NOTICIA URGENT! Descobrim la veritable identitat de Rita Barberà: una infiltrada pancatalanista a la batllia del Cap i casal !\nRita Barberà… aqueixa dona!\nRita, moltes voltes prepotent, quasi sempre autoritària, habitualment demagoga i orgullosa de mostrar sense pudor una incultura il.limitada en qüestions culturals i identitàries valencianes, i sempre populista, molt PPoPPulista… bàrbara Barberà, com apuntava fa uns dies el Josep Guia en el seu bloc.\nPerò Rita pot resultar també una autèntica caixa de sorpreses, com ara exposaré a continuació.\nLlegint ahir la premsa nacional, vaig veure que uns quants mitjans assenyalaven amb palesa indignació el fet de que el ple de l’ajuntament de Maó va aprovar el canvi del topònim oficial de Maó pel castellanitzat de Maó-Mahón.\nAquest era el tema “estrela” de la sessió plenària, però el primer punt de la sessió va ser el de l’aprovació del nou reglament d’usos lingüístics de l’ajuntament, concebut pel PP per esborrar la preferència del català en les comunicacions municipal.\nA la fi els tretze vots del PP s’imposaren contra el vuit contraris del PSOE, per la qual cosa el nou reglament va quedar aprovat.\nFa un temps, a l’ajuntament de la ciutat de Barcelona va ocórrer una cosa semblant.\nEl TSJC i el Tribumal suprem va suspendre de manera cautelar 6 dels 19 articles del reglament d’ús del català impugnats pel PP de l’ajuntament. Els principals arguments del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya varen ser que ni la llengua catalana pot ser llengua d’ús preferent, ni els ciutadans que vulguen ser atesos en castellà han de sol.licitar-ho expressament.\nAquest reglament d’ús del català va ser aprovat per l’Ajuntament el 2010.\nDoncs bé, estava jo l’altre dia repassant l’hemeroteca, quan de sobte m’en vaig trobar amb la noticia de què l’ajuntament de València tenia un reglament que avala la preferència del valencià… i el què era mes fort, el document va ser aprovat amb el vistiplau de Rita Barberà el 1996 i ratificat el 2005 !!!\nSincerament, no m’ho podia creure, em vaig fregar els ulls i torní a llegir la noticia i el document… i efectivament, era realitat, ahí apareixia un reglament municipal que avalava l’ús de la llengua pròpia, la que compartim amb Catalunya, i estava aprovat i signat per la mateixa RITA BARBERÀ!!!\nAquest reglament que s’anomena “Reglament municipal sobre ús i normalització del valencià al municipi de València. Publicació en el B.O.P.:14.05.2005”, diu coses tan malsonants per a un blaver catalanòfobcom aquestes:\nEs a dir, el mateix PP, però en versió blavencianera, que a Maó i a Barcelona havia aconseguit que se suspenguera el reglament d’ús del català als seus respectius ajuntaments, a l’Ajuntament de la València de na Rita Barberà va donar, en canvi, el vistiplau a un document normatiu similar.\nAquest reglament lingüístic, que va ser promogut pel PSPV-PSOE des de l’oposició, fou aprovat per unanimitat de tots els grups municipals, tant pel PP, que ja governava amb majoria absoluta en el moment de la votació, com per Unió Valenciana (UV), soci de Rita Barberá en la primera legislatura (1991-1996), partit de l’extrema dreta blavera i defensor a ultrança de la secessió del valencià respecte del català… veure per a creure!!!\nL’acord va entrar definitivament en vigor el 2005, quan va ser publicat en el Butlletí Oficial de la Província, i no ha estat impugnat per ningú des d’aleshores.\nI jo pense què, en vista de tota la evidència acumulada, no em queda més remei que demanar-li publicament a Rita Barberà que es lleve definitivament la careta de defensora de l’anticatalanime més radical que ha dut durant tants i tants anys, enganyant a tot el poble valencià, i que mostre la seua veritable condició de submarí quadribarrat al servei de la gran banca catalana i dels foscos interessos annexionistes i imperialistes del comptats al nord de la Sènia… Rita, traïdora, rendeix-te, t’hem pillat amb el carret dels gelats!!!\nPatraix, València, a 31 d’octubre de 2012\nEns creiem el melic del món, i som el seu botxi.\nAquests dies centenars de magrebis i de subsaharians estan arribant a les costes de l’Estat espanyol en pasteres.\nElls i elles són les “esquenes mullades”, el reflex d’un brutal drama personal, social i col.lectiu que tot just mereix uns discrets titulars a la premsa diària o uns pocs minuts als telediaris de les grans cadenes audiovisuals espanyoles.\nLlegint la premsa espanyola, em va cridar l’atenció l’història de Cherif, un dels ‘esquenes mullades’ que van arribar a la costa valenciana de Santa Pola a mitjans d’aquest mes.\nActualment espera a ser expulsat al Centre d’Internament d’Estrangers (CIE) de València.\nCherif va declarar al jutjat: “Al meu país no tinc res, així que no hi ha res a perdre. Tornaré a intentar creuar el mar”.\nPerquè Cherif estava entre els ocupants de l’última pastera arribada a les costes valencianes quan va ser interceptada per una patrulla de la Guàrdia Civil.\nJuntament amb els seus col.legues de travessia, sembla que va passar entre cinc i sis dies a la deriva, a mercè de la mar: “Estàvem totalment desorientats i ens vam quedar sense menjar. Quan es va acabar l’aigua, vam començar a beure la de la mar”, va declarar al jutjat alacantí que els va prendre declaració.\nEls 14 algerians que viatjaven amb Cherif van arribar a la costa exhausts, amb el tors nu i cremat, ple d’una barreja de salitre, combustible, suor i l’acció d’un sol inclement.\nCherif, què era el major de tots ells, va haver de ser hospitalitzat per les ferides que duia al seu cos. Pateix una important discapacitat en un dels seus braços i en una cama. Si un dia naufragara la seua pastera, ni tan sols podria nadar i s’ofegaria sense remei.\nPerò tant li dóna… el seu desig primari de fugir del nord d’Àfrica i arribar a Europa s’imposa sobre qualsevol por….”Es la segona vegada que intente arribar a les costes espanyoles”, va dir.\nDavant d’aquest drama que es repeteix una i mil voltes tots els estius, personalment em sembla molt hipòcrita la tenacitat amb la què Europa procura evitar l’arribada a les seues costes de milers d’immigrants com Cherif.\nLa seua lluïta i la de moltíssims milers d’africans al llarg de molts anys en recerca de la seua llibertat a les nostre terres, no és res més que el resultat patètic de les nostres correries colonials durant molts segles per tot arreu del devastat continent africà que les hem deixat com a criminal herència.\nPotser Europa espera que després de centúries de saquejar Àfrica, despullant-los de la seua cultura pròpia, dels seus recursos materials i humans, d’injectar-los amb la nostra febre perniciosa del consum, anem a continuar vivint tancats com una fortalesa inexpugnable, a l’interior de la qual nosaltres, els seus habitants, som feliços i ens donen a un consum desenfrenat i espoliador dels recursos del planeta, mentre fora de la nostra fortalesa s’estén la fam, la misèria, l’explotació i la desesperació generalitzades?\nEn el conte d’Edgar Allan Poe “La màscara de la mort vermella”, es simbolitza la inutilitat de l’intent del Príncep de tancar-se en el seu palau a donar festes, fins que la pesta passara a l’exterior… però la mort va acabar entrant igual en el seu Palau.\nPotser estem esperant que els africans famolencs es queden a sa casa, patint les conseqüències dels robatoris europeus, mentre les societats europees gaudeixen d’alts estàndards de vida?\nAlgú creu que és tolerable què qui els va saquejar, matar i violar al llarg de segles, s’avingue ara a pontificar i donar-los lliçons sobre mora internacional i drets humans?\nNo recorden els francesos l’inmens robatori que feren a Dakar, i de quina manera van saquejar sense escrúpols Costa d’Ivori?…\nNo recorden els portuguesos les seues excavacions depredadores a Angola, a la recerca d’or, o els seus caceres d’esclaus a Moçambic …. qui va regar de sang de nens innocents les mines de diamants de Serra Lleona?…\nI ara resulta què els europeus ens permetem el luxe de repel.lir aquestes barcasses de desesperats, de tancar i de deportar aquests fugitius que apleguen a les nostres costes i que enlletgeixen amb la seua presència les nostres glamuroses platges.\nSi Europa fora coherent amb les seues pròpies polítiques de drets humans, hauria d’acollir amb els braços oberts a aquests “Cherifs”, i suplicar perdó de genolls, oferint compartir alguna cosa de les moltes que els varem furtar i espoliar de les seues terres.\nI el més curiós de tot és que aquests angoixats fugitius no demanen el que els correspondería en justícia, que no seria una altra cosa més que la devolució del que legítimament els pertany… tan sols demanen una almoina, vendre’ns quincalla a les places, treballar explotats als nostres camps, repartir diaris o netejar els parabrises del nostres cotxes… i tot i així no els volem!\nMalgrat la greu crisi econòmica i social que estem patint a Europa. el món rugeix desesperat al nostre voltant, perquè estem infinitament millor que ells … quan de temps pensem que podrem fer el no veure-ho ni escoltar-lo ?.\nEuropa vol romandre tancada en la seua fortalesa, mentre una Àfrica humiliada i saquejada es dessagna….\nPatraix, València, a 30 d’octubre de 2012.\nRubalcaba es lleva la màscara i mostra la veritable cara pseudo-democràtica del nacionalisme espanyol.\nAvui el lider del PSC, Pere Navarro, ha fet unes declaracions en les que es mostrava partidari de reformar la Constitució espanyola per a incloure-hi el Dret a decidir.\nLes seues declaracions textuals han segut: “El Dret a decidir forma part de l’aprofundiment de la nostra democràcia“.\nI, efectivament, jo estic d’acord amb Pere Navarro en el fet de de què un sistema democràtic de qualitat, representatiu del què ha de ser una democràcia avançada, ha de incloure-hi mecanismes que promoguen l’exercici de la democràcia directa o de la democràcia participativa per part de la ciutadania.\nPerò el Secretari general del PSOE, Alfredo Rubalcaba, sent coneixedor de les declaracions de Pere Navarro, s’afanyat a dir que “No comparto la fórmula del derecho a decidir, no la comparto, y en este sentido no comparto esta parte del programa del PSC…”.\nAmb aquestes declaracions de negació d’un dels drets més importants que han de tindre els ciutadans que visquem sota una autèntica democràcia, Rubalcaba s’ha llevat definitivament la seua careta de fals demòcrata i ha mostrat sense pudor la veritable cara del nacionalisme jacobí espanyol, la que nega les llibertats i els drets democràtics als seus ciutadans.\nCom va dir una volta Josep Pla: “No hi ha res més paregut a un espanyol de dretes, què un espanyol d’esquerres“…. i la va clavar.\nPatraix, València (L’Horta), a 29 d’octubre de 2012\nAvui darrer diumenge d’octubre a El Puig\nHui és darrer diumenge d’octubre de 2012.\nHui novament hem celebrat el darrer diumenge d’octubre a la muntanyeta de la Patà d’el Puig, i ja en van cinquanta i tres…\nHui tots els que hi hem assistit hem tornat a sentir l’energia especial que desprén aquest aplec, l’energia del valencianisme irredent i combatiu, el què no pacta amb els jacobins espanyols, el què rebutja el parany de l’autonomisme espanyol i el que lluita per un País Valencià lliure i sobirà dins del seu marc propi nacional, què és el què abasta des de Salses a Guardamar, des de Fraga fins a Maó.\nHui hem viscut amb esperança el naixement d’un nou moviment unitari civil i polític que aglutina a una bona part de l’independentisme d’esquerres valencià, “Nosaltres els fusterians”, que fins ara estava molt fraccionat.\nI hui també estava a l’aplec el record d’Al Tall, desprès de l’anunci de la seua dissolució, amb Vicent Torrent que ha rebut el suport i les mostres d’afecte de tots nosaltres.\nLa seua cançò “Darrer diumenge d’octubre” ja forma part de la memòria col.lectiva del nostre poble:\nDarrer diumenge d’octubre,\nl’Horta, els Ports i la Safor,\nVall d’Albaida, la Costera,\nPatraix, València (L’Horta), a 27 d’octubre de 2012\nEl PP valencià contra les seues pròpies institucions.\nAquesta setmana, el ple de les Corts Valencianes ha aprovat, amb els únics vots del PP, una proposició no de llei presentada pel grup popular en què expressava el seu rebuig a l’acord del Parlament de Catalunya en què demanava a la Generalitat Valenciana “emprendre les accions necessàries per garantir l’ensenyament en llengua catalana al País Valencià en tot el sistema educatiu”.\nLa proposició no de llei del PP valencià sol.licitava que les Corts exigiren “el màxim respecte” a l’article sisè de l’Estatut d’Autonomia del País Valencià, que determina que la llengua que es parla en aquesta autonomia és el valencià i que “l’idioma valencià és l’oficial a la Comunitat Valenciana, igual que ho és el castellà “.\nEl portaveu del PP, Jorge Bellver, denunciava el “menyspreu” a l’Estatut d’Autonomia del País i la “absència total de lleialtat institucional” per part del Parlament de Catalunya… “Nosaltres parlem valencià i ningú ha de vindre a dir-nos què hem de fer amb la nostra llengua, la nostra Senyera i les nostres tradicions”, va dir aquest PPero, que també va afegir per a arrodonir la feina que “no som una província catalana”, i es va quedar tan fresc…\nAmb aquests desgavells de declaracions, el Consell es posicionava en contra d’una de les seues institucions, l’Acadèmia Valenciana de la Llengua, demostrant així que la política i les declaracions de polítics funcionalment analfabets en qüestions de filologia tenen més validesa que el què dictaminen els acadèmics d’aquesta institució.\nCal esmentar que la condició per ser membres de l’AVL és la de ser experts en valencià amb una acreditada competència científica i acadèmica, o bé ser una destacada personalitat de les lletres o de l’ensenyament en matèria lingüística o una producció reconeguda en el camp del valencià o la cultura valenciana.\nPel què sembla, la qualificació acadèmica i científica d’en Jorge Bellver deixa a l’altura d’un drap brut a la de tota aquesta colla d’analfabets que formen l’AVL!\nAnem a recordar què es l’AVL.\nL’Acadèmia Valenciana de la Llengua va ser creada el 1998, sent President de la Generalitat Eduardo Zaplana. L’Estatut d’Autonomia de la Comunitat Valenciana de 2006 el declarà organisme competent únic en la qüestió idiomàtica valenciana.\nPer tant, l’AVL és una Institució de la Generalitat Valenciana, de caràcter públic, adscrita a la Presidència de la Generalitat\nLes seues funcions són les de determinar i elaborar la normativa lingüística del valencià, a partir de les Normes de Castelló del 32.\nLes decisions de la AVL, en l’exercici de les funcions que li corresponen, hauran de ser observades per totes les Institucions de la Generalitat, pels Poders Públics, per la resta d’Administracions Públiques, el sistema educatiu, i els mitjans de comunicació, les entitats, els organismes i empreses, de titularitat pública o que compten amb finançament públic.\nI què diu l’AVL respecte de la llengua dels valencians?\nEn el acord adoptat en la reunió plenària del 9 de febrer del 2.005, pel qual s’aprovà el dictamen sobre els principis i criteris per a la defensa de la denominació i l-entitat del valencià, es deia:\n-«El valencià, idioma històric i propi de la Comunitat Valenciana, forma part del sistema lingüístic que els corresponents Estatuts d’Autonomia dels territoris hispànics de l´antiga Corona d’Aragó reconeixen com a llengua pròpia.»\n-«La diversitat onomàstica del valencià no pot servir de base a iniciatives que projecten una imatge fragmentada del sistema lingüístic que els valencians compartim amb altres territoris.»\n– «D’acord amb les aportacions més solvents de la romanística acumulades des del segle XIX fins a l’actualitat (estudis de gramàtica històrica, de dialectologia, de sintaxi, de lexicografia…), la llengua pròpia i històrica dels valencians, des del punt de vista de la filologia, és també la que comparteixen les comunitats autònomes de Catalunya i de les Illes Balears i el Principat d’Andorra. Així mateix és la llengua històrica i pròpia d’altres territoris de l’antiga Corona d’Aragó (la franja oriental aragonesa, la ciutat sarda de l’Alguer i el departament francés dels Pirineus Orientals). Els diferents parlars de tots estos territoris constituïxen una llengua, és a dir, un mateix «sistema lingüístic»\n– «En l’àmbit territorial de l’actual Comunitat Valenciana, la llengua pròpia dels valencians ha rebut majoritàriament el nom de valencià o llengua valenciana… A pesar d’existir una tradició particularista valenciana respecte a l’idioma propi, la consciència de posseir una llengua compartida amb altres territoris de l’antiga Corona d’Aragó s’ha mantingut constant fins a època contemporània. Per això, la denominació històrica de valencià ha coexistit amb la de català, documentada en determinades fonts valencianes, i generalitzada en l’àmbit de la romanística i de la universitat valenciana de les últimes dècades.»\n– «És un fet que a Espanya hi ha dos denominacions igualment legals per a designar esta llengua: la de valencià, establida en l’Estatut d’Autonomia de la Comunitat Valenciana, i la de català, reconeguda en els estatuts d’autonomia de Catalunya i les Illes Balears, i avalada per l’ordenament jurídic espanyol i la jurisprudència.»\n– «L’existència d’eixes dos denominacions pot crear equívocs sobre la cohesió de l’idioma en alguns contexts, especialment fora de l’àmbit lingüístic compartit. Per esta raó l’AVL considera necessari que els governs autonòmics implicats, en col·laboració amb el Govern espanyol, adopten les mesures pertinents a fi que, especialment fora d’eixe àmbit lingüístic, s’harmonitze la dualitat onomàstica del nostre idioma amb la projecció d’este com a una entitat cohesionada i no fragmentada.»\nQue hem d’entendre i pensar quan sentim declaracions institucionals com aquestes d’en Jorge Bellver?\nDoncs el què ja pensem cada volta més i més valencians: que la nostra multi-centenària i honorable Generalitat està ocupada per una colla de (des)governants analfabets, manipuladors i traïdors a la llengua dels valencians.\nTal i com va profetitzar el nostre Joanot Martorell en el Tirant lo Blanch enllà pel any 1.469, quan va dir de la nostra llengua:\n“Vendrà per temps en gran decaïmen… d’açò serà causa com serà poblada de moltes nacions de gents, que com se seran mesclats, la llavor que eixirà serà tan malvada …”.\nPatraix, València (‘Horta), a 27 d’octubre de 2012\nL’economia valenciana i els enemics interessadament inventats pel PP valencià.\nAquesta setmana s’ha fet pública la intenció de Ford de tancar tres de les seues plantes de fabricació d’automòbils a Europa (2 a UK i una altra a Bèligica), i traslladar part d’aquesta producció a la planta valenciana d’Almussafes.\nFa unes poques setmanes, la multinacional austríac-canadenca Magna, líder mundial en fabricació de seients per a automoció, va decidir també instalar-se al costat de Ford Almussafes.\nPer a mi, que sóc enginyer d’automoció i treballe en una important multinacional estrangera radicada a prop de València, considere que ambdues noticies representen un important respir per la nostra economia, tot conscient de que la situació d’atur que patim al País Valencià és realment angoixant, la més elevada de tot l’Estat espanyol.\nPer altra banca, tothom sap que si Ford tanca fàbriques en altres països i s’en ve cap a València és, entre altres raons, per la situació d’esclavitud laboral que ha creat el PP en el regne d´Espanya, gràcies a la salvatge reforma laboral que aprovà fa uns mesos.\nA les poques hores de fer-se pública aquesta noticia, el Vicepresident del Consell va fer unes declaracions en una reunió de treball amb l’Associació d’Empresaris Valencians (AVE), en les què deia que “si Ford decide dejar otros países para trasladarse a la Comunidad Valenciana, es porque aquí tenemos un potencial enorme… es porque algo bueno tenemos, es mucho lo que tenemos y todos hemos de ser capaces de ponerlo en valor…”.\nEl cas és què la vialibilitat futura d’aquestes grans empreses i de moltes altres empreses valencianes de caire exportador, depèn en gran mesura de què es pose en marxa el Corredor ferroviari del mediterrani de via ampla, que connecte la nostra economia amb el centre i el nord d´Europa i faça molt més competitius els nostres productes arreu del continent.\nPer exemple, és realment tercermundista que entre Tarragona i Vandellòs continue existint un “coll de botella” de via única que posa fre a la nostra economia, tal i com han denunciat, entre molts altres, el lobby empresarial Ferrmed.\nEntre altres coses, Ferrmed ha tornat a denunciar què les inversions que contemplen els pressupostos generals de l’Estat per al 2013 per al Corredor Mediterrani, estan “lluny” del pes socioeconòmic de les nostres infraestructures, que a més porta “un retard endèmic de 20 anys”.\nI, mentrestant, des de Madrid, la capital de la metròpoli, la Ministra espanyola de Fomento Ana Pastor continua posant més i més entrebancs i pals en la roda del Corredor mediterrani, apostant alhora en favor d’el Corredor central, un corredor que necessita foradar els pirineus per a poder connectar amb França…\nPer cert, aquest Corredor ferroviari central ha estat ja desestimat per la Unió Europea (UE) i pel Comité de Regions de la Unió Europea, perquè això de foradar el pirineus i fer transcórrer el dit Corredor a través de deserts econòmics entre Madrid-Saragossa i la frontera amb França sembla més una ocurrència del TBO què una proposta seriosa basada en un mínim de rendibilitat econòmica.\nPerò clar, si veus els fets i escoltes les declaracions dels prebostes del PP=PaellaParty valencià, resulta que els enemics dels nostre poble no estan a ponent, sino al nord… Ells són aqueixos malparits de la barretina que ens volen furtar la paella, les taronges, l’orxata i el Miquelet, deixar-nos sense “llengua” (o siga muts… en lo bonica que estaria la nostra Rita muda, sense obrir la boca semblaria Godzilla però intel·ligent i tot…) i fer de nosaltres una colònia de tercera categoria de Barcelona, la qual cosa resultaria inadmissible perquè ara què ens hem convertit en platja i colònia preferent de Madrid, perdríem categoria, i això no es pot tolerar de cap manera…\nQui són i on estan els veritables enemics del nostre poble ? … A ponent i els seus quinta-columnistes de casa nostra, no ho dubteu.\nFabra i la seua submissió a l’espoli fiscal i a la subfinanciació estructurals que patim els valencians per part de la Metròpoli.\nPublicat el 23 d'octubre de 2012\nHui és noticia de portada als dos diaris del Cap i Casal de València (Las Provincias i el Levante) la rogatòria del President Alberto Fabra al Ministeri d’Hisenda espanyol per a que el Fons de Liquiditat Autonòmic (FLA) arribe a les arques valencianes el més aviat i en la major quantia possibles, per a poder atendre les nostres necessitats, les obligacions i el pagament a proveïdors.\nEl diari Levante titulava així la seua crònica: “Fabra trabaja para que el FLA llegue en mayor cuantía”.\nPer la seua banda, el diari “Las Provincias” ho feia així: “Fabra insiste en pedir más dinero del FLA para pagar a proveedores”.\nTots dos titulars reflecteixen una trucada d’auxili i rescat certament angoixant per part d’un President que transmet la sensació que la seua nau s’està enfonsant irremeiablement.\nEls valencians recordem aquell vergonyòs 20 de juliol d’enguany en el que el nostre País va convertir-se en el primer territori de tot l’Estat espanyol a demanar suport financer al govern central, amb el què açò comporta d’alienació política i econòmica davant del govern de Madrid.\nPerquè un col·lectiu que no gaudeix de la capacitat de decidir sobre els seus propis recursos, és un col·lectiu socialment alienat, insignificant en el context polític i econòmic estatal i, per suposat, en el europeu, amb la importància que això té per viure en una economia tan globalitzada com n’és l’actual.\nI en el cas del País Valencià, la pèrdua de sobirania econòmica al llarg dels últims anys ha sigut realment brutal.\nPerò, com hem arribat fins ací?\nPotser serà perquè hem viscut per damunt de les nostres possibilitats, com\nen diuen molts interessadament?\nLa resposta òbviament es NO.\nUn factor clau que ajuda a explicar la situació actual del País Valencià, potser el més important en quant a la seua magnitud econòmica, es la discriminació permanent que hem patit els valencians en el repartiment del sistema de finançament econòmic.\nEl 2.009, per exemple, els valencians vam rebre un finançament per càpita de 1.904,28 euros, es a dir, 194,5 euros menys que la mitjana espanyola. I la situació s’agreujà en el 2.010, durant el qual rebérem de l’Estat 2.332 per càpita, 229 euros menys que la mitjana.\nPerò aquesta situació de discriminació econòmica i fiscal no és d’ara, ha sigut acumulativa any rere any.\nUna bona prova d’açò la trobem en el fet de què el deute públic valencià ha crescut de manera interrompuda durant els darrers anys… fins i tot en l’època de bonança econòmica es generava deute!\nI ara podem entrar en el segon dels factors què determinen la nostra esclavitud econòmica a espanya … Un factor que compartim amb la resta dels territoris de la nació, el Principat i les Illes: el drenatge permanent de recursos cap a l’administració central, uns recursos que no retornen mai, es a dir, un espoli fiscal en tota regla.\nI tornem a parlar de dades i xifres concretes. El 2008, segons les balances fiscals publicades pel Ministeri d’Economia espanyol (només una vegada, perquè semblaven ser un secret d’estat) , el País Valencià cedia a espanya anualment un 6,40% del seu PIB. En xifres actuals, aquest percentatge representa la bonica xifra de 6.588 milions d’euros d’espoli fiscal anual.\nEs a dir, que si aconseguírem desfer-nos d’aquest robatori legal que ens aplica l’Estat espanyol, el deute que la Generalitat Valenciana tenia a finals del 2011 (20.762 milions d’euros), es podria liquidar en poc més de 3 anys.\nI que tal si ja ficats en feina, ara també parlem de la discriminació històrica en quant a inversions estatals fetes al País Valencià?\nDoncs també en podem parlar, i molt… Pràcticament des d’el franquisme, el País Valencià ha sofert addicionalment una gran marginació pel que fa a les inversions públiques que realitza l’Estat a casa nostra.\nDe fet, els pressupostos generals de l’Estat per al 2013 publicats fa uns quants dies, revelen que els valencians rebrem el 2013 un 35% menys que el 2012. Concretament, 128 € per habitant, 98 € menys que la mitjana espanyola d’inversions arreu de l’Estat (225 €).\nI què representa tot açò per als valencians?\nEl resultat de tots aquests desequilibris, discriminacions i espoli dels nostres recursos econòmics per part del govern espanyol, suposa una degradació progressiva de les nostres condicions de vida, la de tots els valencians, fins a extrems d’autèntica marginalitat.\nL’evolució de la renda per càpita és ben aclaridora al respecte. Lluny de convergir amb la mitjana espanyola, el valor afegit per càpita de l’economia valenciana s’ha anat allunyant progressivament de la mitjana, i ha caigut fins a suposar el 88,4% de la mitjana espanyola.\nLa situació és certament desoladora en tots els sentits. Lluny de discursos populistes i interessats, el que més ha pesat en l’empitjorament de les finances públiques i de la economia social valencianes ha segut un sistema de finançament autonòmic totalment arbitrari i injust, un espoli fiscal històric i una clara discriminació d’inversions estatals.\nL’economia valenciana es troba, cada volta, més enfonsada i és més irrellevant en el context estatal.\nI mentrestant, el nostre President continua agenollant-se davant dels seus amos de Madrid, demanant almoina i ofrenant “noves glòries a espanya”… I així ens va als valencians!!\nPatraix, València (L’Horta), a 23 d’octubre de 2012.\nIslàndia, una flor enmig d’un oceà de canibalisme neoliberal.\nIslàndia hui no apareix a cap portada de cap mass media que estiga al servei de les corporacions… però el què està passant aquest cap de setmana enllà a mi em sembla una noticia extraordinària.\nPerquè un país en el que la pressió dels seus ciutadans ha aconseguit tombar un govern, ficar en presó als banquers que provocaren la seua crisi i redactar una constitució plenament democràtica, deuria de ser noticia quasi permanent de portada a tots els mitjans de comunicació d’un món normal.\nEls islandesos estant votant hui en un referèndum el projecte de Constitució elaborat per una comissió de 25 ciutadans corrents que ha sigut previament consultat als seus compatriotes a través d’internet, en un exercici de democràcia directa sense precedents. El referèndum consultiu demana als islandesos que responguen SÍ o NO a sis preguntes concretes:\n– Sobre el paper dels recursos naturals del país.\n– Sobre el paper de l’església nacional.\n– Sobre el futur sistema democràtic de l’illa.\n– Sobre sobre la possibilitat de celebrar referèndums per iniciativa ciutadana.\n– Sobre el model de votació en les eleccions\n– Sobre si la futura Constitució s’ha de basar en el projecte que els ha estat presentat.\nAquestes sis preguntes van ser elegides per una comissió de 25 ciutadans corrents elegits el 2010 per revisar la constitució. Entre abril i juliol de 2011, aquest grup integrat per 25 persones de diferents condicions i nivells socials treballà en el projecte abans de penjar-ho a internet, per a què els seus conciutadans respongueren i enriquiren la proposta de text constitucional. Centenars d’ells el van fer.\nEl què té d´extraordinari aquest model de democràcia participativa a Islàndia és que es produeix en un món actual on els dictats d’una minoria s´imposen sobre els desitjos i els anhels d’ una immensa majoria d’habitants del planeta, un món que es troba sota el domini d’unes elits econòmiques i empresarials amb uns interessos contraposats als de la immensa majoria dels ciutadans que habitem aquest món.\nIslàndia és hui en dia, sense cap dubte, l´esperança per al endemà dels ciutadans i dels pobles europeus.\nPatraix, València (L’Horta), a 20 d´octubre de 2012\nRita Barberà i el seu amic el monstre de l’anticatalanisme.\nAquesta setmana la nostra benvolguda batllessa na Rita Barberà ha fet unes interessants declaracions en el Forum Europa a la capital de la metròpoli.\nCom cal en un bon polític que s’estime de ser-ho, ho ha fet fora de casa, seguint aqueixa moda, molt d’actualitat, que diu què a casa no cal dir ni pruna sobre certes qüestions que poden resultar polèmiques, però què quan estàs lluny de casa i de l’atenció mediàtica local, pots soltar-te la melena i traure la llengua a passejar sense complexes.\nI què ha dit la nostra batllessa?\nDoncs ha dit, entre molts altres desgavells als què ja ens té acostumats als ciutadans del Cap i casal, què el País Valencià “lleva sufriendo desde hace tiempo” els atacs de l’independentisme català, referint-se, lògicament, al del Principat.\nI quins són els tancs i els caça-bombarders que, segons na Rita, utilitza el Principat en aquests devastadors “atacs” a València?… Doncs, ni més ni menys, les paraules i els diners d’Omnium Cultural, el qual fins i tot ha gosat de dir que la “Dama de Elche” era catalana.\nA la qual cosa jo li diria a na Rita Barberà que la “Dama d’Elx” no és ni valenciana, ni catalana, ni espanyola, molt al seu pesar, perquè la Dama d’Elx és ibera, i res més d’ això senyora batllessa.\nI perquè ha fet na Rita Barberà aquestes declaracions?…. Molt senzill, perquè traure el monstre-zombi del anticatalanisme a passejar a discreció, sempre li ha donat al PP=PaellaParty valencià i als seus dirigents molt bon rèdit electoral.\nI perquè precisament ara?… La resposta la podem trobar en el fet de què fa poc més d’una setmana el diari El País va fer públics els resultats d’una enquesta d’intenció de vot al nostre País, en la que es feia palesa que el PP perdia la seua majoria absoluta al Parlament valencià, i en la què els partits nacionalistes a l’esquerra del PSPV doblaven les seues intencions de vot actuals.\nI la senyora alcaldessa, que és profundament inculta i populista, però que de tonta no en té un pel, va pensar què és ara el millor moment de tornar a donar vida en el castell del Doctor Frankenstein situat a l’ala oest del Palau de Manises de València al monstre de la catalanofòbia, i traure’l a passejar novament pels carrers de València.\nPreveig que en els pròxims temps tornaran a ressonar els discursos anticatalanistes per part dels dirigents del PP valencià i en els mitjans de (des)informació al seu servei (C9, LP, ….), tornarà a afirmar-se el secessionisme del valencià respecte del català com si fora una veritat universal, tornarà a aparèixer la franja blava en la nostra senyera comuna de la Corona d´Aragó, com si el propi Rey en Jaume l’haguera portat ell personalment a la conquesta de València, a l’igual que ja han tret al carrer la interessada polèmica amb la denominació del nostre territori, que si País, que si Comu-nitat, que si Regne, que si Regió…. qualsevol cosa és lícita per a aquests crogmanons polítics per tal de mobilitzar el seu calader de vots, encara que siga a costa de tornar a insultar la intel·ligència d’una bona part del poble valencià.\nPatraix, València (L’Horta), 20 d’octubre de 2012


