IPV-VV respon al comunicat del PSC del dijous 15 de març de 2012 - vilanovainformacio.cat - Portal de Comunicació de Vilanova del Camí\nIPV-VV respon al comunicat del PSC del dijous 15 de març de 2012\nAquest és un comunicat de premsa d’Independents per Vilanova – Veïns amb Veu que reproduïm integrament:\n<<No entenem el comunicat del PSC, ni la fi del mateix. Lamentem el to acusador del PSC en el comunicat i més en realitzar un atac personalista contra el Sr Cividanes.\nIPV-VV no entrarà en un problema que és del PSC amb el VA, o com vol obviar el Sr. Alcalde, un problema entre Vich i Palacios.\nIPV-VV s’ha mantingut al marge d’aquest tema en tot moment, no ha realitzant cap intervenció plenària, ni en premsa, perquè ho considera un tema que perjudica la imatge de Vilanova del Camí.\nSempre hem manifestat que el grup municipal VA era el que tenia que prendre les regnes de l’assumpte.\nTots els grups municipals sense excepció, hem sol•licitat únicament al capdavanter de VA, que s’apartés temporalment de les accions de govern. Ni el grup IPV-VV, ni la resta de grups, han sol•licitat en cap moment la seva dimissió, ni la seva expulsió del govern municipal.\nEl grup IPV-VV no ha signat en cap moment cap moció conjunta amb la resta de grups per a la retirada de sou d’aquest regidor. És més fins a data d’avui no s’ha signat cap tipus de document conjunt amb la resta dels grups ni sobre aquest assumpte ni sobre qualsevol altre tema municipal.\nL’alcalde té la gran habilitat (i complicitat), de fer creure que tot lo dolent que succeeix és per culpa d’IPV-VV. D’aquesta manera distreu l’atenció dels ciutadans dels fets importants, quan és ell qui ha de resoldre i donar resposta. Ja és hora que es preocupi de treballar pensant en els ciutadans.\nA IPV-VV, només li interessen les propostes, idees, i projectes que siguin bones per a Vilanova. No entrarem en debats estèrils que no condueixen a res.\nEl grup IPV-VV, ha mantingut, i mantindrà, contacte amb tots i cadascun dels grups municipals, per debatre propostes que millorin Vilanova del Camí i siguin beneficioses per als seus ciutadans.>>\nIndependents per Vilanova – VEÏNS AMB VEU\nEts el meu convidat, una proposta de portes obertes a les activitats dirigides


El vaixell Ángeles Alvariño segueix buscant l'Anna i el seu pare, Tomás Gimeno\nActualitzat 11/06/2021 11:51\nAhir va arribar la pitjor de les notícies. Es va trobar el cadàver de l'Olivia, una de les dues nenes que havia segrestat el seu pare, Tomás Gimeno, a Tenerife, després de no entregar-les a la seva mare, Beatriz Zimmermann. El vaixell oceanogràfic Ángeles Alvariño continua la recerca en la zona per intentar trobar ara el cos de la petita, l'Anna, i també, si hi és, el del pare.\nFonts de la Guàrdia Civil han expressat la consternació que la troballa del cos de la nena ha produït a la Unitat Orgànica de Policia Judicial de la Guàrdia Civil de Santa Cruz de Tenerife, que des de fa 40 dies buscava de manera incansable a les dues menors i al seu pare.\nA més, les fonts indiquen que la coordinació amb el vaixell oceanogràfic Ángeles Alvariño ha estat determinant i decisiva per començar a aclarir aquest escabrós cas de violència vicària.\nInvestiguen si Tomás Gimeno va drogar a les nenes\nFonts de la policia, properes a la investigació del segrest, asseguren que en els escorcolls que es van fer a casa del pare no es van trobar ni ansiolítics ni un altre tipus de fàrmacs i productes tòxics perjudicials per a la seva salut o la de les seves filles Anna i Olivia, amb les quals va desaparèixer el passat 27 d'abril.\nUna patrullera de la Guàrdia Civil que participa en les tasques de recerca de les nenes de Tenerife / EP\nSí han confirmat que només es van trobar analgèsics que Tomás prendria perquè s'havia trencat unes costelles un parell de mesos abans que s'emportés a les seves filles Anna i Olivia. Tot i això, algunes línies d'investigació no descarten que el pare pogués haver drogat a les filles per matar-les.\nTroben el cadàver d'Oliva, la gran de les dues nenes\nLa notícia es va conèixer al voltant de les set de la tarda quan la Delegació del Govern a Canàries va comunicar la troballa per part del vaixell oceanogràfic Ángeles Alvariño d'unes restes humanes que podrien correspondre a una menor.\nEl cos va ser trobat a uns 1.000 metres de profunditat a l'interior d'una bossa d'esports llastrada en el fons de la mar per un àncora. Juntament amb aquesta bossa es va trobar una altra, però buida, on se sospita que hi podria haver hagut el cadàver de l'altra nena.\nTot i que falten les anàlisis definitives, el cos podria pertànyer a Olivia, de sis anys, segons ha informat el Tribunal Superior de Justícia de Canàries. Les nenes van ser vistes per última vegada el 27 d'abril quan el seu pare Tomás Gimeno no les va retornar a la mare quan estava pactat.\nTomás Gimeno va drogar les nenes per matar-les, segons Guàrdia Civil


Presentación Básquet Futuro by basquetfuturo 1759 views\nBàsquet by Miqueljaume16 763 views\nBàsquet by alumnes 4t /mestr... 487 views\nBasquet by Silvana Carnicero 1361 views\nBàsquet by alumnes 4t /mestr... 979 views\nApunts basquet 1 by dacanoga 727 views\n1. Dídac Sans Martí2nD\n2. 1. On va néixer?2. Com s’hi juga?3. On s’hi juga?4. Qui juga?5. Posicions dels jugadors.6. Posicions dels jugadors al camp.7. Com s’encistella?8. Quant val cada cistella?9. Amb què es juga?\n3. El bàsquet va néixerals Estats Unitslany 1981, inventatper JamesNaismith, professordeducació física d’unaescolad’Springfield, Massachusetts.El bàsquet a Catalunya és\n4. El bàsquet és unesport que consisteixen introduir la pilotadins d’una cistella peraconseguir fer méspunts que el rival. Nonomés s’ataca, tambés’ha de defensar lateva cistella i, així,evitar que encistellin.\n5. Es juga en una pista de 15md’amplada x 28,6m dellargada.El terreny de joc està dividiten dues meitats iguals.Sobre les línies de fons sesituen les cistelles, queestan a 3,05 metres dalçadai sintrodueixen 1,20 metressobre el terreny de joc.\n6. La pista consta de diverses zones:\n7. Juguen dos equips de 12jugadors màximcadascun. D’aquests 12,5 són els que surten alcamp i els 7 restantsestan a la banqueta.L’entrenador enqualsevol moment elspot fer entrar, canviant-los pels seus companys.\n8. 1. Base: És lencarregat de dirigir el partit (lesjugades, les posicions, els moviments, etc.). Estàsituat davant de la línia de 675, i des della manejatot el joc.2. Escorta: Són els tiradors, solen ser més alts que elbase i també és qui més passades ha de rebre.Solen ser un jugador de contacte amb altresjugadors, ja que juga per fora de la línia de 6,75.\n9. 3. Alers: També són els tiradors, però aquesttambé poden jugar per dins. Aquests solen ser mésalts i forts que l’escorta.4. Aler Pivot: Normalment són una mica mésbaixets que els pivots. En diferencia del Pivotaquests també poden jugar per el exterior.5. Pivot: Són els encarregats dagafar els rebots ide vigilar que lequip contrari no penetri dins de lalínia de tir. Estan situats un a cada costat delampolla, gairebé sota la cistella, solen ser els mesalts de lequip per poder agafar el rebot senseproblema.\n10. Els jugadors hanficar la pilota a lacistellacontraria, que téuna formacircular, amb unaxarxa a sota.Depenent des d’on encistellis valmés o menys\n11. Cada cistella val uns punts determinatsdepenent des de quina zona de la pista s’haencistellat. Les cistelles poden valdre:•1 punt: quan s’encistella des de la zona detir lliure.•2 punts: si s’encistella des de dins de la líniade 6’75.•3 punts: si s’encistella des de fora la línia de6’75.\n12. Per poder jugar unpartit de bàsquet esnecessita una pilotaespecífica.Es de unes dimensionsespecials, són aquestes:Circumferència: 68 -73 cm.Diàmetre: 23-24 cm.Massa: 567 - 629 g.


