MeetUP publicoprivat: Impulsa la promoció econòmica amb la mobilitat - Pacte Industrial RMB\nUn moment de la benvinguda a la trobada.\nEl passat 11 de novembre s’ha celebrat una trobada entre empreses associades del Clúster de mobilitat lleugera (Clustermoto) i una representació d’ajuntaments membres del Pacte Industrial amb l’objectiu d’intercanviar impressions sobre els reptes per a la millora de la competitivitat de les empreses i la promoció econòmica dels municipis de la regió metropolitana.\nDurant la trobada, sota el títol “MeetUP publicoprivat: Impulsa la promoció econòmica amb la mobilitat”, s’han compartit projectes i propostes per part de les empreses de Clustermoto en relació a la mobilitat lleugera amb els municipis, per treballar de manera conjunta en la millora i implementació dels models actuals de mobilitat.\nLes empreses que han presentat els seus projectes han estat Vadecity, Washa Logistics, Upandbike. També s’han explicat els projectes de mobilitat VVAYC i el de Servei de micromobilitat de darrera milla per a usuaris de transport públic.\nLa benvinguda de la sessió ha anat a càrrec de Félix Ortega, director general de Barcelona Activa. També hi han intervingut Jaume Canals, gerent de Clustermoto; Carles Rivera, coordinador gerent del Pacte Industrial, i Sergi Fuster, president de la Comissió d’Innovació del Pacte Industrial i representant de PIMEC.\nEtiquetes: Fòrum Indústria de la Mobilitat Sostenible, Innovació, Logística, Mercaderies, Mobilitat


Ningú és Perfecte: Mais trebalhar i menos samba\nMais trebalhar i menos samba\nA Encamp, ciutat carnavalera per excel•lència, ja fa dies que escalfen motors pensant en el Carnestoltes.\nJoves i no tant joves s’aplegaran de nou davant el senyor Carnal per treure-li la pols a la crítica social, a la diversió i a la irreverència.\nEl Ball de l’óssa, i els Contrabandistes seran la banda sonora que ens connectarà amb la tradició recuperada per Rossend Marsol, Sícoris, però els diàlegs, animalades i estirabots seran els de la collita política i social d’aquest any, que per bé o per mal està donant tant de joc a l’esperit crític.\nDies de disbauxa que serviran d’espita a moltes frustracions i mals de cap. Dies de diversió entre botifarres, coca de llardons i les tapes de Sant Julià de Lòria, que any rere any es reinventa com la parròquia de la festa popular.\nI Encamp no voldrà ser menys. El jovent anirà pels carrers, de dia i de nit, esprement fins la darrera gota del carnestoltes. A contrarrellotge, abans no arribi la senyora Quaresma.\nÉs clar que la Quaresma ja no és el que era, amb la qual cosa, el Carnestoltes, per oposició tampoc no té aquell regust transgressor d’altres temps.\nMalgrat tot, a partir de demà i durant els propers dies, canviarem la màscara de cada dia per la carota de les festes i sortirem al carrer pensant que de vida, només n’hi ha una i es viu avui.\nJa arribarà el temps del bacallà.


Messi supera el seu sostre golejador | FCBarcelona.cat\nMessi supera el seu sostre golejador\nMessi supera el seu sostre: 48 gols en una temporada\nEl davanter bat el seu registre anotador. L’argentí és, de moment, el màxim realitzador de totes les competicions.\nLeo Messi va anotar el seu gol número 48 de la temporada 2010/11 davant el mateix equip que va debutar en Champions, el Xakhtar Donetsk. Amb aquesta diana el davanter argentí va superar el rècord de gols d’un jugador del Barça en una temporada, que estava en possessió d’ell mateix (09/10) i del brasiler Ronaldo (96/97), amb 47 gols en total. A més, Messi encara disposa de, com a mínim, deu partits per continuar trencant registres.\nLidera tots els rànquings\nL’argentí no es conforma amb aquest rècord i pot convertir-se en el màxim anotador de totes les competicions que ha disputat aquesta temporada. De moment, encapçala la llista d’artillers a la Champions amb 9 gols, de la Lliga, amb 29, i també de la Copa del Rei, amb 7. I cal recordar que ho va ser de la Supercopa d’Espanya, amb 3. En aquest punt de la competició Leo Messi lidera totes les llistes del Pitxitxi i està disposat a trencar amb tots els rècords golejadors.\nEl '10' del Barça és el vigent Bota d'Or i màxim golejador de la passada edició de la Champions i de la Lliga.\n175 gols oficials\nAmb el gol número 48, Leo Messi ja en suma 175 en partits oficials. L’argentí ha anotat 117 gols en Lliga, 34 en Champions, 17 en Copa del Rei, 5 en la Supercopa d’Espanya i 2 en el Mundial de Clubs. L’argentí ha transformat 96 gols al Camp Nou, 75 com a visitant i quatre en camps neutrals.


Llibres Rafael Bisquerra\nLlibres per temes\nOrientació educativa i psicopedagógica\nPostgrau en Coaching a l’Entorn Laboral (CEL)\nPostgrau en Intel·ligència emocional a les organitzacions\nMaster en Intel·ligència Emocional a las Organitzacions\nMaster en Educació Emocional i Benestar\nConcepte d'Educació Emocional\nObjectius de l'Educació Emocional\nContinguts de l'Educació Emocional\nEl context en què apareix la intel·ligència emocional\nLa intel·ligència emocional segons Salovey i Mayer\nEl Model de Goleman\nLa revolució emocional\nCompetències per a la vida i el benestar\nLa consciència emocional és la capacitat per prendre consciència de les pròpies emocions i de les emocions dels altres, incloent l'habilitat per captar el clima emocional d'un context determinat. Dins d'aquest bloc es poden especificar una sèrie d'aspectes com els següents.\nPresa de consciència de les pròpies emocions. - És la capacitat de percebre amb precisió els propis sentiments i emocions; identificar-los i etiquetar-los. Contempla la possibilitat d'experimentar emocions múltiples i de reconèixer la incapacitat de prendre consciència dels propis sentiments a causa de inatenció selectiva o dinàmiques inconscients.\nDonar nom a les emocions. - És l'eficàcia en l'ús del vocabulari emocional adequat i utilitzar les expressions disponibles en un context cultural determinat per designar els fenòmens emocionals.\nComprensió de les emocions dels altres. - És la capacitat de percebre amb precisió les emocions i sentiments dels altres i d'implicar-empàticament en les seves vivències emocionals. Inclou la perícia de servir-se de les claus situacionals i expressives (comunicació verbal i no verbal) que tenen un cert grau de consens cultural per al significat emocional.\nPrendre consciència de la interacció entre emoció, cognició i comportament. - Els estats emocionals incideixen en el comportament i aquests en l'emoció; ambdós poden regular per la cognició (raonament, consciència). Emoció, cognició i comportament estan en interacció contínua, de manera que resulta difícil discernir que és primer. Moltes vegades pensem i ens comportem en funció de l'estat emocional.\nLa consciència emocional és el primer pas per poder passar a les altres competències.


Disfàgia · Logopèdia Benimaclet · Logoveu\nInici > Logopèdia > Disfàgia\nTrastorn caracteritzat per dificultat o alteració en alguna de les fases que engloben la deglució impedint que aquesta siga segura i eficaç. Aquest trastorn pot donar-se en la ingesta de sòlids, líquids o tots dos.\nLa deglució es divideix en tres fases sent: la fase oral des de la salivació prèvia fins a considerar masticació, preparació del bol alimentari i propulsió; la segona fase coneguda com a faríngia, caracteritzada per un conjunt de petites accions molt coordinades i finalment la fase esofàgica, quan el bol alimentari arriba per l'esòfag fins a l'estómac.\nPot classificar-se la disfàgia segons en la fase que es produïsca sent orofaríngia respecte a les dues primeres fases, oral i faríngia. La dificultat es dóna en l'inici de la deglució, preparació del bol alimentari o transport del mateix fins a l'inici de la següent fase, fins a l'esòfag.\nSent la disfàgia esofàgica l'altre subtipus, en aquest la dificultat és l'arribada del bol alimentari a l'estómac, produint-se una obstrucció en l'esòfag.\nCausat per trastorns o malalties que comprometen la mobilitat dels òrgans orofacials i faringis com poden ser processos tumorals, accidents cerebrovasculars, demències, malalties neurodegeneratives, afeccions nervioses (nervi hipoglòs (parell XII), nervi vague (parell X), n. Glossofaringi (parell IX), n. Facial (parell VII), n. Trigemin (parell V)), cirurgies, radioteràpia, quimioteràpia o afectació de les fases per envelliment natural.\nLa teràpia deglutòria des de l'àmbit de la logopèdia comprén des del treball i la instauració de tècniques o maniobres facilitadores, posturals, modificacions dietètiques o la suspensió de l'alimentació oral amb caràcter temporal o permanent. Això dependrà del tipus de disfàgia i principalment de la situació del/ de la pacient, per la qual cosa es realitza una minuciosa recollida d'informació amb l'objectiu d'abastar les necessitats considerant totes les possibilitats.\nAlguns dels símptomes d'alerta durant la deglució o referent a aquesta són: dolor en tragar, baveig, veu ronca o humida després de deglutir, tos immediatament després de tragar, necessitat de tragar diverses vegades durant una única ingesta o pèrdua de pes sobtada entre altres.


Milloreu la vostra identitat digital | Organigrama\nEl SEO és una de les tècniques més valorades en el món digital i una especialitat que està guanyant posicions en el món laboral. Aquest curs està dirigit a totes aquelles persones que vulguin aprofundir en les tècniques SEO per millorar la identitat digital d’una empresa, marca o persona, ja sigui a nivell professional o personal.\n1. Què és i per què s'ha de desenvolupar un procés SEO.\n2. Com establir un procés SEO: fases, criteris, objectius.\n3. Com desenvolupar un estudi de paraules clau.\n4. Optimització tècnica per una web “amigable” als cercadors.\n5. Optimització de contingut per dirigir la rellevància de la teva web.\n6. Millorar la popularitat del teu web amb campanyes d'enllaços.\n7. Mesurant els resultats del procés SEO.\nMàster en Multimèdia a l'escola audiovisual IDEP de Barcelona. Té més de 10 anys d'experiència en desenvolupament Web i s’ha especialitzat en promoció On-line i optimització SEO (SearchEngineOptimitzation), creant i assessorant projectes Web i campanyes On-line.\nFundador de l'Estudi de desenvolupament Web Estudidigital a Vic del 2004 a 2011.\nFundador de l'Estudi de desenvolupament i posicionament Web "Codibit" a Girona, del 2011 fins a l'actualitat.\nTutor i professor en l'àmbit de les TIC.\nUn ordinador per assistent\nPossibilitat de pràctiques il·limitades\nGrup de tardes. 4 de novembre\nDurada: 9 hores(2 dimecres de 19:00 a 21 i dos dimecres de 19:00 a 21:30)


