més perjudicats que beneficiats i potenciant la gentrificació. D'entrada, certament, es crea un segment d’inquilins beneficiats a curt termini, que poden evitar augments de lloguer que altrament s’haurien produït. Encara que en situacions d’estancament de preus, com l’actual, és més dubtós.\nPerò el que el decret de preus no pot controlar és la reacció del mercat, tant pel que fa als nous contractes com a l’evolució de l’oferta de lloguers. I els nous contractes absorbiran totes les pressions de creixement de preus (ara a San Francisco, Berlín...) si no es posen més controls i més estrictes sobre tots els contractes (Espanya de Franco: caiguda estrepitosa de l'oferta i augment de preus brutal en el sector informal, com a la Barcelona dels 80).\nEn la vida real, l'única forma d’aconseguir que els oferents no reaccionin és suprimint-los, o nacionalitzant el mercat. Per això, l'única forma d’aconseguir que el control de lloguers sigui efectiu és suprimint el mercat, és a dir, nacionalitzant l'habitatge de lloguer i que l’Estat sigui oferent únic. Altrament, els efectes descrits es produeixen ineludiblement.\nAra que no hi ha tanta pressa, perquè la pujada de preus (que era recuperació dels de fa 10 anys) s’ha aturat, és bon moment per interrogar-nos sobre algunes coses. La primera, i fonamental, sobre quin és el dret que es vol protegir. Si són les necessitats habitacionals de famílies amb dificultats econòmiques, les institucions han de facilitar mitjans perquè aquestes famílies tinguin una solució. Incrementant el parc públic, i amb suport econòmic directe mentre aquest parc no creixi significativament.\nAra bé, si el que es pretén és protegir un eventual dret a quedar-se en el lloc de preferència del llogater, sense consideració de la seua situació econòmica (únic que explica una regulació generalitzada de preus de lloguers, que no atén la situació econòmica), llavors cal ser molt directes justificant per què qui ha arribat fa –posem– set anys a un barri que –posem– s’ha renovat té més dret a viure-hi que qui encara no hi ha arribat però hi vol anar. Ves per on, és en aquests debats i decisions on es defineixen els veritables pilars d’una societat, i moltes hipocresies queden desvelades. També la miopia política, que de vegades encobreix només interès electoral pur i dur, perquè encara ha d’arribar qui posi en marxa un pla ambiciós d’inversió en habitatge de lloguer social, perquè això costa molts impostos i no és tan popular com altres coses.


seguretat | Temas de Actualidad | Onda Cero Radio\nNotícies Migdia 09/12/19\nEl sector de la moto reclama a Ada Colau menys restriccions que als cotxes contaminants i plans específics de seguretat per reduir els sinistres\nAvui hem pogut parlar sobre l’estat de les motos amb José María Riaño, secretari general d’Anesdor\nEl proper Onze de Setembre serà la Diada d'Estremera\nEl David Cervelló ha vingut un divendres més a servir-nos les faves tendres. Cada divendres dissecciona l'actualitat i ens l'ofereix des d'un punt de vista crític i amb molt d'humor. Aquesta setmana les ha repartit a Íñigo Errejón, pel nom escollit per a la seva formació Más País. També hi ha hagut fava per al jutge de l'Audiència Nacional que ha enviat 7 CDR a la presó. I no s'han lliurat d'una fava els Guardian Angels, la patrulla urbana que ja actua pel metro de Barcleona.\nEls ‘Angels Guardians’ arriben a Barcelona\nPotser quan éreu al metro o passejant pel centre de Barcelona, ja els heu vist. Si és així, segur que us en recordeu per la indumentària que porten: una boina vermella, una samarreta blanca i uns pantalons foscos. Son els Guardian Angels, que van néixer el 1979 al Bronx, a Nova York, per fer front a la delinqüència al carrer. Amb el temps s’han estès a més de 100 ciutats i aquest estiu han començat a operar a Barcelona. N’hem parlat amb la Nicole Orlando, fundadora de la patrulla ciutadana i amb Imma Viudes, portaveu del sindicat SAP-FEPOL dels Mossos d’Esquadra.\nPere Pau Guillén (Mossos): ‘Els rellotges de luxe que roben a Barcelona acaben sent comprats a Londres o Bèlgica’\nEl cap de l’àrea d’investigació criminal dels Mossos d’Esquadra ens explica la reducció dels furts i robatoris violents de rellotges en un 49 i un 30% aquest estiu a Barcelona\nMercè Caso: ‘La reforma del codi penal és indispensable però també és necessari reforçar els jutjats penals’\nLa jutge degana de Barcelona ha volgut llençar un missatge de tranquil·litat a la ciutadania i confiança en la feina que s’està fent per reduir els problemes de seguretat a la capital catalana.\nXavi Gálvez: “fem guàrdies perquè els okupes no entrin en locals buits”\nJosep Puig entrevista a La Ciutat d’estiu a Xavi Gálvez, veí de Rambla Prim, al barri de La Verneda, per parlar de les cassolades que han iniciat per denunciar l’increment d’inseguretat i la manca de civisme que viuen. També, locals de la zona, són ocupats i sóc crítics amb l’Ajuntament per com han gestionat el conflicto fins ara.\nHa augmentat la sensació d’inseguretat a la ciutat de Barcelona?\nEn els darrers mesos han tingut lloc a Barcelona diversos episodis que han generat i estan generant una sensació d’inseguretat a la ciutadania. Amb l’Enrique de Madrid Dávila, expert en seguretat i el cap dels Mossos d'Esquadra, Albert Domínguez hem parlat de quines mesures s’estan prenent i com fer front a aquest repunt d’inseguretat que preocupa als barcelonins i barcelonines.\nEn l'edició de dimarts del "Fem l'agost" hem volgut parlar de la caiguda de les donacions de sang amb el director assistèncial del Banc de Sang i Teixits qui ens ha explicat com ho podem fer per aconseguir posar remei a aquesta situació. Amb el nostre expert en seguretat, Enrique de Madrid Dávila, el president de l'Associació de comerciants de la Barceloneta, Sergi Ferrer i l'adjunt a la presidència de PIMEC COMERÇ, Carles Gironès hem abordat la problemàtica del top manta a la ciutat de Barcelona. Amb l'Ignasi Rubio del Pino, hem parlat de les vagues als aeroports que hem viscut en els darrers dies i amb l'advocada Celia Cánovas, l'Enrique de Madrid i el Pere Cervantes hem tractat les estafes més habituals que ens trobem en l'actualitat tant a Internet com a la vida qüotidiana. A les nou del vespre ens ha visitat el gran escriptor i conferenciant, Álex Rovira amb qui hem mantingut una conversa molt especial sobre l'amor, els sentiments i la vida. Amb l'expert en educació, Xavier Chalé i el secretari general de la PIMEC, Antoni Cañete, hem parlat d'aquellas professions que marcaran el nostre futur mésinmediatr i més llunyà. El Pol Corredoira ens ha apropat als fonaments del reggeaton, segons el seu criteri periodístic. A les 22:00 amb l'Enrique de Madrid i el director general dels Mossos, Andreu Martínez, hem volgut parlar de la sensació d'inseguretat que s'està vivint a la ciutat de Barcelona en els darrers mesos. Per acabar el programa la Gemma Torelló, la Vanessa Hogarth i la Carme Sánchez ens han apropat a la bona vida amb aquelles noticies més relaxants i estiuenques i també ens han ajudat a confeccionar el Tinder del Jordi, juntament amb el Pol Corredoira.\nMiércoles con intervalos nubosos en La Vila Joiosa, La Nucía y Benidorm\nIndignación en Ciutadella por el descontrol en la vía pública\nCientos de jóvenes protagonizan un macro botellón en el Pla de Sant Joan\nMás de uno Sevilla Noticias 8:20 23/06/2021


El personatge Simba serà un vegà en el remake del 2019 de la pel·lícula de Disney 'El rei lleó'.\nPocs dies després, Disney va llançar el primer teaser tràiler per a un proper remake del seu clàssic d'animació El rei Lleó , el lloc web 8satire.com va publicar un article informant que el personatge Simba, un lleó, seria un vegà a la nova pel·lícula:\nquantes persones van assistir a la inaguració d'Obama\nEl remake de la pel·lícula, que s’estrenarà el 2019, protagonitza tots els vells personatges favorits com Simba, Mufasa, Rafiki i aquella noia lleó que Simba, de manera astutament, va tocar definitivament a la pantalla en el dibuix infantil original.\n'I és un vegà', va confirmar el portaveu de Disney, Simon Williams.\n'Simba decideix tornar-se vegà després de veure com el seu pare es veia atropellat per un munt de nyus i concloure que la fugida mai no hauria passat si ningú els intentés menjar tot el temps.\n'Hem escrit una nova cançó perquè Simba cantés quant li agrada el tofu. Zazu fa una mica de rap a mig camí.\nSi el nom del lloc web ja no el va donar, observem que sí, aquest article era una sàtira. Un avís legal a la part inferior de 8Satire.com explica que tot el seu contingut és 'ficció' i 'no s'ha de considerar real':\nLa nova versió de Disney del clàssic animat del 1994 probablement tindrà alguns canvis (fins i tot si el primer tràiler era gairebé proper) tir per tir remake de la seqüència inicial de la versió animada), però l’estudi no ha anunciat cap modificació de la dieta dels personatges.\nA més, fer de Simba un vegà resultaria problemàtic per a la narrativa de la pel·lícula. Un moment fonamental a la versió animada de Disney de El rei Lleó ocorre quan Mufasa, el rei d'un orgull de lleons, explica el 'cercle de la vida' al seu fill Simba:\nMufasa: tot el que veus existeix junt en un equilibri delicat. Com a rei, heu d’entendre aquest equilibri i respectar totes les criatures, des de la formiga arrossegant fins a l’antílop saltant.\nSimba: Però, pare, no mengem l’antílop?\nMufasa: Sí, Simba, però deixa’m explicar-ho. Quan morim, el nostre cos es converteix en herba i l’antílop menja l’herba. I així estem tots connectats al gran Cercle de la Vida.\nGeorge Floyd tenia un registre net\ndolor de colpejar a les pilotes contra el part