L’agonia d’una civilització vista a través d’un poema èpic - Viquitexts\nL’agonia d’una civilització vista a través d’un poema èpic\nQuan comparem amb la Ilíada les epopeies compostes a l’Edat mitjana en llengua francesa, hi sentim vivament com les gestes, les sofrences i la mort d’alguns guerrers semblen, enmig del quadre èpic, coses petites i fredes. En canvi, una civilització sencera, adés en plena empenta, colpida de sobte mortalment per la violència de les armes, destinada a desaparèixer sense remei i presentada en els darrers batecs de l’agonia, heus ací potser l’únic tema prou gran per a una epopeia. És el de la Ilíada; i és també el d’un fragment d’epopeia compost a l’Edat mitjana en llengua d’oc, la segona part del text conegut amb el nom de Cançon de la Crosada1. Tolosa n’és el centre, com Troia és el centre de la Ilíada. Certament, no hi podem ni somiar, a comparar els dos poemes, per la llengua, la versificació, l’estil o el geni poètic; tanmateix, en el poema de Tolosa el ver accent èpic prou s’hi fa sentir, i els trets punyents no hi són pas rars. Compost, durant el combat, per un partidari de la ciutat amenaçada abans no se’n conegui el resultat, aquestes circumstàncies el priven de la meravellosa poesia que embolcalla la Ilíada, però en fan un document de gran valor. L’autenticitat del testimoniatge, confirmada per la comparança amb altres relacions contemporànies, és garantida per l’abundor i la minúcia dels detalls, però sobretot per l’accent, per aquesta barreja de passió i imparcialitat pròpia de les grans obres.\nLa civilització objecte del poema no ha deixat altres senyals que aquest poema, uns quants cants de trobadors, rars textos sobre els càtars i unes poques esglésies meravelloses. La resta ha desaparegut; el que fou aquesta civilització que les armes mataren, les obres de la qual les armes destruiren, només podem provar d’endevinar-ho. Amb tan poques de dades, tan sols podem esperar de trobar-ne l’esperit; és per això que, si el poema en presenta un quadre embellit, no per això deixa de ser una bona guia; car és l’esperit d’una civilització el que s’expressa en els quadres que en donen els seus poetes. Així, el vers de Virgili “Tu, romà, ocupa’t de dominar sobiranamente els pobles” permetria, tot sol, de concebre l’esperit de la civilització romana tan bé com tota una extensa documentació. Llegint el poema de Tolosa i evocant el que d’altra banda sabem d’aquell temps i aquest país, n’hi ha prou amb un esforç d’imaginació; veurem com n’apareix una semblança, del que fou.\nEl que en sobta, tot primer, d’aquesta relació d’una guerra religiosa, és que no s’hi tracta pas, diguem-ho així, de religió. Certament, Simó de Montfort i els seus bisbes hi parlen tres o quatre vegades dels heretges; uns bisbes, en presència del papa, acusen els comtes de Tolosa i de Foix d’afavorir-los, i el comte de Foix se’n defensa; els partidaris de Tolosa i el propi poeta, a cada victòria, es feliciten de ser sostinguts per Déu, per Crist, pel Fill de la Mare de Déu, per la Trinitat. Però hi cercaríem endebades cap altra al•lusió a controvèrsies religioses; no és gaire explicable, aquest silenci, en un poema tan viu, on batega tota una ciutat, si no és que admetem que en realitat no n’hi havia, de dissensions religioses, a la ciutat i entre els seus defensors. Els desastres que s’abatien damunt del país haurien pogut dur la població o bé a carregar als càtars la causa de la desgràcia i perseguir-los, o bé a adoptar-ne la doctrina per odi a l’invasor i titllar els catòlics de traïdors. Aparentment, ni l’una reacció ni l’altra no es produiren. És extraordinari.\nSigui perquè volem lloar, blasmar o excusar els homes de l’Edat mitjana, avui volem creure que la intolerància era una fatalitat de l’època; com si per als temps i els llocs hi hagués fatalitats. Cada civilització, com cada home, té la totalitat de les nocions morals a la seva disposició, i tria. Si el pare de sant Lluís, com diu el poema, cregué servir Déu autoritzant fredament la massacre d’una ciutat sencera després que s’hagués rendit, és que ho havia triat així; el seu nét havia de triar més tard el mateix, i sant Lluís també, ell que considerava el ferro un bon mitjà, per als laics, de resoldre les controvèrsies religioses. Haurien pogut triar altrament, i prova n’és que les ciutats del Midi, al segle XII, triaren altrament. Si la intolerància dominà, és només perquè les espases dels qui l’havien triada obtingueren la victòria. Fou una decisió purament militar. Contràriament a un prejudici molt estès, una decisió purament militar pot influir sobre el curs dels pensaments en grans espais i durant molts segles; és així de gran, l’imperi de la força.\nEuropa no l’ha trobat mai més al mateix grau, la llibertat espiritual perduda per efecte d’aquesta guerra. Car als segles XVIII i XIX, de la lluita de les idees se n’eliminaren, només, les formes més grolleres de la força; la tolerància, que llavors s’afavoria, contribuí fins i tot a la constitució de partits cristal•litzats i substituí les coercions materials per les barreres espirituals. Però el poema de Tolosa ens mostra, pel silenci que observa sobre el tema, com n’era de lluny, el país d’oc, al segle XII, de tota lluita d’idees. Les idees no s’hi enfrontaven pas, hi circulaven en un medi en certa manera continu. És aquesta l’atmosfera que convé a la intel•ligència; no és pas per a lluitar, que són fetes, les idees. En aquest país, ni la violència de la desgràcia no n’hi pogué suscitar cap, de lluita d’idees; catòlics i càtars, lluny de ser grups distints, estaven tan ben barrejats que el xoc d’un terror inaudit no els pogué dissociar. Però les armes estrangeres imposaren la coerció, i la concepció de la llibertat espiritual que en morí no tornà mai més a vida.\nSi enlloc del globus terrestre un tal grau de llibertat pot ser-hi preciós i fecund és en els contorns de la Mediterrània. A qui se’n mira el mapa, la Mediterrània li sembla destinada a ser un gresol de fusió de les tradicions vingudes dels països nòrdics i de l’Orient; aquest paper, potser l’havia ja jugat abans dels temps històrics, però a la història només l’hi ha jugat plenament un cop, i amb el resultat d’una civilització l’esclat de la qual és encara avui, o poc se’n falta, la nostra única claror: la civilització grega. Aquest miracle durà uns quants segles, i no s’ha reproduït. Fa vint-i-dos segles les armes romanes mataren Grècia, i la seva dominació colpí d’esterilitat la conca mediterrània; la vida espiritual es refugià a Síria, a Judea, després a Pèrsia. Caigut l’Imperi romà, les invasions del Nord i de l’Orient, tot i aportar una nova vida, impediren un temps la formació d’una civilització. Tot seguit, l’interès dominant de l’ortodòxia religiosa obstaculitzà les relacions espirituals entre l’Occident i l’Orient. Quan aquest interès desaparegué, la Mediterrània esdevingué simplement el camí per on les armes i les màquines d’Europa anaren a destruir les civilitzacions i les tradicions de l’Orient. L’avenir de la Mediterrània reposa als genolls dels déus. Però una vegada, en el curs d’aquests vint-i-dos segles, hi sorgí una civilització que potser amb el temps hauria estat un segon miracle, que potser, si no l’haguessin morta, hauria atès uns graus de llibertat espiritual i de fecunditat tan elevats com els de la Grècia antiga.\nDesprés del segle X, la seguretat i l’estabilitat havien esdevingut suficients per al desenvolupament d’una civilització; l’extraordinària barreja acomplerta des de la caiguda de l’Imperi romà ja podia donar els seus fruits. Enlloc més no ho podia fer al mateix grau que en aquest país d’oc, on el geni mediterrani sembla llavors haver-se concentrat. Els factors d’intolerància provinents a Itàlia de la presència del papa, i a Espanya de la guerra ininterrompuda contra els moros, no hi tenien equivalent; les riqueses espirituals hi afluïen de tot arreu sense obstacles. La marca nòrdica hi era prou visible, en una societat abans que res cavalleresca; la influència àrab hi penetrava fàcilment, en països estretament lligats a Aragó; un prodigi incomprensible féu que el geni de Pèrsia arrelés en aquesta terra i hi florís, alhora que sembla penetrar fins a la Xina. Però això no és pas tot, potser; ¿que no veiem, a la basílica de Sant Serni, a Tolosa, uns caps esculpits que evoquen Egipte? Els lligams d’aquella civilització eren tan llunys en el temps com en l’espai. Aquells homes foren els darrers, potser, per a qui l’antiguitat era encara una cosa viva. Per poc que en sapiguem, dels càtars, sembla clar que foren d’alguna manera els hereus del pensament platònic, de les doctrines iniciàtiques i dels Misteris d’aquella civilització pre-romana que abraçava la Mediterrània i l’Orient proper; i per atzar, o no, la seva doctrina recorda, en certs punts, alhora que el budisme, alhora que Pitàgores i Plató, la doctrina dels druïdes, que en altre temps impregnava aquesta mateixa terra. Quan els hagueren mort, tot plegat esdevingué simple matèria d’erudició. ¿Quins fruits aportà, quins hauria aportat, una civilització tan rica d’elements diversos? Ho ignorem; en van tallar l’arbre. Però algunes escultures poden evocar un món de meravelles, i res no supera el que suggereixen aquestes esglésies romàniques del Migdia de França.\nEl poeta de Tolosa el sent molt vivament, el valor espiritual de la civilització atacada; l’evoca contínuament; però sembla impotent a expressar-lo, i fa servir sempre els mateixos mots, Pretz i Paratge, de vegades Paratge i Mercé. Aquests mots, avui sense equivalent, designen valors cavallerescos. I, tanmateix, és una ciutat, és Tolosa qui viu en el poema i hi batega tot sencera, sense distinció de classes. El comte no fa res sense consultar tota la ciutat, “li cavalier el borgez e la cuminaltatz”, i no li dóna pas ordres, ans li demana el suport; aquest suport, tothom l’hi acorda, artesans, marxants, cavallers, amb la mateixa abnegació, joiosa i completa. És un membre del Capitoli el qui arenga davant Muret l’exèrcit oposat als croats; i allò que aquells artesans, aquells marxants, aquells ciutadans —no els sabríem pas aplicar el terme de burgesos— volien salvar al preu de la pròpia vida era Jòi i Paratge, era una civilització cavalleresca.\nAquest país, que acollí una doctrina tan sovint acusada d’antisocial, fou un exemple incomparable d’ordre, de llibertat i d’unió de classes. L’aptitud a combinar medis i tradicions diferents hi produí fruits únics i preciosos, tant pel que fa a la societat com al pensament. S’hi trobava aquest sentiment cívic intens que animà la Itàlia de l’Edat mitjana; s’hi trobava també una concepció de la subordinació semblant a la que T.E. Lawrence trobà viva a Aràbia el 1917, semblant a la que, aportada potser pels moros, impregnà durant segles la vida espanyola. Aquesta concepció, que iguala el servidor a l’amo per una fidelitat voluntària i li permet d’agenollar-se, obeir i patir els càstigs sense perdre-hi res del seu orgull, apareix al segle XIII en el Poema del Cid, així com als segles XVI i XVII en el teatre espanyol; aquesta concepció, a Espanya, embolcallà la reialesa d’una poesia que mai no tingué a França; estesa fins i tot a la subordinació imposada per la violència, ennoblia fins l’esclavatge, i permetia a espanyols nobles, agafats i venuts com a esclaus a l’Àfrica, de besar de genolls les mans dels seus amos sense rebaixar-se, per deure, no pas per covardia. La unió d’un tal esperit amb el sentiment cívic, una estimació igualment intensa per la llibertat i pels senyors legítims, heus ací el que potser no s’ha pogut veure enlloc més que al país d’oc al segle XII. És una civilització de la ciutat el que s’anava preparant en aquesta terra, però sense el germen funest de les dissensions que desolaren Itàlia; l’esperit cavalleresc fornia el factor de cohesió que l’esperit cívic no té. Igualment, malgrat certs conflictes entre senyors, i en absència de tota centralització, un sentiment comú unia aquestes contrades; s’hi veu Marsella, Bellcaire, Avinyó, Tolosa, la Gascunya, l’Aragó, Catalunya unir-se espontàniament contra Simó de Montfort. Més de dos segles abans de Joana d’Arc, el sentiment de pàtria, una pàtria que, certament, no era pas França, fou el principal mòbil d’aquells homes; fins i tot tenien un mot per a designar-la, la pàtria; l’anomenaven el llenguatge.\nRes no hi ha tan punyent, al poema, com el moment en què la ciutat lliure d’Avinyó se sotmet voluntàriament al comte de Tolosa, vençut, despullat de les seves terres, desproveït de recursos, si fa no fa reduït a la mendicitat. El comte, avisat de les intencions d’Avinyó, hi va; hi troba els habitants, que, de genolls, li diuen “Tot Avinyó us pren pel seu senyor / cadascú us lliura el cos i l’haver”. Amb llàgrimes demanen a Crist el poder i la força de tornar-li l’heretatge. Enumeren els drets senyorials que es comprometen tot seguit a satisfer; i, després d’haver tots prestat jurament, li diuen “Senyor legítim i estimat / no tingueu cap por de donar i despendre / darem nostres béns, sacrificarem nostres cossos / perquè recupereu vostra terra o morim amb vós”. El comte, regraciant-los-ho, els diu que el seu llenguatge els n’estarà agraït, d’aquesta acció. ¿Ens podem imaginar, entre homes lliures, una manera més generosa de donar-se un senyor? Aquesta generositat evidencia fins a quin punt l’esperit cavalleresc impregnava tota la població de les ciutats.\nEn els països d’on provenien els qui serien els vencedors de la guerra, l’esperit hi era ben altre; no hi havia pas unió, allà, ans lluita entre l’esperit feudal i l’esperit de les ciutats. Una barrera moral hi separava nobles i plebeus. Un cop esgotat el poder dels nobles, n’havia de resultar el que efectivament es produí, és a dir, l’arribada d’una classe absolutament ignorant dels valors cavallerescos; un règim en què l’obediència esdevenia una cosa de comprar i vendre; uns conflictes de classe aguts, que necessàriament acompanyen una obediència despullada de tot sentiment del deure, obtinguda només pels mòbils més baixos. Tan sols pot haver-hi ordre allà on el sentiment d’autoritat legítima permet d’obeir sense rebaixar-se; és potser això el que els homes d’oc en deien Paratge. Si haguessin vençut, ¿qui sap si el destí d’Europa no hauria estat ben diferent? La noblesa hauria pogut desaparèixer, llavors, sense endur-se l’esperit cavalleresc en el seu desastre, car al país d’oc artesans i marxants hi tenien part. Així, a la nostra època, encara en patim, nosaltres, tots i cada dia, de les conseqüències d’aquella desfeta.\nLa impressió dominant que deixa el quadre d’aquestes poblacions, tal com es troba a la Cançon de la Crosada, és la impressió de benaurança. ¡Quin cop no els degué ser el primer xoc de terror, quan, ja a la primera batalla, l’entera ciutat de Besiers fou fredament massacrada! Aquest sotrac els doblegà; era a aquest efecte que els havia estat infligit. No els fou pas permès de refer-se’n; les atrocitats se succeiren. Es produiren efectes de pànic ben favorables als agressors. El terror és una arma d’un sol tall. Fa més efecte sobre els qui pensen a conservar la llibertat i la benaurança que sobre els qui pensen a destruir i esclafar; la imaginació dels primers és molt més vulnerable, i és per això que, essent la guerra abans que res un afer d’imaginació, hi ha gairebé sempre quelcom de desesperat, en les lluites dels homes lliures contra els agressors. La gent d’oc patiren desfeta rere desfeta: tot el país en fou sotmès. Si hem de creure el poeta, havent Tolosa, després de la desfeta de Muret, prestat jurament a Simó de Montfort per consell del propi comte de Tolosa, no hi pensà pas, a mancar a la paraula dada; i, sens dubte, els vencedors haurien pogut recolzar-se en l’esperit de fidelitat que en aquests països acompanyava sempre l’obediència. Però tractaren les poblacions conquerides com a enemigues, i aquells homes, acostumats a obeir noblement per deure, foren obligats a obeir per por, i sota humiliació.\nQuan Simó de Montfort féu sentir als habitants de Tolosa que, malgrat la submissió, els considerava enemics, prengueren les armes; però les deposaren de seguida, empesos pel bisbe, que prometia de protegir-los, i es posaren a la seva mercè. Era un parany; els habitants principals foren encadenats, colpejats i perseguits amb una tal brutalitat que molts en moriren; la ciutat fou enterament desarmada, despullada de tots els béns, d’argent, de roba i de queviures, i enderrocada en part. Però, havent quedat així trencat tot lligam de fidelitat, n’hi hagué prou que el senyor legítim entrés a Tolosa amb uns quants cavallers perquè aquella població esclafada i sense armes s’alcés. I obtingué repetides victòries damunt d’un enemic fortament armat i bufat dels seus triomfs; és així com el coratge, quan prové del desesper, és a voltes eficaç contra un armament superior. Segons paraules de Simó de Montfort, les llebres s’hi tornaven contra els llebrers. En un d’aquests combats, una pedra tirada de mà de dona matà Simó de Montfort; després, la ciutat gosà posar-se a la defensiva davant del fill del rei de França, que acabava d’arribar amb un exèrcit nombrós. El poema acaba aquí, amb un crit d’esperança. Però aquesta esperança només s’havia de realitzar en part. Tolosa s’escapà de l’anorreament; però el país, de la conquesta, no se n’escaparia pas; Pretz i Paratge havien de desaparèixer. Després, el destí d’aquest país tingué encara durant molt temps quelcom de tràgic. Un segle i mig més tard, un oncle de Carles VI el tractava com un país conquerit, amb tanta de crueltat, que quaranta mil homes fugiren a Aragó. Tingué encara estremiments en ocasió de les guerres religioses, de les lluites contra Richelieu, i fou sovint assolat; l’execució del duc de Montmorency, executat a Tolosa enmig del viu dolor de la població, en marca la submissió definitiva. En aquell moment, però, aquest país feia molt que ja no tenia una verdadera existència; la llengua d’oc havia desaparegut com a llengua de civilització, i el seu geni, després del segle XIII, tot i influir en el desenvolupament de la cultura francesa, no trobà mai més l’expressió pròpia.\nEn aquest cas, com en força d’altres, l’esperit és colpit d’estupor en comparar la riquesa, la complexitat i el valor del que moria amb els mòbils i el mecanisme de la destrucció. L’Església cercava d’obtenir la unitat religiosa; i posà en acció el ressort més simple, en prometre el perdó dels pecats als combatents i la salvació incondicional als qui caiguessin. La llicència és la gran atracció de tota lluita armada; ¡quina embriaguesa més potent no deu ser la llicència duta fins a aquest grau, amb la impunitat i fins l’aprovació assegurades en aquest món i en l’altre per a no importa quin grau de crueltat i de perfídia! És veritat que en el poema s’hi veuen croats refusant de creure en la salvació automàtica que els ha estat promesa; però aquests esclats de lucidesa eren massa rars, per perillosos. La naturalesa de l’estimulant emprat pels homes d’Església els obligava a exercir una pressió contínua en el sentit de la més gran crueltat; aquesta pressió excitava el coratge dels croats i abatia el de les poblacions. La perfídia autoritzada per l’Església era així una arma preciosa. Però aquesta guerra només podia prolongar-se si esdevenia una guerra de conquesta. Al començament, costà de trobar qui consentís a fer-se càrrec de Carcassona; finalment, Simó de Montfort, home llavors relativament obscur i pobre, n’acceptà la responsabilitat, però entenent naturalment que les penes li eren així pagades amb un guany tangible. D’aquesta manera, amb el xantatge de la salvació i l’esperit d’adquisició d’un home ben ordinari, n’hi hagué prou per a destruir un món. Car la concepció del món que vivia en aquests llocs fou llavors anorreada per sempre.\nNomés de mirar-la, aquesta terra, ni que no se’n sàpiga el passat, s’hi veu la marca d’una ferida. Les fortificacions de Carcassona, tan visiblement fetes per a constrènyer, les esglésies, la meitat romàniques i l’altra meitat d’arquitectura gòtica tan visiblement importada, són espectacles que parlen. Aquest país patí la força. El que s’ha matat no pot pas ressuscitar; però la pietat conservada a través dels temps pot permetre un dia de fer-ne sorgir l’equivalent, si s’hi presenten circumstàncies favorables. No hi ha res més cruel amb el passat que el lloc comú pel qual la força és impotent per a destruir els valors espirituals; en virtut d’aquesta opinió, es nega que les civilitzacions esborrades per la violència de les armes hagin mai existit; es pot fer sense por del desmentiment dels morts. Així, hom mata per segona vegada el que morí, i s’afegeix a la crueltat de les armes. La pietat demana de consagrar-se als senyals, per rars que siguin, de les civilitzacions destruïdes, per mirar de concebre’n l’esperit. L’esperit de la civilització d’oc al segle XII, tal com la podem entreveure, respon a aspiracions que ni han desaparegut ni hem de deixar desaparèixer, ni que no puguem esperar de satisfer-les.\nObtingut de «https://ca.wikisource.org/w/index.php?title=L’agonia_d’una_civilització_vista_a_través_d’un_poema_èpic&oldid=130367»