Abril 2008 - INTERCANVI D’EXPERIÈNCIES AMB CENTRES D'EMPRESES I DE NEGOCIS DEL PAÍS BASC\nLes visites, organitzades des de l’Ajun-tament de Celrà, es varen portar a terme a Bidasoa Activa, Lan Ekintza de Bilbao, i Agencia de Desarrollo Comarcal-Orsaeldea d’Irun i Agencia comarcal del desarrollo de Getxo. Bidasoa Activa és una societat pública dirigida al suport i promoció de l’economia local i la generació d’ocupació. Lan Ekintza-Bilbao té com a missió contribuir al...\nAbril 2008 - SERVEI D'INFORMACIÓ I ATENCIÓ A LES DONES (SIAD)- Informació i assessorament jurídic\nDes del març, el Servei d’Informació i Atenció a les Dones (SIAD) disposa d’assessoria i orientació jurídica gratuïta, adreçada a dones que requereixen una consulta personal i confidencial amb una advocada per a tractar qualsevol dubte sobre dret familiar, conflictes de propietats, drets laborals, assetjament, etc. El servei s’ofereix els, els divendres...\nAbril 2008 - SERVEI D'INFORMACIÓ I ATENCIÓ A LES DONES (SIAD)-Taller d’Autoconeixement\nDurant els mesos d’abril i maig s’està duent a terme un taller d’autoconeixement a Torroella de Montgrí. Aquest taller té per objectiu fer una reflexió per entendre per què estem actuant d’una manera determinada i prendre’n consciència, per tal de poder introduir canvis que millorin el nostre benestar personal i la relació amb les altres persones. Aquest taller és la primera...\nAbril 2008 - PATRIMONI CULTURAL\nAquest mes d’abril s’ha reunit la primera comissió política de patrimoni cultural i cultura del Baix Empordà. Aquesta comissió, que ha tingut continuïtat amb una comissió tècnica, s’ha constituït per impulsar diverses línies de cooperació cultural entre els municipis del Baix Empordà.\nAbril 2008 - ASSESSORAMENT JURÍDIC DEL PLA DE CIUTADANIA I IMMIGRACIÓ 2007\nL’any 2007 el servei d’assessorament jurídic engegat pel Pla de Ciutadania i Immigració del Baix Empordà, ubicat als municipis de Torroella, Sant Feliu de Guíxols i la Bisbal d’Empordà, va atendre més de 300 consultes sobre els processos de regularització de persones estrangeres. Segons les nacionalitats els països de procedència més destacades dels usuaris que van...\nAbril 2008 - PRESENTACIÓ DE LES CAMPANYES I JORNADES GASTRONÒMIQUES DEL BAIX EMPORDÀ AL PALAU ROBERT DE BARCELONA\nEl dimecres 16 d’abril es varen presentar oficialment les Campanyes i Jornades Gastronòmiques del Baix Empordà a Barcelona. L’acte, organitzat pel Consell Comarcal del Baix Empordà, va comptar amb el suport del Departament d’Innovació, Universitats i Empresa de la Generalitat de Catalunya. L’acte es va celebrar a la Sala de les Cotxeres del Palau Robert. El van presentar Emili...\nMarç 2008 - PATRIMONI CULTURAL, NOVA ÀREA AL CONSELL\nEl Consell Comarcal del Baix Empordà posa en funcionament una nova àrea de Patrimoni Cultural que també assumirà les competències de l’`Area de Cultura. Les principals línies d’actuació d’aquest nou servei es poden resumir en: assessorament als municipis i redacció d’informes tècnics en matèria de Patrimoni Cultural; protecció, conservació, difusió i participació de la...\nMarç 2008 - Rehabilitació d’Edificis i Habitatges\nAmpliació del termini presentació de les sol·licituds fins al dia 15 d’abril Per a més informació i presentació de sol·licituds Oficina Comarcal d’Habitatge Telèfon 972 64 23 10 També podeu consultar el web http://mediambient.gencat.net/cat/ciutadans/habitatge/habitatge_2004_2007.jsp\nMarç 2008 - OBERT CAMI DE RONDA TAMARIU-CAP DE BEGUR\nJa està obert el pas pel camí de ronda GR-92, entre Tamariu i Cap de Begur, per a fer senderisme. Aquestes darreres setmanes, la brigada de turisme actiu del Consell Comarcal del Baix Empordà ha acabat d’estessar, pintar i senyalitzar els trams dels camins que faltaven adequar per a la seva correcta promoció. Així mateix, una altra de les tasques que la brigada de turisme actiu ha dut a...\nMarç 2008 - EN COORDINACIÓ AMB L’HOSPITAL DE PALAMÓS ES REPRÈN EL SERVEI DE MEDIACIÓ INTERCUTURAL EN SALUT\nL’objectiu de la prestació és afavorir l’accés de les persones immigrades als serveis de salut en igualtat de condicions. Amb usuaris d’origen extracomunitari, amb llengües i cultures diferents de les autòctones, es donen importants dificultats de comunicació que sovint generen malentesos com per exemple en les prescripcions mèdiques i l’ús incorrecte dels serveis com...


És Nadal a l'Escola Bonavista\nEls nens i nenes de l'Escola Bonavista ja viuen de ple el nadal. Com cada any, aquests últims dies abans de vacances, estan preparant un festival que porta el nom de "Sentim Catalunya!", fent referència al Tricentenari. Els alumnes ens felicitaran les festes nadalenques amb diferents representacions i la cita és el proper divendres 19 de desembre, a les 20 h, al poliesportiu de Bellcaire.\nUna altra de les activitats d'aquestes dates ha estat l'elaboració de postals de nadal per part dels alumnes de cicle superior de l'escola. Un jurat format per professors i membres del Consell Escolar ha decidit que la postal guanyadora que l'Ajuntament farà a arribar a totes les cases sigui l'obra de Pol Teixidó, alumne de 6è.\nPel nou any, l'Ajuntament ja ha dotat la biblioteca del centre de nous llibres de diferent temàtica de molt interès pels alumnes. També destacar que les 6 pissarres digitals que el consorci va finançar a l'inici de curs per a totes les aules de primària estan sent de gran utilitat.\nEl llibre dels 100 anys de la Cooperativa\n"Aplegant esforços" és el llibre que repassa els episodis més destacats del centenari de la Cooperativa de Bellcaire amb una extensa recopilació de dades i imatges. Es tracta d'un projecte que ha requerit dos anys de feina per part de les seves autores: Dolors Gardeñes, Antònia Sanchez i Maria Torrent. També s'ha comptat amb la col·laboració d'Antoni Condal, vinculat durant anys amb l'empresa.\nLa presentació d'aquesta obra va tenir lloc la tarda del dissabte 13 de desembre a la sala d'actes de l'Ajuntament. L'acte va ser conduït per Ramon Valentines, president de la Cooperativa de Bellcaire, i va comptar amb la presència de Ramon Sarroca, president de la Federació de Cooperatives Agràries de Catalunya, que va fer una pinzellada del sector al nostre país.\nLes autores presents van explicar la intensa labor en la recerca, verificació i ordenació de dades i fotografies, i el procés per donar forma i relatar els fets. Van subratllar que els objectius de "Aplegant esforços" són escriure la història de la Cooperativa i, al mateix temps, fer-ne un retrat d'avui en dia.\nAl finalitzar la presentació, es va lliurar un exemplar a tots els socis assistents, que van omplir la sala. També se'ls va convidar a un tast de torrons i una copa de cava.\n2500 euros, de Bellcaire a la Marató\nEl passat 6 de desembre, l'Associació de Dones Isabelina va aconseguir recaptar 2.500 euros destinats a La Marató de TV3 amb la venda de tiquets per sopar i tires pel sorteig de regals.\nEls actes van començar a l'església, on les veus del grup Ondara Gospel van oferir un magnífic concert, que en alguns moments també va comptar amb la col·laboració del públic. Després tothom va anar a poliesportiu a menjar una exquisita fideuà. Es van vendre prop de 300 tiquets per sopar, i després cal destacar l'alta participació dels assistents en la compra de tires per aconseguir la gran quantitat d'obsequis que comerços i empreses del poble havien donat. Un any més, s'ha demostrat que Bellcaire és un poble molt generós.\nDiumenge, dia d'emissió de La Marató a TV3, es farà la donació d'aquests 2.500 euros. Aquest any, el programa està dedicat a les malalties del cor, que causen una de cada quatre morts a Catalunya.


Losantos insulta la ministra alemanya qualificant-la de “naziprogre” i “racista”\nFederico Jiménez Losantos torna a la càrrega. Després que divendres no es tallés ni un pèl en el seu editorial i deixés anar sense cap problema —ni, de moment, conseqüència— que “a Baviera poden començar a esclatar cerveseries” i afegís, també, que “naturalment, proposo una acció” perquè, va subratllar, “clar que cal reaccionar”, avui es lamenta a El Mundo que la ministra de Justícia del govern d’Angela Merkel, Katarina Barley, a qui defineix com una “naziprogre anglogermànica” i “racista”, ha deixat el seu país “fora de la Unió Europea en obert desafiament a tots els seus membres”.\nHo ha deixat anar així en relació amb l’avís que va llançar la ministra alemanya advertint a Espanya que no donés per feta l’extradició del president Carles Puigdemont i subratllés que “la decisió dels jutges de Schleswig és absolutament correcta” i que l’esperava d’aquesta manera”.\nPer a Losantos, que considera que Barley actua com a “comissària política o jutgessa de jutges”, aquestes declaracions són una “humiliació a Espanya”. I no només això. El conductor del programa matinal de EsRadio també solta que el tribunal de Schleswig-Holstein es va sumar al cop d’estat català” perquè, segons el seu punt de vista, no hauria de qüestionar l’euroordre del jutge del Tribunal Suprem Pablo Llarena. Al seu judici, “una euroordre s’hauria simplement de complir, ni comentar ni casar” i, en cas que es faci així, “no hi ha Europa. Hi ha IV Reich“, sustenta.\nLosantos té clar que si Europa no fa cas a la justícia espanyola no defensa Espanya i, justament per aquesta raó, es lamenta que “la recerca de l’exacta correspondència de delictes en diferents Estats és l’últim burlador de delinqüents narcolistos i rábulas amb toga”.\nAquests són els arguments que utilitza per justificar la seva idea que “la ministra racista de Merkel ens torna a l’Europa de Hitler i Stalin, les seves inspiracions polítiques, molt lluny de la Comunitat Europea del Carbó i l’Acer, mare del Mercat Comú, el pare de la UE.”\nLosantos insulta i amenaça impunement. De moment, el Consell de l’Audiovisual de Catalunya (CAC) està estudiant les seves declaracions de divendres passat que també va deixar anar que “a les Balears hi ha uns 200.000 ostatges alemanys”. Però, encara que el conductor del programa matinal de EsRadio també critiqui sempre el govern del PP, aquest es mostra en part d’acord amb les seves idees i ja va advertir a Alemanya que les declaracions de la seva ministra “no són pròpies de països amics”.


Per nosaltres és essencial treballar amb consciència social, ètica i amb respecte pel medi ambient.\nIntentem millorar cada dia i crear un entorn basat en valors que vagin més enllà dels materials. Creiem en una implicació proactiva on el respecte, la dignitat, la confiança, la justícia i la creativitat siguin les bases de l'harmonia entre persones i el medi ambient.\nSom conscients que la nostra professió necessita utilitzar materials naturals. Ens assegurem que l'extracció de matèries primes, per part dels nostres distribuïdors, es fa d'una forma respectuosa amb el medi ambient i amb condicions laborals dignes.\nEntenem que els processos d'una col·lecció requereixen d'energia. Intentem optimitzar els recursos, per a reduir al màxim el seu impacte mediambiental.\nIntegrem diamants, gemmes i altres pedres naturals a les joies. A part de la seva bellesa, som conscients de la història que tenen impregnada i omplen de simbolisme les nostres joies. Les nostres pedres precioses provenen de proveïdors acollits al Protocol de Kimberley organisme que certifica que no s'han finançat conflictes bèl·lics.\nEvitem utilitzar elements no reciclables i gestionem els residus de manera responsable segons la normativa: portem tots els residus tòxics a la deixalleria per a garantir que es tractin correctament i la resta de materials els classifiquem de manera ordenada per assegurar el seu reciclatge.\nSempre que és possible preferim tractar amb proveïdors locals i de proximitat per minimitzar l'impacte del transport i formar vincles econòmics i socials positius amb la comunitat.