25.01.2021 - Catalunya - Enric Feliu - Redacción Barcelona\nLa irrupció de l'(ex)ministre de sanitat, Salvador Illa, a les eleccions al Parlament de Catalunya.\nNo sé si recordeu que és un Gólem. Si heu llegit a Borges ben segur que sí: forma part de l’imaginari jueu centreeuropeu i és un ésser, construït de pedra o fang, creat per la saviesa d’un rabí, però sense cap mena d’ànima ni d’intel·ligència, i que arrabassa amb tot allò què se li posa per davant.\nEls governs de Madrid sempre han volgut demostrar la seva sensibilitat cap a Catalunya i han incorporat com a ministres polítics catalans. Tots els partits ho han fet, tant populars com socialistes. Salvador Illa no era més que la quota catalana del govern de Pedro Sánchez per demostrar la seva sensibilitat cap a Catalunya i vers els socialistes catalans. Això sí: el va nomenar ministre de Sanitat, que, bàsicament, només decideix sobre l’accés al sistema sanitari públic i la cartera de medicaments i tractaments, ja que la competència està transferida a les comunitats autònomes. Un ministeri per tant de molt baix perfil polític.\nNota: la sensibilitat cap a Catalunya des de Madrid s’esgota de sobte quan es comença a parlar de finançament. Llavors, en lloc de sensibilitat només saben repetir la paraula solidaritat.\nPerò va venir la covid i, amb els diferents estats d’alarma, el ministre de sanitat es va convertir en la segona autoritat del govern, just per sota de Pedro Sánchez, i en el ministre que més compareixia als mitjans. Aquest protagonisme involuntari combinat amb les minses perspectives dels socialistes catalans a les futures eleccions al Parlament, que aventuraven un altre déjà vu pel que fa als resultats, va fer sorgir una idea brillant al laboratori socialista madrileny: presentem Illa com a candidat a president de la Generalitat. Dit i fet. Assegurar el vot tradicional socialista de sempre, recuperar votants que van marxar a Ciutadans, uns desconcertats per les maniobres d’Albert Rivera, altres temerosos d’anar en el mateix pac que Vox, malgrat els esforços d’Inès Arrimades, i molts d’altres que ara puguin creure que el PSC pot tornar a ser un partit guanyador.\nPer tant, és ben legítim presentar Salvador Illa com a candidat? Sí. Tot i que tothom hauria de reconèixer el fet que un ministre de Sanitat abandoni el seu ministeri en plena tercera onada de covid i quan es tenen més de 40.000 casos nous diaris és una mica lleig. Bastant lleig. Evidencia la poca importància que se li dona al Ministeri de Sanitat des del PSOE i a la feina, bona o dolenta, que hagi pogut fer fins ara el mateix Illa.\nSi abans podíem preveure un escenari parlamentari que reproduïa les mateixes possibilitats de formar govern que en les darreres eleccions, la figura d’Illa trenca els pronòstics i planteja una opció guanyadora, la darrera esperança blanca, un gólem que destrossi el “processisme”, però no només pels socialistes mateixos sinó també per a la dreta espanyola a Catalunya… i també per a part de l’esquerra no independentista.\nSalvador Illa no ha estat tancat el darrer any en un seminari. Ha exercit activitat política al capdavant d’un ministeri i, per tant, no és cap núvia verge vestida de blanc que puja a l’altar de les eleccions. Ha estat en primera línia com a ministre de sanitat en l’adopció o no adopció de mesures, en la desescalada, en el pla de vacunació i ha validat, de vegades amb declaracions i de vegades pel silenci més sorollós, l’actuació de les comunitats autònomes durant la pandèmia. Pedro Sánchez va deixar en mans de les autonomies la gestió directa espolsant-se de sobre la seva responsabilitat. Estat d’alarma, sense intervenció del govern central a les residències, mentre l’UME passejava amunt i avall? No va voler aïllar Madrid. I segueix lligant de peus i mans a comunitats que creuen necessitar mesures més contundents, tal com demanen la majoria d’experts, evidentment si no són funcionaris del Ministeri de Sanitat.\nPer tant ha tingut una actuació política ben rellevant que permet fer-se preguntes. Si Salvador Illa no ha rebut en cap moment els moviments socials en defensa del dret a la salut (d’altra banda igual que Alba Verges) per què podem pensar que sí que rebrà els moviments socials si es president de la Generalitat?\nPer què si s’acusa Esquerra Republicana de premiar el fracàs de la gestió de la Covid situant Alba Verges, consellera de salut, com a número sis de la llista electoral per Barcelona i a l’impresentable Chakir el Homrani en el número nou, no podem aplicar el mateix criteri quan Salvador Illa va de número 1? Puc comprendre aquesta hipocresia en els militants socialistes, però no quan es tracta de persones vinculades a l’esquerra. La hipocresia absurda.\nVal tot per descavalcar del govern el “processisme”, però precisament, en actuar d’aquesta forma segueixen fent tant “processisme” com Puigdemont des de Waterloo. Aquesta visceralitat és la mateixa que van mostrar després de les municipals de Barcelona, quan la victòria electoral per vots va correspondre a l’Ernest Maragall. Si Salvador Illa i el PSC esdevenen primera força al parlament, però no poden formar govern, escoltarem un discurs ple de deslegitimació democràtica. No assimilen que la democràcia no són majories absolutes sinó que amb els resultats electorals atorgats pel poble es pugui formar un govern secundat pel Parlament. Els votants no atorguen ja majories absolutes. El mapa electoral ha canviat i val més que ho assumeixin.\nFins i tot el baròmetre del CIS, que exalta la candidatura d’Illa, no resol l’entrellat del govern a Catalunya: és cert que podrien baixar els resultats indepes, però, podrien Comuns i Ciutadans i Partit Popular, a més de Vox, que ja ha dit que “entre lo malo y lo peor prefiero lo malo”, votar alhora la candidatura d’Illa com a president del Govern de la Generalitat i evitar un nou president “indepe-processista”? El sentit comú (ironia) ens diu que no.\nLes possibilitats més grans per governar són per a ERC, no pel resultat, sinó per la posició central, ja que podria intentar comptar amb els diputats indepes a la seva dreta i a la seva esquerra. Ho tindria molt més fàcil que Illa.\nPerò hi ha un tercer camí: que els socialistes i republicans arribin a un acord de govern, que pràcticament fregaria la majoria absoluta. Uns són el mirall de l’altre, si no fos per la relació Catalunya/Espanya. Els comuns podrien donar suport a un govern així. Sorprèn que molts esquerrans de soca-rel no vulguin ni contemplar aquesta possibilitat. Per a alguns popes “federalistes“ seria una traïció en tota regla. Coincidirien així amb l’altre esquerra, la indepe, que encara ha de fer-se adulta: Si no vols governar, per què nassos et presentes a unes eleccions?\nAlerta: la participació en les eleccions portugueses no ha superat el 37%. Que farà la gent per Sant Valentí? I si el dia 15 de febrer es decreta un confinament domiciliari, el gólem pot acabar en runes i esquitxant Pedro Sánchez.\nNombre d'entrades : 885


Activitats EMAD – EMAD de la Garriga\nTòtem “Projecte Klé” al Teatre Auditori de Can Palots\nPosted on 11 maig, 2021 by emad\nEl 9 de maig hi ha hagut la primera interacció del tòtem creat pels i les alumnes de 2n de Creació d’Objecte i Moble, COM que acull l’espectacle ‘Klé’ de la companyia Addaura Teatre @addaura_teatre_visual al Teatre Auditori de Can Palots @can_palots\nConcurs de Dibuix de Sant Jordi 2021\nBases de participació en la 9a edició del concurs de Dibuix de Sant Jordi 2021\nL’EMAD, Escola Municipal d’Art i Disseny de la Garriga organitza el 9è concurs de dibuix de Sant Jordi, orientat a promoure la creativitat entre els infants i joves de la Garriga.\nUs convidem a “Donar vida a una lletra” i la convertiu en un personatge: un heroi o una heroïna d’una història real o imaginària.\nTècnica i suport\nLa tècnica és lliure sobre paper DIN A3.\nCaldrà situar-les al darrere del full A3: nom, cognoms, edat, adreça electrònica i telèfon.\nCategoria B: de 6 a 9 anys\nCategoria C: de 10 a 14 anys\nPremis per al guanyador o guanyadora de cada categoria\nUn lot de llibres i la matrícula gratuïta del curs 2021/2022 del taller d’expressió plàstica per a infants de l’EMAD.\nLa creativitat a l’hora de representar la lletra, l’ús de tècniques plàstiques i l’acabat acurat.\nEstarà format per membres de l’EMAD, de les escoles públiques de la Garriga i un professional de les arts plàstiques.\nTermini i lloc d’admissió dels dibuixos\n3 de maig a l’EMAD, carrer negociant, 79 o al taller d’infants, carrer de Can Xic Corder, 3.\nEs comunicarà als guanyadors l’última setmana de maig per telèfon. També es publicarà a la web i a les xarxes.\nEs podran presentar fins a 3 dibuixos per participant.\nEls dibuixos guanyadors seran propietat de l’EMAD.\nEl jurat resoldrà qualsevol imprevist que pugui sorgir i el seu veredicte serà inapel·lable.\nEls dibuixos es podran venir a recollir al carrer Negociant, 79 fins a l’11 de juny de 2021.\nMés enllà de l’11 de juny de 2021, l’organització no es farà responsable dels dibuixos.\nLa presentació i participació en aquest concurs implica l’acceptació d’aquestes bases.\nPosted in Activitats EMAD, Activitats taller plàstica infants, Concursos\nPresentacions sobre Art, Creativitat & Màrqueting digital\nEvil Love, Jordi Piulachs\nEl 13 d’abril l’alumnat de Gràfica publicitària ha assistit a la presentació d’en Jordi Piulachs @jpiulachs de l’agència Evil Love @evillove. Els ha parlat del procés d’elaboració de la campanya #malamente per la Generalitat de Catalunya.\nÉs la primera de quatre presentacions d’agents del món de l’art, del disseny, la publicitat i el màrqueting digital dins del mòdul Teoria de la publicitat i el màrqueting de Gràfica publicitària.\nTegust Infusions, Jordina Tió /\nEl 27 d’abril hem tingut en Jordina Tió de l’agència @viti_agencia explicant-nos la campanya per @tegustinfusions que va comptar amb la col·laboració de @carlazaplana.\nLa segona de quatre presentacions d’agents del món de l’art, el disseny, la publicitat i el màrqueting digital en el marc del mòdul Teoria de la Publicitat i el Màrqueting de Gràfica Publicitària.\nWorking Happy, Liderar en femanino, Txell Costa / The green parrot BCN /\nEl 4 de maig vam poder gaudir d’un tastet sobre Màrqueting d’Influencers de la mà de @txell_costa, conferenciant internacional, professora universitària i autora dels llibres “Working Happy” i “Liderar en femenino”\nLa tercera de quatre presentacions d’agents del món de l’art, el disseny, la publicitat i el màrqueting digital en el marc del mòdul Teoria de la Publicitat i el Màrqueting de Gràfica Publicitària\nMarina Martínez Oriol i Eduard Martínez Piracés d’Hijos de Martin\nEl 4 de maig també hem tingut l’última presentació d’agents del món de l’art, el disseny, la publicitat i el màrqueting digital a càrrec de #hijosdemartin (Marina Martínez Oriol i Eduard Martínez Piracés), creadors de la campanya per @the_green_parrot_bcn, galeria d’art contemporani de Barcelona\nXerrada en el marc del mòdul Teoria de la Publicitat i el Màrqueting de Gràfica Publicitària.\nFons de pantalla corporatiu per als ordinadors de l’Ajuntament de la Garriga\nEl 16 de maig es va fer el reconeixement a l’Alba Campos perquè la seva proposta va ser seleccionada com a fons de pantalla corporatiu dels ordinadors de l’Ajuntament. Ella va combinar més d’un edifici emblemàtic per crear un l’skyline garriguenc.\nAquest va ser un dels primers treballs que va dur a terme l’alumnat del curs comú de gràfic per iniciar-se en el dibuix vectorial amb el programa Illustrator.\nL’objectiu era sintetitzar alguns dels edificis emblemàtics de la Garriga i així practicar eines bàsiques com el llapis, la ploma, les formes geomètriques…\nEl treball va coincidir amb una demanda de l’àrea de les TIC que va permetre evolucionar les propostes de l’alumnat i convertir-les en fons de pantalla per als ordinadors de la Casa Consistorial.\nEscape room d’economia social\nPosted on 11 març, 2021 by emad\nParticipació a l’escape room d’economia social\nEn el mòdul de Formació i Orientació Laboral, FOL, els i les alumnes d’Assistència al producte gràfic interactiu han participat en una escape room virtual d’economia social impulsada per l’Ateneu Cooperatiu del Vallès Oriental.\nLa Maria Arnó, seleccionada per desenvolupar la imatge gràfica del Lampedusa Turtle Rescue\nPosted on 11 febrer, 2021 by emad\nLa Maria Arnó, alumna de 1r curs, comú dels cicles de grau superior Gràfica publicitària i Gràfica interactiva, ha estat seleccionada per desenvolupar la imatge gràfica del Lampedusa Turtle Rescue, gràcies a la proposta que va presentar.\nCom a premi, se la convida a anar dues setmanes a l’illa de Lampedusa per treballar juntament amb la directora del centre, la Daniela Freggi.\nEl 9Nou del 22 de març se’n fa ressò