L'alcalde de Mollerussa lamenta el "rànquing" diari de ciutats amb risc de contagi de covid-19 - Teleponent\nInici Comarques Pla d'Urgell L’alcalde de Mollerussa lamenta el “rànquing” diari de ciutats amb risc de...\nL’alcalde de Mollerussa lamenta el “rànquing” diari de ciutats amb risc de contagi de covid-19\nMarc Solsona critica que es "focalitzi" la gestió de la pandèmia a Ponent quan les dades creixen a tot el país\nL’alcalde de Mollerussa, Marc Solsona, ha lamentat el “rànquing” diari que es dona a conèixer amb les ciutats on creix el risc de rebrot de la covid-19. Ha dit que no “entén” que s’hagi d’intentar “justificar i competir” entre ciutats, i menys de les terres de Lleida, quan al conjunt de país hi ha indicadors de creixement del contagi.\nL’alcalde de Mollerussa també ha remarcat que “ja n’hi ha prou” de només focalitzar la gestió de la pandèmia a Ponent ja que els indicadors de nous casos són inferiors als de fa un mes però malgrat això, es dona la sensació que “aquí s’acaba el món”. Per tot plegat, ha demanat que es deixi “d’assenyalar” a les capitals de la demarcació.\nL’alcalde de Mollerussa assegura que els mesos més forts en quant al creixement de casos de covid-19 a la ciutat han estat el juliol i l’agost però ha remarcat que no hi ha hagut brots a la ciutat. Així mateix, ha remarcat que des del consistori es fa “tot el que s’ha de fer per gestionar la pandèmia”, limitant les relacions socials i controlant les mesures de seguretat.\nAixí, ha recordat que han posat més de 160 multes per no portar mascareta, i també que han fet campanyes amb dispensadors de gel hidroalcohòlic a diferents punts del municipi, o amb agents de la Creu Roja per informar de la situació.\nL’alcalde també ha explicat que fa tres setmanes que participen a les reunions del Procicat de la vegueria de Lleida. Ha puntualitzat que no es queixa de la falta d’informació perquè la tenen tota, però si que ha lamentat la “confusió externa” que es genera quan aquesta es fa pública.\nD’altra banda, Solsona ha assenyalat que de moment ningú del Departament de Salut els ha comunicat si es preveu fer cap cribratge massiu a la ciutat o les centrals fructícoles que hi ha la ciutat tot i que ha reconegut que ara potser seria un bon moment per fer-los pel fet que la zona es troba en plena campanya de la fruita.\nEn aquest sentit, Mollerussa va habilitar a finals de juliol un espai als Pavellons Firals per acollir possibles casos positius entre temporers de la campanya de la fruita. Des d’aleshores, aquest equipament només ha acollit un cas.\nVa ser el cap de setmana passat, quan un treballador va tenir símptomes, se li va fer la prova, i mentre estava a l’espera del resultat se’l va allotjar al pavelló. Una vegada es va conèixer que aquest temporer havia donat positiu, se’l va derivar a la Casa de Colònies de la Manreana, que és un dels dos dispositius que ara mateix acullen temporers que han de fer aïllament a la campanya de la fruita a Lleida.\nFinalment, l’alcalde de Mollerussa ha dit que estan pendents de la publicació de la resolució de la Generalitat pel que fa a l’afectació quinzenal de mesures contra la covid-19. Ha afegit que caldrà veure com s’articula i que aleshores decidiran què fer amb els actes programats abans d’anul·lar res. ACN\nArticle anteriorInstal·len un centenar de càmeres a les presons de Ponent i Brians 1\nArticle següentTàrrega suspèn les activitats culturals durant els propers 15 dies