Salsa taquera 3 xilis, Culinary Journey\nDeliciosa i molt picant, feta amb tres varietats de xilis, acompanya carns a la barbacoa, a la planxa o a la brasa. També per a acompanyar 'tacos'.\nZona: Cocina Sudamericana\nSubzona: Cocina Mexicana\nIngredientes principales: Chile guajillo, chile cascabel, chile de árbol, tomate, especias y fondo de pollo.\n19011210 190 g\n19021211 1 kg\nSalsa diabla, Culinary Journey\nUna de les més privilegiades del món, la cuina mexicana és potser de les que més influència ha exercit en altres cuines. Un exemple és la divulgació de l'ús d'ingredients com el blat de moro, els fesols, el cacau, els xilis, el tomàquet, l'alvocat, el gall dindi i la vainilla entre d'altres. Es tracta d'una zona molt rica tant en territori com en història: trobem allà dues de les grans civilitzacions, la Maya i l'Asteca, cultures de les quals encara avui queden fins i tot estris de cuina com el molcajete o el comal. L'arribada dels primers colonitzadors va marcar un abans i un després en la gastronomia mexicana. Quan els espanyols van arribar a Mèxic, amb Hernán Cortés al capdavant, van trobar una cuina molt refinada, amb ingredients desconeguts per a ells i infinitat de plats, que fan d'ella una de les més esplèndides. D'altra banda, els colons van incorporar l'arròs, l'olivera, la vinya i les espècies de l'Índia.\nLes salses són molt importants i la gran majoria no té recepta fixa, varien ingredients i quantitats segons territori o família. El mateix passa amb l'elaboració dels plats tradicionals mexicans, plats tan variats i nombrosos que es necessitaria una enciclopèdia per descriure aquesta riquesa. Els adobs (barreges d'espècies i oli per donar gust a les carns) i les 'tortillas' també són de gran importància.