Actualitzada 13/07/2017 a les 08:46\nEls menors en el nostre dret són objecte de dos visions diametralment oposades. D’una banda se’n preveu la protecció davant els abusos de què poden ser objecte i d’altra banda, la influència que el seu testimoni pot tenir en diversos procediments judicials.\nSorprèn saber que estudis realitzats a França sobre la influència que van tenir les declaracions de menors en diferents procediments judicials es van detectar un 95 per cent de casos en els quals aquesta declaració va conduir a greus errors judicials posteriorment revisats en sentències.\nMenors i processos matrimonials:\nEls fills són amb freqüència l’eix de les batalles sostingudes en judicis de divorci. El jutge acostuma a informar-se a través dels menors de quines són les seues preferències per quedar-se amb el pare o amb la mare, extrem aquest de màxima valoració judicial per a la custòdia del menor.\nDel que el jutge dedueixi de l’exploració del menor dependrà la seua resolució respecte a qui atorga la custòdia. Els menors són, per la seua pròpia naturalesa, altament influenciables, extrem aquest que sempre s’ha de tenir en compte.\nMenors i processos penals:\nUn menor pot en els processos penals ser víctima o testimoni. Si és víctima serà necessari el consens de forenses i psiquiatres per valorar correctament declaracions i silencis. El procés penal sempre haurà de preveure les possibles conseqüències posteriors que pugui tenir per al menor el resultat de les seues manifestacions. Un menor pot arribar a ser, en determinats casos, testimoni protegit, aplicant-se-li els mateixos protocols de protecció que si fossin persones grans.\nLa protecció dels menors en processos penals no admet dilacions i han de ser ateses immediatament totes les seues necessitats vitals i de seguretat. Un menor pot ser víctima d’abusos sexuals, violació, violència domèstica, com a delictes més habituals. El menor únicament pot ser “explorat” pel jutge, la qual cosa vol dir que podrà utilitzar els mitjans que estimi convenients per aconseguir del menor una explicació dels fets. Com a mostra de la sensibilitat judicial, jo he arribat a assistir a una exploració d’un menor, en què l’oficina judicial era plena de joguets perquè pogués expressar-se amb més tranquil·litat.\nEl menor oculta moltes vegades el que li passa. Estigui sempre atent als seus comportaments irregulars o anòmals ja que sovint amaguen o poden ocultar que estan sent víctima d’un delicte.


El bloc d'un de Reus: Una finestra oberta a La Patum de Berga\nDurant aquests dies totes aquelles persones que no puguin o no vulguin assistir personalment als actes de La Patum de Berga tenen una opció de fer-ho des de casa. Gairebé és com guaitar per la finestra de casa i veure-ho.\nSi voleu veure què passa a La Patum només cal que mireu aquí.\nTambé us podeu mantenir ben informats sobre La Patum passant pel bloc Consueta que, des de fa uns quants dies, ens ofereix alguns posts sobre aquesta temàtica.\nPer cert que això de viure La Patum in situ, en viu i en directe, és una de les meves assignatures pendents. A veure si un dia o altre m'hi decideixo. Clar que, si vols evitar aglomeracions, l'ideal és viure-la des d'algun balcó que doni directament a la plaça. Segur que aquests balcons deuen anar molt buscats aquests dies.\nPublicat per Jordi Pinyol a 13:14\nEtiquetes de comentaris: Berga, festes, Patum, tradicions\nEl parell de cops que hi he anat m'ha agradat moltíssim. Llàstima que hi ha tanta gent que no es pot ni respirar. Balcons no, però des de les escales de l'església es veu tot al costat dels músics i ningú emprenya massa.\nUn altra cosa. Has vist com van de norris els gegants clònics de Reus?. La Japonesa porta el monyo, que sembla un niu de garces. I els del múseu? vaig anar a fer una ullada i el Pere Rius té tota la raó. Cal fer alguna cosa no? Engresquem el Jordi que faci una campanya al seu programa.\nSalut i bon Corpus.\n24 de maig de 2008, a les 15:52\nLa foto de dalt, no és de la Patum ni de res que s'hi assembli ni de lluny.\n24 de maig de 2008, a les 15:54\nVaja.. és el que té posar Patum al Google imatges i confiar del que hi surt...\n24 de maig de 2008, a les 21:49\nJo diria que és d'un correfoc a Berga, però no estic massa segur. Salutacions Jordi.\n28 de maig de 2008, a les 21:31


L'Ajuntament de Sant Vicenç dels Horts impulsa la promoció gastronòmica de la ciutat amb ajuts a les associacions de comerços o de restaurants locals\nL’Ajuntament de Sant Vicenç dels Horts ha obert una convocatòria de subvencions per finançar activitats que tinguin com a objectiu la promoció del teixit que conformen els comerços de productes agroalimentaris i els establiments de restauració, a través d’associacions empresarials. D’aquesta manera, el consistori vol donar un impuls a aquest sector i fomentar la participació en projectes de ciutat d’aquestes empreses.\nLes subvencions contribuiran al finançament de l’organització i donaran suport a diversos projectes que s’endeguin, com per exemple: activitats de promoció i comunicació (creació i manteniment de webs, de perfils de xarxes socials i la seva dinamització, impressió de material gràfic, etc); organització, producció i gestió d’esdeveniments, fires, mercats, campanyes promocionals del producte de proximitat i accions derivades d’aquests projectes; accions de formació o assessorament especialitzat per als comerciants i restauradors locals; i gestió professionalitzada de l’entitat (com la contractació d’un/una professional dedicat/da a la gerència, la gestió econòmico-administrativa, etc).\nEl regidor de Promoció Econòmica, Xavi Gómez, ha explicat que “l’objectiu del govern és fomentar projectes d’interès públic o social i a la vegada l’impuls de la gastronomia local i els productes agroalimentaris de proximitat a Sant Vicenç dels Horts. Les empreses locals poden oferir un valor afegit i contribuir a tenir un teixit empresarial dinàmic, innovador i participatiu”.\nLes subvencions concedides a l’empara d’aquestes convocatòries s’hauran de destinar a finançar activitats desenvolupades durant el període comprès entre l’1 de febrer i el 30 de novembre de l’any de la convocatòria. La quantia de la subvenció serà de com a màxim 8.000,00 euros, o el 75% del cost total del projecte presentat.