Ens vam anar d'excursió pel Pirineu Català, Joanen un entès del tema va voler dur a la Laia de passeig per la montanya.\nVam viure moltes anècdotes que les recordarem amb un somriure a la cara. Sempre val la pena viure aquest tipus d'experiències.\nSegur que al seu casament viurem d'altres i mes intenses, quines ganes ja!\nsesión de fotos en la montaña\npreboda parque nacional\nUn casament de tardor a la Boscana (LLeida)\nQue dir d'aquesta súper casament ... va ser tan bonic, tan especial hi havia tant sentiment ....\nSens dubte el casament de tardor que somiaven tenir l'Alba i l'Isidre.\nPer l'Alba les seves amigues són molt especials, aquestes van tenir un gran paper en les seves noces, la van acompanyar des de primera hora del matí amb les seves batetes, molt maques elles. La bata que portava Alba estampada de flors era de Miss Camisones. El vestit triat va ser un dos peces de Cristina Tamborero, que mes tard va sorprendre Isidre en un First look amb un altre vestit de la mateixa, aquest va ser un gran moment. Les seves sabates eren de Mascaró i el tocat de Índia Tiares i Tocats. Isidre vestia de Canalli.\nEs van casar en una petita església del poble d'Isidre. La finca La Bocana va ser el lloc escollit per a la celebració.\nJaiak van ser els encarregats de la gran transformació per crear màgia a cada racó, des de la decoració de l'Església, els jardins de l'aperitiu i la gran sala on es va recrear un bosc de fades..qué meravella !! Sens dubte Joan Conejo és un veritable artista.\nGràcies a Alba i Isidre per tractar-me tan bé per fer-me sentir especial, i deixar-me formar part d'un dels millors moments de la seva vida.\nboda elegante en la boscana\nfotógrafos de boda tarrragona\nfotografs de casament\ncasament de tardor\nPreboda a la Plana de Lleida\nLaura i Oriol en breu se'ns casen! El seu reportatge de preboda havia de ser a la Plana de Lleida, ja que el seu casament se celebrarà a Barcelona d'on és ella. Així tindrien un record dels seus dos ciutats estimades.\nLaura es dedica a la imatge i com a bona dissenyadora tenia moltes idees de com poder reflectir el que són ells en imatges. Vam fer una mica de tot i el resultat és que ens ho vam passar genial.


31/01/2020 a les 16:00\nEl cap de setmana es presenta amb un titular indiscutible a la meteorologia: ambient primaveral, poc fred. Deixem enrere una setmana que hem rebut la visita de cues de front molt desgastades que han donat nuvolositat alta i mitjana al cel. No gaires notícies més per una setmana de meteorologia moderada.\nEls últims dies s’han assemblat molt els uns amb els altres: només han diferit perquè de mica en mica el termòmetre ha anat repuntant a llindars més alts. I avui, divendres, està acabant de creuar un front, un altre front. Però és que demà, dissabte, en creuarà un altre amb molt poques conseqüències a la nostra població. De fet, tan poques conseqüències que pràcticament no impedirà que el Sol pugui lluir bastantes estones i deixi el termòmetre passant dels 15 graus al migdia.\nDiumenge podrà pujar una mica més el termòmetre, tot i que es preveu un dia menys radiant. La temperatura màxima de diumenge podria ser molt propera als 20ºC. Noticiable que diumenge és la Candelera i la dita popular ho diu molt clar: “Si la Candelera riu l’hivern és viu”. Atenció doncs, que els refranys populars, sense ser ciència certa, tenen un grau de seguretat molt elevat.


Urgent: Aída Nizar detinguda per la policia després de sentir crits a casa seva\nAída Nízar acaba detinguda per un altercat domèstic | CatalunyaDiari\nUrgent: Aída Nizar detinguda per amenaçar la seva parella amb un ganivet\nL'exconcursant de 'Gran Hermano' ja està en llibertat\nRedacció 21/04/2020 13:03h\nLa polèmica concursant de 'Gran Hermano',Aída Nizar ha estat detinguda per la policia durant la matinada d'aquest dilluns per, suposadament, amenaçar la seva parella amb un ganivet.\nSegons ha confirmat 'Jaleos' en exclusiva, els agents es van desplaçar fins a la casa de Madrid on viu Aída Nizar, alertats per una discussió entre l'exconcursant de 'GH' i la seva parella, Fernando. L'agressivitat de la situació van obligar els agents a dirigir-se a l'habitatge per intentar solucionar l'alterada discussió que estaven mantenint.\nSegons sembla, Aída es va enfrontar a la seva parella amb un ganivet a la mà. Tal com afirma la víctima, la polèmica col·laboradora de televisió el va amenaçar i el va fer fora del seu domicili. La presència de les autoritats a la casa van empitjorar les coses, ja que segons explica el citat mitjà, Aída es va negar a obrir la porta l'habitatge i va entrar en còlera. El mateix Fernando s'encarregava d'explicar als agents que durant la convivència havien tingut constants discussions i baralles.\nTal com recull 'Jaleos' i segons fonts de la Policia Nacional, després de la insistència dels agents i l'advertència d'accedir per la força, la presumpta agressora els va deixar entrar a l'habitatge, sent detinguda immediatament per prestar declaració sobre els fets. La convivència entre els dos estava sent un autèntic infern.\nAída ja ha estat posada en llibertat\nLa col·laboradora, que fa algun temps que està allunyada dels mitjans a Espanya, va estar declarant diverses hores a la comissaria d'Hortaleza (Madrid), fins que finalment va ser posada en llibertat. De moment, ni Aída ni la seva parella s'han pronunciat sobre els fets.\nAída Nizar es trobava passant aquest confinament amb la seva parella Feranando amb qui fa uns mesos que està sortint. De moment es desconeix si Aída ha tornat a la mateixa adreça on estava passant el confinament amb el seu xicot. La mare de la col·laboradora ha confirmat a 'Jaleos' que no sap absolutament res del que ha passat.\nNizar és una de les concursants més polèmiques de la història de 'Gran Hermano'. El seu pas per 'Supervivientes' també va ser molt criticat, ja que va arribar com a concursant reserva i va proporcionar informació de l'exterior als concursants.\nLa mentida de Letícia per poder-se casar amb Felip\nLa tristesa de la reina Sofia pel coronavirus: apartada d'una persona molt estimada\nDetingut Policia Nacional Aída Nizar


Manteniment i recanvis per al teu cotxe | Albert Lacosta Taller\nAdquirir recanvis per al cotxe és alguna cosa molt comú, sobretot si es tracta de cotxes que ja tenen algun temps d’ús i alguns dels seus elements ja van complir amb la seva vida útil. Fins i tot si es tracta de cotxes nous, moltes vegades podem necessitar peces de recanvi ben sigui per un desperfecte, o algun cop o impacte.\nTrobar un recanvi de cotxe requereix temps i de dedicació. Per això, avui volem donar-vos 5 consells relacionats amb el manteniment del vostre vehicle. A més, us ajudaran a evitar maldecaps en cas de necessitar comprar qualsevol tipus de recanvi.\nConeix el teu cotxe. Conèixer el teu cotxe i el seu funcionament és vital per detectar a temps qualsevol tipus de fallada. Evitaràs que es produeixin danys majors. Davant qualsevol dubte, acudeix al teu concessionari o taller mecànic de confiança.\nCompta amb un pla de manteniment. TTots els vehicles requereixen cert tipus de manteniment d’acord el quilometratge recorregut. Si l’atens en funció del pla de manteniment traçat, podràs adquirir amb temps les peces i additius necessaris al millor preu i qualitat.\nDisposa d’un estoc mínim d’algunes de les peces de recanvi habituals com corretges, filtres d’aire, gasolina i oli. D’aquesta forma tindràs un recanvi just al moment de necessitar-ho, a més de disposar d’un temps previ per trobar el millor preu.\nEl barat surt car. Intentar estalviar diners adquirint recanvis no originals o de segona mà, en general, no és molt bona idea. T’exposes a sofrir avaries a curt termini. Però si vols estalviar una mica, el millor és comparar diversos pressupostos de peces o parts originals i noves, i optar per la millor oferta.\nAdquireix les peces de recanvi en llocs de confiança o bé a través d’agents autoritzats. Així garantiràs que la peça que compres és l’original. Moltes de les peces disposen d’algun tipus de garantia. Abans de comprar-la, verifica que serveixin per a la marca i model del teu cotxe.