Un 70% de les ajudes per pobresa energètica a Barcelona van ser demanades per dones – CONFAVC\nPàgina inicial/Notícies/Un 70% de les ajudes per pobresa energètica a Barcelona van ser demanades per dones\nSegons l’informe en perspectiva de gènere “Radiografies de la situació del dret a l’habitatge, la pobresa energètica i el seu impacte en la salut a Barcelona“, un 70% de les ajudes concedides a Barcelona per pobresa energètica van ser demanades per dones, i les llars monomarentales tenen un 43% de risc de no poder accedir als subministraments bàsics.\nAquesta és una de les dades que mostra l’avanç de l’informe, que ha sortit a la llum el mes de juliol i que tracta la perspectiva de gènere i el seu impacte en la salut. El document ha estat elaborat per l’Observatori DESC, Enginyeria sense Fronteres, la PAH, l’Aliança contra la Pobresa Energètica i l’Agència de Salut Pública de Barcelona.\nUna altra de les dades de l’estudi, la versió definitiva del qual es presentarà al setembre, és que un 30% de les dones enquestades declaren tenir treball amb contracte, sense assegurar que sigui a jornada completa. L’informe assenyala que el col·lectiu de dones que es dedica a la cura, tant a la llar com externalitzades, té un 80% de risc de pobresa. Pel que fa a la inseguretat residencial, un 40% són dones soles o llars monomarentales i un 36% són parelles amb fills.\nL’informe assenyala que el col·lectiu de dones que es dedica a la cura, tant a la llar com externalitzades, té un 80% de risc de pobresa. I de les enquestes s’obté que, pel que fa a la inseguretat residencial, un 40% són dones soles o llars monomarentales i un 36% són parelles amb fills.\nAquest informe és la segona radiografia de la trilogia: “Radiografies de la situació del dret a l’habitatge, la pobresa energètica i el seu impacte en la salut a Barcelona”. El 68% de les persones enquestades són dones i el 44% del total tenen menors al seu càrrec, sent el 32% famílies monomarentals.\nPel que fa a la pobresa energètica , el 78% dels casos són dones les que manifesten que no poden mantenir casa seva a una temperatura adequada durant l’hivern i el 69% dels casos també corresponen a dones que han patit un retard en el pagament de factures d’alguns dels subministraments bàsics.\nRespecte de la situació laboral i econòmica de les persones enquestades, l’estudi conclou que “és greu i molt precària”. El 47% es troben a l’atur, i més del 29% no reben cap prestació. El 81% de les persones enquestades tenen uns ingressos familiars inferiors a 1.000 euros. Pel que fa als motius principals, el 32% hi ha arribat amb problemes de lloguer, el 27% d’hipoteca, el 25% d’ocupació i el 50% tenen problemes de subministraments bàsics.\nEl 82,3% dels homes i el 70% de les dones enquestades en situació d’exclusió residencial presenta una mala salut mental, percentatges molt superiors als que presenta la població general de Barcelona (16,5% i 20,3%, respectivament). A més el 30% dels homes i el 54,8% de les dones refereixen un estat de salut dolent o molt dolent, novament un percentatge molt superior al que s’observa a la població de Barcelona (15,5% i 22,6% , respectivament).\nQuant a les recomanacions per a fer front a la situació, l’informe proposa:\nPromoure atenció especialitzada a famílies monomarentals en situació d’exclusió social afectades per la crisi en centres educatius per tal d’evitar situacions de vulnerabilitat i proporcionar ajuda adequada.\nDisposar de pisos destinats a dones víctimes de violència masclista.\nGarantir que les famílies amb escassos recursos econòmics puguin fer front al pagament de despeses escolars, activitat de lleure i a una alimentació saludable.\nPromoure la coordinació amb l’Agencia d’Habitatge de Catalunya per crear una línia permanent d’ajuts al pagament de lloguer en convocatòria oberta permanent.\nTambé sosté que “és especialment important poder assessorar i actuar preventivament per evitar arribar al desnonament.”\nLes dades formen part d’una base de dades creada durant 2017 i 2018 per l’Observatori DESC (ODESC), Enginyeria Sense Fronteres (ESF), l’Aliança contra la Pobresa Energètica (APE), la Plataforma d’Afectats per la Hipoteca de Barcelona (PAH BCN) i l’Agència de Salut Pública de Barcelona (ASPB). I allotja una enquesta en profunditat, de 247 preguntes, que creuen dades de problemes connectats: l’habitatge, els subministraments bàsics i la salut amb dades sociodemogràfiques i altres rellevants.