Camins en la natura: Les deu regles del senderisme\nLes deu regles del senderisme\nAquesta setmana, com que ja som a les acaballes de la primavera i a les portes de l'estiu, hem decidit fer una parèntesi necessari de les nostres publicacions habituals. Així doncs, hui no us presentem ni una nova entrega de la sèrie El vocabulari de la natura ni cap nou Calaix d'interior, així com tampoc us proposem cap excursió. El que us volem ensenyar en aquesta ocasió, tal vegada molts ja ho sapigueu. Tanmateix, no està de més recordar-ho, ara que és temps que molta gent, que no ho fa habitualment, isca a la muntanya a fer senderisme.\nSer conscient de les limitacions físiques de cadascú. A la muntanya s'hi va a gaudir i no a tirar el lleu. Per tant, cal que adapteu les excusions a la vostra preparació. No us heu d'adaptar vosaltres a l'exigència d'una ruta per molt entestats que estigueu en fer-la.\nFer la sortida en grup. El senderisme, d'entrada, no és un esport per a practicar en solitari. D'acord, hom pot trobar-hi un moment per a desconnectar del món en la solitud del cim d'un penyal. Però millor si feu la desconnexió en companyia. Si passara qualsevol imprevist, ningú us podria ajudar d'immediat i tot es complicaria molt... penseu-ho. Almenys digueu on aneu.\nPlanificar la ruta. Abans de sortir a caminar és fonamental haver estudiat el trajecte que heu de recòrrer. En conseqüència, teniu de fer servir totes les eines al vostre abast per a traçar, com més aproximada millor, l'excursió que fareu. En aquest sentit, us poden ajudar portals com el de la Federació d'Esports de Muntanya de la Comunitat Valenciana, on trobareu una descripció de totes les rutes homologades del País Valencià. Igualment, al web de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya s'incorpora una aplicació similar. Ara bé, res com aconseguir un mapa en paper! Us ho diem per experiència, perquè pot ser que no sempre agafeu cobertura.\nConsultar la predicció meteorològica. És molt important estar informat de l'oratge que farà durant l'excursió abans de dur-la a terme. Per això, hem de consultar la predicció perquè, si ens agafa una tempesta al capoll d'una muntanya... mal afer tindrem! METEOCAT, AVAMET o AEMET són bones fonts informatives. En qualsevol cas, si la previsió falla i la cosa és complica, més ens val recordar aquests consells del Cos de Bombers d'Andorra. També podem recordar allò de la Jota de Montcada que deia... Santa Bàrbera bendita, la patrona de Moncâ, lliura-nos de les tronades en l'horta i el secà, però millor fer-ho una volta ficats a recer!\nPortar aigua i menjar. Heu de tindre per segur que al mig d'un bosc no trobareu una botiga de queviures. Així doncs, cal que porteu de casa una motxilla amb tot allò necessari, sobretot aigua i menjar, i en quantitats suficients. Però, com digué Jesús a l'Evangeli de Lluc, l'home no viu només de pa... És per això que cal també que agafeu un gaiato o bastó per a ajudar-vos al caminar, a banda de dur bon calcer i, si és possible, un pantaló llarg.\nPortar el telèfon mòbil. Certament, els mòbils han portat moltes coses roïnes a la nostra societat però se'ls ha de reconèixer la seua contribució a millorar la seguretat a la muntanya. Ara, amb una simple trucada al 112, obtenim tota l'ajuda que ens puga caldre. Així mateix, aplicacions com Alpify us podem també tirar una maneta en una situació compromesa. Però clar, de res en serveix el telèfon si no tenim bateria! Per tant, tracteu de portar amb vosaltres alguna bateria externa carregada per si de cas.\nPortar ulleres. Tal vegada us semble una ximpleria, però no ho és. Si es gira vent, ja us enrecordareu d'aquest consell si no ens heu fet cas! Els ulls són una part molt sensible del nostre cos i, al mateix temps, una part molt important. Si porteu ulleres ja de sèrie, perfecte! Si no... feu per dur-ne unes quan practiqueu el senderisme.\nProtegir-se del Sol. Pot ser que no ho noteu, però a la muntanya sempre cau una bona solana. Si teniu la sort de caminar per ombria, els arbres us protegiran. En canvi, si camineu per un solell... podeu acabar rojos com a gambes. I no cal que us diguem que això no és gens bo! Així que, abans d'eixir de casa, la darrera cosa que heu de fer abans d'agafar el cotxe, la moto o la bicicleta i adreçar-vos cap a l'inici de la ruta, és embetumar-vos bona cosa de protector solar.\nCaminar per senders senyalitzats. Llevat que us conegueu pam a pam la contrada o que us acompanye en l'excursió un indígena del territori, sempre és millor caminar pels SL, PR i GR homologats. També és veritat que, de vegades, les rutes senyalitzades i no homologades poden ser molt interessants, però mai se sap si ha tingut el manteniment adequat i, si més endavant d'on l'agafeu s'embosca i desapareix... . Ara bé, caminar per senderes homologades no sempre és garantia de bon pas, i també us ho diem per experiència!\nTindre sentit comú. Aquesta darrera regla és la més bàsica. Tal vegada puguem discutir sobre allò que s'entèn per sentit comú. Tanmateix, tots sabem què és. Si el vostre camí us porta a una timba, això vol dir que eixe camí no és el correcte. Si la sendera us aboca a un barranc amb matolls que us arriben a més amunt del coll, això vol dir que eixa sendera no és la correcta. Si trenqueu per un corriol que sembla la jungla, segurament eixe corriol no siga el correcte. Si passeu per la vora d'una cova i no en teniu ni idea d'espeleologia, això vol dir que d'entrar-hi ni pensar-hi.\nI ara, per a rematar-ho, una altra de molt elemental. Als senders senyalitzats recordeu:\nLa X vol dir que eixa sendera NO és la correcta.\nLes barres en paral·lel volen dir que eixa sendera SÍ que és la correcta.\nI en els revolts, heu de seguir per la banda cap a on apunta l'interior de l'angle!\nEls senyals del senderisme,\nimatge de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya\nel dia de juny 06, 2017\nEtiquetes de comentaris: consells, decàleg, excursionisme, muntanya segura, ruta, senderisme\nÒscar Pérez Silvestre 6 de juny de 2017 a les 19:55\nIsmael Chiva 7 de juny de 2017 a les 8:36\nGràcies pel comentari Òscar, i per llegir-nos! ;)\nUna breu història\nTorrechiva - Mas del Pinar - Pou de Las Arenas - P...\nEl vocabulari de la natura: MAÚS\nBarcelona - Velòdrom d'Horta - Camí de Valldaura -...\nAÍN - Castell de Benalí\nAÍN - Molí de l'Arc\nARBECA - Els Vilars\nCASTILLO DE VILLAMALEFA - La Granella\nEL TORMO - Rambla de santa Anna\nESPADILLA - Penya Saganta\nLUDIENTE - Benachera\nONDA - Corrals\nSUERA - Castell de Maús\nTALES - Forn morú\nVALL D'ALMONESIR - Castell d'Almonesir\nVILLAHERMOSA DEL RÍO - Ermitori de Sant Bartolomé\nVILLAHERMOSA DEL RÍO - Riu Carbo\nAIÒDER - Mas dels Frares\nARTESA - L'Alcornocar\nBARCELONA - Parc del Guinardó i Búnquers del Carmel\nBARCELONA - Turó de Roquetes\nBARCELONA - Vil·la Joana i la Font del Canet\nBELLVÍS - Paisatges de primavera\nCASTILLO DE VILLAMALEFA Masos del Castillo de Villamalefa\nCIRAT - Salt de la Nòvia\nFANZARA - Mas dels Gats\nL'ALCÚDIA DE VEO - Xinquer\nLLUCENA - Mas del Barber\nLUDIENTE - Los Mores\nLUDIENTE - Mas de l'Hostal\nONDA - Beniparrell\nONDA - Calçada i pont romans\nONDA - Calvari\nONDA - Embassament del Sitjar\nONDA - Ermita de Santa Bàrbera\nPAVIES - Bassa del Llop\nTÀRREGA - Conill\nVEO - Cova l'Alt\nArxiu Municipal de Vistabella\nFederació d'Esports de Muntanya i Escalada del País Valencià\nParcs Naturals del País Valencià\nContinguts per comarques\nVisualitzacions de pàgina durant el darrer mes


La Cuina de la Isabel: 2012\nEl passat dijous, vaig assistir a la classe de cuina del Club Social Caprabo, impartit per la simpàtica Mireia Carbó, cuina fàcil i entenedora.\nVa fer 3 receptes de postres a quina mes bona i que les penso fer totes.\nTenia que començar per alguna i la primera que he posat a la practica, son aquestes galetes seques els Ametllats. Estan fetes en un plis plas. Uns 30 minuts entre preparació i cocció.\nEl resultat, hummmmmm...boníssim.\n150 g. de farina d'ametlles\n50 g. de clara d'ou (s'ha de pesar)\nametlles crues per decorar\nMunteu les clares amb el sucre fins aconseguir una merenga suau.\nBarregeu la merenga amb l'ametlla i la ratlladura de llimona.\nFeu les galetes amb l'ajut d'una màniga pastissera.\nDecoreu cada galeta amb una ametlla crua i pelada al capdamunt.\nCoeu el ametllats al forn a 160ºC (dalt i baix amb aire) durant uns 15-20 minuts, fins que quedin daurats.\nRecomanat acompanyar amb un gotet de Moscatell, copa de Cava, cafè....\nNota: les clares per fer la merenga, s'han de pesar (aprox. son 2, però dependrà de la mida del ou).\nPublicat per ISABEL a 23:32 13 comentaris:\nLa convocatoria d'aquest mes de Setembre de Memòries d'una cuinera son els macarrons.\nAlguna vegada us he comentat, que l'Eva no menja carn i aquests macarrons son dedicats a ella i altres persones que tampoc volen menjar. Amb poc cost i amb el que tenim a casa queden uns macarrons bons i diferents.\n1 tros de porro o (i) ceba\nformatge parmesà ratllat (optatiu)\nRenteu i talleu les verdures molt petites, jo tinc una picadora que no tritura sinó talla i em va perfecte.\nFregir les verdures fins que quedin cuitetes amb oli abundant. Com estan tallades petites i ho fem a foc lent uns 10 minuts.\nFora del foc, afegiu-hi les fulles d'alfabrega i l'orenga. Tapeu-ho i deixeu-ho reposar.\nCoeu la pasta segons les indicacions del fabricant, restant 2 minuts del temps recomanat, ha de quedar al dente.\nColeu i torneu-la a l'olla.\nAfegiu la salsa i barregeu-ho.\nServir i si es vol fiqueu-hi formatge parmesà ratllat.\nPublicat per ISABEL a 22:49 16 comentaris:


El Consell Cultural de les Valls d’Àneu edita ‘Pagus Anabiensis’\n4 febrer, 2021 La borrufa\nLa publicació del professor de la Universitat de Lleida (UdL), Albert Turull, de 435 pàgines, que ofereix l’origen i el significat dels noms de lloc de les Valls, està dirigida per Ferran Rella\nForma part de la col·lecció Quaderns del Consell (núm 9) i constitueix el segon volum d’una trilogia sobre l’onomàstica aneuenca, iniciada després d’un conveni signat l’any 1995 entre el Consell Cultural de les Valls d’Àneu i l’Oficina de Llengua de la UdL\nL’obra, que es pot adquirir a la web del Consell Cultural, indaga sobre el significat etimològic de poblacions com Sorpe, Espot, València d’Àneu, Escalarre i Àneu, entre altres\nEl Consell Cultural de les Valls d’Àneu ha editat el llibre ‘Pagus Anabiensis’, un recull de més de 3.000 topònims de la zona. Amb 1.400 entrades i 435 pàgines, la publicació té el subtítol d’’Origen i significat dels noms de lloc de les Valls d’Àneu’. Obra del professor de la Universitat de Lleida (UdL), Albert Turull, la publicació està dirigida per Ferran Rella, president del Consell Cultural de les Valls d’Àneu, i forma part de la col·lecció Quaderns del Consell. En el seu pròleg, compta amb la col·laboració del professor de la Vanderbilt University (Nashville,Tennessee) Philip Rasico, també del professor de la Universitat de Lleida, Ramon Sistac, i de Joan Blanco amb l’edició il·lustrada de les fotografies. L’obra es pot adquirir a través de la web del Consell Cultura de les Valls d’Àneu (https://aneu.cat/publicacions/quaderns-del-consell) o trucant a la seu del Consell (Tel:973 626 316)\nFerran Rella destaca que l’obra “acostarà les Valls d’Àneu als estudis de toponímiaamb un doble vessant: la gent del Pallars disposarà d’una obra que expliqui el significat originari dels seus propis noms de lloc i en contrapartida els estudiosos de la toponímia veuran incorporades les Valls d’Àneu als territoris dels Països Catalans –i del Pirineu– que compten amb un estudi específic i ben complet”.\n‘Pagus Anabiensis’ és un estudi que no només vol ser exhaustiu pel que fa a l’inventari de topònims, sinó que alhora té l’objectiu principal d’esbrinar l’etimologia d’un territori ampli com les Valls d’Àneu, que, sense arribar a ser una comarca (es troba sens dubte en el marc del Pallars Sobirà), sí que té una història i unes característiques geogràfiques ben diferenciades.\nL’obra s’estructura en dues parts: El Diccionari toponímic, on s’estudien un per un els noms de lloc aneuencs, i l’Assaig onomàstic, on es presenta un estudi integrat que explica globalment la toponímia aneuenca en el marc pirinenc i en el català.\nEl llibre recull alguns topònims representatius d’indrets aneuencs com Sorpe, Espot, València d’Àneu, Escalarre, Tèsol, el riu Escrita, el coll de Fogueruix, Àneu o la mateixa Valls d’Àneu.\nL’obra s’ha realitzat amb el suport de la delegació a Lleida de l’Institut d’Estudis Catalans, del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, de l’Institut d’Estudis Ilerdencs de la Diputació de Lleida i de l’Institut per al Desenvolupament i la Promoció de l’Alt Pirineu i Aran. Aquesta iniciativa del Consell Cultural de les Valls d’Àneu representa la segona fase del projecte onomàstic de les Valls d’Àneu, iniciat el 1995 arran del conveni signat amb el Departament de Filologia Catalana de la Universitat de Lleida (UdL) i de la publicació ‘De Marimanya al Cargol. Inventari toponímic de les Valls d’Àneu’, volum cinquè d’aquesta mateixa col·lecció, editat el 2004.\nCarregant ... - 212 visites