Graduació oficial Psicologia Facultat Ciències Salut | Castellón Información\n90 alumnes participen en la graduació oficial de la Facultat de Ciències de la Salut de l’UJI en l’àrea de Psicologia\nDurant l’acte aquest dilluns al Paranimf es lliurarà a l'alumnat una beca i un diploma. La cerimònia estarà presidida pel degà Rafael Ballester\nDurant l’acte aquest dilluns al Paranimf es lliurarà a l’alumnat una beca i un diploma. La cerimònia estarà presidida pel degà Rafael Ballester\nUn total de 90 estudiants que han finalitzat els seus estudis durant el curs 2017/2018 en el Grau de Psicologia participaran dilluns 10 de desembre de 2018 en l’acte oficial de graduació de la Facultat de Ciències de la Salut. Durant l’acte, que es realitzarà al Paranimf universitari, es lliurarà a l’alumnat una beca i un diploma. La cerimònia estarà presidida pel degà de la FCS, Rafael Ballester.\nL’acte de graduació de l’estudiantat de Psicologia es realitzarà a partir de les 17.30 hores. En aquest acte participaran 90 alumnes del Grau en Psicologia, amb Estefanía Ruiz Palomino, professora del Departament de Psicologia Bàsica, Clínica i Psicobiologia de l’UJI com a padrina, i Victoria Branchadell Capdevila en representació de l’estudiantat.\nEls actes de graduació estan organitzats pel Programa AlumniSAUJI, amb col·laboració amb el Servei de Comunicació de la Universitat Jaume I. En aquests actes, on a més a més de l’estudiantat i una representació del món acadèmic també hi estan presents les famílies dels recents graduats i graduades, pretenen reconèixer l’esforç i donar l’enhorabona a l’estudiantat que ha finalitzat els seus estudis.\nalumnat71 Facultat de Ciències de la Salut14 graduació9 oficial43 participació253 psicologia23 UJI2716


Lloable Confraria de la Soledat d'Ontinyent: La Confraria publica la Vella Quaresma de 2008\nLa Confraria publica la Vella Quaresma de 2008\nUn any més, i enguany més prompte que mai, la Confraria de la Soledat d’Ontinyent s’avança al Carnestoltes per tal que quan aquesta festa acabe estiga disponible una nova edició de la Vella Quaresma, el tradicional calendari quaresmal que marca quantes setmanes falten per a l’arribada de la Pasqua Florida. Són ja molts els col·legis i els instituts d’Ontinyent i de la Vall d’Albaida que la treballen, i també la distribueixen diverses entitats culturals i parròquies de la nostra comarca i de molt més lluny encara.\nAllò que va començar com un fet propi de la Confraria, pels més menuts dels confrares i confraresses, ha assolit una difusió ben interessant, inimaginable fa uns anys, i gràcies a les noves tecnologies. Cada any aportem al nostre patrimoni etnològic una figura novella, i l'editem en 15.000 fulls. L'any passat mateix es varen exhaurir totes elles, i les peticions fetes tant per col·lectius diversos, educatius i religiosos especialment, com de persones particulars d’arreu de les comarques valencianes però també de Catalunya, les Illes Balears, Euskadi, Múrcia i Andalusia, van ser servides a través del correu electrònic.\nSi aquelles persones que vulguen tenir la nostra Vella Quaresma no poden baixar-la a través de la publicada en la present pàgina, poden demanar-nos-la a través del nostre correu electrònic. Podeu baixar-la pitjant ací mateix, a través de Vilaweb Ontinyent.\nAixí mateix, agrairem a aquelles persones que baixen la figura quaresmal que, si són tan amables, escriguen algun comentari en el present blog o ens ho facen saber a la nostra adreça electrònica, per veure com de lluny ha arribat en la present edició.


Recomanats i vigilats a l’Escola Pia (1) | Records de Terrassa\nRecomanats i vigilats a l’Escola Pia (1)\nescola pia 1924\nSegons m’explicava l’Antoni Crusellas, quan ell anava a l’Escola Pia, abans de la guerra civil, els alumnes es dividien en 2 grups: els recomanats i els vigilats.\nEls recomanats passaven la major part del dia a l’escola i rebien un tracte preferent amb una organització educativa específica que els feia diferents i superiors a la resta dels alumnes de l’escola. En aquest grup només hi podien anar els fills de fabricants i persones benestants de la ciutat, ja que els diners que costava la mensualitat no els podia pagar tothom. Els vigilats eren alumnes que pagaven bastant menys i que, per aquest motiu, rebien una educació i un tracte diferent.\nEl record en qüestió, fa menció a les diferencies que es podien observar entre aquests dos grups d’alumnes a l’hora de l’esbarjo, i és que, mentre els recomanats podien jugar a futbol amb una pilota de cuir, els vigilats se la tenien que fer de draps lligats ja que per ells no n’hi havia. Per qui no ho ha viscut, pot semblar estrany, però era una realitat que feia que fins i tot els patis on jugaven fossin diferents pels uns i pels altres.\nUn dia es veu que van organitzar un partit de hockey entre els dos grups i la imatge va ser ben curiosa, ja que mentre els recomanats portaven estics de veritat, els vigilats anaven amb pals de fusta que s’havien hagut de fer ells mateixos.\nA la foto podeu observar un partit entre recomanats l’any 1924 i si observeu a la dreta veure al fons la Torre del Palau.\n« El Sr. Gunfaus i l’Sport Center El “cara al sol” a l’Escola Pia (2) »\nData : 26 gener 2009\nEtiquetes: escola pia, recomanats, torre del palau, vigilats\nRicard Font Serra (00:55:17) :\nAixò dels recomenats i els vigilats és el que demostra que, als escolapis hi havia molta pràctica religiosa falsa, ja que s’en fotien del esperit evangèlic i de Sant Josep de Calassanç, fent aquestes distincions entre rics i pobres.\nDe totes maneres a l’Esglèsia actual passa el mateix, sinò digueu perque hi ha un sant Josemaria Escrivà i no hi ha Sant Oscar Arnulfo Romero. Pagant Sant Pere canta i mai millor dit.\nRafael (10:34:25) :\nQuan jo anava a Can Culapi, la divisio era “PERMANENCIES” i “NO PERMANENCIES”.\njosep badrenas (20:17:04) :\nJo era de Cultura Pràctica, pero veig que a can culapi estaveu distrets….Alli tambe hi havian els “recomanats”, que es quedaven a fer els deures a la classe, naturalment pagant un complement… la diferencia es que no era una escola religiosa, i per tant, no compromesa, si be en la meva época, tots estavem mes o menys compromessos per un canto o per unaltre… Nois: no hi havia res mes!!!


Barcelona. Dissabte, 8 de febrer de 2020. 15:35\nActualitzat Dissabte, 8 de febrer de 2020. 17:37\nEl productor audiovisual Tatxo Benet ha desballestat un dels pilars del relat unionista amb un tuit aquest dissabte. Contestant les crítiques que sovint rep el president de la Generalitat, Quim Torra, acusant-lo de "governar per a l'independentisme", Benet s'ha fixat en el president espanyol, Pedro Sánchez.\n"Tanta matraca amb què si el president Torra només governa per la meitat de Catalunya i el president Sánchez, a banda de les institucions, només es reuneix amb organitzacions obertament unionistes", ha etzibat en referència a les reunions que Sánchez va mantenir el passat dijous amb Barcelona Global, CCOO, la UGT, Pimec i Foment.\nTanta matraca amb que si el president @QuimTorraiPla només governa per la meitat de Catalunya i el president Sánchez, a banda de les institucions, només es reuneix amb organitzacions obertament unionistes. L’opinió de, per exemple, la Cambra i @jcanadellb no li interessa?\n— Tatxo Benet (@BenetTatxo) February 8, 2020\n"L'opinió de, per exemple, la Cambra de Barcelona i Joan Canadell no li interessa?", s'ha preguntat. Sánchez no va reunir-se amb la principal entitat econòmica de la capital catalana, que està liderada per Eines de País, una candidatura impulsada per l'Assemblea Nacional Catalana (ANC).\nBenet també ha carregat contra l'acord al qual van arribar Sánchez i l'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, de fer Barcelona "cocapital cultural i científica d'Espanya". "A Catalunya hi ha gent que quan li parles de Barcelona com a capital d’un estat, se li posen els pèls de punta", ha comentat.\n1- A Catalunya hi ha gent que quan li parles de Barcelona com a capital d’un estat, se li posen els pèls de punta. En canvi, es desfan emocionats quan els hi diuen que serà co-capital d’unaltra estat. Però ni tan sols co-capital política, sinó només “cultural i científica”.\n"En canvi, es desfan emocionats quan els diuen que serà cocapital d’un altre estat. Però ni tan sols cocapital política, sinó només 'cultural i científica'", ha afegit. "Suposo que, a partir d’ara, els nens de les escoles de tota Espanya quan estudiïn allò d'Espanya, capital?' respondran a l’uníson: 'España capital Madrid y cocapitales culturales y científicas Madrid y Barcelona", s'ha burlat.\ndiàleg Els comuns exigeixen a Torra no utilitzar el diàleg com a "arma electoral" El Nacional\neleccions Rufián: "Les eleccions catalanes poden ser més tard del que sembla" El Nacional