Converteix NEMs (XEM) i Verges (XVG) : Canvi de divises Calculadora de conversió\nNEM (XEM) i Verge (XVG) Canvi de divises Calculadora de conversió\nAquest NEM i Verge convertidor està al dia amb tipus de canvi de 22 Gener 2019.\nIntrodueixi l'import que voleu convertir a la casella a l'esquerra de NEM. Utilitzeu les monedes "swap" per fer Verge la moneda per defecte. Fer clic a Verges o NEMs per convertir entre aquesta moneda i totes les altres monedes.\nThe NEM és la moneda en la cap dels països. The Verge és la moneda en la cap dels països. El símbol per XEM pot ser escrit XEM. El símbol per XVG pot ser escrit XVG. La taxa de canvi de the NEM es va actualitzar per última vegada el 22 Gener 2019 de coinmarketcap.com. La taxa de canvi de the Verge es va actualitzar per última vegada el 22 Gener 2019 de coinmarketcap.com. La XEM factor de conversió té 12 dígits significatius. La XVG factor de conversió té 11 dígits significatius.


Pantalla oberta de l'Ateneu Igualadí convida dijous Neus Ballús i Pau Subirós - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nPantalla oberta de l'Ateneu Igualadí convida dijous Neus Ballús i Pau Subirós\nNeus Ballús, directora de "La plaga", projectarà els seus primers curts lorenzo cerrina\nEl cicle Pantalla oberta de l'Ateneu Igualadí, que arriba a la sessió 152, celebrarà dijous una projecció especial amb la directora Neus Ballús, responsable de la multipremiada La plaga (2013), i Pau Subirós, el productor. De Ballús el públic podrà visionar els curts Pepitu Ricu (2008) i Immersió (2009) i Subirós presentarà a l'auditori el seu llibre El productor accidental (Anagrama 2015), amb la col·labració de la Llibreria Aqualata.\nPepitu Ricu explica la trobada única entre una àvia, un avi i un ocell. Cadascun d'ells dóna una pista sobre la relació entre les persones i els animals. I la premiada Immersió mostra la fascinant vida de qui se submergeix, de manera habitual, en les aigües d'una piscina de barri. La pel·lícula es va rodar íntegrament sota l'aigua. De la seva banda, Subirós explicarà la seva experiència i com un productor novell s'enfronta a les dificultats d'una primera pel·lícula.