Arabí Respeto, Joan\nA AR 2 Col·laboradors 26 Visites Bústia de suggeriments\nArabí Respeto, Joan (Eivissa 2a meitat del s XIX - 1a meitat del s XX) SOC Periodista i mestre d´escola. Com a periodista fou col·laborador del setmanari La Isla en la seua primera època i va ser fundador i director del periòdic republicà Las Pithiusas (1885-1886), s’enfrontà contínuament des de les seues pàgines a un altre setmanari de diferent ideologia política, El Ebusitano de la segona època. Va mantenir una lluita epistolar amb El Ibicenco , després titulat Ibiza , també per motius polítics. Acceptà el càrrec de professor del col·legi de segona ensenyança d’Eivissa a instància del seu empresari Joan Mayans Marí, fet que li va valer crítiques per part dels seus contrincants polítics i del periòdic El Ibicenco. Republicà militant, arribà a ser president efectiu del Comitè Republicà d´Eivissa (del qual era president honorífic Francesc Pi i Margall) i com a tal formava part del Comitè Republicà Federalista de Barcelona. En va dimitir l’any 1899 per entendre que els catalans s’acostaven massa a l’independentisme, ideologia amb la qual no estava d’acord. Traslladat a viure a Sevilla, va resultar elegit regidor d’aquella ciutat en les eleccions municipals de 1909, pel Partit Republicà. [FTR/JPB]\nJoan Prats Boned [JPB], Francesca Tur Riera [FTR]


L'Associació ISACA premia al Col·legi Notarial en Sistemes de la Informació\nL'associació internacional ISACA (Information Systems Audit and Control Association) ha organitzat el seu XIII Congrés a la ciutat de València amb el lema "Intel·ligència Artificial - Nous Reptes en Auditoria, Seguretat i Govern de TI". Durant el Congrés van realitzar el lliurament dels premis a les empreses que més s'han esforçat en Auditoria, Seguretat i Govern. En est sentit, el Col·legi Notarial de València ha rebut el premi de la categoria d'Auditoria en Sistemes d'Informació i el notari d'Aiora i delegat de la secció internacional de noves tecnologies del Consell General del Notariat en el Consell de Notaris de la UE, José Carmelo Llopis, ha sigut l'encarregat de recollir el premi en nom de la Junta Directiva.\nEl notari d'Aiora, José Carmelo Llopis, recollint el premi d'ISACA en nom del Col·legi Notarial de València\nPer a ISACA el Col·legi Notarial de València es mereix este reconeixement pel seu treball en l'aplicació de tecnologies de la informació en els processos notarials. Després de la recollida del premi, José Carmelo Llopis ha agraït el premi rebut, en nom del Col·legi Notarial de València, i l'ha qualificat com "un passet més en el reconeixement del notariat com una institució a l'avantguarda que fa un ús de les noves tecnologies en benefici de tots".\nTal com va indicar el notari d'Aiora a tots els assistents al congrés, "des de fa molt temps els notaris estem utilitzant sistemes tecnològics en el nostre treball diari com l'ocupació i ús d'algorismes en el tractament de la informació, amb totes les auditories i barreres necessàries en matèria de protecció de dades i de ciberseguretat".\nEn este sentit, el delegat de la secció internacional de noves tecnologies del Consell General del Notariat en el Consell de Notaris de la UE, José Carmelo Llopis, s'ha centrat en la utilització dels algorismes en les escriptures notarials. "L'ús constant que es fa de les dades que estan en les escriptures que signen els ciutadans estan degudament parametritzats i tractats sobre la base d'algorismes que es desenvolupen per a matèries tan importants per a tots com la prevenció del blanqueig de capitals o per a evitar i previndre el frau fiscal amb l'ajuda a més de xarxes tancades i segures, completament auditades ", va afegir.\nPer a concloure el seu discurs, José Carmelo Llopis va assegurar que els notaris també miren al futur i per això estan treballant en constants investigacions relatives, per exemple, a les cadenes distribuïdes, als blocs, per a vore en quin procés del treball notarial es pot aplicar esta tecnologia per a millorar i continuar garantint la seguretat jurídica.\nPunxa ací per a vore el vídeo de ISACA del lliurament del premi al Col·legi Notarial de València (premi en el codi de temps: 06'49'')


Bicicletes i escales?\tper jturmog\n-- 29/7/2011 08:25:25\tcanal: Mobilitat\ntags: Cappont Bicicleta\tAixí acaba el carril bici que, al llarg del carrer Jaume II, permet l'accés de bicicletes als edificis del Campus de Cappont de la Universitat de Lleida. Deixant de banda els problemes que té aquest carril bici (mala senyalització, amplada excessiva -amb la qual cosa els vianants l'envaeixen sense remei-, no separació de la vorera i mal estat del sòl), resulta evident que aquesta no és la millor manera de finalitzar una via per a bicicletes. Més tenint en compte que el carrer Pere de Cabrera té pocs anys d'antiguitat i una amplada que permetria que el carril bici hi continués sense problemes. Ara per ara, però, no existeix.


L'Econòmic (El Punt Avui), 12/11/2011\nLes execucions hipotecàries estan col·lapsant els jutjats. Són processos judicials on el deutor executat gairebé no té arguments d'oposició, i això es converteix en el viacrucis de moltes famílies, i final trist d'una economia que basada en el totxo va ser elogiada no fa gaire.\nAmb la finalitat de protegir o alleujar els hipotecats enfront de les execucions per impagament, el Consell de Ministres va aprovar l'1 de juliol passat el reial decret llei 8/2011, de mesures de suport als deutors hipotecaris, de control de la despesa pública i cancel·lació de deutes amb empreses i autònoms contrets per les entitats locals, de foment de l'activitat empresarial i impuls de la rehabilitació i de simplificació administrativa (BOE del 7).\nS'estableix en el RDL 8/2011, d'1 de juliol, l'adopció d'una sèrie de mesures que es consideren necessàries donada la situació de desprotecció que es genera en les famílies amb menors ingressos, així com unes reformes legals per garantir que les execucions hipotecàries no donin lloc a situacions abusives i desproporcionades pel que fa a la minusvaloració dels béns immobles afectes. Entre les mesures adoptades, s'eleva el llindar d'inembargabilitat del salari en els casos en què el preu obtingut en la venda de l'habitatge habitual hipotecat sigui insuficient per cobrir el crèdit garantit; exclusivament ho és aquesta mesura per als deutors hipotecaris que han perdut el seu habitatge habitual.\nAbans d'aquest RDL 8/2011, d'1 de juliol, es limitava la quantia inembargable al salari mínim interprofessional (SMI), 642 euros/mes, incrementat un 10% (705,4 euros/mes), establert pel RDL 6/2010, de 9 d'abril; ara s'eleva aquest mínim fins al 150% de l'SMI i un 30% addicional per cada membre de la família dependent del nucli familiar que no percebi ingressos superiors a l'SMI, és a dir que com a nou límit d'inembargabilitat del salari per protegir l'hipotecat s'eleva la quantitat a 961 euros/mes, incrementada amb 192,42 euros per persona dependent.\nPer evitar que el preu de l'immoble subhastat sigui baix en detriment de les expectatives dels deutors i assegurar que rebin una contraprestació adequada pel bé subhastat, en el RDL 8/2011, d'1 de juliol, es preveuen una sèrie de modificacions en la llei d'enjudiciament civil (LEC). Així, s'estableix que l'adjudicació en subhasta d'un immoble hipotecat mai ho serà per un preu inferior al 60% del valor de la taxació. Es disminueix fins al 20% el dipòsit exigit previ per participar en la subhasta, facilitant d'aquesta manera la presència de postors.\nAmb la reforma introduïda recentment a la llei d'enjudiciament civil (LEC), per la llei 37/2011, de 10 d'octubre, de mesures d'agilització processal, que ha entrat en vigor el 31 d'octubre, ja es pot demanar el despatx d'execució per la quantitat que falti, i agilitar consegüentment el procediment executori, i a més es pot dirigir l'execució contra tots aquells que hagin avalat o fiat al deutor.\nDavant el llastimós problema social de les execucions hipotecàries, s'ha suscitat un debat jurídic, des del rigor en l'aplicació estricta de la llei i des de la recerca de solucions jurídiques per pal·liar una situació desproporcionada. S'han dictat algunes resolucions judicials abordant diferents arguments jurídics. Sense una solució legislada, arguments jurídics com són ara l'abús de dret, l'enriquiment injust, busquen pal·liar el fet que un cop subhastat el bé, i adjudicat, no pugui l'executant continuar executant per la resta del deute del crèdit.\nS'estan plantejant solucions com ara lliurar el bé immoble i quedar saldat el deute hipotecari; seria l'anomenada dació en pagament, regulada en la llei hipotecària i que només necessita l'acord de les parts. La dació en pagament consisteix a lliurar una cosa diversa a la causa del creditor, a títol de pagament, que accepta rebre-la. És una solució que pot utilitzar-se en aquelles situacions en què el deutor d'una hipoteca immobiliària ja no pot pagar, satisfer les quotes del préstec hipotecari, i lliura l'immoble en lloc dels diners deguts. L'institut de la dació en pagament, en el Codi civil espanyol, no s'hi refereix com a manera extintiva de les obligacions, però apareix esmentat.\nLa llei hipotecària, en l'article 140, deixa oberta la possibilitat de pactar en l'escriptura de constitució de la hipoteca voluntària que l'obligació garantida es faci només efectiva sobre els béns hipotecats. Aquest exemple de l'autonomia de la voluntat de les parts té el problema d'ésser una possibilitat jurídica només plantejable ex ante, i de l'oposició de les entitats financeres a qualsevol previsió legal que signifiqui una dació en pagament ex post.\nPublicat a L'econòmic 12-11-2011