La fiscalia catalana consigna favors als presos del procés\nEls fiscals catalans anoten favors als polítics presos de l'1-O\nUn informe qüestiona la imparcialitat dels funcionaris i de les autoritats penitenciàries\nDos espectacles han homenatjat recentment a les presons els reclusos del procés\nMadrid - Divendres, 11/10/2019 - 09:56\nEn els prolegòmens de la publicació de la sentència del judici del procés, els fiscals de Catalunya estan transmetent a la Fiscalia General la seva opinió que el règim d’internament en el qual viuen els polítics independentistes presos no assegura un compliment de les seves penes amb els objectius de reinserció que pretén la llei penitenciària.\nAquest criteri està «estès àmpliament, de forma majoritària» entre els representants del Ministeri Públic al Principat, confirmen fonts de tota solvència d’aquest col·lectiu.\nLes mateixes fonts refereixen les anotacions «preocupades» que prenen els fiscals de Vigilància Penitenciària en les seves habituals i periòdiques «visites de control» als centres penitenciaris de Lledoners i Puig de les Basses, i també en una línia d’observació reforçada per les queixes de polítics i de funcionaris de les presons catalanes.\nAquestes anotacions integraran la pròxima memòria de la Fiscalia catalana, i aniran «en el mateix sentit i encara més» de les que aquest any, i sobre inspeccions i entrevistes aconseguides fins a la primavera, donen cos a la queixa més dura de la memòria anual de la Fiscalia General de l’Estat.\nEl 9 de setembre passat, la Fiscal General, María José Segarra, va presentar una memòria en l’apartat de «qüestions d’interès suscitades pels fiscals coordinadors» de la qual, destaca: «L’estada a la presó dels presos preventius del denominat procés ha produït diferents situacions anòmales». Entre les quals «manifestacions com a mínim setmanals davant dels centres penitenciaris on es trobaven ubicats els esmentats presos, més en concret el Centre Penitenciari de Lledoners i el Centre Penitenciari de Puig de les Basses».\nLa freqüència de visites a aquestes presons per veure la processada Dolors Bassa o els set homes encausats en el judici del procés és qualifiada en la memòria d’«anormal presència d’autoritats no penitenciàries en els esmentats centres».\nLa queixa de la Fiscal General reprodueix literalment un paràgraf d’un informe previ enviat a Madrid per la fiscalia catalana. En el document català es remarca que «les autoritats de la Generalitat, inclòs l’actual director general d’Institucions Penitenciàries, Sr. Armand Calderó, mostren públicament el seu rebuig de la presó provisional acordada respecte dels investigats per delictes gravíssims [...] considerant-los presos polítics».\nAquest tipus de posicionaments, segons fonts penitenciàries, ha impregnat cap avall la jerarquia en centres com la moderna presó de Mas d’Enric (Tarragona), on està reclosa Carme Forcadell. El 26 de juny, quan l’expresidenta del Parlament va arribar a la presó, l’esperaven en els accessos manifestants amb una pancarta demanant «llibertat presos polítics». Entre els que la subjectaven es van alternar una funcionària del mòdul de dones al qual es dirigia la processada, i un cap d’unitat de vigilància de la presó, segons les mateixes fonts.\nLa Fiscalia catalana opina al document, de forma molt semblant a com després va fer la Fiscalia General: «Es considera que, en el cas que els esmentats presos preventius fossin finalment condemnats, les condicions de tranquil·litat i imparcialitat per part dels funcionaris i de les autoritats penitenciàries de l’administració catalana no són les òptimes per a l’avaluació dels esmentats presos».\nEl document català exclou del recompte d’anomalies la sortida de Josep Rull de la presó el 5 de gener passat per un greu accident del seu fill de quatre anys, que veu justificada i adequadament tramitada.\nActes polítics o culturals\nNo només alimenten la crítica dels fiscals les facilitats inusuals amb què reben visites o es mouen per la presó els polítics presos, la complicitat expressa cap a ells d’autoritats penitenciàries o l’ambient de constant mobilització en els accessos a les seves presons. També altres esdeveniments que, segons el seu parer, voregen el Reglament Penitenciari.\nEntre els quals, dos espectacles teatrals recents, els últims organitzats en els centres de Puig de les Basses i de Mas d’Enric.\nCartells enganxats a les parets de la presó tarragonina de Mas d’Enric han anunciat els dos últims actes recreatius celebrats en el centre, tots dos en homenatge als polítics presos. En aquesta presó està preventiva Carme Forcadell. /El periódico\nEls passats dies 13 i 14 de setembre, respectivament, va arribar a aquestes presons la gira de l’obra de teatre ‘Abans ningú deia t’estimo’ de la companyia del Centre Cultural i Recratiu de Pineda de Mar. Els seus promotors havien decidit arrencar una gira de l’obra a la presó de Lledoners, el 8 de setembre.\n‘Abans ningú deia t’estimo’ és una adaptació del llibre del mateix títol de Francesc Orteu, que recull impressions dels fills de Joaquim Forn, Jordi Turull i Jordi Sánchez visitant els seus pares.\nLes fonts penitenciàries consultades expliquen que l’aprovació d’aquesta gira per les presons no ha sigut iniciativa dels respectius directors. A la Secretaria de Mesures Penals, Reinserció i Atenció a la Víctima de la Generalitat no fan comentaris sobre l’assumpte.\nFlors i aplaudiments\nA Mas d’Enric, l’obra es va representar al teatre de l’Àrea Educacional de la presó, amb capacitat per a 200 persones. L’acte va tenir entre el públic la interna Carme Forcadell. Entre aplaudiments, els actors li van entregar un ram de flors.\nVuit dies després, a les cinc de la tarda del diumenge 22 de setembre, la mateixa presó va acollir un recital del grup Poetes per la República, format per una dotzena de vats de llengua catalana, entre els quals Marta Pessarrodona, Francesc Ten i Josep Maria Torner.\nTant l’obra de teatre com el recital es van publicitar prèviament a les presons amb cartells. L’acte dels poetes portava un títol poc ambigu: «1 d’octubre. Ni presons ni exilis: República».\nContra la celebració d’aquests actes aixeca la veu el sindicat de funcionaris de presons Acaip. El seu coordinador a Catalunya, Francesc López, considera que «s’autoritzen com a actes culturals, però en realitat són mítings polítics. S’està utilitzant la reclusió d’aquestes persones per sotmetre-les a campanyes polítiques, una cosa inacceptable en democràcia. Els interns se’ls ha de proveir d’eines per reinserir-se, i en aquest aspecte l’accés a la cultura és molt important, però no és acceptable l’adoctrinament polític d’interns». Segons l’opinió de López «els privilegis dels quals gaudeixen» els polítics presos «poden desvirtuar el sentit de la pena».\nEls fiscals informats d’aquests últims actes no veuen il·legalitat per incoar actuacions. El Reglament Penitenciari contempla que els presos preventius conservin els seus drets culturals i polítics, i que poden participar en «actes recreatius», si bé no especifica la seva espècie. El Reglament autoritza als interns l’exercici d’aquests drets «tret de quan fossin incompatibles per la seva detenció o el compliment de la condemna».\nEl TC adverteix Torrent perquè freni l'autodeterminació\nTemes: Sentència del procés Fiscalia General de l'Estat Polítics catalans presos Catalunya


Maite Josa de Riu: Pepita Peiró, alcaldessa de Juneda\nEn aquest primer dissabte de gener, a les 12 del migdia, en una cerimònia senzilla però intensa, en un sala de plens que s’ha quedat petita, s’ha produït el relleu en l’alcaldia del municipi de Juneda. Avui, fruit del pacte de govern entre Esquerra Republicana de Catalunya i el Partit dels Socialistes de Catalunya, s’ha formalitzat la dimissió del fins ara alcalde de Juneda, Ramon Vallés i ha estat elegida alcaldessa de Juneda, la companya Pepita Peiró.\nCertament, no es pas la primera vegada que a Juneda es dona aquest relleu a l’alcaldia. En la legislatura passada, es va formalitzar el primer pacte de govern i gestió assumint l’alcaldia durant un període aproximat de dos anys, els caps de fila dels dos partits que la majoria dels junedencs i junedenques van votar.\nL’alcaldessa, en el seu discurs ha parlat de ganes de treballar, de pacte, d’acord, de consens, d’entusiasme, d’empenta, de ganes de fer les coses ben fetes, amb una vitalitat i una energia que encomanava a tots i totes els que hi érem presents.\nEl que una dona més sigui la primera autoritat d’un municipi de la comarca de Les Garrigues, manifesta la realitat que cada vegada més, les dones ens incorporem i ens involucrem en la política activa, per gestionar i prendre decisions. El fet que la Pepita Peiró sigui alcaldessa de Juneda, m’omple de satisfacció. Moltes felicitats i molts èxits\nposted by Maite Josa de Riu at 10:32 p. m.


"Què! Només vull córrer". El paper de la dona en les maratons. | Fosbury\nFosbury » Atletisme » “Què! Només vull córrer”. El paper de la dona en les maratons.\nDurant els anys seixanta, la resistència física de les dones era considerada inferior a la masculina. Les esportistes i les atletes veien com el límit de les seves capacitats s’imposava oficialment al quilòmetre i mig de competició. Per tant, les maratons de llargues distàncies les tenien prohibides.\nUna dels més prestigioses, la Marató de Boston, es va veure sorpresa per la inclusió en la carrera oficial d’algunes dones que iniciaven el seu ritme amb “roba masculina”. Kathrine Switzer va ser la primera que va aconseguir inscriure’s de manera oficial amb dorsal: el 261. Quan un dels jutges de l’esdeveniment esportiu va descobrir que Switzer havia aconseguit burlar les normes, es va abalançar sobre ella per arrencar-li el dorsal, però el placatge d’un company de carrera va fer volar al jutge per l’aire i ningú va poder impedir que la corredora acabés el recorregut.\n42.195 metres és la distància que es recorre en una marató. La de Boston, el mateix que el 15 d’abril va ser objectiu d’un atemptat, es considera una de les proves físiques de resistència amb categoria olímpica més prestigioses. No obstant això, des que va néixer el 1897 era un esdeveniment exclusiu per a homes. Fins al 1972 l’Associació Atlètica de Boston no va permetre la participació oficial de dones. Les que van córrer abans d’aquesta data es van considerar “corredores no autoritzades”.\nFeminitat en perill\nEl límit en competició per a les dones era al quilòmetre i mig (1 hora). Es considerava que no estaven fisiològicament preparades per competir en llargues distàncies i l’ideari cultural de l’època insistia, a més a més, en fer veure que esforços de tal índole feien que les dones deixessin de ser-ho. La mateixa Switzer afirmava en una entrevista recent que “una activitat intensa significava que se’t podien posar les cames grans, créixer el bigoti, el borrissol al pit i que el teu úter cauria“.\nAmsterdam 1928, la primera participació de la dona en atletisme en proves de més de 100 metres\nEls fonaments religiosos venien a reforçar aquestes creences i l’experiència de les Olimpíades d’Amsterdam de 1928 no va ajudar a plantar-los cara. Aquestes olimpíades van ser les primeres en què es té constància d’intervenció femenina en proves de més de 100 metres: les dones van aconseguir entrar a la competició en atletisme malgrat la objeccions del papa Pius XI. La seva participació es va limitar a cinc esdeveniments.\nTot i que esportistes, com l’alemanya Lina Radke-Batschauer, es van fer amb medalles d’or en diverses proves, inclosa la carrera dels 800 metres; l’organització va preferir quedar-se amb una altra cara d’aquesta última en la qual moltes de les competidores van caure a terra exhaustes després de finalitzar el recorregut. Va ser l’excusa per la qual el Comitè Olímpic Internacional (COI) va suspendre la prova de 800 metres per a dones fins al 1960. La seva conseqüència va ser un “buit femení” en les proves de fons i es va assentar la idea de la inferioritat fisiològica de les dones en la qual insistia l’església catòlica i unes teories biologicistes basades en essencialismes binòmics.\nEl que va passar el 1928 tenia una explicació molt més senzilla: la majoria de les participants que van caure a terra no tenia experiència prèvia en aquestes distàncies. Eren atletes expertes en altres disciplines que es van inscriure per formar part d’una prova olímpica ja que les seves no estaven programades en aquesta categoria.\nEl llavors president del COI, Henri Baillet-Latour, va prohibir -després del fet- el reconeixement oficial de les proves femenines que sobrepassessin els 200 metres: “Una distància més gran era no només un seriós perill per a la salut de les dones sinó també per la seva futura maternitat. Amb semblants esforços, les dones envellirien més ràpid“. En els Jocs de Roma de 1969 es va obrir una mica la veda i es va incloure alguna que altra prova superior.\nLa presència de les maratonianes en la història és extensa i està plena d’experiències dignes d’explicar i anècdotes. Per exemple, la grega Stamis Rovithi es considera la primera dona en córrer una marató de manera extraoficial. Va ser en les Olimpíades d’Atenes de 1896. Després de denegar-se-li la inscripció a la marató masculina, Rovithi va decidir fer el recorregut pel seu compte a través d’un traçat paral·lel que quedava fora de l’oficial. Segons els testimonis recollits, la seva intenció era cridar l’atenció de la Casa Reial i millorar així la seva posició social.\nLa participació extraoficial de Bobbi Gibb a la Marató de Boston es va convertir en un fenomen mediàtic\nAl segle XX també hi ha testimonis de presència femenina extraoficial en maratons. No obstant això, les intervencions de Roberta Gibb i Kathrine Switzer van ser claus per l’efecte mediàtic i la repercussió de les seves accions als Estats Units. Totes dues van tenir lloc a la Marató de Boston.\nEl primer dels esdeveniments es va donar el 1966, quan Roberta Gibb (més coneguda com Bobbi Gibb), de 23 anys, va rebre una carta del director de la cursa, Will Cloney, en la qual es rebutjava la seva participació oficial a causa de les normes masclistes imperants. La notícia, lluny de desanimar-, la va portar a plantejar-se el repte. Gibb no podia inscriure’s de manera oficial, però faria la cursa extraoficialment. Es va vestir amb roba del seu germà: bermudes i dessuadora amb caputxa blava que ocultava el top negre que feia servir per córrer. Gibb es va amagar entre els arbustos (aquesta estratègia era usada per moltes corredores que participaven en la clandestinitat) prop de la línia de partida i, després del tret de sortida, va esperar que hi haguessin alguns corredors a la pista i va saltar a la cursa.\nEls participants es van adonar que hi havia una dona corrent amb ells i la van animar fins al punt que Gibb va decidir treure’s la dessuadora. El públic també va donar suport i va aconseguir l’atenció de la premsa. Diana Chapman Walsh, expresidenta de Wellesle College, va ser una de les testimonis del fet. En declaracions realitzades va assegurar que va sentir que “Gibb havia fet més que trencar la barrera de gènere en una cursa famosa“. En arribar a la meta, el governador de Massachusetts hi era per donar-li la mà a la corredora i felicitar-la. Gibb va acabar el seu recorregut en 3 hores, 21 minuts i 40 segons, per davant dels dos terços de corredors que quedaven en pista. Els mitjans van recollir la notícia en primera plana i el suport oficial perquè les dones poguessin córrer maratons semblava imminent.\nGibb, després de finalitzar la seva sonada participació a la Marató de Boston de 1966\nMalgrat les promeses de canvi, l’any següent hi va haver les mateixes restriccions i Gibb va tornar a córrer de manera extraoficial. No obstant això, aquesta vegada no ho va fer sola. Una altra dona, Kathrine Switzer va decidir llançar-se a la cursa, burlant les negatives a inscriure i fent-ho amb un nombre de dorsal: el 261. Això la va convertir en la primera dona en córrer una marató amb número registrat.\nSwitzer, que llavors tenia 20 anys, va usar les seves inicials per a la inscripció, K.V. Switzer, i es va incorporar a la cursa camuflada amb roba ampla. La corredora hagués pogut “passar desapercebuda“, però un dels comissaris de la cursa, Semple Jock, la va descobrir i abraçar agafant el seu dorsal per arrencar-lo i cridant “Fot el camp de la meva cursa i dóna’m aquest dorsal!“.\nLa pròpia Switzer ha arribat a explicar així el que li va passar: “Recordo que quan portàvem menys de cinc quilòmetres recorreguts, un responsable de l’organització va baixar del camió de la premsa, que estava just davant meu, amb la intenció de treure’m de la marató. Em vaig sentir molt espantada en aquest moment i el primer que em va passar pel cap va ser allunyar-me el més aviat possible d’ell. Els corredors que estaven al meu costat van començar a cridar que em deixés en pau. Llavors el meu xicot, que era un ex-jugador de futbol americà, li va fer un placatge amb el cos i el va treure del recorregut […]. No vaig permetre que la por em detingués. Volia demostrar que mereixia ser-hi i que les dones podíem córrer, igual que els homes, llargues distàncies“. Va acabar la prova en un temps de 4 hores i 20 minuts.\nLa foto del comissari intentant arrencar el dorsal va donar la volta al món i arribar fins i tot a aparèixer al llibre ‘Les 100 fotografies que van canviar el món‘. Switzer va declarar que, després de l’incident, “els periodistes es van posar molt furiosos“. Li cridaven: “Què vol demostrar? Ets una sufragista? Estàs en una croada?“. Ella pensava: “Quina! Només vull córrer“.\nLa vida d’Switzer va canviar després de la marató. Va decidir, i segueix fent-ho en l’actualitat, dedicar les seves accions a trencar barreres masclistes en l’esport. A més, va posar de moda el running entre les dones nord-americanes. El 1972, 5 anys després de la seva intervenció, la Marató de Boston es va obrir a la participació oficial femenina. Després d’això, la corredora va lluitar perquè es considerés prova olímpica, cosa que va succeir el 1984 als Jocs Olímpics de Los Angeles. En les últimes edicions, la Marató de Boston ha comptat amb una participació de gairebé 11.000 dones.\nMentrestant, Bobbi Gibb va seguir corrent la Marató durant els anys successius gairebé sempre aconseguint els primers llocs entre les dones que, cada vegada més, s’animaven a participar. El 1996 (30 anys després de la seva primera carrera a Boston), l’Associació Atlètica de Boston va reconèixer oficialment les tres victòries obtingudes per Gibb i li va atorgar una medalla. El seu nom es va inscriure a la plaça Copley.\nParticipants en la Marató de Boston de 1972, en què van poder córrer de manera oficial. La F6 és Switzer\nAl març de 2013, la prohibició va tornar a saltar a la llum pública quan l’ONU va decidir cancel·lar una cursa a Gaza a causa de l’oposició del grup islàmic Hamàs a què hi participessin dones. L’esdeveniment havia de ser organitzat per l’Agència de Nacions Unides per a les persones refugiades de Palestina a l’Orient pròxim. De les 551 persones inscrites, 266 eren dones; 67 d’elles, palestines. El secretari general del Govern de Hamàs va afirmar, després de conèixer la decisió i lamentar-la, que les seves condicions exactes eren que els homes i les dones correguessin per separat, sense barrejar-se.\nAmb tot, el que ha passat a la Marató de Boston no és més que un testimoni de molts. En aquest cas, va marcar un abans i un després pels registres fotogràfics que es van aconseguir dels esdeveniments. Així mateix, el fet es pren com a exemple de com els homes poden solidaritzar-se amb les dones en la lluita pels seus drets i acompanyar-les en “la cursa”. En aquest cas, els companys corredors tant de Gibb com de Switzer van optar per acompanyar-les mentre que altres van triar “atacar el dorsal”, en un intent frustrat per limitar el dret de les dones a córrer.\nMar Gallego / Pikara Magazine