MC trasllada a l’ICS la indignació dels facultatius afectats pels problemes tècnics de les oposicions de metges de família i n’exigeix una solució "immediata" | Metges de Catalunya\nRecollint la indignació dels facultatius i facultatives que participen en l’oferta pública d’ocupació de l’any 2018 per a la provisió de places d’especialistes en medicina familiar i comunitària, Metges de Catalunya (MC) ha exigit a la Direcció de Persones de l’Institut Català de la Salut (ICS) que resolgui "de manera immediata" els errors i les disfuncions de l’aplicació ‘Gestió Curricular’ del Sistema de Gestió de Recurs Humans (SGRH) de l’empresa pública. El sindicat mèdic ha constatat que la plataforma pateix incidències tècniques que estan impedint als candidats generar la documentació necessària per a la fase d’avaluació de mèrits del procés de selecció. A més, tal com denuncien els professionals afectats, l’aplicació dificulta el procediment requerint l’aportació de documents que ja obren en poder de l’Administració. Aquesta nova recerca és "dificultosa i innecessària", segons l’organització, ja que incompleix la llei 39/2015, d’1 d’octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques que eximeix als interessats de l’obligació d’aportar documents que ja es trobin en poder o hagin estat elaborats per qualsevol Administració.\nEn un escrit adreçat al director de Persones de l’ICS, Xavier Saballs, MC adverteix que les anomalies informàtiques, de disseny i funcionament del gestor curricular "poden generar iniquitats en un procés especialment sensible com és un concurs de selecció". El sindicat recorda que l’angoixa dels professionals immersos en la convocatòria per les conseqüències d’aquestes incidències s’afegeix a la que viuen per la tensió assistencial derivada de la tercera onada de la pandèmia de COVID-19. En aquest sentit, afegeix que requerir de nou una documentació que ja havia estat aportada i que, en molts casos, és difícil tornar a localitzar, suposa una greuge per als facultatius afectats per aquesta petició.\nPer aquest motiu, el sindicat insta l’ICS a "no generar encara més estrès als facultatius" i a facilitar "al màxim" la gestió. Així, reclama que es modifiqui el calendari de cita prèvia i presentació de documents perquè tots els participants disposin del mateix període de temps, de manera que el termini s’allargui, com a mínim, els mateixos dies que la funcionalitat no ha estat 100% operativa. No obstant això, l’organització demana que aquesta modificació no comporti la dilatació de la resolució d’una convocatòria que fa més de dos anys que es va iniciar.\nFinalment, MC requereix a l’ICS que millori la informació i les instruccions que reben els aspirants per aclarir tots els dubtes sobre els documents que cal aportar per a la valoració dels mèrits curriculars, tenint en compte que alguns d’aquests ja han estat validats i acreditats amb anterioritat per la mateixa entitat.


El BOIB publica la convocatòria de 38 places d'oferta pública d'ocupació de l'IMAS\nPublicado 28/3/2019 16:54:53CET\nEl Butlletí Oficial de Balears ha publicat aquest dijous la convocatòria de 38 places d'oferta pública d'ocupació de l'Institut Mallorquí d'Assumptes Socials (IMAS) per ser ajudant tècnic sanitari, educador social o treballador social.\nSegons ha informat el Consell de Mallorca en un comunicat, en concret es convoquen nou places d'ajudant tècnic sanitari (DUI), sis per torn lliure i tres per promoció interna; 16 d'educador social, nou per torn lliure, cinc per promoció interna i una per reserva per a persones amb discapacitat; i 13 de treballador social, sis per torn lliure, quatre per promoció interna i tres per reserva per persones amb discapacitat.\nTal com recull el BOIB, el termini per a la presentació de sol·licituds per accedir a les proves, comú a totes les categories, és de 20 dies naturals a partir de l'endemà de la publicació de les resolucions. D'aquesta manera, els candidats podran presentar-les fins el proper 17 d'abril.\nEl calendari per al desenvolupament dels diferents exercicis consta de tres fases, un primer exercici de torn lliure que tindrà lloc en una data per determinar entre l'1 i el 30 de setembre de 2019.\nEn el cas dels DUI, el segon exercici de torn lliure i el primer de promoció interna es duran a terme entre l'1 i el 30 de novembre de 2019 i el tercer exercici de torn lliure i segon de promoció interna seran entre l'1 i el 31 de gener de 2020.\nQuant a les places d'educador social, el segon exercici de torn lliure i el primer de promoció interna es duran a terme entre el 15 d'octubre i el 15 de novembre de 2019 i el tercer exercici de torn lliure i segon de promoció interna seran el mes de desembre de 2019.\nFinalment, per a les places de treballador social, el segon exercici de torn lliure i el primer de promoció interna es faran entre el 15 d'octubre i el 15 de novembre de 2019 mentre que el tercer exercici de torn lliure i segon de promoció interna seran entre el 15 de gener i el 15 de febrer de 2020.\nUna vegada finalitzada la fase d'oposició s'inicia la fase de concurs, que consisteix en la presentació, barem i valoració de mèrits, que finalitza amb els resultats de l'oposició i la publicació de les llistes d'aspirants dels diferents llocs de treball.\nUna vegada revisada i conforme la documentació, la presidència de l'IMAS nomenarà els funcionaris corresponents i es procedirà a l'adjudicació i presa de possessió dels llocs de treball.


SOCIALISTES DE L'EBRE: L’Ajuntament de Móra d'Ebre agumenta en un 76% (56.300€) les retribucions dels càrrecs electes\nL’Ajuntament de Móra d'Ebre agumenta en un 76% (56.300€) les retribucions dels càrrecs electes\nEl grup municipal Socialista hi ha votat en contra\nL’equip de govern de l’Ajuntament de Móra d’Ebre (CiU i PP) incrementa, amb el vot favorable d’ERC, un 76% (56.300€) les retribucions a càrrecs electes en relació a l’anterior mandat.\nEn concret, el mandat 2011-2015, les retribucions eren de 150€ per assistència al ple, amb un màxim de 6 a l’any. I també de 150€ per assistència a cadascuna de les Juntes de Govern Local o del Consell Municipal, amb un màxim de 52 sessions. La despesa total aproximada va ser de 74.100€.\n(Cal considerar que alguns dels membres de l'equip de govern cobraven en nòmina la mateixa quantitat que la resta amb assistències)\nPer al present mandat, durant el primer ple celebrat el 14 de juliol, s’ha aprovat amb els vots favorables de l’equip de govern (CiU i PP) i el grup d’ERC, a l’oposició, i el vot en contra dels membres del Grup Socialista, un increment del 76%.\nAixí, la percepció per assistència als plens (ho cobren tots els membres) passa de 150€ a 300€: d’11.700€ a 23.400€ en total. Mentrestant, les assistències a la JGL o Consell Municipal, de 150€ a 250€, el que representa passar de 62.400€ a 104.000€.\nTambé es perceben 100€ per l’assistència dels portaveus a la Comissió Informativa.\nLa despesa total aproximada serà de 130.400€, és a dir, 56.300€ d’increment el que representa un 76% més\nUn regidor de l’equip de govern passarà de cobrar 8.700€ a 14.800€, un augment de 5.900€ anuals. Un regidor a l’oposició, de 900€ a 1.800€, amb 900€ d’increment.\nEl grup Socialista va votar en contra d’aquests increments en considerar que eren exagerats per a les arques municipals i que s’hagués hagut de consensuar prèviament amb la resta de grups.\nA més, creiem que hi ha altres prioritats importants a les que es podrien destinar aquests diners de diferència amb les retribucions anteriors.\nPensem que més de 55.000€ donen per doblar els ajuts als llibres escolar (dels 15.000€ actuals a 30.000€) o per destinar una part a ajuts a les famílies amb fills que estudiïn fora del municipi, tenint en compte les despeses afegides que s’hauran de suportar aquest any amb l’aplicació de la LOMCE (alguns cursos no podran reciclar els llibres i els han de canviar) o el cost que representen les matrícules dels estudis superiors.\nTambé donen per no haver de posar a l’atur durant els períodes de vacances als professors de l’Escola Municipal de Música i Dansa, que com sabem pateixen un ERO des de fa uns anys.\nA més, es podria celebrar la Móra Morisca anualment (la despesa era d’uns 20.000€ i que va passar a fer-se biennal per estalviar aquests costos, tot i el retorn que representava per a la restauració i l’hostaleria del municipi) o, fins i tot, per augmentar el personal de la secretaria, que es troba –segons ells- en situació de precarietat, amb algun pla d’ocupació o amb personal temporal per portar al dia el registre i les actes, fet que ara no es compleix.\nPer tot plegat, creiem que no és el moment per fer aquest increment de les retribucions dels càrrecs electes i, fins i tot, plantejar-se una disminució com han fet diversos ajuntaments de Catalunya.\nEls regidors socialistes renuncien als privilegis ...\nEl PSC demana una auditoria externa dels comptes m...\nEl PSC obté el suport del ple d'Amposta perquè els...\nEl PSC de l'Ebre participarà demà en la concentrac...\nL’Ajuntament de Móra d'Ebre agumenta en un 76% (56...


Bed And Breakfast Alla Pirrera Mazaro del Vallo Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nContrada Ramisella 4, Carmine, Mazaro del Vallo, Itàlia, 91026 - Veure al mapa\nMés informació sobre Bed And Breakfast Alla Pirrera\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Mazaro del Vallo, Bed And Breakfast Alla Pirrera és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Bed And Breakfast Alla Pirrera és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, cuina compartida per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, articles de tocador, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Bed And Breakfast Alla Pirrera és una selecció idònia per a la vostra estada a Mazaro del Vallo.