“Ni es crea ni es destrueix”: l’exposició, explicada | Barcelona Cultura\n“Ni es crea ni es destrueix”: l’exposició, explicada\n14-4-2014 Què tenen a veure l’ensenyament i les pràctiques artístiques contemporànies? Us ho expliquen en les visites comentades a l’exposició Ni es crea ni es destrueix que s’organitzen tots els dissabtes a La Capella. Us parlaran del programa Creadors En Residència, gràcies al qual estudiants i professors d’ESO de la ciutat han treballat amb destacats artistes.\nA la sala del carrer de l’Hospital podreu veure aquests dies com un seguit de creadors de renom de les disciplines més diverses han acceptat compartir el procés de creació de les seves obres amb els estudiants barcelonins. Han participat en l’experiència gent del món del teatre (Cristina Clemente) o de la dansa (Àngels Margarit), però també molts artistes plàstics que van de Perico Pastor a Tom Carr, Fernando Prats o Mireia C. Saladrigues, entre d’altres. Res millor per treure-li tot el partit a l’exposició que participar en una de les visites comentades que s’organitzen els dissabtes. Descobrireu tots els secrets d’aquesta experiència de col·laboració entre art i ensenyament.\nLa mostra recull les obres que s’han realitzat dins d’aquest programa, una iniciativa de l’Institut de Cultura de Barcelona (ICUB) i el Consorci d’Educació amb l’associació A Bao A Qu, durant les edicions 2011-2012 i 2012-2013. S’hi poden veure les obres dels onze artistes que han participat, però també conéixer com s’han creat els treballs i de quina manera hi han participat els estudiants barcelonins.\nDurant el procés, s’ha convidat els participants a pensar el concepte d’espai i a experimentar-lo a partir de situacions i materials propers com es veu, per exemple, a les imatges, on apareix la coreògrafa Àngels Margarit amb alumnes de l’institut Joan Coromines (dreta) o l’experiència Bioloop. Collserola envaeix Barcelona, protagonitzada per Nutcreatives i alumnes de l’Institut Joan Boscà (esquerra).\nLa mostra ens convida a pensar en el coneixement, la creació i la cultura com energies indestructibles que tenen la capacitat de transformar el nostre futur.\nPodeu veure Ni es crea ni es destrueix a La Capella (Hospital, 56) fins al 18 de maig (dilluns, tancat). Les visites comentades són tots els dissabtes, a les 18 h. Entrada lliure.


«L'esport del futur», el denominen. Nom oficial: Vol 'indoor'. És com tirar-te en paracaigudes però sense avió. Caiguda lliure sense vertigen. Windoor acaba d'obrir el primer túnel de vent de Barcelona a Cornellà\nDijous, 12/12/2019 | Actualitzada 13/12/2019 - 13:10\nT’entren ganes d’arrencar-te la camisa a l’estil de Superman, però no veus cap cabina de telèfon a prop. «Tothom pot volar». T’ho ha promès l’instructor. I ets allà, practicant el vol rasant amb la panxa sobre una taula, com si fossis un superheroi amb la L: cames obertes i estirades –et va indicant el professor–, cap a dalt, braços cap endavant, doblega una miqueta els colzes. En un minut et donarà ulleres, casc, un vestit. ¿¿Sense capa?? Sí, aquí descobriràs que les capes són tan inútils per volar com un llibre a la casa de Gran hermano.\nWindoor acaba d’obrir el primer túnel de vent de Barcelona a Cornellà Vol indoor, l’anomenen. «L’esport del futur», titulen ja per internet. És com tirar-te en paracaigudes però sense avió. Caiguda lliure sense vertigen. Hi ha qui ho compara amb un passeig amb escombra a la manera de Harry Potter. El primer minut et sents identificat més aviat amb Superlópez.\nAllà dins hi ha una ventada d’entre 150 i 290 quilòmetres per hora (entre nivell nen i expert). Dues hores de vol –t’asseguren–, i estaràs fent alguna pirueta en l’aire. Avui passes tot just tres minuts en caiguda lliure i ja en surts amb les cames engarrotades. ¿El secret? «Relaxar-se –somriu el Carlos–. Com més relaxats, més estables».\nCarlos Herrera, 31 anys, en porta quatre volant sense capa. Ben aviat es passejarà per l’aire amb posats d’Iron man. L’instructor de vol et fa la salutació surfista quan et comença a veure la cara més tensa que Berlusconi. És un dels senyals que t’ensenya a la sala de briefing. Si remena el polze i el dit petit, això significa «relaxa’t». «Relaxa el cos, sent el vent i veuràs que flotes», repeteix quan en té ocasió.\nT’ajustes les ulleres, el casc, taps per a les orelles, intentes dissimular la boca seca. «Benvinguts a la nau espacial», somriu l’instructor a l’entrar al túnel. Són 14 metres de túnel vertical. Vist des de fora, no impressiona tant. Fins que el puges volant en actitud hèlix. Això és un twister, segons l’argot d’alts vols. En el teu segon vol, l’instructor ja et porta planejant 8, 9 metres per dalt. Sents més papallones a l’estómac que Meg Ryan en tota la seva filmografia. Una pujada d’adrenalina que ni a la bici d’E.T. I ni mica de vertigen.\nRCDE Stadium, porta 33, al costat del centre comercial Splau. (Av. del Baix Llobregat, 100. Cornellà de Llobregat).\nPreu: des de 49 € (vol individual de 2 minuts). Hi ha packs per a grups. Inclou classe, preparació, vol i record\n«Tothom pot volar», insisteix el Carlos. «He volat amb persones de quatre anys, amb una de 95, gent minusvàlida, cega...». «A mi la muntanya russa em fa més por», li dona la raó un dels voladors neòfits d’avui. Tots els flyers primerencs surten amb el somriure estirat, com el que se’ls posa als gossos quan surten per la finestreta del cotxe.\nMés de 170 instal·lacions al món\nLa majoria dels instructors es van estrenar a Empuriabrava (Girona). Allà va inaugurar Windoor el primer túnel de vent d’Espanya fa set anys. Ara aquests vendavals verticals es multipliquen pel món com si fossin mems de Baby Yoda. Ja hi ha més de 170 instal·lacions, segons les dades que maneja Windoor. Se n’han obert 21 només l’últim any, apunten.\nTindràs una pujada d’adrenalina que ni a la bici d’E.T.\nEt sentiràs un superheroi amb la L: s’ha de practicar abans sobre una taula.\n«Han sortit de sota de les pedres –assenteix el Toni–. És una cosa que està empenyent molt fort. A totes les províncies grans o mig turístiques estan obrint túnels». Toni Cabré, de 33 anys, és instructor de vol indoor des de fa quatre anys. També es tira d’avions sense parpellejar. ¿Què enganxa? «La sensació de controlar el cos en l’aire –respon–. Quan controles els moviments bàsics, a mi almenys em va explotar el cap».\nQue no t’estranyi si et venen ganes de tirar pilotes fora. El nou túnel està instal·lat al costat de la porta 33 de l’estadi de l’Espanyol. Si t’entren ganes de volar: Windoor té una escola on ensenyen a voletejar en format esportiu. Sí, això del vol indoor fa anys que és esport federat. ¿Que vols fer gimnàstica amb magnificència? També ofereixen el programa windcoach: «Alternativa al fitnes aeri». Seran les primeres classes d’exercici que se’t passen volant.


Estanislau Roca, Félix Solaguren-Beascoa i Carme Fenoll, membres del Jurat de l'ETSAB asseguts en unes cadires a l'acte de lliurament del Primer Premi d’Escriptura Arxiu ETSAB. Archive Series 1 · Memòria Digital de la UPC\nEstanislau Roca, Félix Solaguren-Beascoa i Carme Fenoll, membres del Jurat de l'ETSAB asseguts en unes cadires a l'acte de lliurament del Primer Premi d’Escriptura Arxiu ETSAB. Archive Series 1\nPrimer pla d'Estanislau Roca a l'esquerra de la imatge, Vicerector d’Infraestructures i Arquitectura de la Universitat Politècnica de Catalunya, Catedràtic d’Universitat; Félix Solaguren-Beascoa, Director de l'ETSAB i President del Jurat i Carme Fenoll, Cap del Gabinet del Rector.\nNo identificat, “Estanislau Roca, Félix Solaguren-Beascoa i Carme Fenoll, membres del Jurat de l'ETSAB asseguts en unes cadires a l'acte de lliurament del Primer Premi d’Escriptura Arxiu ETSAB. Archive Series 1,” Memòria Digital de la UPC, accessed July 1, 2022, http://memoriadigital.upc.edu/items/show/16722.


Presentem la XX Edició del Festival de Blues de Barcelona! | Festival Blues Barcelona\nPresentem la XX Edició del Festival de Blues de Barcelona!\nXXè FESTIVAL DE BLUES DE BARCELONA\nL'any 2003, dos amics, en plena ressaca d'un concert i colpejats per la potència d'una música que encara no acabaven de conèixer en profunditat, van prendre la decisió, sense cap mena de planificació prèvia, que farien un Festival de Blues (la música més oblidada pels mitjans) al seu barri (una de les zones més oblidades de Barcelona).\nAquestes dues persones, sense pertànyer a l'acomodada burgesia de la ciutat (que ha acaparat des de sempre els grans esdeveniments culturals a Barcelona) van contactar amb músics de primera línia del gènere i els van convèncer del que ni ells mateixos no es podien creure: que naixia un nou Festival de capçalera a la ciutat i que es realitzaria a La Prosperidad.\nSense capital, sense experiència, sense ni tan sols el suport de l'administració en la primera edició, van anar picant porta a porta dels petits comerços, associacions\ni entitats del barri per poder sufragar els costos del projecte... i, gràcies a la força del seu convenciment i la solidaritat dels veïns i veïnes de la Prosperitat, ho van aconseguir.\nAquest petit miracle es va obrar al setembre de 2003. Naixia el Festival de Blues de referència de la ciutat, sense l'auspici dels mitjans, ni la tutela dels gurus de la programació cultural, sense el suport de l'administració ni el vist i plau de la gran indústria musical.\nAquest any 2022 fa vint anys d'aquest primer Festival. El projecte ha crescut i desenvolupat. S'ha projectat a la resta de la ciutat i ha aconseguit fites que mai hauríem somiat aconseguir. Hem vist arribar i passar a governs municipals de tots colors. Ells ja no hi són i als actuals els passarà el mateix, però nosaltres seguirem aquí.\nNo tenim res més que paraules d'agraïment per haver-nos ajudat a arribar fins a aquest punt del camí. Sense tots i totes vosaltres hagués estat impossible.\nUs esperem aquest any per celebrar el XX Festival de Blues de Barcelona!