Presentació de la nova revista Eix a l'Escola Industrial - #a4passes\nHome revistes Presentació de la nova revista Eix a l'Escola Industrial\nPresentació de la nova revista Eix a l'Escola Industrial\nJordi Canals / 30.6.16\nAhir el Museu de la Ciència i de la Tècnica de Catalunya va presentar la seva nova revista «Eix. Cultura industrial, tècnica i científica». La presentació es va realitzar en un lloc emblemàtic com és la sala noble de l'edifici del rellotge, al recinte de l'Escola Industrial de Barcelona, un indret que originalment es va construir per allotjar la fabrica de filatures i teixit de Can Batlló.\nEns va donar la benvinguda el Diputat de Presidència de la el Sr. Jaume Ciurana que va remarcar que ens trobàvem en un «un espai de coneixement, de docència i d'experimentació». També va recordar que la Diputació de Barcelona no fa res més que «continuar la tasca d'aquella gent que, en un moment determinat, va creure que era important que al bell mig de la ciutat de Barcelona hi hagués un espai dedicat a l'estudi de la tècnica i de la ciència».\nPer la seva part, el Sr. Jaume Perarnau, Director del mNACTEC, va presentar la revista com una eina de difusió del patrimoni de la societat industrial. La nova revista Eix, de publicació semestral, potencia conceptes i valors com innovació i progrés tecnològic fent-nos entendre què ens va dur on som i en quina direcció avancem, revaloritzant tot aquest patrimoni i fent-nos conèixer coses amagades o l'evolució de marques emblemàtiques (com Pastilles Juanola al primer número). La revista no hagués estat possible sense la col·laboració de Sapiens, qui participa en el seu disseny i producció.\nAcabada la presentació, en la que també ens va acompanyar el Diputat de Cultura sr. Juanjo Puigcorbé, varem passejar per aquest recinte de gairebé 60.000m2 on hi va haver la fàbrica Batlló. Durant la nostra visita varem poder gaudir d'aquest conjunt d'edificis que amb el pas del temps han adaptat els seus usos, que han donat resposta a noves necessitats de la nostra societat i que en els darrers cent anys han estat sempre vinculats amb l'ensenyament i la formació. La guia ens va acompanyar pels soterranis, passadissos, naus, capella i patis, fins que varem acabar endinsant-nos pels passadissos de la xemeneia que feia servei a les quatre màquines de vapor de l'antiga fàbrica.\nAquest darrer curs ha estat l'últim per l'Escola Universitària d'Enginyeria Tècnica Industrial que es trasllada a un nou campus a partir del curs vinent. L'ús futur d'aquests edificis que ara quedaran lliures està en estudi i molt probablement seguirà tenint relació amb el coneixement científic.


Psiquiatria, què és i en què consisteix? - ISEP Clinic\nQuè fa un psiquiatra?\nEl psiquiatra és un metge que vetlla pel benestar psíquic i tracta el malestar com qualsevol altre trastorn mèdic: un conjunt de símptomes de causa presumiblement orgànica que necessiten un diagnòstic i una medicació.\nQuan hem d’anar al psiquiatra?\nL’ansietat davant dels exàmens que no impedeix dur-los a terme o la tristesa després de la mort d’una persona estimada que no bloqueja el desenvolupament de les activitats quotidianes són alguns símptomes psicológics normals que no impedeixen a la persona continuar amb la seva vida quotidiana. Però en situacions determinades les emocions poden fer-se més greus o s’allarguen més del normal i acaben desbordant-te. En aquests casos, un tractament psiquiàtric suposaria una millora per al teu benestar.\nQuan dura setmanes la vivència d’estar contínuament trist i no hi ha causa que ho justifiqui, visitar un psiquiatra és una bona idea. La incapacitat per desenvolupar-te satisfactòriament en alguna àrea de la vida, com el de les relacions sentimentals o la feina, experimentar crisis d’angoixa o atacs de pànic, tenir por a fer activitats que la resta de la gent desenvolupa sense problemes, pensar seriosament en el suïcidi com a alternativa a una situació o consumir drogues o alcohol en excés són alguns dels detonants que haurien de fer-te venir a ISEP Clínic.\nCom treballen els psiquiatres?\nL’equip psiquiàtric d’ISEP Clínic elabora la valoració, dissenya el tractament i dóna el suport farmacològic que correspon a cada cas. Els psiquiatres utilitzen tractaments diversos entre els quals es troben diferents tipus de psicoteràpia i fàrmacs, com també altres tipus de tractaments segons les necessitats individuals de cada pacient.\nA ISEP Clínic tindràs el suport d’un complet equip multidisciplinar per complementar la teva teràpia amb d’altres especialistes, tant durant el tractament com una vegada finalitzat.


Novetats de l'Smart City Expo World Congress 2019 a Barcelona | VÍDEO | betevé\nLa fira ofereix diversos productes i serveis que poden acabar formant part del nostre dia a dia en un futur\nMarc Bermejo | Sergio Segura | dimarts, 19 de novembre del 2019, a les 20.06\nLa novena edició de l’Smart City Expo World Congress torna a portar el concepte de la ciutat intel·ligent a Barcelona. La tecnologia, amb el temps, avança amb passes de gegant i fa que visquem en ciutats i espais cada cop més connectats. Fa anys que es parla de les ciutats intel·ligents, però els organitzadors confien que el que ha estat fins ara un concepte enguany acabi convertint-se en una realitat. De fet, en aquest saló hi ha productes i serveis que poden acabar formant part del nostre dia a dia en un futur.\nQuines són les novetats de l’Smart City Expo World Congress d’enguany?\nEntre els passadissos del recinte firal de Gran Via es poden veure carrets robotitzats circulant. Aquests elements, dotats de sensors, detecten les cames de l’usuari, a qui segueixen allà on va. Actualment aquests carrets s’utilitzen a l’aeroport de Xangai per transportar aliments del magatzem a la cuina, però els seus ideòlegs confien que en uns anys siguin un element tecnològic més de la vida d’una persona. Per exemple, als grans supermercats, per substituir els carrets tradicionals.\nHospital sobre rodes\nLes noves tecnologies aconsegueixen fer la vida més còmoda a l’usuari. Un exemple d’això és el Medibus, un hospital sobre rodes de la companyia Cisco que funciona com una consulta del metge portàtil i que està equipat amb tot el material sanitari necessari. L’objectiu és donar cobertura sanitària a les zones més despoblades. Amb el Medibus fins i tot es pot contactar amb l’especialista, malgrat que es trobi a milers de quilòmetres de distància, gràcies al sistema de videoconferència. També disposa de llitera per atendre els pacients i fins i tot un petit laboratori.\nAquest vehicle funciona gràcies a l’energia solar: disposa de 16 panells que li permeten tenir un dia sencer d’autonomia.\nMalgrat que ja fa anys que se’n parla i que encara no s’ha acabat consolidant, la conducció autònoma també és present a la fira. A l’Smart City Expo World Congress 2019 s’ha presentat un cotxe connectat per tecnologia 5G que és capaç de conduir tot sol. Fins ara, la legislació no els permet circular per les carreteres. Per això, els expositors d’aquest vehicle ofereixen una simulació de realitat virtual per poder experimentar-ho de primera mà.\nApps per als conductors\nAquesta és una altra qüestió que s’ha abordat sovint en els últims temps. Actualment existeixen nombroses aplicacions mòbils que permeten al conductor tenir la informació sobre el trànsit en directe a la seva ciutat. També hi ha apps que ajuden a aparcar: informen l’usuari sobre les places d’aparcament que queden lliures al nostre barri.