L'Alt Empordà registra més casos, ingressos i defuncions per covid-19 que la mitjana catalana al llarg del 2021 La República\nACN Figueres.-L’Alt Empordà ha registrat més casos, ingressos i defuncions per covid-19 que la mitjana catalana al llarg del 2021. Ho recull un estudi dut a terme per l’observatori INDIKA, […]\nACN Figueres.-L’Alt Empordà ha registrat més casos, ingressos i defuncions per covid-19 que la mitjana catalana al llarg del 2021. Ho recull un estudi dut a terme per l’observatori INDIKA, el Pol de Salut i Social de l’Alt Empordà. L’anàlisi se centra en dades dels cinc primers mesos d’any (de gener a finals de maig). En aquest període, incloent les fases de brot i estabilització del coronavirus, l’estudi recull que la taxa de positius, d’ingressos i defuncions per coronavirus és “significativament major” a l’Alt Empordà que la de la mitjana catalana. Per exemple, a la comarca hi ha hagut 395,5 ingressos per cada 100.000 habitants. En el cas de Catalunya, aquesta xifra se situa en 336,79. I en el conjunt de la demarcació, en 309,25.\nL’estudi sobre la incidència del coronavirus a la comarca analitza les dades dels cinc primers mesos del 2021. És a dir, d’ençà que va començar la campanya de vacunació. L’ha dut a terme INDIKA, el Pol de Salut i Social de l’Alt Empordà, que té la seu a la Fundació Salut Empordà (FSE).D’entrada, l’anàlisi es focalitza en el primer trimestre del 2021 (quan va tenir lloc la darrera onada d’infecció abans de la cinquena, en què Catalunya està immersa actualment). Aquí, la taxa de casos detectats a l’Alt Empordà és menor que la mitjana catalana (2.210,29 casos per cada 100.000 habitants davant 2.339,53). Però tant la d’ingressos com la de defuncions (285,13 i 70,04) són superiors a la mitjana del país (235,5 i 50,9) i, també, a la del conjunt de la demarcació (209,7 i 54,03).Si en comptes d’agafar el primer trimestre d’any s’analitza tot el període, però, aquí totes les taxes són superiors a la mitjana catalana. De fet, l’estudi recull que són “significativament majors” a la de la resta del país. Per posar-hi xifres, entre gener i maig l’Alt Empordà va registrar una taxa de 3.357,18 positius per cada 100.000 habitants; una de 395,5 ingressos, i una de 82,78 defuncions. En el cas de Catalunya, aquestes taxes se situen, respectivament, en 3.242,5 infectats, 336,79 ingressos i 61,2 defuncions per coronavirus. “I si es compara l’Alt Empordà amb la demarcació de Girona, tot i presentar valors més elevats, la taxa d’ingressos és l’única que és significativament més alta”, recull l’estudi d’INDIKA. En aquest cas, a la demarcació entre gener i maig, la taxa d’ingressos es va situar en 309,25.L’estudi també concreta que, si només s’analitzen les dades dels dos darrers mesos (abril i maig), en què la pandèmia va entrar en fase d’estabilització i, fins i tot, de lent descens, a l’Alt Empordà “es va controlar el brot”. Però tot i això, hi continuava havent “una situació residual d’infeccions superior a la del període de confinament del 2020”.De les més baixesA l’hora d’analitzar les dades, INDIKA també subratlla que s’ha de tenir en compte que, a mitjans juny, la cobertura vacunal a l’Alt Empordà era “de les més baixes de Catalunya”. Entre d’altres, pel gran volum de segones residències o l’alt índex d’immigració que hi ha a la comarca. Així, recull l’estudi, un 39,2 % de la població altempordanesa tenia una dosi i un 22,5% la pauta completa. Mentre que a Catalunya, aquests percentatges se situaven en el 53,9% i el 33,1% respectivament. “A més, s’ha de valorar que, a inici d’any, hi va haver un brot just després de les vacances de Nadal i abans que la cobertura vacunal fos considerable a tot Catalunya”, conclou l’estudi.


l'equitat a l'escola estudi sobre el sistema català\nUn informe vincula l'estancament de Catalunya a la falta d'equitat del sistema\nLa Generalitat replica que el seu pla per a l'èxit escolar ja comença a donar fruit\nDijous, 19/02/2015 a les 08:53 CET\nO bé encara és aviat per avaluar-los (que també podria ser), o és que els plans de la Generalitat per combatre el fracàs escolar són manifestament insuficients. El cas és que el programa posat en marxa l'any 2012 per la Generalitat i batejat amb l'ambiciós nom d'Ofensiva de país a favor de l'èxit escolar, encara que ha aconseguit reduir de forma global les taxes de fracàs escolar a Cata-lunya, no està aconseguint frenar les desigualtats educatives que es produeixen entre els alumnes per raó de renda. I això, segons adverteix un estudi presentat ahir per la fundació Jaume Bofill, pot acabar passant factura.\n«Els resultats dels estudiants catalans en l'últim Informe PISA demostren que no tenim un sistema educatiu equitatiu, que els alumnes amb pocs recursos obtenen 70 punts menys que els alumnes rics», va constatar Xavier Bonal, sociòleg especialitzat en Educació i director de l'equip que ha elaborat l'estudi de la Bofill.\nA partir de les dades del PISA 2012, els investigadors han detectat que el percentatge d'alumnes en risc de fracàs escolar és gairebé sis vegades superior entre els nois amb un nivell socioeconòmic baix que entre els estudiants pertanyents a famílies més acomodades. Això significa, van assenyalar els autors, que el sistema educatiu català «no aconsegueix neutralitzar les diferències socials durant el procés educatiu i distribuir els resultats independentment de l'origen familiar». Els alumnes pobres són, en definitiva, «un llast» per a la millora dels resultats.\nCOL·LEGIS GUETO / A diferència de països com Corea del Sud, Alemanya, Suïssa, Polònia, Portugal o Itàlia, que en l'últim PISA van millorar significativament els resultats en Matemàtiques «gràcies al fet que van reduir les desigualtats de nivell socioeconòmic», Catalunya i Espanya es «van estancar». Els autors de l'informe de la Bofill han vist clar l'impacte negatiu que està tenint la segregació escolar, és a dir, l'aparició d'escoles gueto. Els alumnes de col·legis on més del 25% dels alumnes procedeixen d'entorns desafavorits obtenen notes en Matemàtiques sensiblement més baixes. Els estudiants que pertanyen a famílies de baix nivell social i cultural obtenen 441 punts, quan els del seu mateix estrat social, però que estan escolaritzats en centres amb menys percentatge d'alumnes vulnerables, eleven el seu rendiment fins als 471 punts. El mateix passa amb els menors que pertanyen a famílies amb un nivell mitjà-alt: si van a un col·legi en què la majoria dels companys van escassos de recursos, la seva nota en PISA és de 475 punts, mentre que si assisteixen a un centre estàndard, arriben als 522 punts.\n«Encara que la Generalitat diu que a les escoles desafavorides, l'Administració els assigna més recursos, estem veient que aquests mitjans, materials i humans, no són suficients, perquè les desigualtats hi segueixen estant», va lamentar el director de la fundació Bofill, Ismael Palacín, que va qualificar les accions portades a terme per la Conselleria d'Ensenyament de «poc decidides».\nEl departament que dirigeix la consellera Irene Rigau va recordar ahir que les proves de competències bàsiques de quart d'ESO, que realitzen anualment més de 60.000 estudiants catalans, ja van reflectir l'any passat una millora en els resultats obtinguts en Matemàtiques per part d'uns alumnes i per part dels alres. La diferència de puntuacions segons el nivell socioeconòmic va passar dels 25,1 punts de distància del 2012 als 17,7 punts el 2014. A més a més, les proves PISA, va precisar la conselleria, que va defensar la validesa del seu pla a favor de l'èxit escolar, implantat el maig del 2013, només les realitzen uns 1.500 joves catalans.\nNo obstant, la Bofill recomana que s'ha d'aprofundir en la lluita contra l'abandonament escolar amb un nou «pla d'equitat educativa amb mesures per a l'alumnat més desafavorit i amb un pla específic per als immigrants». L'entitat suggereix que ha de millorar també el sistema de detecció dels estudiants amb necessitats educatives específiques.


Cerca totes les ofertes d'hotels a High Newton-by-the-Sea Entrada:\nThe Joiners Arms...Habitacions per nit per només Duneview...Habitacions per nit per només Newton Hall A7...Habitacions per nit per només Més zones a Chathill\nHigh Newton-by-the-Sea és la mescla perfecta de tranquilitat i oci a l'emocionant ciutat de Chathill. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. High Newton-by-the-Sea està agraciat amb envoltatns plens de vida, bons restaurants, zones de compra i increibles atraccions. Pels millors allotjaments a la ciutat i els preus més baixos a comparar, no miri més enllà d'Agoda.com. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Trobi les més bones ofertes en hotels a High Newton-by-the-Sea emplenant les dates d'estada a la pestanya de recerca.\nHotels destacats a High Newton-by-the-Sea, Chathill\nÀrea High Newton-by-the-Sea\nAl visitar Chathill, vosté es sentirà com a casa a The Joiners Arms, què li ofereix un allotjament...\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Chathill, no busqui més enllà de Duneview. Des...\nTots els hotels de Chathill\nHotels a High Newton-by-the-Sea: Duneview


Amb ulls d'infant: Poemes\n11:48:00 Concurs de relats 0 Comments Category : 2016 , juvenil\n“Ja t’ho he explicat Blai...”, s’excusava la mare cada cop que jo l’interrogava per les durícies a les cames, les esgarrinxades al coll i els intensos blaus als braços que a mig agost s’intentava tapar amb bruses de màniga llarga.\nTenia nou anys i com a mínim, ja en feia dos que recordava a la mare amb aquell aspecte deplorable. Llavis inflats, ulleres de mig pam, cabells esfilagarsats, primesa extrema i mirada perduda. I és clar, m’havia de creure que es tractava de la seva dura feina, de la qual mai m’havia donat cap detall, només que treballava moltes hores i a vegades patia accidents laborals. Però després arribava el pare amb regals i capritxos per tothom i jo, malgrat no entendre res me’n mantenia al marge. Quan estava sol em preguntava si era necessari que la mare es deixes la pell cada dia a la feina mentre el pare ens podia aprovisionar d’un munt de tonteries...\nTambé feia ja gairebé vint-i-quatre mesos que no sabia res dels meus avis, a vegades trucaven i per molt que la mare s’afanyés a penjar i digués que era un desconegut que s’havia equivocat jo ja havia tingut temps de reconèixer el numero al marcador.\nSemblava que visquéssim dins una bombolla. I la creixent bombolla finalment va explotar.\nVa explotar el dia que la meva mare es trobava tant a la línia límit que ja li eren indiferents les conseqüències que podien repercutir a allò que estava a punt de fer.\nVa marcar 3 nombres al seu mòbil i va esperar. Va esperar emocionant-se, movent-se nerviosa i jo era al seu davant, mirant-la perplex i ella no amagava les seves sensacions, sinó que m’acariciava.\nI ja està, tantes trompades, empentes, crits, plors i bufetades que fins llavors havien estats silenciats per fi tenien nom i cognom. Un nom que em sonava massa familiar i un cognom que jo també tenia. Sí, tenia; passat.\nEl surrealisme de la situació em va deixar atrapat, refugiant-me a la meva mare, el pilar de la meva vida, que si abans de tot allò ja em semblava un ésser fascinant, llavors em semblava tots els objectius positius i bonics que el món sencer pugui recollir.\nPerquè les dones maltractades són un poema, un poema que cal llegir i conèixer. No es tracta d’un poema de ciència ficció ni molt menys, es tracta d’un poema real causat per un problema massa real i massa comú que moltes vegades només és llegit per sobre, sense deteniment.\nAixí doncs, no hi ha excusa que valgui. Ni l’estrés (opció que utilitzava el meu pare), ni les discussions, ni els problemes, ni mil situacions més. No és justificable.\nI mai ho serà.\nText: Eulàlia Galante Perarnau