LA “VERITAT” SOBRE LA LLET – Blog Llet Nostra\nHome Sin categoría LA “VERITAT” SOBRE LA LLET\nLA “VERITAT” SOBRE LA LLET\nLlet Nostra va ser a la Fira de la Llet de Vilobí d’Onyar el passat 19 i 20 d’octubre de 2013 on el catedràtic Sergio Calsamiglia va aixecar gran expectació am la seva xerrada anomenada “ La llet com a font de salut, mites i realitats”\nI no va defraudar! Ens va donar una sèrie d’idees importants i dades científiques que cal conèixer en torn als mites de la llet i les seves realitats que recollim aquí:\n1. Amb freqüència la referència al bo o dolent d’un aliment sol ser simplista. Hi ha dietes que són més o menys saludables, però no hi ha aliments bons o dolents. Aquest és un dels problemes en les recomanacions que es fan sobre els aliments : un pot sostenir que el consum d’un excés de greix lacti pot ser dolent per a la salut, però deixar de prendre llet també implica que deixem de prendre proteïna làctia , probablement la proteïna de millor qualitat per a l’alimentació, i calci. Cal ser sensat i consumir els aliments en les quantitats recomanades.\n2. L’Organització Mundial de la Salut, o qualsevol ministeri de sanitat de qualsevol país europeu, on s’estableix la recomanació del consum de 2 a 3 racions de llet al dia. Una ració de llet equival a un got de 250 mil · litres, dos iogurts o postres lactis, o uns 30 grams de formatge. En l’actualitat, el consum mitjà de llet del ciutadà espanyol és d’una ració al dia, molt per sota d’aquestes recomanacions.\n3. La imatge tradicional de la llet i més comú és la d’un aliment sa i bo. Però Internet ha permès divulgar , de vegades sense cap tipus de control, una imatge menys bona, freqüentment basada en informació no necessàriament falsa, però molt parcial. El problema és que els mitjans de comunicació solen reflectir amb més interès les notícies dolentes que les bones. I els consumidors semblen assumir més les informacions dolentes que les bones. Som així! Però ens juguem la nostra salut, i en aquest sentit creu que, sovint, manca responsabilitat.\n4. Avui hi ha molta evidència epidemiològica que indica que els individus que consumeixen llet tenen un menor risc de patir malalties cardiovasculars, càncer de còlon i síndrome metabòlica. No és que el seu consum previngui, sinó que amb ell esmenem un dèficit. Però tot i això, no és inusual veure informació contrària a aquestes afirmacions.\n5. Una crítica habitual és que l’ésser humà és l’únic mamífer que segueix bevent llet d’adult i no és el normal … Aquest és un argument molt demagògic. Els humans fem moltes coses molt diferents a altres mamífers. Cultivar plantes, per exemple, estaria en el mateix ordre d’activitat que munyir vaques per obtenir aliments. Però, a més, hi ha un altre aspecte fonamental. En l’antiguitat, l’esperança de vida dels humans estava sobre els 35 anys. I és cert que si organitzem la nostra vida sobre aquesta perspectiva, potser la nutrició equilibrada tingui poca rellevància en la prevenció de malalties cròniques, perquè als 35 anys hi ha poques malalties cròniques. El problema apareix quan la societat avança i l’esperança de vida s’allarga. Dit d’una altra manera, amb una esperança de vida de 35 anys no cal preocupar-se pel consum de llet … ni del tabac. Però quan l’esperança de vida arriba als 80 anys, probablement sí.\n6. Cal guiar-se per les recomanacions oficials més universals, és a dir, 2-3 racions diàries. Però cal recordar que el consum mitjà a Espanya és d’una ració per persona i dia, i això està clarament per sota de les recomanacions. Això és el que genera preocupació. Cal no oblidar que els ciutadans europeus som deficitaris en calci, i que el 60 % del calci que consumim procedeix dels productes lactis.\n7. Els que van al dietista per tractar d’aprimar tenen la percepció que han de deixar de prendre productes làctics. No hi ha cap dubte des del punt de vista científic que la llet no engreixa, amb prou feines conté greix. És molt més greu per a la salut deixar de prendre calci que ingerir el poc greix que té la llet. Per exemple, la societat americana de dietistes clínics recomana que les dietes per aprimar continguin productes i derivats làctics.\nAquestes i moltes idees interessants són les que ha extret el catedràtic Sergio Calsamiglia dels seus anys d’estudis i que va compartir amb tots nosaltres.\nPer això la llet de cooperatives catalanes Llet Nostra continua cada dia treballant per fer-vos arribar la nostra llet s a les vostres llars, per una vida saludable.\nHi ha algun d’aquests punts que no coneixies o que t’hagi sorprès?\nA Llet Nostra fem colla amb l’alimentació saludable!\npropietats de la llet\nLLET NOSTRA A LA FIRA DE LA LLET 2013 DE VILOBÍ D’ONYAR\nLlet Nostra aporta 6.000 litres de llet a la gran recollida «Cap nen sense bigoti»\nRecepta d’espaguetis a la carbonara\nRecepta d’arròs amb llet\nLlet Nostra, el nostre compromís és estar a prop\nFlam de torró Per a 6 persones Ingredients500 ml de llet 100 g de torró tou 4 ous 2-3 cullerades d...


Coronavirus : 1 nou mort a Catalunya Nord i continuen augmentant les hospitalitzacions - VilaWeb\nCoronavirus : 1 nou mort a Catalunya Nord i continuen augmentant les hospitalitzacions\nContinuen augmentant els casos de coronavirus a Catalunya Nord, també repasarem altres notícies relacionades amb la pandèmia., com la prolongació del confinament fins al 15 d'abril.\nCom cada vespre, ahir divendres, l’ARS (l’Agence Régionale de Santé) ha fet públic el balanç de la pandèmia de coronavirus ((COVID-19). Pel que fa a les dades a Catalunya Nord, s’ha de lamentar un nou mort ,així com segueixen augmentant ls hospitalitzacions, que ahir eren de 113 , 3 més que el dijous, en quant als malats ingressats en cures intensives son 32 , 2 menys que dijous, i 34 persones han rebut l’alta i estan al seu domicili. En total hi hagut a casa nostra 9 morts.\nA la regió hi ha 268 casos més diagnosticats en un dia, que fan un total de 1553 diagnosticats. Hi ha 622 hospitalitzats, 71 més que dijous, dels quals 186 en cures intensives 10 més que dijous. Han rebut l’alta i han tornat a casa 269 malalts i s’han registrat 61 decesos, és a dir que han mort 7 persones les darreres 24 h.\n* A l’estat francès s’han comptabilitzat 299 morts en un dia. Això eleva els morts des de que va començar la pandèmia a 1.995 .En total hi ha a l’estat francès 32.964 casos de malats de coronavirus, un 13% més que el dijous, 3.787 persones estan ingressades actualment en cures intensives, un 12% més que dijous. En total hi ha 5.700 persones que han superat la malaltia. Per altre costat, El primer ministre, Édouard Philippe , ha anunciat la prolongació del confinament fins al 15 d’abril, (vegeu en vídeo la seua intervenció) avisant però que, encara és pot prolongar més, depenent de l’evolució de la pandèmia. Cal recordar que el Consell científic va recomanar la continuació del confinament fins al 28 d’abril, en aquest informe\nCal recordar que les xifres de decesos només comptabilitzen les que és produeixen en mitjà hospitalari, segueixen doncs sense comptabilitzar les morts que es produeixen a domicilis particulars i /o als EPADS.\n*A Perpinyà el prefecte a requisat un hotel. Aquest és un lloc de confinament per a pacients curats però encara contagiosos i que necessiten atenció. Hi ha 40 habitacions gestionades per un metge i 2 infermeres. A més això permet també, alliberar alguns llits a l’hospital de Perpinyà. La prefectura recorda que: ‘Les persones infectades i susceptibles de transmetre el virus a les seues famílies han d’estar aïllades. Per a aquest propòsit, els llits de l’hotel, equipats i estrictament delimitats de la resta de l’establiment, han estat obertes des del passat dijous’.\nLa CAF (Caisse d’allocation familiale) de Catalunya Nord va assegurar dijous passat que totes les ajudes socials seran atorgades com previst durant tota la durada de la crisi sanitària.\n* La presó de Perpinyà alliberarà de manera anticipada 25 presos per evitar la propagació del coronavirus Així mateix 4 presos més, està previst que se’ls suspenguin les seues condemnes i 19 més es presentaran al JAP dilluns, per obtenir una suspensió de pena per raons mediques.\nAquests darrers, hauran de tornar al centre penitenciari per complir el final de la seua condemna, una vegada passada la pandèmia. Els sindicats de vigilants recorden que a la presó de Perpinyà hi ha actualment 730 presos, per a 550 places.\nAmb aquests alliberaments avançats, es buidarà una part de la presó que serà reservada pels casos positius del coronavirus. Precisament, la passada nit de dijous , un un detingut condemnat per un afer criminal, va intentar escapar de l’hospital de Perpinyà en creuar una tanca. Els vigilmants el van capturar i controlat. L’home va ser hospitalitzat amb una sospita d’infecció per Covid 19.\n* Tal com estava previst, el prefecte Philippe Chopin ha interactuat en un xat des de la seua pagina de facebook amb els ciutadans , acompanyat de Guillaume Poumeau de Lafforest, comandant del grup de gendarmeries del P.O. i del comissari Jean-Marc Rebouillat, director departamental de seguretat pública. El xat era per parlar de seguretat. Si us interessa el que s’ha parlat trobareu el vídeo a la seua pagina oficial, així com els altres vídeos dels anteriors xats . Està previst que, vist l’èxit de l’experiència, els xats continuin.\ncomandant del grup de gendarmeries\ncomissari Jean-Marc Rebouillat\ndirector departamental de seguretat pública\nGuillaume Poumeau de Lafforest


Ajuntament de Sant Andreu de Llavaneres - Comencen les obres per ampliar la vorera del carrer Contrabandistes\nComencen les obres per ampliar la vorera del carrer Contrabandistes\nPer dur a terme els treballs es prohibirà l'estacionament i s'habilitarà un espai especial pel pas de vianants\nAquest dimarts comencen els treballs per ampliar la vorera del carrer Contrabandistes, entre la porta del poliesportiu i els contenidors soterrats que hi ha una mica més amunt. Les obres ampliaran l'amplada fins els 1,80 metres aproximadament, el doble que actualment. Es preveu que tot plegat estigui llest abans d'acabar l'any.\nMentre durin els treballs es prohibirà l'estacionament en aquest tram de carrer tot i que només a la banda on es realitzin les obres. Per altra banda, s'habilitarà un espai destinat als vianants, amb especial atenció als alumnes de l'escola Jaume Llull, i és facilitarà l'accés al poliesportiu a peu. No hi haurà cap restriccions de trànsit.\nEl govern municipal ha previst una ampliació de la partida pressupostària destinada a la millora de les voreres del municipi, de cara el 2020. Així, s'anirà intervenint la via pública progressivament per millorar la mobilitat a peu dels veïns.