Des del País... i sense Alícia!: de gener 2014\nSegons he llegit a la premsa, sembla que a l’església catòlica li ha arribat novament l’hora de l’aggiornamento del qual ja es parlava fa un temps (segles?) quan el lloc de Sant Pere l’ocupava Joan XIII i Passolini filmava aquell Vangelo secondo Mateo, el meu homònim.\nEl papa Francesc Ha remés un qüestionari a les Conferències Episcopals d'arreu del món amb preguntes sobre els matrimonis homosexuals i el divorci per a conèixer quina és l'actitud de les esglésies locals cap a l'Estat com a promotor d'unions civils, fins i tot entre persones del mateix sexe i davant les persones que les protagonitzen?. Quina atenció pastoral es pot donar als que han triat viure sota aquest tipus d'unions?", es pregunta en el document.\nEn cas d'adopcions per part de parelles del mateix sexe, "què es pot fer pastoralment per transmetre la fe?", prossegueix el qüestionari, que dedica també un apartat a l'educació dels nens en els anomenats "matrimonis irregulars" i la manera en què els seus pares s'acosten a l'Església.\nEl papa ha recomanat als responsables dels instituts educatius de l'Església que treballen per "anunciar Crist a una generació que canvia", que cal considerar les diferents realitats personals que es donen en la societat actual, com l’elevat percentatge de nois que tenen els seus pares separats, o l'existència de fills que conviuen amb parelles homosexuals.\nTambé ha dit que "Les situacions que vivim avui, per tant, plantegen nous desafiaments que per a nosaltres, de vegades, són fins i tot difícils de comprendre. Com anunciar Crist a aquests nois i noies? Com anunciar Crist a una generació que canvia?"\nTambé sé per la premsa, que al si de l’església catòlica que governa Francesc ja hi ha molts que han estudiat científicament l’assumpte i, amb estadístiques a la mà, coneixen la resposta i així, potser, li ho comunicaran en complimentar el qüestionari. Un d’ells és el Bisbe de Sogorb-Castelló, Casimiro López, el qual va fer en l'última fulla parroquial de 2013 tot un al·legat contra les parelles del mateix sexe i la llei que regula els divorcis, ja que provoquen "el notable augment de fills amb greus pertorbacions de la seua personalitat" i "el desenvolupament d'un clima que acaba amb freqüència en la violència".\nAndreu Susarte, el capellà de Beniarrés, també sap de què parla: ha preparat el seu propi qüestionari, l’ha lliurat a les festeres de la Puríssima i l’ha dipositat entre els altres fullets que es poden trobar a la parròquia.\nSegons les seues pròpies paraules, el fullet és tan sols “una guia per a la gent que vol confessar-se i ha de fer examen de consciència”, es divideix en 10 apartats i repassa els 10 Manaments un per un, per tal que tothom puga recordar les seues possibles infraccions confessables.\nSota epígrafs que van des de “Estimaràs Déu sobre totes les coses” a “No cobejaràs els béns d'altre” fa que els fidels s'interroguen sobre els seus posicionaments personals de tot tipus.\nEls més importants, tal vegada, arriben en el novè apartat, “No consentiràs actes impurs”.\nAcí cal que es pregunten:\n“Veig pel·lícules pornogràfiques?”\n“Visc en fornicació?”\n“He tingut alguna relació sexual amb un animal?”\nPerò també és molt important que recorden altres assumptes com aquests:\n“Practique l'eutanàsia, l'avortament?”\n“Practique la tortura?”\n“Promoc els segrests, el terrorisme?”\nPotser els 1200 habitants de Beniarrés comenten entre ells els grans esforços de memòria que hauran de fer si volen complimentar exactament, supose que omplint-lo amb creuetes, tots els apartats del qüestionari.\nEn resum: A Roma, aggiornamento, però a Sogorb-Castelló i Beniarrés, Sodoma i Gomorra!\nEl diari Públic.és del 31 de desembre del 2013 publica aquest interessant article de Vicenç Navarro, Catedràtic de Ciències Polítiques i Polítiques Públiques a la Universitat Pompeu, que reproduesc traduït:\nMolts som els que hem vist persones molt volgudes que, a causa de la malaltia que tenien, van patir una mort llarga, penosa, dolorosa i humiliant. I era la pròpia persona que s'estava morint la que desitjava morir al més aviat possible, anar-se’n sense pena i sense dolor, i sobretot, amb dignitat. I, en canvi, era molt poc el que el malalt i els seus familiars podien fer. La llei no ho permet.\nLa major raó d'això és un prejudici religiós que, com en el cas de l'avortament, parla de la santedat de la vida, sense ser sensible al significat i qualitat d'aquesta vida. Està, com tot sentiment religiós, basat en la fe, en creences, i escapa a qualsevol raciocini. I és un indicador més de l'enorme poder que té l'Església i de la seua influència negativa en la cultura popular, que tal possibilitat ni tan sols haja estat considerada pels anomenats representants de la població.\nNo cal dir que és un tema complex, perquè pot donar motiu a abusos, és a dir, que aquest dret fos utilitzat pels familiars, o persones properes al malalt, com a manera d'alleujar la seua pròpia incomoditat, afegint pressió al malalt perquè signés i donés el seu consentiment perquè li ajudessin a morir. Però hi ha mecanismes i regulacions que poden disminuir la possibilitat d'aquest abús, adquirint, per exemple, l'autorització en un moment de major normalitat en el qual el pacient puga decidir en una situació menys estressant, o fins i tot quan no estigués malalt en fase terminal.\nAixí s'està fent en quatre Estats d'EUA: Oregon, Washington, Vermont i Montana. I la popularitat d'aquesta mesura explica que altres Estats estiguen considerant aprovar lleis semblants. La intervenció pública permetent la mort assistida per personal sanitari es diu Death with Dignity Act (llei del dret a morir amb dignitat), i s'està estenent al llarg d'EUA. Això és un indicador de la pèrdua d'influència de les religions en la societat. En realitat, ha estat la constant de les religions, i molt en particular de les esglésies cristianes (i més concretament de l'Església Catòlica) valorar el dolor com a instrument de redempció i purificació, concepció que adquireix major contundència en el procés del final de la vida, camí –segons aquestes religions– cap a l'altre món, on es desenvolupa la plena realització d'aquell ésser. Tal creença ha de respectar-se per mera coherència democràtica. Qualsevol ciutadà té el dret a practicar la seua religió, segons els cànons que marque la seua església. Ara bé, aquest mateix ciutadà no pot imposar les seues creences a la resta de la societat, tal com les esglésies desitgen, i molt en particular l'Església Catòlica espanyola, que tradicionalment ha tingut una relació privilegiada amb l'Estat espanyol, tant durant els períodes dictatorials com en els escassos períodes democràtics que Espanya ha tingut en la seva història. L'Església Catòlica espanyola no solament no és un instrument democràtic, sinó que és antidemocràtic, ja que mai ha acceptat que les seues creences són particulars (és a dir, haguessen d'afectar solament als seus creients) i no universals (és a dir, que apliquen a tota la ciutadania).\nI la direcció ultrarreaccionària de l'Església Catòlica, que durant la dictadura formà part de l'Estat feixista (els clergues eren pagats per l'Estat i els bisbes nomenats pel dictador), mai ha acceptat que les seues creences i sancions no han de transformar-se en polítiques públiques en un sistema democràtic. Fer-ho, com està ocorrent a Espanya, és d'una enorme insensibilitat democràtica, a més d'una gran crueltat i inhumanitat. Negar el dret a morir sense dolor i amb dignitat a les persones com a conseqüència d'un mandat del seu Déu, és delegar la governació d'un país a un poder terrenal no democràtic que utilitza un poder suposadament diví (que ningú ha triat) per a controlar la població. Han estat un error greu l'excessiu respecte i docilitat mostrats per les esquerres a les imposicions d'un poder fàctic que ha danyat tant i continua danyant la població, i tot això en nom del seu Déu.


Blog – Pàgina 8 – Club Atlètic Granollers\nPublicat a 20 de maig de 2018 27 de maig de 2018\nAquest dissabte ha tingut lloc a Ascó la prèvia dels Campionats de Catalunya en categories de promoció. L’escola del Club ha pogut presentar 29 atletes: 10 sub10, 11 sub12 i 8 sub14.\nOriol Ramos Navarro ha fet la millor marca Catalana de l’any en salt d’alçada, 1m i 58cm, aconseguint la classificació per la final. Amb ell s’han classificat també 5 atletes infantils, 6 alevins i 5 benjamins que disputaran la final el pròxim 9 de juny a Castellar del Vallès.\nPublicat a 15 de maig de 2018 27 de maig de 2018\nAl llarg d’aquest cap de setmana ha tingut lloc al Prat de Llobregat el Campionat de Catalunya de Clubs 2018 en categories de promoció. L’escola del Club ha pogut presentar 5 equips, el sub10 masculí i els equips masculins i femenins sub12 i sub16.\nEn tots els casos les jornades s’han caracteritzat pel bon ambient i companyerisme entre els participants. Els atletes han fet així cohesió de grup i alhora han millorat marques de cara a les jornades prèvies dels campionats de Catalunya individuals que tenim al caure.\nPublicat a 14 de maig de 2018 27 de maig de 2018\nCAMPIONAT D’ESPANYA DE COMBINADES I PENTATLÓ DE LLANÇAMENTS MÀSTER\nA Gavà s’ha disputat aquest campionat de la categoria màster on han participat tres atletes del CAG.\nPat Vidal s’ha proclamat campiona de combinades màster F45 amb 3.836pts. En el pentatló de llançaments, Cristina Mañosa s’ha penjat l’argent i Daniel Danès ha finalitzat en tercera posició.


L'advocat de Forn mostra vídeos d'avalots d'arreu de l'Estat més violents que els fets de l'1-O - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'advocat de Forn mostra vídeos d'avalots d'arreu de l'Estat més violents que els fets de l'1-O Regió7\nL'advocat de l'exconseller d'Interior, Xavier Melero, va projectar un únic vídeo durant la fase documental al Suprem que no té res a veure amb els fets de l'1-O a Catalunya.\nMelero va optar per posar imatges de diversos conflictes d'arreu de l'Estat els darrers anys, on hi ha hagut policies ferits, colpejats i apedregats, càrregues, destrosses de mobiliari i vehicles policials, a banda de diversos detinguts, entre d'altres. És a dir, imatges més violentes que les que s'han vist al Suprem en referència al 20-S i l'1-O. Entre d'altres, van veure's imatges del setge al Parlament del 2011, que el Suprem va acabar condemnant com un delicte contra les institucions de l'Estat. També càrregues a Madrid pel Rodea el Congreso del 2011, contra la Llei mordaça del 2013 o de les marxes per la dignitat del 2014. També van veure's imatges del conflicte de Gamonal, a Burgos, l'any 2014.\nEl lletrat de Forn va advertir abans de projectar el vídeo (que ja havia passat tots els filtres del tribunal) que eren imatges que no tenien res a veure amb l'1-O. «Es tracta de quatre manifestacions violentes ocorregudes els darrers anys a diferents punts de l'Estat amb la intenció d'establir el criteri entre el que és un desordre...», va dir Xavier Melero, però va interrompre'l el president, Manuel Marchena, perquè deixés les explicacions perquè la prova estava acceptada. «Només volia posar la vena abans que la ferida de cara a presumptes impugnacions», va advertir el lletrat.\nVox demana ara només desobediència per a Santi Vila. Arreu\nLa Fiscalia manté la rebel·lió i la petició de penes de fins a 25 anys. Arreu