Denunciat el raper Hasél per fer un grafiti contra Àngel Ros | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nDenunciat el raper Hasél per fer un grafiti contra Àngel Ros\nLes pintades contenien proclames de caràcter antisistema i missatges de suport al cantant\nPablo Hasél en una imatge d'arxiu.\nLa Guàrdia Urbana de Lleida va interceptar ahir a la matinada, dimecres, el raper Pablo Hasél mentre, suposadament, dibuixava un grafiti en què acusava de corrupte l’alcalde de Lleida i president del PSC, Àngel Ros. Els agents van comprovar que prop d’on van interceptar el cantant hi havia pintades recents en, almenys, mitja dotzena de llocs. Les pintades resaven proclames de caràcter antisistema i missatges de suport al mateix cantant, que en realitat es diu Pablo Rivadulla.\nL’Audiència Nacional va condemnar l’abril del 2014 Hasél a dos anys de presó per un delicte d’enaltiment del terrorisme. El raper havia pujat a YouTube algunes cançons seves en què lloava els atemptats de Grato, ETA i Al-Qaida i demanava que s’atemptés contra representants del PP i el PSOE. Hasél va reconèixer que era l’autor de les lletres i va afirmar que es va emparar en la llibertat d’expressió per sol·licitar la mort de polítics com Patxi López o José Bono.\nNo ha estat l’única vegada que Hasél s’ha enfrontat a la justícia. Ja es va asseure a la banqueta per haver fet pintades a la seu lleidatana del PP i fins i tot la Fiscalia va sol·licitar per a ell un any i tres mesos de presó per amenaçar de mort, en cançons seves, l’alcalde Ros. Hasél, en la seva composició “Menti-Ros”, va dedicar a l’edil frases com: “Àngel, malparit, et mereixes un tret, t’apunyalaré, m’has arruïnat, t’arrencaré la pell a tires”. La peça, composta pel lleidatà, prossegueix amb més amenaces: “Una ganivetada a l’abdomen, malparit, el vull penjar en una plaça, que una bomba li rebenti el cervell...”.\nHasél anava ahir a la matinada amb un còmplice quan va ser interceptat pels agents. Havia pintat grafitis, presumptament, que acusaven Ros de corrupte. El raper va ser denunciat per la nova llei de seguretat ciutadana, tret per una de les pintades que va efectuar en un edifici catalogat, propietat del bisbat de Lleida. L’Església ja ha presentat una denúncia als jutjats i, segons fonts properes al cas, Hasél haurà de respondre penalment per aquest grafiti.


Santi Vila renuncia a la segona volta pel Consell Nacional del PDC - Empordà\nDirecció del PDC\nSanti Vila renuncia a la segona volta pel Consell Nacional del PDC\nEl conseller de Cultura accepta la derrota i lamenta que "s'han quedat una mica curts" pel que fa a la participació en les votacions\nACN 24.07.2016 | 18:10\nEl conseller de Cultura, Santi Vila, ha anunciat que renuncia a presentar-se a una segona volta per aconseguir la presidència del Consell Nacional del Partit Demòcrata Català després que ni ell ni l´alcaldessa de Sant Cugat i presidenta de la Diputació de Barcelona, Mercè Conesa, els dos candidats més votats, no han assolit el mínim necessari del 50% dels suports. Vila ha aconseguit un 42,04%, set punts menys que Conesa que rebut el 49,44%. "Felicito a Conesa, és una candidata excel·lent; ideològicament no hi ha grans diferències i tindrà en mi un bon còmplice", ha assegurat Vila des de Figueres. En aquest sentit, el conseller ha admès la derrota destacant que ha assolit la majoria dels suports per presidir el Consell Nacional a tots els territoris catalans excepte la demarcació de Barcelona, on Conesa ha obtingut més vots. "No tinc cap interès en què es produeixi una segona volta, només puc posar-me a disposició de la Mercè Conesa", ha assegurat el conseller un cop s´han donat a conèixer els resultats. D'altra banda, Vila ha lamentat que s'han quedat "una mica curts" pel que fa a la participació.\nDavant de càmera, Santi Vila ha mantingut les formes i ha afirmat que deixava via lliure a Conesa. Un cop ha finalitzat l´atenció als mitjans no ha dubtat en ironitzar sobre el que ha estat la seva "primera derrota". "No sempre es pot guanyar, estem malacostumats a terres gironines", ha dit acomiadant-se dels mitjans de comunicació que s´han acostat fins al centre de Figueres, on el conseller de Cultura està gaudint d´una celebració familiar, però ha volgut valorar els resultats de les votacions del PDC.\nDes del primer moment, Vila ha felicitat a Mercè Conesa que ha aconseguí tel 49,44% dels suports per liderar la presidència del Consell Nacional del Partit Demòcrata Català (PDC). Vila s´ha quedat set punts per sota, en segon lloc, amb el 42,04%. "Conesa és una candidata excel·lent, ideològicament tenim moltes coincidències i només ens separen uns 400 vots", ha explicat. En aquest sentit, el conseller de Cultura ha posa de manifest el que ell mateix ha qualificat de "situació singular": "Jo he guanyat a tot Catalunya, a les terres lleidatanes, tarragonines, a la demarcació de Girona i fins i tot al Pirineu. A tot arreu excepte a Barcelona", ha lamentat. Ha estat concretament en aquesta demarcació on Conesa ha obtingut un millor resultat.\n"He obtingut un resultat que em reconforta"\nNo obstant això, Vila ha explicat que només es podia reconèixer "la victòria" de Conesa i ha posat en valor la participació de la militància, un element que segons ell cal cuidar. "Estem fent la transició d´un partit del segle XX a un del segle XXI, celebrem aquesta campanya intensa d´una setmana que hem fet i cal reconèixer que la Mercè podrà fer molt bé la feina de presidència; ens posem a la seva disposició sense condicionants", ha subratllat. En aquest sentit, Vila ha assegurat que Conesa tindrà en ell "un bon còmplice".\nSegons ha detallat, el conseller de Cultura no té "cap interès" en què es produeixi una segona volta, tot i que els estatuts i les normatives ho permetrien. "Jo només he volgut posar-me a disposició del partit i he obtingut un resultat que em reconforta; lamentablement no he tingut temps de parlar amb totes les agrupacions de l´àrea metropolitana de Barcelona", ha reflexionat. En aquest punt, Vila ha subratllat que gran part dels militants barcelonins també l´han votat però no ha estat suficient per superar la seva rival política. "Això demostra que el partit està viu, que fa il·lusió i només puc que posar-me a disposició de la Conesa, perquè pugui començar aviat amb l´ajuda de tots", ha defensat. En aquest sentit, Vila ha volgut deixar clar que en cap moment vol que es reconsideri, ponderi o matisi el lideratge i victòria de Conesa. "Les regles del joc són clares", ha manifestat. No obstant això, serà ara la direcció del partit la que esculli si es porta a terme una segona volta.\nDurant el seu discurs, Vila sí que ha lamentat el fet que la participació s´hagi quedat "una mica curta". En total han votat 5.430 associats, al voltant del 60% de les 8.000 persones que s'havien inscrit. "És estiu, un debat intern i la gent s´entén que estigui cansada. Jo em quedo amb la millor part, els vuit dies intensos que hem viscut de debat, discussions i m´emporto el confort que no només soc el candidat de Girona sinó el de tot Catalunya", ha assegurat.\nEn últim lloc, Vila ha volgut felicitar i mostrar la seva "absoluta alegria i satisfacció" per la victòria del tàndem entre Marta Pascual i David Bonvehí per liderar la direcció del PDC com també ha celebrat que Artur Mas i Neus Munté s´hagin alçat com a president i vicepresidenta del nou partit, hereu de CDC, amb l´aval del 95,07% dels vots. "Pascal i Bonvehió són aire fresc, celebro que els hagi anat tan bé; ara tenen el repte que joves i grans, tendències ideològiques diferents, es sentin ben representades dins del partit", ha comentat. Al mateix temps ha destacat el "coratge" de Munté i Mas que han "posat el seu prestigi personal en risc" per un projecte en comú i pel conjunt de catalans.\nConsell Nacional del Partit Demòcrata Català


Devolución o Reclamación\nDevolució o Reclamació\nSi en rebre la mercaderia s’observa que l’embalatge es troba deteriorat o el nombre d’embalums no es correspon amb els que figuren en l’expedició, faci-ho constar en el butlletí de lliurament del transportista. En cas que no ho faci no ens podrem fer càrrec de reclamació per aquest concepte.\nNo s’acceptaran productes deteriorats en què no sigui demostrable que ha estat un defecte de fàbrica.\nEn el cas de defecte, haureu de contactar amb el nostre departament postvenda al telèfon 936524545, fax 936524642 o per correu electrònic a l’adreça pakot@pakot.com. Faciliti’ns les seves dades i les d’identificació de la comanda i procedirem a tramitar la seva reclamació.\nEn tot cas el client ha de formular les reclamacions per eventuals defectes de la mercaderia en el termini de 7 dies comptats des de la data de recepció d’aquesta, passat aquest termini no s’admetrà cap reclamació.