El Govern espanyol liberalitza el transport ferroviari nacional de viatgers – FCAF.CAT\nPremsa 21 juliol 2012 Ferrocarril\nFoto JT Curses\nEl Govern ha aprovat, en Consell de Ministres de data 20 de juliol, el Reial Decret Llei pel qual s’adopten una sèrie de mesures per liberalitzar el transport ferroviari nacional de viatgers. En concret, el Govern ha establert un calendari en virtut del qual es fixa l’obertura del mercat del tràfic de viatgers nacional per ferrocarril a partir del 31 de juliol de 2013, tant per a serveis que discorrin sobre la xarxa d’Alta Velocitat com per als de xarxa d’ample ibèric convencional i mètric.\nPer preparar-se de cara a la liberalització del mercat, el Reial Decret Llei estableix que Renfe quedarà estructurada en quatre societats, l’objecte social inclourà les funcions i obligacions de la unitat de negoci de viatgers, de la unitat de negoci de mercaderies i logística, de la unitat de negoci de fabricació i manteniment, i de realització d’operacions d’arrendament i altres vinculades a l’actiu ferroviari.\nL’oportunitat de constituir aquestes societats està determinada pel diferent tractament que requereix cada àrea. Aquesta estructura, que manté la coherència de les àrees de negoci de l’empresa, permet una adaptació més flexible a les noves condicions. Les societats estaran participades al 100% per Renfe Operadora.\nEl Decret estableix també la integració de FEVE a Renfe i Adif, en el marc del Pla de Reestructuració i Racionalització del Sector Públic Empresarial i Fundacional Estatal, del 17 de març de 2012.\nD’aquesta manera, es segrega la part d’infraestructures, que passa a Adif, de la part d’operació, que passa a Renfe, per guanyar en eficiència, racionalitat i economies d’escala.\nEl Govern definirà quins serveis de mitja distància sotmetrà a Obligació de Servei Públic (OSP) atenent a criteris d’eficiència econòmica, mediambiental i social, i elevarà al Consell de ministres una proposta de reestructuració d’infraestructures i serveis ferroviaris.


Ariadna Seuba: «No tenir empatia és el pitjor que ens pot passar com a societat» | Osona.com\nAriadna Seuba: «No tenir empatia és el pitjor que ens pot passar com a societat»\nLa productora audiovisual i codirectora del Festival Protesta demana “una aposta per la cultura sense complexos”\nper Redacció, 20 de novembre de 2018 a les 11:24 |\nAriadna Seuba, al Festival Protesta. | Dolors Pena\nEl cinema és entreteniment i cultura, però la vigatana Ariadna Seuba té molt clar que també és reivindicació social. Per això es va involucrar en la creació del Festival Protesta, que després de la 6a edició celebrada l’octubre passat, segueix sent un referent dins del cinema de crítica social a Catalunya. Seuba viu a Amsterdam on dirigeix la seva empresa audiovisual Rolling Basis i actualment està treballant en el projecte “Operació Globus” que li va fer guanyar la Beca Ciutat de Vic a la creació artística. La jove va estudiar Comunicació Audiovisual a la Universitat de Vic – Universitat Central de Catalunya (UVic-UCC) i després va continuar formant-se a l’estranger amb els màsters d’especialització a La Escuela Internacional de Cine y TV (EICTV) de Cuba i a la New York Film Academy.\n- Quin balanç fas d'aquesta última edició del festival Protesta?\n- El balanç és més que positiu. Més enllà de l’augment de públic destacaria la quantitat i qualitat dels llargmetratges projectats en una programació que aquest any ha estat paritària. Durant els 10 dies de festivals s’han fet més de 30 sessions amb un total de 55 projeccions i en 4 ciutats diferents. Des de l’organització estem molt contentes de la resposta rebuda i ja estem pensant en l’edició del 2019. Mentre hi hagi motius per protestar, nosaltres hi serem.\n- Per què creus que el cinema és una eina potent de crítica social?\n- Crec que el cinema ens interpel·la d’una forma molt directa perquè ens posa a la pell d’altres persones que podríem ser nosaltres i altres vides que podrien ser les nostres. És fàcil ignorar realitats que no veus però quan seus en una sala de cinema i es tanquen els llums i les veus en pantalla gran i explicades en primera persona és difícil escapar-ne. Al cap i a la fi, les emocions són el que ens fa humans i el cinema és emoció. Despertar consciències adormides és el que busquem provocar amb el festival Protesta. No tenir empatia és el pitjor que ens pot passar com a societat.\n- L'any passat vas guanyar la Beca Ciutat de Vic a la creació artística pel projecte que ara estàs tirant endavant: Operació Globus. Com et va sorgir la idea?\n- Tot va començar com una casualitat fent un cafè amb el meu pare. Mai havia sentit a parlar de l’Operació Globus i tan bon punt vaig començar a investigar sobre el tema em vaig quedar enganxada. Després de conèixer els protagonistes i de veure l’arxiu de l’expedició (pel·lícules de 16 mm, diapositives, diaris personals, cartes i postals de l’època) vaig tenir clar que havia de fer un documental. Per mi aquesta història té els ingredients perfectes per commoure’m: amistat, viatge i aventura.\n- Quan estudiaves a la UVic ja volies dedicar-te a la producció audiovisual?\n- Sí. Des de ben petita tenia clar que em volia dedicar a explicar històries. Quan estava estudiant a la UVic vaig començar a treballar en un mitjà de comunicació local i allà vaig poder experimentar en primera persona tot el que apreníem a classe. Va ser una època molt divertida de la que en guardo molt bon record. Vaig tenir la sort de triar una professió que et permet conèixer persones i històries fantàstiques que et fan créixer a nivell personal i professional.\n- La teva empresa Rolling Basis té seu a Barcelona i a Amsterdam, on resideixes actualment. Per què vas apostar per la capital holandesa?\n- Després de viure 3 anys a Nova York tenia ganes de canviar d’aires i em van oferir una feina a Amsterdam en una productora que està especialitzada en la realització de vídeos amb impacte social. El projecte em va semblar interessant i sempre m’havia agradat la idea de passar una temporada als Països Baixos perquè tenen un gran mercat de cinema amb festivals com IDFA, IFFR Rotterdam o Movies That Matter a La Haia. A part de la part professional Amsterdam és una ciutat fantàstica. Si tens un bon impermeable, hi pots ser molt feliç.\n- Què li falta a Osona i a Catalunya per estar al mateix nivell que les grans capitals europees?\n- Finançament. La indústria cinematogràfica catalana està tocada de mort i són molts els que s’han vist obligats a buscar-se la vida fora o a canviar de professió. A Osona i a Catalunya hi ha talent com a qualsevol racó de món però és necessari apostar per la cultura sense complexos i no deixar-la subjecte a retallades.\nEls imperdibles, Municipis, Ariadna Seuba, entrevista


Pepe Moll de Alba comparteix territori amb Goya en una gran exposició a Itàlia - Diari de Girona\nPepe Moll de Alba comparteix territori amb Goya en una gran exposició a Itàlia\ntino pertierra 13.07.2019 | 01:29\nUna cita imprescindible amb l'art d'ahir i l'art d'avui per estendre ponts a l'art del demà s'inaugurarà avui dissabte al Palau Bourbon del Monte, a Monte Santa Maria Tiberina (Perugia). Es tracta de l'exposició Territorio Goya, que acollirà autoretrats originals, dibuixos i pintures del geni espanyol, a més d'obres de mestres italians que van deixar empremta en el gegant aragonès durant la seva formació juvenil, entre elles dues rèpliques de Rafael. I, com a contrast lúcid i eloqüent, el treball audaç i combatiu del català Pepe Moll de Alba amb l'exposició Romper viejos hábitos, formada pels quadres que van alimentar el llibre del mateix títol, publicat per Vegueta Edicions.\nLa imatge central d'aquesta obra és una perruca rococó. No fa Pepe Moll pinzellada sense fil perquè «del que estic parlant és del temps que estem vivint i plantejo aquesta pregunta»: Com mantenir-se intacte davant la tempesta? «Vivim un moment en què qualsevol pot sentir algun tipus de tempesta en la seva vida. En la política veiem el que està passant i en l'empresa estem assistint a un canvi de model. El temps nou portarà amb si fascinants novetats que ni podem imaginar, la creació de treballs que no existeixen i la creativitat trobarà la manera d'anar-se adaptant».\nPerò, es (ens) pregunta l'artista, «què fer mentre esperem? Com ens podem adaptar a allò nou sense perdre'ns del tot? Com conviurem amb robots si encara portem perruques rococó invisibles? Hi va haver un temps, després de la Revolució Francesa en què les persones es van treure aquelles perruques blanques. Però hi va haver un període de transició en què convivien persones amb perruques amb aquells que se les havien tret. I en aquest punt és on connecto amb el temps de Goya, quan el vell encara no ha desaparegut i el nou no acaba d'arribar».\nVeu l'artista que «estem vivint un temps de transició d'aquest tipus. Per això per a mi té un significat tan especial que sigui just amb Goya amb qui exposi, ja que el tenia al cap, perquè ell va ser un dels que es va treure aquella perruca blanca».\nPintor i dissenyador\nPepe Moll de Alba (Barcelona, 1966) va estudiar pintura a Munic, disseny gràfic i il·lustració a Stuttgart i va acabar la seva formació artística a Roma. Des de fa dues dècades és el director artístic de l'editorial Alba. Els seus llibres han obtingut el Premi Nacional al Llibre Millor Editat i han estat exposats entre els llibres més bells del segle XX a la Biblioteca Nacional de Madrid.


L’ALT URGELL RECULL 13.670 KG D’ALIMENTS EN EL GRAN RECAPTE – Pirineus TV\nL’ALT URGELL RECULL 13.670 KG D’ALIMENTS EN EL GRAN RECAPTE\nL’Alt Urgell recull 13.670 quilos d’aliments en el Gran Recapte 2019 celebrat el passat cap de setmana. És una xifra lleugerament inferior a la de l’any anterior. Però cal tenir en compte que enguany el municipi d’Alp no ha fet la seva donació a l’Alt Urgell com en les passades edicions, sinó que ho ha fet a Puigcerdà.\nS’han instal·lat punts de recollida als municipis de la Seu d’Urgell, Montferrer i Castellbò, Organyà, Coll de Nargó i Oliana. També s’ha sumat a la iniciativa Bellver de Cerdanya que ha fet la seva donació a l’Alt Urgell.\nLa iniciativa solidària s’organitza per tal de nodrir als diferents bancs d’aliments de productes de primera necessitat. I és possible gràcies a la feina dels voluntaris.\nPer la seva part, el consistori urgellenc fa autocrítica.\nAquest any a més han disposat d’un vehicle elèctric cedit per Peusa per transport els aliments des dels diferents punts de recollida fins al magatzem del Banc dels Aliments.\nEl Gran Recapte té com a objectiu contribuir a garantir l’alimentació bàsica de les famílies en situació de vulnerabilitat de la comarca alt urgellenca, ateses pel Consorci d’Atenció a les Persones (CAPAU) i les entitats La Seu Solidària i Creu Roja, impulsores del projecte Aliments per la Solidaritat.\nParlen al vídeo: MARIAN LAMOLLA, PORTAVEU