El proper divendres celebrarem Sant Gil, patró dels pastors i el qui segons la història afaiçonada per trets magnificents, va esculpir la imatge de la Mare de Déu de Núria, que el proppassat juliol feia 50 anys que va ser solemnement coronada, és a dir exaltada i posada a la veneració de tota la Diòcesi com a Patrona nostra que és. Apropem-nos espiritualment com a pelegrins a la muntanya de Núria, a la capella de St. Gil i al Santuari de Maria per presentar-li l’any transcorregut, les necessitats del present, personals i familiars, i per demanar un futur ple de pau i de benediccions divines per al país i per a la Diòcesi.\nNomés som feliços quan estimem i som estimats. Viure l’amor concret, que sant Gil testimonià envers els pastors i que la Verge Maria visqué plenament des del seu Cor Immaculat, ens compromet molt. És bo donar una mica de nosaltres, encara és millor donar molt, però el cim de la caritat és donar-ho tot, donar-se del tot. I això feien St. Gil i la Verge Maria anant a la muntanya a ajudar Elisabet. El do que Ella havia rebut ja des del Naixement, la seva Immaculada Concepció, més que un privilegi, és per a Ella un deure que la compromet al servei dels altres. Maria, dona de fe i feliç perquè ha cregut, proclama després el Magnificat, el seu bellíssim càntic de lloança, que, plena d’esperança, canta en nom de tots els pobres del món. Déu compleix les seves promeses i no defraudarà mai els qui en Ell confien. Viure en aquest mateix goig i estendre’l a tot arreu és com un programa o pla de vida per a tots nosaltres. És que el bé no fa soroll. L’autèntic amor és discret i pacient, omple la quotidianitat del viure amb actitud de servei constant. “El qui estima és pacient, és bondadós, el qui estima no té enveja, no és presumit ni orgullós, no s’irrita ni es venja; no s’alegra de les farses sinó de la rectitud… Tot ho excusa, tot ho creu, tot ho espera, tot ho suporta. L’amor no passarà mai”, proclama sant Pau inspiradíssim als Corintis (1Cor 13). Pujar com a pelegrins espirituals a Núria ha de significar un compromís de vida I d’amor.\nAl Santuari de Núria trobarem resposta als nostres interrogants i estímul a la nostra vida cristiana. Sant Gil aportà la creu, la campana i l’olla, símbols de la fe, la crida de Déu i la solidaritat amb els germans. I Maria, Mare de Núria, des d’aquestes soledats de la muntanya, atreu cap a la vida, el servei, la generositat de les famílies i els fills demanats humilment, de genolls, amb el cap a l’olla, segons la tradició. En els temps que vivim de materialisme trist i de secularisme distret de Déu i de la dignitat de les persones, Núria ens atreu cap a l’amor a la vida, tota vida, perquè sigui respectada des de la seva concepció fins a la seva mort natural. La vida és un do sagrat, del qual ningú no se’n pot fer l’amo ni en els casos més extrems de dificultat per a una mare, ni en la proximitat de la mort, per febles que ens vegem. Siguem “magnànims”, vivint aquesta virtut de la grandesa d’ànima, ajudant els qui més ho necessiten, els depenents i els més desvalguts. I aquí no hi ha només una obligació de la fe vàlida per als cristians, sinó que és un imperatiu ètic natural que obliga tota persona humana. Quin goig i quina saviesa els pobles que volen viure i legislar amb criteris de vida i no de mort. Siguem homes i dones lliures, amb una llibertat per al bé i per a la dignitat de les persones; una llibertat que, encara que sabem afeblida pel pecat, ens porti vers on hi ha autenticitat humana i veritat, i no ens quedem en comoditats i solucions simples per als problemes personals o socials complexos.\nQue Sant Gil i la Mare de Déu de Núria, ens ajudin sempre en les nostres necessitats i intercedeixin perquè construïm entre tots una societat més justa i unida per la reconciliació i la pau social, un país que estimi i respecti sempre la vida, especialment la dels més febles i la dels totalment indefensos com són els qui encara depenen del ventre matern, un país que mantingui viva i sense complexos la seva història fecundada per la saba de la fe cristiana.


RocRoi Adventure activities blog Actividades y deportes de aventura en Cataluña\nLa pluja no és un impediment per fer activitats aquàtiques en rius i llacs però, quines són les cinc millors activitats per realitzar amb nens al Pirineu?\nCada vegada més els clients demanen activitats exclusives i personalitzades adaptades als seus interessos i que van més enllà d’un servei d’activitats a l’ús. Es tracta d’experiències VIP per complir amb totes les seves expectatives amb la natura com a escenari.\nStand up Paddle a la vora del mar o a les aigües braves d’un riu? Esport aquàtic per a tots els gustos\nAquesta modalitat es troba en ple auge en els últims anys al llarg i ample de les platges. No obstant això, el que molts desconeixen és que per als més intrèpids també es pot practicar en els descensos dels rius.\nCada vegada és més habitual veure a les platges de la nostra geografia una persona o grups de persones pujats damunt d’una taula de surf mentre remenen. Aquesta modalitat coneguda com a Stand Up Paddle (SUP), paddle surf o paddle board ha assolit una gran popularitat en els últims anys i es tracta d’una activitat dirigida a tot tipus de públics segons l’edat i el grau de dificultat. Una oportunitat d’or per millorar l’equilibri, evitar l’estrès i allunyar-se de la vida sedentària.\nMalgrat que aquesta modalitat està en voga especialment en mars i llacs, aquesta activitat aquàtica també està guanyant sencers en els rius on la dificultat augmenta, sobretot en aquells casos en els quals es realitza en descens en aigües braves, com en la zona de Murillo de Gállego, a Osca. Acostuma a practicar-se de forma individual i per als que volen acostar-se per primera vegada a aquesta disciplina el més recomanable és practicar-lo en rius poc cabalosos i de poc corrent. Permet que persones de totes les edats puguin aprendre els fonaments d’aquesta activitat i comencin a guanyar equilibri sobre la taula.\nL’aventura i el grau de dificultat són majors en practicar SUP en rius amb més corrent i major cabal, si bé la millor manera d’iniciar-se és fer-ho en aigües tranquil·les, com un llac o un mar. Els qui optin per fer-ho en rius amb més corrent, han de saber que es requereix un major grau de coneixement i pràctica per a la realització de l’activitat, amb més mesures de seguretat i un domini de la ruta o recorregut escollit.\n“Al riu hi ha onades diagonals, moltes oscil·lacions, l’enllaç entre el palista i la taula és fonamental. Per això al riu no tenim la corretja lligada al turmell que sí que es pot tenir al mar”, assegura Gustavo Ortas, responsable del centre d’UR Pirineus a Murillo de Gállego, on es troba un dels centres d’activitats d’aventura outdoor.\nLes millors activitats aquàtiques per practicar al Pirineu i la Mediterrània\nEn ambdós casos el principal al·licient són les vistes que es poden observar des del capdamunt de la taula. Un exemple d’això és el servei de paddle surf que s’ofereix al Llac de la Torrassa, des del centre d’activitats situat abans d’entrar al municipi de La Guingueta d’Àneu. Aquest espai situat en ple Parc Natural de l’Alt Pirineu és una de les bases de RocRoi, una de les empreses líders del sud d’Europa en l’organització d’experiències esportives outdoor.\nEn el cas de les platges la varietat d’activitats és més gran. Des del longboard fins al Big SUP, l’Standup Paddle és una de les eleccions més populars de l’esport a l’aire lliure. No en va, s’ha convertit en una de les disciplines que més creixement han experimentat durant la crisi sanitària de la Covid-19. D’aquesta manera, a la base nàutica de la Costa del Garraf, a Vilanova i la Geltrú, el paddle surf s’ha convertit en una de les activitats més demandades, juntament amb la vela i el caiac.\nÀngel Panicello, gerent de la base de Vilanova, explica que a diferència del que la gent acostuma a pensar, el paddle surf també exigeix muscularment, cosa que el converteix en una bona oportunitat per fer exercici físic per a persones de totes les edats. “Hi ha gent que creu que és només per passejar, però si apliques bé els músculs en cada moviment, es fa un bon entrenament”, assenyala el responsable. Fora del risc i el poc marge d’ error que. hi ha en els descensos als rius, el mar dona l’oportunitat d’exercitar-se i fer turisme a la zona. Aquests dos motius són els principals pels quals fer activitats de mar a Vilanova i la Geltrú.\nEntre les modalitats més sol·licitades trobem el longboard. Aquesta activitat consisteix en el lliscament de la taula en aigües planes, pràctica que també es pot replicar en pantans. Amb unes taules semblants a les utilitzades per a la iniciació en windsurf, però amb pales d’una sola cullera i una empunyadura per col·locar la mà, els practicants poden passar-se hores navegant en aigües tranquil·les i posant a prova el seu equilibri.\nCom és un dia de ràfting i les seves sensacions? Diversió i aventura extrema al riu en família i amics\nSens dubte, el ràfting és l’activitat esportiva outdoor més popular dels nostres rius. Milers de persones acudeixen cada any a descobrir els descensos en aigües braves, que només uns pocs coneixen com el palmell de la seva mà. Entre les activitats esportives a l’aire lliure, el ràfting és el gran dominador a Espanya. Es tracta d’una de les pràctiques esportives que més possibilitats té a Espanya per la seva geografia. Gràcies a la riquesa fluvial del territori, els amants de l’aventura poden gaudir de tota mena de descensos en aigües braves, i la Noguera Pallaresa és una destinació molt coneguda per grups de famílies i amics. D’aquí que cada any els centres esportius d’aventures acullen milers de persones que acudeixen als rius a gaudir de l’experiència.\nLes famílies són un dels clients habituals de les activitats esportives outdoor en les seves respectives temporades. Amb l’arribada de l’estiu, les famílies capitalitzen gran part de la demanda, sobretot entre juliol i agost.\nEl públic infantil suposa gran part dels clients de les activitats esportives outdoor en les seves respectives temporades. Entre maig i juny, els col·legis són els que capitalitzen la demanda i de juliol a setembre ho fan els casals.\nUna de les activitats més populars de l’esport outdoor són els descensos en aigües braves en ràfting. La disponibilitat de rius com la Noguera Pallaresa o el Gállego al Pirineu converteixen Espanya en una destinació prioritària per als amants d’aquesta disciplina.\n¿En caiac per les Cales de Sitges o un bateig de vela? Opcions a l’aire lliure per als comiats de solter\nL’esport ‘outdoor’ i d’aventura guanya pes entre les activitats elegides per a aquest tipus de celebracions. Des dels reptes més complexos per als aventurers a les activitats en grup, els comiats es poden fer al mar, al riu o a la muntanya.\nEls esports d’aventura s’han fet un forat més que rellevant entre les opcions preferides dels comiats de solter. Les activitats a l’aire lliure ofereixen àmplies oportunitats perquè els grups d’amics i el nuvi o la núvia puguin gaudir d’una experiència esportiva única en un entorn natural. Es van acabar els clixés: els comiats de solter poden ser una gran aventura.


‘Metralla’, molt més que una novel·la sobre la Guerra Civil | Llibres Valencia\nMetralla conta la història de la família Llonch. Som a la primavera de 1938, els nacionalssón a les envistes de Castelló, i els Llonch decideixen tornar-se’n a la seua ciutat d’origen, Alcoi. Aquesta petita història, però, abasta moltes històries. La de la resistència antifeixista durant la Guerra Civil contra un exèrcit revoltat. La de la lluita en favor d’uns ideals i d’un govern legítimament constituït i elegit pel poble. La del dolor de tanta gent innocent i anònima. La de la barbàrie i la repressió sense escrúpols dels vencedors sobre els vençuts. La de l’exili ⸺exterior i interior⸺ de tanta gent que va veure escapçada la seua vida per sempre.\nAlguns dels passatges sobre la batalla de l’Ebre, el riu Serpis, el front de Llevant i la famosa línia XYZde defensa republicana contra les escomeses dels nacionals són d’una plasticitat tràgica i d’una heroïcitat extrema absolutament acaparadores. Com són també igualment corprenedores les descripcions dels bombardejos de l’aviació italiana i l’ajuda sanitària internacional als republicans ⸺és encomiable, en aquest sentit, la instal·lació de l’Hospital Sueco-Noruec a Alcoi.\nTot plegat fa que Metralla sigamolt més que una novel·la, la crònica humana d’un esdeveniment cabdal de la nostra història i europea, un document sustentat en la bellesa i el bon quefer literari. La solidaritat entre la gent, però també les delacions i les petites traïcions casolanes i familiars, constitueixen un testimoni esfereïdor sostingut en una sensibilitat sublim, la d’un autor, Jordi Botella, que ha sabut llegir la història terrible d’una guerra fratricida, canalla i traïdora. Una crònica memorable contra l’oblit i la ignomínia, per la memòria històrica i la dignificació de totes les víctimes.