Intel·ligència artificial: el camí a la vida eterna i l’alliberament del treball – CATEi\nIntel·ligència artificial: el camí a la vida eterna i l’alliberament del treball\nEl professor José Luis Cordeiro desgrana en el cicle de conferències “La vida al futur”, organitzat per La Vanguardia, l’esdevenir de la humanitat.\n“En les pròximes dues dècades veurem més transformacions per a la humanitat que en els últims dos mil·lennis. Encara no hem vist res del que ve”. Categòric, José Luis Cordeiro, de la Singularity University de Silicon Valley, transmet un futur pròsper de la mà de la intel·ligència artificial. Un bon avenir per a la humanitat que ha analitzat en el cicle de conferències “La vida al futur” organitzada per La Vanguardia, amb la col·laboració de Seat i ICL.\nEls exponencials avenços tecnològics, la robotització, la pròpia intel·ligència artificial. Són els grans canvis que es presenten a l’horitzó. “El futur és realment increïble”, afirma Cordeiro. “Veurem la fi de l’espècie humana i tot el que coneixem. Ve la edat posthumana“, assegura. No només conviurem amb els robots, sinó que nosaltres també serem robots. De quina manera? “Ens anem a fusionar amb la tecnologia“, repeteix més d’una vegada, decidit. A tall d’exemple, preveu que els nens neixin connectats a la xarxa en uns cinc anys o que creiem un “cervell internacional” compartit en el qual es descarreguin els coneixements de cadascú, i pot al seu torn accedir-hi.\nAprofitar la intel·ligència artificial\nEn qualsevol cas, Cordeiro fuig de visions catastrofistes. No s’imagina que els robots, cada vegada més avançats, destrueixin els nostres llocs de treball. D’una banda, perquè la vida podria girar al voltant de la autorealització personal i no a la feina, amb una renda bàsica universal que ens alliberi d’aquest. De l’altra, perquè en qualsevol crisi hi ha dos factors: el perill i l’oportunitat.\nAmb l’oportunitat en ment, crida a aprofitar al màxim els avenços en recerca per millorar les nostres vides. La seva visió a mig termini sorprèn. D’entrada, planteja la desaparició de la mort. “Ja podem visualitzar la mort de la mort”. És una frase que sempre l’acompanya. “Jo no penso morir”, confessa. I demana que els altres segueixin el seu exemple: “la vida és tan apassionant, tan meravellosa … Qui no vol viure-la és un ruc”.\nCom canviarem l’ara ineludible destí de morir? Cordeiro parla del transhumanisme, utilitzar la intel·ligència artificial i la tecnologia per transcendir els nostres límits. Investigació pel mig, “som l’última generació humana mortal o la primera immortal”, assevera. La medicina del futur “no curarà, va a prevenir”, diu.\nAmb ella “anem a vèncer a l’envelliment”. Silicon Valley té molt a dir en això. Google vol acabar amb la mort i Facebook amb totes les malalties. Cal fixar-se en les cèl·lules cancerígenes, que no envelleixen, o en els bacteris, que tampoc ho fan. En elles pot estar la clau de la immortalitat.\nEn evitar la mort també entra en joc una opció com la criopreservació. És “el pla B” si falla el “pla A”, la immortalitat. Congelar-nos fins trobar la cura a aquesta malaltia que ens mata. Lluny de ser una cosa impensable, ja s’està fent.\nInfluirà així mateix la clonació d’òrgans i la selecció genòmica. “Anem a dissenyar als nostres fills, som l’última generació humana no dissenyada”, sosté.\nCom a resultat, la intel·ligència artificial i la ciència obren la possibilitat de viure no només centenars, sinó milers d’anys. “La ciència ficció d’avui és la realitat del demà: el que veurem en tecnologia en vint anys va ser màgia“, vaticina.\nSi vivim més, serem més i consumirem més. Però aposta per ser positius. Hi haurà recursos suficients, ja que es crearan. “Gràcies a la nanotecnologia no hi haurà escombraries, només matèria primera en el lloc equivocat”. I si no, a mirar el cel: la mineria espacial té gran potencial.\nAixí mateix, més gent suposa més cervells. Més ments pensants que generen coneixement. “El desenvolupament és cada vegada més ràpid. Mai imaginem créixer a aquesta velocitat. Ja no hi ha excusa per seguir sent un país pobre”, adverteix, ja que són els que més ràpid estan creixent i tenen totes les eines per sortir de la pobresa.\nTampoc hi haurà excusa per dir “no sé”. De la mà de la intel·ligència artificial tota la informació estarà al nostre abast.\nLUIS FEDERICO FLORIO – LA VANGUARDIA\n5 Desembre 2016 cateinf\tNews, web


L’Ajuntament posa plaques als carrers del polígon industrial – Revista07500\non 05/10/2021 05/10/2021 actualitat ajuntament\nL’Ajuntament posa plaques als carrers del polígon industrial\nFins ara els noms eren a valles de més de 30 anys d’antiguitat. Els operaris de la brigada municipal han instal·lat divuit plaques a nou carrers\nL’ajuntament de Manacor ha renovat durant la darrera setmana la senyalització dels carrers del polígon industrial. En total, s’han instal·lat divuit noves plaques a nou carrers, amb l’objectiu de dignificar aquesta zona industrial i comercial de Manacor i, alhora millorar-ne l’accessibilitat.\nEs tracta de les plaques de l’avinguda dels Industrials, el carrer dels Ferrers, el carrer dels Menestrals, el carrer dels Fusters, el carrer dels Oliveristes, el carrer dels Picapedrers, el carrer dels Forners, el carrer dels Argenters i el carrer de la Pagesia. Les tasques d’instal·lació de les noves plaques les han realitzat els operaris de la brigada municipal, impulsades per la Delegació de Desenvolupament Local.\nPrevious Article La UCI de l'hospital deixa de tenir ingressats per covid\nNext Article Voreres 'anti-cotxes' per deixar voltar les ambulàncies cap el centre de salut


El jutge decideix obrir juí oral pel cas Sala - À Punt\nEl jutge decideix obrir juí oral pel cas Sala\nMiguel López seurà al banc dels acusats per l'assassinat de la seua sogra, Mari Carmen Martínez, viuda de l'expresident de la CAM, Vicente Sala.\nMiguel López seurà al banc dels acusats per l'assassinat de la seua sogra viuda de l'expresident de la CAM, Vicente Sala.\n14 de gener 2019 - 12:19\nAquest dilluns el jutge del Jutjat d'Instrucció número 7 d'Alacant ha decidit obrir juí oral pel cas Sala. Miguel López seurà al banc dels acusats per l'asassinat de dos tirs al cap de la seua sogra, Mari Carmen Martínez, viuda de l'expresident de la CAM, Vicente Sala.\nDimecres passat les dos acusacions i la fiscalia es ratificaren en la seua posició i demanaren el processament del principal sospitós, Miguel López. El fiscal el considera l'autor material de la mort de la sogra, Mari Carmen Martínez, i manté l’acusació d’assassinat, amb l'agreujant de parentiu, com també l’acusació particular, que representa el seu fill.\nL'advocat defensor de Miguel López va demanar l'arxiu del cas per falta de proves. L'acusat va estar empresonat 39 dies, però ara es troba en llibertat provisional.\nLa viuda de l'expresident de la CAM va morir assassinada en rebre dos tirs al cap el desembre del 2016 a l'establiment d'automoció que regentava el seu gendre.


Albín: "Em mereixia una alegria després de tot el que he passat"\nEl futbolista, que ha estat 4 mesos fora de l'equip per una lesió, va marcar en el temps de descompte, el gol a San Mamés que significava l'empat definitiu (3-3)\nEFE Bilbao 05/02/2012 14:08\n260x366 Albín, entrenant-se a la Ciutat esportiva de Sant Adrià / RCDESPANYOL.COM Albín, entrenant-se a la Ciutat esportiva de Sant Adrià / RCDESPANYOL.COM\nJuan Albín, migcampista de l'Espanyol, s'ha mostrat exultant després de marcar aquest dissabte l'empat a tres a San Mamés contra l'Athletic Club en el temps afegit i ha assegurat que es mereixia "una alegria" després de tot el que havia passat –va haver de ser operat el 13 de setembre passat–.\nPrecisament, l'uruguaià es va 'trencar' en el partit de la primera volta contra el conjunt basc. Una lesió en el recte anterior de la cama dreta amb afectació del tendó proximal el va mantenir fora de la disciplina del grup fins que el passat 12 de gener va rebre l'alta i va entrar en la convocatòria per al Sevilla.\nEl futbolista ha confessat que va recordar-se'n de tot això en el moment del xut: "L'engalto amb tota l'ànima. Quan m'arriba la pilota em passen mil coses pel cap, però volia assegurar el xut. Sincerament, pensava que el llançament se n'aniria fora però va tocar al travesser i finalment va entrar".\nEl jugador espera que la seva actuació li serveixi per al futur. "Marcar sempre t'enforteix molt i més en un camp com aquest i jugant contra un rival com l'Athletic. No tenia molta confiança i el gol t'ajuda, en tinc el triple després de marcar el gol a San Mamés i t'anima a provar coses en els pròxims partits", ha dit.\nLa lesió li ha impedit gaudir de la continuïtat que Albín esperava al fitxar aquest estiu, procedent del Getafe. L'uruguaià ha disputat quatre partits de Lliga i dos de Copa del Rei. La seva adaptació i rendiment és cada cop més gran i espera posar-li les coses complicades a l'entrenador a partir d'ara.