John Henry Newman, C.O. (Londres, 21 de febrer de 1801 - Birmingham, agost 11 de 1890) va ser un prevere anglicà convertit al catolicisme en 1845; més tard va ser elevat a la dignitat de cardenal pel papa Lleó XIII i beatificat en 2010 en una cerimònia que va presidir el Papa Benet XVI al Regne Unit. En la seva joventut va ser una important figura del Moviment d'Oxford, el qual aspirava a aconseguir que l'Església d'Anglaterra tornés a les seves arrels catòliques. Els seus estudis el van portar a convertir-se a la fe de l'Església Catòlica. Durant els dos períodes, tant com anglicà com a catòlic, Newman va escriure importants llibres, entre ells Vía Media, Ensayo sobre el Desarrollo de la Doctrina Cristiana, Apologia Pro Vita Sua, y Grammar of Assent. Les seves restes es troben actualment enterrats al petit cementiri catòlic de Rednal, prop de Birmingham, però està previst que siguin inhumats de nou i traslladats a l'Oratori de Birmingham.\nApologia Pro Vita Sua (en llatí: Una defensa de la pròpia vida), subtitulada en castellà Historia de mis ideas religiosas, és el títol de l'autobiografia espiritual del teòleg i cardenal anglès John Henry Newman. En el text, publicat originalment el 1864, Newman defensa les seves creences religioses catòliques enfront de les crítiques exposades per Charles Kingsley entorn de la seva pròpia conversió, el sacerdoci i els dogmes de l'Església Catòlica. El text, revisat pel mateix autor en 1865, s'ha convertit en un clàssic religiós, comparat freqüentment amb les Confessions de sant Agustí.\nConsiderada una obra mestra de la literatura autobiogràfica universal, l'Apologia pro vita sua va suposar per al seu autor, J.H. Newman, l'anhelada oportunitat de defensar-se enfront de la incomprensió i el rebuig que havia causat a Anglaterra la seva conversió al catolicisme. Newman ofereix en aquest càlid relat del seu itinerari vital i intel·lectual un exemple d'honestedat i llibertat en el seu camí cap al catolicisme, alhora que de respecte i estima cap a l'anglicanisme del qual procedia, que ha marcat la seva influència en el pensament cristià contemporani, confirmada amb la seva beatificació per Benet XVI a 2010.\nLa present edició i traducció de Víctor García Ruiz i José Morales ha estat profundament renovada i actualitzada, i inclou una presentació de Ian Ker, en la qual destaca la rellevància històrica de l'obra i la figura del cardenal Newman: "Es necessitarà un altre miracle per la canonització, però (...) no hi ha dubte que, un cop canonitzat, l'Església ha de declarar a Newman Doctor de l'Església".


Residenza Borghese Roma Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Sardegna 55, Via Veneto, Roma, Itàlia, 00187 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Residenza Borghese\nOferint allotjaments de qualitat al compres, els paisatges, la cultura districte de Roma, Residenza Borghese és una selecció popular tant per oci com per negoci. A només 0.3 Km del centre de la ciutat, la localització estratègica de l'hotel garanteix que els seus clients puguin accedir fàcil i ràpidament als punts d'interès locals. Per aquells de vosaltres que vulguin aventurar-se Chiesa Evangelica Luterana di Roma, Porta Pinciana, Saint Patrick's Roman Catholic Church són només algunes de les atraccions disponibles per als visitants.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Residenza Borghese és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen aparcament de cotxes, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport, habitació familiar, visites turístiques.\nEntri en una de les 16 habitacions i escapi de l'estrès del dia amb una ampla gama de comoditats com televisió de pantalla plana, habitacions per a no fumadors, aire condicionat, calefacció, escriptori. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com centre esportiu, spa, massatge, pistes de tennis. Residenza Borghese és una elecció inteligents per a viatgers a Roma, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els tipus de viatgers (31)Viatger de Negocis (2)Parelles (20)Viatgers en solitari (3)Famílies amb infants petits (2)Famílies amb infants grans (1)Grups (3)\nShou, Països Baixos


Estàndard de bus que, mitjançant l'ús d'un sol cable, simplifica la integració automàtica dels perifèrics que es connecten a un ordinador. [...]\nEstàndard de bus que, mitjançant l'ús d'un sol cable, simplifica la integració automàtica dels perifèrics que es connecten a un ordinador. S'utilitza per a la connexió als ordinadors personals de perifèrics de baixa i mitjana velocitat, com ara teclats, ratolins, impressores, escàners, targetes de [...]\nEstàndard de bus que, mitjançant l'ús d'un sol cable de telecomunicacions, simplifica la integració automàtica dels perifèrics que es connecten a un ordinador. [...]\n5. memòria USB\nDispositiu portàtil que permet emmagatzemar i transportar dades i transferir-les d'un ordinador a un altre. Aquest terme pot prendre diferents variants denominatives segons la forma que tingui el dispositiu (clau, rellotge, llapis, clauer, etc.): llapis de memòria USB, llapis de memòria, clauer de [...]\n6. memòria USB\n7. atac d'injecció de teclat\nAtac d'injecció que consisteix a introduir informació en un ordinador a través d'un dispositiu extern que es fa passar per un teclat com, per exemple, un USB o un ratolí. [...]\n8. memòria flaix\nfotogràfiques digitals i, en general, com a contenidor portàtil d'informació de mida reduïda és Compact Flash, marca registrada de SanDisk Corporation. Vegeu també ^memòria USB^. [...]


(S'ha redirigit des de: Jerusalem Post)\nEl diari fou fundat l'1 de desembre de 1932 amb el nom de The Palestine Post per Gershon Agron. El diari donà suport al combat per una pàtria nacional jueva durant el protectorat britànic de Palestina oposant-se obertament a la política britànic sobre la restricció de la immigració jueva. Després de la independència d'Israel, el 1950, canvià el seu nom pel de The Jerusalem Post.\nDurant dècades es posiciona en el centre-esquerra i dóna suport al Partit Laborista fins al 1989 després de ser venut a Hollinger Inc., sota control del magnat conservador canadenc Conrad Black. The Jerusalem Post canvia de línia editorial i passa a recolzar a Likud. Molts dels seus redactors dimitiren i fundaren el Jerusalem Report. Actualment, el punt de vista del diari sobre l'actualitat se situa en el centre-dreta, tot i que sempre s'hi poden trobar articles d'esquerra.\nEconòmicament parlant el diari és proper al neoliberalisme. Entre altres coses per a reforma el sistema israelià, un estricte control de la despesa pública, la limitació d'ajudes socials, una reducció d'impostos i la instauració de lleis contra la creació de monopolis.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=The_Jerusalem_Post&oldid=21659873»


Lautosuperació de leconomia catalana | Canal Industria 001 - Febrero 2007 | Comunicación Empresarial\nFerran Puerta, Director de lEscola Tècnica dEnginyeria Industrial de Barcelona. Membre de junta de lAssociació dEnginyers Industrials de Catalunya\nLautosuperació de leconomia catalana\nSegons el Departament dEconomia i Finances leconomia catalana creixerà un 3,2% aquest any, però diversos estudis han posat de manifest la pèrdua progressiva de productivitat de leconomia espanyola, i per extensió també de la catalana, en el context internacional.\nCatalunya és líder en productivitat industrial a lEstat Espanyol i seguirà sent així el 2007. Segons el Departament dEconomia i Finances leconomia catalana creixerà un 3,2% aquest any (tot i que, segons aquestes dades, ho farà quatre dècimes menys que lany passat). A més hi haurà un canvi substancial: les exportacions i les inversions en béns dequipament passaran a ser el motor de lactivitat i no el consum i la construcció com fins fa uns mesos.\nLes dades fetes públiques fa poc pel conseller deconomia, Antoni Castells, són positives, però no podem relaxar-nos. La globalització i la realitat actual dels mercats fan que, cada cop més, les nostres empreses hagin de competir més intensament en els seus mercats. Per afrontar aquest futur amb garanties dèxit les empreses estan obligades a esforçar-se per generar innovacions que els aportin necessàriament una millora competitiva rellevant per diferenciar-se dels seus competidors.\nAquests darrers anys, diversos estudis i treballs de recerca han posat de manifest la pèrdua progressiva de productivitat de leconomia espanyola, i per extensió també de la catalana, en el context internacional. Aquests treballs demostren que el diferencial de productivitat del nostre país està essent ja significatiu no tan sols en relació amb els països occidentals més desenvolupats, com els EUA i el Japó, sinó també en relació amb els països del centre i nord de la pròpia UE.\nAquesta situació planteja, doncs, la necessitat dadoptar mesures urgents en làmbit dinfluència dels agents socioeconòmics del nostre entorn, a fi de corregir aquesta situació i fer que Catalunya incrementi els seus índexs de creixement en els propers anys. Només amb accions decidides en aquest sentit, acordades entre organitzacions empresarials, organitzacions de treballadors i administracions, serem capaços daugmentar la productivitat de les nostres empreses i de retruc potenciarem la seva competitivitat en els mercats exteriors, tot reduint-ne el risc de la seva deslocalització.\nCal que les empreses de Catalunya dediquin més diners i esforços a activitats de R+D i dinnovació, ja que els indicadors a casa nostra són encara insuficients si es comparen amb la mitjana de les inversions dels països de la UE per aquests conceptes.\nDes duna altra perspectiva, amb massa freqüència es detecta una insuficient cultura del treball i de lesforç a les empreses. Aquest és un aspecte cultural que convé polir i millorar. En aquest sentit, les empreses catalanes i els agents socials tenen encara un camí per recórrer pel que fa referència a treballar el tema de les actituds i valors del personal, com ara la responsabilitat, lesforç, el treball en equip, tenir iniciativa...\nA més de les debilitats assenyalades anteriorment també patim duna escassa capacitat de promoció i venda, tant dels nostres productes com de la pròpia imatge a lexterior. Ens cal perdre la por a sortir fora i tenir més autoestima sobre la bondat dels nostres productes, serveis i capacitat intel·lectual. Finalment, ens manquen indicadors que, de manera regular, ens facilitin dades i ens informin sobre levolució de la productivitat a Catalunya. Seria bo doncs disposar dun observatori o dalguna altra plataforma anàloga dedicada a elaborar indicadors de productivitat per sectors.\nAl llarg daquest article he volgut reflexionar sobre els punts febles del món empresarial català i de lentorn de suport a les empreses instal·lades a Catalunya, ja que tot i que, segons el Departament dEconomia i Finances, leconomia catalana té el vent a favor i seguirà creixent cal que Catalunya implanti una nova cultura de la productivitat, és a dir, la de la millora contínua.\nSegons el Departament dEconomia i Finances leconomia catalana creixerà un 3,2% aquest any, però diversos estudis han posat de manifest la pèrdua progressiva de productivitat de leconomia espanyola, i per extensió també de la catalana, en el contex