COVID: Noves restriccions fins al 16 d’agost – LA VEU D'ALGEMESÍ\nHome/Actualitat/COVID: Noves restriccions fins al 16 d’agost\nDe moment, Algemesí no entra en els municipis afectats pel toc de queda.\nLVA.- La Generalitat Valenciana ha decidit prorrogar totes les restriccions per a frenar l’avanç de la cinquena ona del coronavirus i estendre el toc de queda a 77 municipis de la regió.\nEstes mesures entraran en vigor el dilluns 26 de juliol i es prolongaran durant tres setmanes, fins al pròxim 16 d’agost. A continuació detallem les principals limitacions decretades en les tres províncies:\nEs limita la circulació de les persones en horari nocturn entre la una de la matinada i les sis del matí en els següents municipis de València:\nAlbal, Alboraia, Alcàsser, Aldaia, Alfafar, Alginet, Almussafes, Benaguasil, Benetússer, Benifaió, Bétera, Buñol, Burjassot, Canals, Chiva, Foios, Gandia, Godella, L’Eliana, L’Olleria, Manises, Massamagrell, Massanassa, Meliana, Mislata, Museros, Oliva, Paiporta, Paterna, Picassent, la Pobla de Farnals, la Pobla de Vallbona, Puçol, El Puig, Rafelbunyol, Requena, Riba-roja de Túria, Rocafort, Sagunto, Silla, Sueca, Tavernes de la Valldigna, Turís, Utiel, Valencia, Vilamarxant, Xeraco i Xirivella.\nAlfàs del Pi, Alicante, Banyeres de Mariola, Benidorm, Callosa d’en Sarrià, Callosa de Segura, Calp, Dénia, Gata de Gorgos, La Nucía, Muro de Alcoy, Ondara, Pego, Santa Pola, Sant Vicent del Raspeig, Sax, Teulada i la Vila Joiosa.\nAlcalà de Xivert, Almenara, Benicàssim, Burriana, Borriol, Onda, Oropesa del Mar, Peñíscola, Torreblanca, Vila-real i Vinaròs.\nEn domicilis i espais d’ús privat i en espais d’ús públic, tant tancats com a l’aire lliure, no es podran formar grups de més de 10 persones, llevat que es tracte de persones convivents o llevat que es tracte de dos nuclis de convivència.\nEls locals d’hostaleria i restauració poden obrir les seues terrasses amb tot l’espai permés i els interiors al 50% del seu aforament fins a les 00:30 hores -poden acceptar comandes fins a mitjanit- i amb un màxim de 10 persones per taula a l’aire lliure i de sis a l’interior. En l’exterior la distància entre taules ha de ser de 1’5 metres, mentre que en interiors s’amplia a dos metres. El consum en barra o fumar segueixen prohibits però ja es permeten actuacions de grups musicals professionals i DJs, encara que no els karaokes o ballar.\nL’oci nocturn està tancat encara que les discoteques i les sales de ball poden adaptar la seua activitat a les limitacions decretades per a l’hostaleria i la restauració.\nEs prohibeix el consum d’alcohol en la via pública està prohibit les 24 hores del dia. També està prohibida la seua venda entre les 20 hores i les 7 hores de l’endemà, en tota mena d’establiments de venda al públic, excepte en aquells en els quals la venda de begudes alcohòliques estiga destinada al seu consum en el local.\nComerç, oci i seus festeres\nEn els comerços, cinemes -en els quals es poden consumir ‘borles’ i refrescos-, teatres, auditoris, parcs temàtics, zoològics, llocs de culte o seus festeres, l’aforament màxim és del 75%. En estes últimes, en el cas que es duguen a terme activitats assimilables a les de l’hostaleria, es regiran pel protocol marcat per als bars amb l’horari de tancament que corresponga als casals.\nEls espectacles i les competicions esportives redueixen el seu aforament al 50% en interiors amb un màxim de 1.500 persones i han d’acabar abans de les 00:30 hores.\nL’activitat física i esportiva, practicada per lliure o dirigida per un professional, pot realitzar-se en grups màxims de 15 persones en instal·lacions tancades, sent obligatori l’ús de la mascareta, o de 25 persones en instal·lacions obertes o a l’aire lliure, no sent exigible l’ús de mascareta.\nEn les instal·lacions esportives tancades i en les piscines l’aforament màxim permés és d’un 50%, el mateix per als vestuaris i les dutxes.\nCerimònies i enterraments\nLes vetles i enterraments poden realitzar-se amb un aforament limitat al 50% i un màxim de 50 persones en espais a l’aire lliure i de 25 persones en espais tancats, siguen o no convivents, garantint-se la distància interpersonal de seguretat i mesures d’higiene. Les cerimònies no religioses també es realitzen amb l’aforament restringit al 50%.\nEls majors de sis anys estan obligats a l’ús de màscares en qualsevol espai tancat d’ús públic o que es trobe obert al públic i en aquells a l’aire lliure en els quals no es puga guardar la distància de seguretat de 1’5 metres.\nMalgrat que ja no és obligatòria en exteriors, la Generalitat recomana el seu ús en ambients urbans, excepte en platges i espais naturals.\nNo es pot fumar en la via pública, terrasses, platges o altres espais a l’aire lliure, quan no es puga respectar la distància mínima interpersonal de, almenys, dos metres. Esta limitació serà aplicable també per a l’ús de qualsevol altre dispositiu d’inhalació de tabac, pipes d’aigua, pipes o assimilats inclosos cigarrets electrònics o vapeig en espais a l’aire lliure o tancats.\nEn els vehicles d’ús privat, l’ocupació màxima serà la que permet el nombre de places autoritzades del vehicle. En els vehicles en què, per les característiques tècniques, únicament es dispose d’una fila de seients, com en cabines de vehicles pesants, furgonetes, o altres, podran viatjar com a màxim dos persones, sempre que els ocupants utilitzen mascareta i mantinguen la màxima distància possible.


Inditex supera els 2.500M€ de benefici, amb un 8% més de vendes | Ràdio Palafolls\nHome Economia Inditex supera els 2.500M€ de benefici, amb un 8% més de vendes\nMarc Ferri , març 18, 2015\t / 810 0\nL’empresa espanyola, propietària de cadenes com Zara, Bershka o Massimo Dutti torna a batre rècords de resultats i accelera la seva activitat econòmica. L’empresa ha anunciat també que aquest any llançarà un pla d’incentius per a 70.000 treballadors, entre els qui repartirà el 2% dels beneficis com a màxim.\nL’empresa tenia, en acabar l’exercici al gener de 2015, unes 6.600 botigues en 88 mercats diferents. Concretament a Espanya les vendes han crescut un 5%, segons avançava l’empresa en la presentació dels resultats.\nDestaca el fet que les vendes a través de les botigues online han crescut un 13%, si comparem les dades a dia 1 de febrer amb les del 14 de març del corrent.\nLa notícia es coneix deu dies després de l’anuncia del tancament de l’empresa Tordera Logística, ubicada dins el polígon d’Inditex a Tordera, que va dir que tancava les portes en un termini aproximat de quatre mesos. El motiu, segons expliquen, la externalització del servei de comandes online que oferia fins ara l’empresa. El comitè d’empresa de la companyia ha emès un comunicat on asseguren que el lloc de feina dels treballadors de caràcter indefinit no corre perill i que seran reubicats en diferents magatzems d’Inditex del mateix polígon.\nTambé asseguren que es mantindrà l’antiguitat i categoria de cada treballador, així com les situacions de reducció de jornada o contractes a temps parcial. L’empresa assenyala que les condicions de treball en les noves ubicacions, milloraran.\nLa indústria tèxtil es recupera al Maresme\nCatalunya Caixa tanca la seva oficina de Palafolls


Els escriptors llatinoamericans i Catalunya | País Valencià, Segle XXI\nPublicat per Redaccio el 14 octubre 2015 en Bloc · 0 comentaris\nSegons el periodista M. A. Bastenier un munt d’escriptors llatinoamericans, uns residents a Espanya i altres no, s’han mostrat d’allò més preocupats amb la hipòtesi de la independència de Catalunya (l’opció més votada pel poble català a les darreres eleccions). I més que preocupats, diríem que emprenyats, visceralment contraris. No tan sols els peruans Vargas Llosa i Santiago Roncagliolo o Alfredo Bryce Echenique, sinó també el colombià Héctor Abad, els mexicans Enrique Krauze i Héctor Aguilar Camín, el veneçolà Ibsen Martínez, entre uns quants més.\nEls arguments són variats, com els manaments, però es resolen en uns pocs. Presenten el cas com un nacionalisme identitari, excloent, ètnic, intolerant i xenòfob. Com un cas de provincianisme egoista i tancat. Ho adoben amb crítiques urbi et orbe al nacionalisme, així, en abstracte, culpable de molts mals i de dues guerres mundials, com a poc.\nSobta, en qualsevol cas, l’escassa finesa de l’argumentació i l’estrabisme pronunciat d’aquests escriptors. Normalment provenen de països i cultures polítiques d’un nacionalisme extrem, tot i que ells van de cosmopolites i mig europeus. També, és clar, miren per damunt del muscle, amb desdeny i animadversió, l’indigenisme. Però valdria la pena saber què pensen de la vena patriòtica i nacionalista dels seus països, que al capdavall s’independitzaren d’Espanya.\nI si tan preocupats estan pel nacionalisme, tenen un molt a la vora (perquè ara van desplaçant-se cap a Madrid, on ragen les fonts de l’Instituto Cervantes, el Ministerio Cultura i el diari El País –entre altres). Un nacionalisme creixentment agressiu, assimilista, excloent dels qui no s’hi sotmeten, molt allunyat del model cívic i civilitzat basat en el lliure consentiment, l’estima i el pluralisme assumit. Del nacionalisme espanyol, no en diuen mai ni pruna!\nEstranya i poc amable, l’actitud d’aquests escriptors llatinoamericans. Gens respectuosa. Escassament amatent a la realitat d’un moviment civil radicalment democràtic i pacífic, inclusiu, integrador, que no mira orígens. Que vol simplement, decidir. I que mereix el respecte i el diàleg, no l’anatema gratuït i desinformat. A Catalunya, una certa tradició de timidesa o d’inhibició, o d’educació gens procliu a perdre els estreps –ves a saber-, fa que no hi sovintegen les respostes contundents. Potser no serien sobreres.\nAquests escriptors tenen moltes tribunes al seu abast. Què els preocupa exactament? No tindre assegurat el favor real i reial del Poder espanyol? Perdre quota de mercat, si la cultura catalana ocupava el lloc que li pertoca? Potser una mica de tot, encara que s’equivoquen bastant. En fi, deixem-ho estar.\nOlímpics i cosmopolites, el nacionalisme (dels altres) els causa horror. A mi també. Incloent el seu i el que tenen davant dels nassos i no comenten. Aquests escriptors em recorden allò que un diplomàtic sud-americà li va dir a Joan Estelrich: “La patria es lo mejor que hay, a condición de vivir fuera de ella y de ella”. Són peruans, cosmopolites i viuen a Madrid, i alguns de Madrid, la seua Roma particular. El millor dels móns possibles! I els altres, ja s’apanyaran.\nArticle anterior La baixada de les taxes universitàries: un esforç compartit Article següent 76 anys després, el PP incompleix la 5ª Obra de Misericòrdia