Protecció Civil d'Almussafes compleix al juny d'aquest 2021 el seu vinté aniversari - Ajuntament d'Almussafes\nL’entitat manté oberta fins al 30 d’abril la convocatòria per a sol·licitar inscriure’s com a persones col·laboradores\nEl pròxim mes de juny l’Agrupació de Voluntariat de Protecció Civil d’Almussafes celebra el seu vinté aniversari i per a celebrar-lo l’Ajuntament està organitzant un acte públic en el qual es compliran totes les mesures sanitàries que estiguen en vigor en eixe moment. El regidor de Seguretat Ciutadana, Jaime Wic, posa en valor el treball realitzat pels seus integrants, especialment durant aquest temps de pandèmia que estem travessant. «És curiós que l’aniversari coincidisca amb la pandèmia que estem combatent, etapa en la qual els voluntaris i les voluntàries ens han donat una magnífica lliçó de lliurament desinteressat a la població, oferint-se a col·laborar en quantes tasques foren necessàries per a facilitar-li la vida a la ciutadania», afirma. Les persones que vulguen unir-se al col·lectiu poden enviar un correu electrònic a proteccioncivilalmussafes@gmail.com i informar-se sobre el procés.\n«Ho dic sempre, però no em canse de repetir-ho. La labor que realitza l’Agrupació de Voluntariat de Protecció Civil és extraordinària. Gràcies als seus integrants la Policia Local d’Almussafes compta amb el suport necessari per a poder atendre totes les situacions que es presenten en el municipi, tant previstes com d’urgència, per la qual cosa mereixen tot el nostre reconeixement i un acte en el qual es pose en valor les seues aportacions», destaca el regidor de Seguretat Ciutadana, Jaime Wic.\n«Magnífica lliçó» durant la pandèmia\nAquest acte, per al qual encara no s’ha establit una data concreta, es desenvoluparà adaptant-se a la normativa sanitària en vigor en el moment de la seua celebració, per la qual cosa s’informarà de les seues característiques quan es convoque oficialment. «És curiós que l’aniversari coincidisca amb la pandèmia que estem combatent, etapa en la qual els voluntaris i les voluntàries ens han donat una magnífica lliçó de lliurament desinteressat a la població, oferint-se a col·laborar en quantes tasques foren necessàries per a facilitar-li la vida a la ciutadania», rememora l’edil.\nA més, també es van involucrar en la iniciativa #EtRegalemUnSomriure, mitjançant la qual van oferir festes d’aniversari des del carrer a un total de 80 xiquets i xiquetes en 44 dies. «La seua implicació va anar més enllà de l’estrictament vinculat a la seguretat de la població i això, en un moment tan complicat com el que vam viure durant el confinament obligatori de la primavera passada, va ser una injecció d’ànims i energia que necessitàvem i vam agrair».\nEntre les funcions que duu a terme l’entitat en el seu dia a dia es troben totes aquelles relacionades amb la seua participació en els dispositius dissenyats pel Departament de Seguretat Ciutadana de l’Ajuntament d’Almussafes per a previndre possibles accidents en actes públics. Així mateix, també col·laboren en episodis d’emergències, com les inundacions que es van registrar a Almussafes durant el mes de novembre.\nProtecció Civil d’Almussafes ha posat en marxa una campanya de captació per a animar a la població a unir-se a l’entitat. Les persones interessades poden presentar les seues sol·licituds fins al próxim divendres 30 d’abril a través de proteccioncivilalmussafes@gmail.com. Per a formar part de l’equip cal ser major d’edat, no patir malaltia que impedisca exercir les funcions assignades i la superació de les proves teoricopràctiques i d’una entrevista personal. Finalment, és indispensable no haver sigut jutjat amb sentència ferma.\nCategorías:GENERAL, NOTÍCIES, PROTECCIÓ CIVIL, SEGURETAT CIUTADANA, SOCIETAT, SOLIDARITAT\nEtiquetado como:NOTÍCIES,PROTECCIÓ CIVIL,SEGURETAT CIUTADANA,SOCIETAT,SOLIDARITAT\nProtecció Civil d’Almussafes compleix...


Se suspenen les tasques de recerca del cos de la noia assassinada a Sevilla\nAquest diumenge al vespre s'han suspès per falta de llum les tasques de recerca al riu Guadalquivir per trobar el cos de la jove sevillana Marta del Castillo, desapareguda fa tres setmanes. Els treballs, que es reprendran aquest dilluns a primera hora del matí, es van intensificar aquest dissabte després que un jove de 20 anys que va mantenir una breu relació sentimental amb la noia temps enrere es va autoinculpar. Segons ha confessat a la policia, hauria matat la menor a cops i l'hauria llençat al riu. A banda del presumpte homicida, està detingut un amic seu, que segons sembla el va ajudar a desfer-se del cos. El jove de 20 anys passarà aquest dilluns a disposició judicial.\n15/02/2009 - 07.32 Actualitzat 15/02/2009 - 20.04\nLa policia continua les tasques per trobar el cos de la jove. (Foto: EFE)\nLa unitat militar d'emergència, submarinistes de l'exèrcit, bombers, la Guàrdia Civil i la policia han rastrejat durant tot el cap de setmana el riu Guadalquivir per trobar el cos de la noia de 17 anys Marta del Castillo. Les tasques s'han suspès aquest diumenge al vespre per falta de llum i es reprendran dilluns a primera hora del matí.\nLa recerca de la noia, que va desaparèixer fa 22 dies, es va intensificar aquest dissabte després que un jove de 20 anys que havia mantingut una breu relació sentimental amb la menor es va autoinculpar de l'assassinat.\nSegons les investigacions, el noi hauria matat la noia a casa seva d'un cop al cap, després d'una forta discussió, i l'hauria tirat al riu. La policia també ha detingut un amic del noi que l'hauria ajudat a desfer-se del cadàver, però que no va participar en el crim. La recerca es concentra entre la bassa de La Pava i la localitat sevillana de Camas, en un tram del riu Guadalquivir.\nLa família, en plena consternació, ha explicat que no pararan fins que l'assassí compleixi íntegrament la pena. Un portaveu de la família i oncle de la noia, Javier Casanueva, va llegir un comunicat en què va demanar als polítics que "canviï la justícia" i que no siguin "tous amb assassins freds i calculadors com aquests". Aquest diumenge la casa de la noia ha aparegut plena d'espelmes, flors i fotografies.\nL'exnòvio de la noia desapareguda a Sevilla confessa haver-la mort


Comunicació i creació a Internet :: Reputació digital :: Pixel.cat\nLes xarxes socials són el teu punt de venda digital però no funcionen amb cap de les normes que empreses i professionals han fet servir fins ara per la seva comunicació externa.\nT’acompanyem des de l’anàlisi passant per la definició de l’estratègia i la seva implementació. Seleccionarem amb tu on has de ser i on no cal perdre-hi el temps, t’explicarem com fer-ho i si et cal farem la feina per tu.\nPer aconseguir nous clients que estimin la teva marca i que la tinguin com a referència a l’hora de prendre les seves decisions de compra cal diferenciar-se i donar-se a conèixer.\nPer fidelitzar els teus clients i augmentar les vendes cal oferir-los eines de vinculació amb la marca.\nEscoltem quins són els teus objectius.\nCreem per tu un projecte únic.\nEns ocupem de coordinar i portar a terme totes les fases del projecte amb el millor equip de professionals.\nTreballem amb la implementació, però també en la difusió.\nMantenim el projecte viu per rendibilitzar al màxim la teva inversió.\nEls nostres assessors jurídics s’asseguren que estiguis al dia de tots els requeriments legals obligatoris.\nNous clients, noves oportunitats, nous espais\nUn petit despatx d’arquitectes necessitava fer un salt en la seva presència digital.\nDonada l’actual situació econòmica la contractació de projectes per part de clients locals els va disminuir de forma dràstica.\nL’equip es va començar a plantejar treballar per altres tipus de clients que si que estaven fent inversions immobiliàries a Catalunya.\nTenint en compte els seus objectius, el tipus d’empresa, el target al qual es volien dirigir i el nivell d’inversió que podien assumir, vam elaborar un pla estratègic per acostar-se al client rus a través de les xarxes socials.\nEls vam crear una web en rus i vam registrar la seva marca sota un domini .ru. Vam donar d’alta la web en el cercador líder a Rússia (Yandex.ru) i al Google Rússia (Google.ru) i vam desenvolupar tasques de posicionament bàsic.\nCreant un perfil d’empresa a vk.com, l’equivalent del facebook a Rússia, també els vam donar presència a la xarxa social més utilitzada en el món eslau.\nPer últim ens vam desplaçar al seu despatx per realitzar una sessió de formació d’atenció al client rus.\nL’empresa ha seguit confiant en nosaltres i ens ha contractat un manteniment mensual de tots aquests espais.\nUna persona nativa s’ocupa periòdicament d’actualitzar-ne el contingut i fer seguiment i suport dels contactes generats.\nL’empresa va fer una inversió inicial de 2.500 euros i un manteniment mensual de 170 euros.\nLa Laura té una petita botiga de moda multimarca amb una acurada selecció de models per un públic jove. Sap que necessita tenir presència al Facebook, Instagram, Pintarest... però la botiga la té absorbida i no li permet gestionar-ho de forma professional i eficient.\nFa uns mesos va posar-se en contacte amb nosaltres i ens va contractar un manteniment mensual. Pixel.cat s’ha convertit en el seu Comunnity manager.\nPartint d’un pla de màrqueting acordat conjuntament, cada mes elaborem un calendari de continguts. Dinamitzem i fem d’agitadors digitals de la seva botiga.\nAmb una inversió inicial de 250 euros per la realització del pla de màrqueting i la creació i la posada a punt dels diferents perfils que ja tenia creats i una quota mensual de 90 euros la seva botiga té una presència professional, un aparador al món i noves oportunitats de venda més enllà del seu radi d’acció físic.\nDavant de l’èxit, per la propera temporada estem elaborant càpsules de recomanacions de moda amb vídeos on-line i un desfilada virtual amb la participació dels clients de la botiga.