L'autor de l'explosió a Alemanya havia jurat lleialtat a l'Estat Islàmic\nEl grup jihadista reivindica l'acció, que ha ferit 12 persones, després que s'hagi fet públic un vídeo en què el jove sirià amenaçava d'atemptar en nom de l'islam\nISAAC LLUCH Hamburg 25/07/2016 16:32\n651x366 Un policia armat aquest diumenge a la ciutat alemanya d'Ansbach, on hi ha hagut una explosió / DANIEL KARMANN / EFE Un policia armat aquest diumenge a la ciutat alemanya d'Ansbach, on hi ha hagut una explosió / DANIEL KARMANN / EFE\nEl jove sirià de 27 anys que aquesta passada nit ha mort després de fer detonar un artefacte explosiu a la localitat d' Ansbach, al sud d' Alemanya, havia gravat un vídeo amb el seu telèfon mòbil en què amenaçava amb un atemptat en nom de l'islam. "Al mòbil s'hi ha trobat un vídeo en àrab que, segons la traducció provisional, anunciava un atemptat contra Alemanya en nom de l'islam", ha informat avui el ministre de l'Interior bavarès, Joachim Hermann, que apuntava així al rerefons islamista de l'explosió, que ha ferit 12 persones.\nPoc després que es fes pública aquesta informació i es revelés que el jove s'havia declarat seguidor d'Abu Bakr al-Baghdadi, el líder d'Estat Islàmic (EI), el grup jihadista ha reivindicat l'acció a través de la seva agència afí, Amaq.\nLa policia alemanya ha informat que ha trobat un ordinador amb imatges de violència jihadista i diversos materials per fabricar bombes –un bidó de benzina, àcid clorhídric, piles, filferro– a l'habitació de l'alberg on vivia l'autor de l'atac, un refugiat al qual s'havia denegat l'asil després de dos anys al país. De fet, el portaveu del ministeri de l'Interior, Tobias Platte, ha explicat que el jove tenia una ordre d'expulsió a Bulgària i que s'investigarà per què no havia estat executada.\n"Està establert com a norma, a la República Federal Alemanya, que en el context de la guerra civil a Síria només es retornen a aquest país els autors dels crims més greus, com assassinats, homicidis o violacions", ja ha avançat el ministre de l'Interior bavarès, per afegir que en tots els altres casos Alemanya no en veu "justificable" l’expulsió.\nObjectiu: un festival de música amb 2.500 persones\nEl responsable de l’atemptat tenia intenció d'atemptar en un festival de música amb 2.500 assistents, a l'entrada del qual va fer detonar l'explosiu després que se li impedís l'accés perquè no tenia entrada, a les 22.12 hores. Concretament, l’explosió es va produir davant d'un bar de vins a prop de l’entrada del festival. Els ferits van ser ingressats en hospitals i la policia va acordonar el centre de la ciutat amb uns 200 agents, entre els quals hi havia un comando especial.\nL’atac a Ansbach, població de 40.000 habitants a uns 40 quilòmetres de Nuremberg, és el tercer en una setmana a Baviera. Dilluns passat, a prop de Würzburg, un refugiat afganès de 17 anys va morir abatut per la policia després de ferir de gravetat amb una destral i un ganivet diversos passatgers d’un tren regional. L’atacant va ser enaltit per l' Estat Islàmic com un dels seus soldats.\nDivendres passat, un jove de 18 anys va perpetrar un tiroteig en un centre comercial de Munic i va matar nou persones abans de suïcidar-se. El tirador hauria planificat l’atac des de feia un any.\nL'atacant d'Ansbach es va presentar com a pacifista per demanar asil a Alemanya\nUn terapeuta va alertar d'un possible "suïcidi espectacular" de l'atacant d'Ansbach\nMerkel descarta tancar la porta als refugiats després dels atacs jihadistes\nTres refugiats sirians, detinguts a Alemanya acusats d'haver col·laborat amb l'EI


Mariano, Daniel, Pep, autor a Smartgrid.cat\nHomeArticles Posted by Mariano, Daniel, Pep\nQuins aspectes són claus per una correcta integració de les energies renovables al territori.\n01 Desembre 19\nEl dimarts 6 de juny va tenir lloc el vuitè sopar tertúlia amb el títol “Què està passant a Califòrnia per liderar la transició energètica?” a càrrec del co-tertulià habitual Santi Martínez, Director Executiu d’Estabanell. En Santi va compartir les experiències i reflexions que conjuntament amb\n25 Juny 17\nEl passat 24 d’abril va tenir lloc el setè sopar-tertúlia Energia i Societat sobre un tema punyent en la societat catalana: la pobresa energètica. Per fer-ho vam comptar com a convidats amb el Dr. Enric Bartlett d’ESADE i amb en Àngela Arce i Daniel Ortiz\n25 Maig 17\nEl passat 14 de novembre va tenir lloc el quart sopar-tertúlia del grup Energia i Societat amb el títol “El paper de les grans ciutats a la transició energètica”. L’encarregat d’introduir el tema va ser en Vicente Guallart, qui va ser cofundador de l’Institut d’Arquitectura\n17 Gener 17


19.04.15 Centenars de nens participen a la gimcana dels superherois - Iniciatives Solidàries\nMés de 800 persones han participat a la gimcana Superheroisbcn, que tenia l’objectiu de recaptar fons i, sobretot, sensibilitzar la ciutadania sobre la tasca que fan les entitats socials. La gimcana ha estat organitzada per Iniciatives Solidàries juntament amb Àmbit prevenció, Associació in via, AFEV i ACIDH, cinc entitats que treballem juntes dins del programa de suport Reinventa’t, de la federació d’entitats ECAS.\nEn un ambient lúdic i festiu, petits i grans, famílies i grups d’amics, s’han posat una capa de superheroi i han superat els enigmes i les proves d’habilitat de la gimcana. Per fer-ho, han hagut de treballar en equip i afrontar obstacles com els que viuen diàriament les persones que pateixen dificultats i injustícies.\nL’activitat ha estat possible gràcies a més de 60 voluntaris i diverses entitats col·laboradores com l’Ajuntament de Barcelona, la Diputació de Barcelona i el Teatre Lliure, entre d’altres.\nEl balanç de l’activitat ha estat tan bo que, l’any que ve, hi haurà una segona edició.


Tot per una foto: Isabel Pantoja, en peus de guerra en la seva nova feina\nRisto Mejide ha estat el culpable de l'empipament de la cançonetista\nper Bianca Munteanu 25/04/2021 21:51h\nEl nou programa amb el qual Isabel Pantoja torna a la televisió després de passar els mesos més complicats de la seva vida des de que esclatés l'escàndol de ‘Cantora Crest’, no ve exempt de polèmica.\nI és que sembla que la cançonetista no ha començat amb molt bon peu el seu pas per ‘Top Star’després de set mesos de tancament en els quals s’ha mantingut apartada del món en Cantora, i amb l'única companyia del seu germà Agustín i la seva mare, donya Ana.\nIsabel Pantoja torna a la televisió\nNo hi ha dubte que la vida de Pantoja ha canviat per complet, i segueix sense perdonar que el seu petit de l'ànima l'ataqués públicament revelant que havia fet unes certes maniobres per a treure-li l'herència del seu pare, Paquirri, i que per dret els pertany a ell i els seus germans, Fran i Cayetano.\nAixí, fa poc Kiko Rivera prenia la ferma decisió de portar l'assumpte als jutjats, on segurament Pantoja haurà de rendir els comptes i donar aquestes anhelades explicacions que no ha volgut donar-li en privat al seu fill.\nOmetent el tema per complet, i centrada en el seu nou treball, fa uns dies es veia a la cançonetista visiblement molt més prima i desmillorada, segurament a causa dels disgustos que s'ha emportat, a l'aeroport de Jerez per a posar camí a Madrid. I, fins i tot s'animava a dedicar-li unes paraules a la premsa que s'havia concentrat per a capturar el moment. «Amb ganes de tornar al treball», anunciava animada.\nLa fotografia que ha provocat la ira d’Isabel Pantoja\nEls enregistraments del programa on Pantoja compartirà protagonisme amb Risto Mejide, Danna Paola i Jesús Vázquez, ja han començat, igual que la promoció del format. No obstant això, encara que porta pocs dies treballant, la cançonetista ja ha protagonitzat un nou escàndol. I tot per culpa d'una fotografia bastant polèmica. Presumint de cames amb un vestit minifalder de lluentons i lluint el seu millor somriure, la cançonetista s'ha mostrat molt feliç per reaparèixer públicament. Això sí, pot ser que un descuit per part dels seus companys, pot ser responsable que Pantoja hagi tingut un cabreig descomunal.\nEl culpable? Risto Mejide. El marit de Laura Escanes decidia fer-se varis selfies, un amb Danna Paola i un altre amb Isabel Pantoja. No obstant això, sembla que en aquesta imatge l'artista no surt molt afavorida, la qual cosa hauria provocat que hagi muntat un veritable espectacle i hagi exigit de manera tàcita als seus fans que no comparteixin més la instantània.\nNo obstant això, Risto encara no l'ha esborrat, per la qual cosa pot ser que Pantoja prefereixi deslligar el cabreig amb els seus seguidors.\nLa imatge de la discòrdia, en la qual l'artista apareix d'allò més somrient, està presa des de baix, el que provoca que els seus ulls es vegin molt petits, a més que un d'ells es veu fins i tot una mica tancat. Això, sumat al fet que el bonic vestit triat per a l'ocasió no llueix com deuria i sembla arrugat.\nUn fet que al principi pot mancar d'importància, però no per a ella, qui cuida molt la seva imatge personal. Fins a tal punt, que el seu equip s'ha vist obligat a fer una crida. «Si us plau, no poseu fotos que revelin els looks d'Isabel i bastant menys on la perspectiva de la foto no l'afavoreix. Hi haurà més fotos meravelloses que podrem posar en el seu moment».\nIsabel Pantoja i Kiko Rivera, més distanciats que mai\nI, mentre la seva mare està a un pas de tornar per la porta gran a televisió, sembla que Kiko Rivera ha pres la decisió de posar terra pel mig. De fet, hauria posat pràctica això de 'com més lluny, millor', ja que s'ha anat ni més ni menys que a Nepal.\nEl Dj ha acceptat el repte d'acompanyar a l'aventurer Jesús Calleja seguint els passos del seu germà, Cayetano, qui en el seu moment va viatjar amb l'equip de 'Planeta Calleja' fins a la Patagònia xilena.\nDe moment, Kiko no pot estar més feliç amb aquest nou repte i fins i tot ha fet de les seves colant-se en unes noces. No obstant això, tal com confessava Calleja, el Dj no es fa una idea del que li espera, ja que planeja fer-li escalar per l'Himàlaia. Una aventura que segur que Kiko no oblidarà en la seva vida.\nRisto Mejide Kiko Rivera Telecinco Isabel Pantoja Mediaset