L'home que va perdre un ull l'1-O: «Vull ser l'últim ferit per bala de goma a l'estat espanyol»\nRoger Español, amb el tinent d'alcaldia de Drets de Ciutadania de Barcelona, Jaume Asens, les advocades Laia Serra i Anaïs Franquesa i Thais Bonilla, de Novact.\nRoger Español, entitats de drets humans i l'Ajuntament de Barcelona es querellen contra tres membres de la policia espanyola i demanen responsabilitats polítiques\nActualitzada 14/11/2017 a les 19:41\nL'home que va perdre un ull l'1 d'octubre per l'impacte d'una pilota de goma disparada per la policia espanyola a Barcelona, Roger Español, ha presentat aquest dimarts una querella contra tres membres del cos policial per lesions. Entitats de drets humans i l'Ajuntament de Barcelona també es presentaran com a acusacions populars. Segons les imatges recopilades, l'escopeter hauria disparat a uns 15 metres de distància i en inclinació plana, cosa prohibida per alguns protocols policials. Per això, els querellants demanen responsabilitats penals per l'escopeter i dos comandaments sobre el terreny, i responsabilitats polítiques que podrien arribar al Congrés de Diputats. Español vol ser l'últim ferit per pilota de goma a l'estat i per això vol que es prohibeixin, tal com es va fer a Catalunya el 2014.\nCoincidint amb el cinquè aniversari de la lesió que també va provocar la pèrdua d'un ull a Ester Quintana, Español ha comparegut davant la premsa per explicar el seu cas, la querella i les responsabilitats polítiques que demana. Ho ha fet acompanyat de la seva advocada, Anaïs Franquesa, de la que exercirà l'acusació popular, Laia Serra, i del tinent d'alcalde de Barcelona Jaume Asens, que també exercirà l'acusació popular. Español vol que la prohibició de les boles de goma a Catalunya s'estengui a tot l'estat per tal que ell en sigui l'última víctima.\nEn la roda de premsa i en la querella, Español explica que l'1 d'octubre volia anar a votar però prèviament va passar per l'institut Ramon Llull, al carrer Consell de Cent entre Marina, Sardenya i Diagonal, per veure la situació. Cap a les 9.30 hores va veure com els agents saltaven les tanques del pati i entraven a requisar les urnes. Com que plovia, va anar a casa seva, ben a prop d'allà, a canviar-se. Quan va tornar, cap a les 10, un grup d'agents no uniformats però amb armilla de la policia espanyola, membres de la unitat de policia judicial, van sortir per una porta lateral del centre, al carrer Marina amb Consell de Cent. Portaven les urnes i les van entrar en un grup de furgonetes que se les van endur.\nEls antiavalots van sortir per la porta principal, al Consell de Cent. Com que hi havia molta gent van anar també cap a Marina, amb la intenció de baixar fins al carrer Diputació, rodejar l'illa de cases i pujar per Sardenya fins a Consell de Cent, on hi havia més furgonetes esperant-los. Darrera dels agents hi havia diverses persones seguint-los per veure on anaven i els cridaven consignes a favor del vot, la democràcia i la independència, entre altres.\nEn un moment donat, les furgonetes, en veure que els agents s'acostaven, es van posar en marxa i van baixar per Sardenya per acostar-se als agents que venien. Això va provocar que alguns manifestants s'asseguessin a terra per impedir el seu pas durant uns 20 minuts, entre ells Roger Español.\nSegons la querella, sense avís previ, la policia va començar a colpejar les persones assegudes amb les porres, fins i tot en zones prohibides com el cap i el tòrax. Els concentrats es van aixecar i les furgonetes van començar a passar, mentre els agents empenyien i apartaven amb puntades de peu els manifestants i les tanques que hi havia a la calçada. Un dels agents va empènyer Roger Español, que li va recriminar, «rebent per resposta una nova empenta». Les furgonetes i els agents darrere seu van seguir baixant cap a la Gran Via. Español anava darrere perquè viu al mateix carrer Sardenya per sota de Gran Via. Volia anar a casa a recollir una cadira per portar a la seva mare perquè anés a votar a una escola propera.\nEntre Diputació i Gran Via, una trentena d'agents van formar un cordó policial, entre els que hi havia els dos comandaments querellats, plenament identificats, i fins a vuit escopeters. La situació estava relativament calmada i els agents s'anaven retirant. Roger Español estava envoltat de periodistes acreditats amb armilla i braçalet taronja, però un escopeter va carregar l'arma i va apuntar recte i va disparar cap a ell, que era a uns 15 metres de distància. L'impacte va ser immediat, Español va caure a terra i va ser socorregut per periodistes, que el van dur fins a un portal a esperar l'ambulància. Poc després, un altre agent va disparar una altra pilota de goma en una direcció contrària.\nSegons la querella i els advocats, la pilota de goma, prohibides pel Parlament el 2013, es va disparar de manera indeguda, amb absència de risc pels agents o terceres persones, cosa que suposa un ús injustificat. De fet, es va disparar a escassa distància de les persones que hi havia al carrer, i era «altament previsible» una lesió com la d'Español.\nPer això, Español demana a les autoritats espanyoles que «reconeguin» els fets. Asens, Serra i Franquesa han lamentat l'actuació policial, considerant-la desproporcionada pels aldarulls inexistents en aquell moment i han demanat que l'informe de l'Ajuntament presentat al Congrés i al Parlament Europeu pugui derivar en una investigació a fons i una possible prohibició d'aquesta «arma de guerra incontrolable» a tot l'estat. De fet, Serra ha lamentat que la regulació d'aquestes armes a l'estat sigui encara més «difusa» que la que hi havia a Catalunya i ha explicat que la Defensora del Poble va demanar als cossos policials una regulació més específica i aquests s'hi van negar. Asens també ha justificat la personació del consistori com a acusació popular perquè l'Ajuntament «també és estat» i la fiscalia ha tingut un «paper bel·ligerant» contra les denúncies per abusos policials l'1-O.\nArran del tret de la pilota de goma, Español va patir un esclat ocular, amb fractures de paret lateral i sòl de l'òrbita, arc zigomàtic, apòfisi nasal i maxil·lar dret. Va ser operat d'urgència a l'hospital de Sant Pau, però no li van poder salvar la visió a l'ull dret. Des d'aleshores està en tractament psiquiàtric i farmacològic per reduir marejos i l'impacte emocional patit. Com a música i estudiant del Conservatori del Liceu, la seva vida s'haurà d'adaptar a les noves circumstàncies. Per això ha agraït el suport de família, amics, personal sanitari i institucions.\nEn la querella es demana la identificació de l'escopeter que va disparar, l'interrogatori dels tres querellats, i que declarin com a testimonis diversos manifestants, així com el màxim comandament de l'operatiu. També s'aporten diverses fotos i vídeos de l'actuació policial, es requereix a la policia espanyola la identificació de tots els agents actuants, les imatges que pogués haver gravat el cos i les comunicacions amb el centre de comandament. Igualment, es requereix el model d'escopeta i pilota usades, els protocols policials sobre el seu ús i un informe als Mossos sobre l'operativa de la policia espanyola.


El FINAL. I no, no ho dic perquè m’avorrís. No vull donar molts detalls. Però el que més em va impressionar va ser aquest, el final. Va ser com si m’explotes la ment. Em vaig quedar amb la boca oberta dient: “Whaaaaat?“. No t’ho esperes. I quan arribes al final tens la necessitat de llegir-te la novel·la un altre cop perquè ara ho veus tot des d’una altra perspectiva. (Espero que el director de la peli hagi vist Shutter Island, perquè aquesta explosió mental de gir completament inesperat es molt difícil de captar). Amen a Albert Sánchez, crec que es l’únic llibre que m’ha fet quedar-me amb cara de babaua en acabar-lo.\nEls éssers sobrenaturals. Per agafar una mica de context. El protagonista, desencantat amb el món, pren una feina per a treballar d’investigador en una illa perduda de la mà de deu, on l’únic altre habitant es el farer. Tot “normal” fins aquí. Les coses es posen rares quan arriba la nit, i la cabana on esta instal·lat es atacada per unes criatures marines humanoides similars a taurons als quals acaba anomenant GRANOTOTS. Ell òbviament s’espanta i assistim al terror en els dies següents de saber que haurà d’aguantar allà durant un any sencer. Intenta demanar ajuda al farer, però aquest passa bastant.\nEn cap moment s’arriba a desvelar el que volen. Ni es du a terme una “comunicació” estrictament parlant entre el protagonista (nom no me’n recordo). I de fet, tot i que a la fi descobreix el que volen en aquella illa, jo em vaig quedant dient que devia haver moltíssim més. M’encantaria seguir aprenent sobre els granotots.\n12 octubre, 2017 4 octubre, 2017 PaulaDeja un comentario


Tornem a publicar! - Club Ferroviari de Terrassa\nBenvulguts sòcis i sòcies, a partir d’avui, ja tornem a publicar entrades al “Butlletí del Club”, ara en la seva versió compartida al web del Club Ferroviari de Terrassa.\nUtilitzem noves eines d’edició, de les quals n’hem d’aprendre la seva aplicació correcta. Segur que cometrem errades que confiem en que sabreu perdonar.\nDe moment i a mena de prova, hem publicat una foto del cremallera de la Jungfrau i un magnífic article sobre il·luminació de cotxes del nostre company Toni Vallès. Segur que us complauran ambdues coses.


La Policia Municipal es reorganitza per millorar la seguretat i la interrelació amb la ciutadania\nAugmentarà la presència i horaris de cobertura policial als districtes\nLa Policia Municipal de Sabadell farà una modificació estructural i operativa del seu servei, amb l’objectiu de millorar l’eficiència i eficàcia, millorar la interrelació amb la ciutadania i incrementar la seguretat als barris. Amb la nova Divisió de Policia de Districte augmentarà l’horari de cobertura del territori i la presència d’efectius.\nla qualitat de vida implica estar segurs i sentir-nos segurs i per això posem en marxa aquesta organització per avançar en aquesta línia i garantir aquest servei essencial. Amb la Policia de districte aprofundim en el coneixement del territori. En aquest sentit, com hi haurà menys rotació d’efectius, serà possible reforçar més aquest vincle amb cadascuna de les zones.\nEl nou model s’adequa als trams horaris de major demanda ciutadana per problemes de convivència i seguretat (des de les 19 fins les 22 hores i els caps de setmana). Així mateix, es reforcen la protecció escolar, en entrades i sortides dels centres i en les franges de descans dels instituts. De la mateixa manera el servei tindrà més presència en els horaris comercials i en els mercats setmanals de cada districte.\nLa presència als districtes passa de 9 a 16 hores diàries\nLa nova Divisió de Policia de Districtes comptarà amb un total de 51 efectius, comandats per un Sotsinspector, un Sergent, un Caporal de suport i 4 Caporals operatius i 44 agents. L’horari de funcionament serà de les 6 a les 22 hores. Així, del total d’efectius en horari diürn, més d’un terç estarà destinat a Policia de Districtes.\nEl nou model implica que les hores setmanals de presència d’efectius als districtes augmenta en un 83%. Es passa de 9 a 16 hores cada dia, de dilluns a diumenge.\nMés connexió amb el territori\nLa menor rotació d’efectius proporcionarà un coneixement més acurat del territori, de la ciutadania i de les problemàtiques particulars de cada zona.\nEls i les agents destinats a la nova unitat reforçaran la seva formació en habilitats comunicatives i relacionals, estratègies de negociació i mediació de conflictes, així com en la gestió de la diversitat.\nTags: cossos de seguretat, Policia Municipal, seguretat ciutadana


Mor Vicente Lladró, l’últim dels fundadors de la signatura de porcellanes\nL'empresari valencià tenia 86 anys d'edat i era l'últim germà supervivent de la saga empresarial\nVicente Lladró, l’empresari i cofundador de la signatura de porcellana Lladró, ha mort avui a València després d’haver complit els 86 anys d’edat. Lladró era el tercer dels germans fundadors de la companyia, Juan i José, morts al desembre de 2017 i el mes de juny passat, respectivament. Els tres van ser els qui en 1953 van fundar l’empresa familiar arrancant amb un forn artesanal del qual disposaven en el corral de la seua casa en la localitat d’Almàssera.\nEn tan sols uns anys, els germans Lladró van aconseguir conquistar el mercat internacional gràcies a les seues mítiques figures de porcellana arribant a obrir botigues de luxe a Madrid, Londres, Nova York, Los Angeles, Tòquio, Hong Kong i Singapur, entre altres. Va ser a més en la “gran poma” on van instal·lar un museu de la companyia, situat en plena Cinquena Avinguda, que finalment van haver de vendre.\nQuan el negoci va començar a tenir problemes, Vicente va ser el responsable de negociar entre els seus germans, enfrontats per la gestió. Encara que el seu caràcter conciliador va ajudar no va ser suficient per a frenar la venda de Lladró al fons PHI Industrial que es va produir en 2016.


Des de la posada en funcionament a final dels anys vuitanta, el CAT ha estat un actiu de desenvolupament al Camp de Tarragona i les Terres de l’Ebre.\nEl CAT ha estat, ja des de la seva concepció, un agent de solidaritat i reequilibri territorial. En origen, els cànons abonats pel Consorci, han permès sufragar obres de revestiment i millora als canals, i han apuntalat el manteniment econòmic i la qualitat de vida del Delta de l’Ebre. Al final de la canonada, l’aigua distribuïda ha mogut les ales del progrés i ha consolidat el benestar i el creixement econòmic a tota la demarcació, tant Terres de l’Ebre com Camp de Tarragona.\nMantenim una actitud oberta i de col·laboració amb la societat\nTractar i transportar aigua de qualitat a tota la demarcació ha contribuït de forma responsable a la prosperitat i a la qualitat de vida del nostre entorn. Tanmateix, la vocació de servei públic exigeix compromisos que van molt més enllà. Per això, mantenim una actitud transparent i col·laboradora amb la societat, propiciem un diàleg constant que generi coneixement i confiança sobre l’activitat del CAT.\nUna mostra de l’interès social sobre el Consorci són les visites guiades a l’Estació de Tractament d’Aigua Potable de l’Ampolla, un recorregut pedagògic sobre els valors de l’aigua que realitzen cada any més de 2.000 persones, la majoria estudiants.\nUna relació estreta i sostenible\nTot i que més del 60% de la distribució d’aigua es destina als ajuntaments, el Consorci no té relació directa amb l’usuari final. Això queda en mans dels propis consorciats, ja sigui en base a un model de gestió pròpia, mixta, o a través de règims concessionats, tots ells encarregats de la distribució en baixa o domiciliària. Els municipis consorciats s’abasteixen majoritàriament d’aigua del CAT, si bé també disposen de recursos propis, principalment pous.