Carles Barba Masagué, comerciant tèxtil i cineasta. CRISTINA CALDERER\nCarles Barba ho filmava tot, s’amagava amb la càmera a la mà i dissimulava per capturar tota la vida que li passava per davant. La vida dels baixos fons, dels desposseïts, dels que no tenien res, i també la dels que suposadament ho tenien tot, els privilegiats, els de la vida regalada. Les seves pel·lícules són un llegat documental de valor incalculable, expliquen la vida de la Barcelona dels últims seixanta anys amb una mirada tan lúcida com la del millor dels cineastes europeus. Barba va abandonar dimarts aquest món després de noranta-set anys de viure’l amb una intensitat fora mida.\nNascut el 1923, va introduir-se de ben jove al món del tèxtil de la seva Terrassa natal i va enamorar-se de la càmera. Per què? Doncs perquè volia filmar la seva família, els seus sis fills i els avatars que se li creuessin al camí. La dissort el va fer vidu molt jove, amb quatre fills petits i tot per davant. Amb la Núria, la seva segona esposa, va redescobrir la felicitat amb energies renovades, i ja mai més aturaria l’objectiu de la seva càmera.\nLa curiositat infinita el va portar a recórrer incansablement tots els carrers de Barcelona per aconseguir el que més li agradava, documentar les desigualtats i retratar els rostres de la gent. Sempre que tenia dubtes sobre quin era el pla ideal, la resposta era la mateixa: les persones, arran de terra, amb mirada polièdrica i tones de sentit de l’humor, de sornegueria, d’intel·ligència. Les seves obres mestres potser són Aspectes i personatges de Barcelona (1964) i Barcelona Show (1968). També els seus fabulosos films sobre París, sobre tradicions religioses i sobre la Transició. Ah!, i Barcelona era una festa, sobre els Jocs Olímpics de la seva estimada ciutat. El poder de l’adjectiu el fascinava, el pla curt, la cara estrafeta, l’atractiu femení, l’exòtic friqui del carrer.\nL’obra de Carles Barba, dipositada a la Filmoteca de Catalunya, és un clàssic del nostre cinema, una realitat imprescindible. Avui el seu projector s’ha aturat després de quasi un segle de fecundar-ho tot de colors intensos. Però la vida continua, plena de personatges que valen la pena, de contrastos i paradoxes, de la bellesa que ell tant estimava.


París acorda el cens electoral en compliment d’uns acords de fa 20 anys\nÉdouard Philippe intervenint després de la reunió amb els representants de Nova Caledònia, ahir a París. JACQUES DEMARTHON / AFP\nBarcelonaNova Caledònia és un territori d’ultramar de sobirania francesa ric en níquel, a més de 16.000 quilòmetres de París i a poc més de mil de les costes australianes. D’aquí un any, el paradisíac arxipèlag celebrarà un referèndum d’autodeterminació, pactat amb la metròpoli i en compliment d’uns acords de fa dues dècades. Si la majoria dels 170.000 habitants amb dret de vot reconegut es decanten per la independència serà la primera colònia que es deslliga de França des que una altra illa de postal, Vanuatu, se’n va independitzar el 1980, o des que el 1977 el minúscul Djibouti africà se’n va separar a través d’una consulta amb un 98% de vots pel sí.\nLa data exacta de la consulta encara no s’ha fixat, però dijous, en una reunió maratoniana d’onze hores al Palau de Matignon de París, amb representants francesos i neocaledonians -unionistes i independentistes-, es va activar el compte enrere per als preparatius. El primer ministre francès, Édouard Philippe, va anunciar que les dues parts van arribar a un “acord polític” per fer un referèndum abans del novembre del 2018. “Tenim un acord polític i, més enllà de l’acord, tenim la confiança”, va assegurar el cap de govern francès, per a qui el consens és un punt de partida per a una consulta amb garanties perquè sigui “lleial i incontestable”.\nDe moment es va desencallar un dels grans obstacles de la negociació, l’establiment del cens electoral, un aspecte complicat i discutit com en gairebé tots els processos d’autodeterminació. Avui hi ha 158.000 persones incloses en l’anomenada llista especial, el registre aprovat en una llei del 1999 especialment per a aquest procés. Però en el creuament de dades han aflorat uns 20.000 residents més que potser poden votar en comicis locals o francesos però no en aquesta consulta més restringida. La negociació ha permès acceptar els no nadius que acreditin una residència anterior al 1995 i un domicili fix des de fa 20 anys a l’illa, com també els 15.000 nadius canacs no registrats.\nEncara queda una altra qüestió vital per al referèndum, en paraules del primer ministre Philippe: la pregunta. A la reunió de París s’ha acordat que s’haurà de formular com a màxim la primavera de l’any vinent. Sí que es va tancar acceptar la presència d’observadors internacionals i de l’ONU abans i després de la consulta. A més, també hi ha acord sobre els col·legis electorals.\nProcés per passos\nEl referèndum d’autodeterminació neocaledonià és la fi d’un procés de descolonització que França està fent a petits passos, des dels Acords de Nouméa del maig del 1998. Durant la dècada dels 80 i 90, els moviments independentistes i anticolonials van desafiar el poder de la metròpoli amb enfrontaments entre la comunitat canaca, que representa poc menys de la meitat de la població, i els residents europeus, encara que alguns ja són nascuts a l’illa. En la lluita es van viure episodis violents, com la matança d’Ouvéa del 1988, quan milicians de l’independentista FLNKS van capturar gendarmes i els van retenir com a ostatges en una cova. La intervenció de grups antiterroristes francesos es va tancar amb sis gendarmes i 18 canacs morts.\nUna dècada després, les converses de Nouméa van acordar iniciar la transferència de poder a les autoritats de Nova Caledònia, posant-se com a termini màxim el 2018. El pacte permet convocar dos referèndums més en cas que al de l’any vinent guanyi l’opció del no. El territori d’ultramar té actualment un estatus especial, amb unes quantes competències guanyades fins ara. Però la metròpoli hi manté en exclusiva el poder en defensa, justícia, seguretat i moneda. L’únic idioma oficial és, a més, el francès. Manuel Valls, exsocialista i antic primer ministre que ha rebutjat el referèndum de Catalunya, va ser nomenat el mes passat president de la comissió parlamentària, cosa que va comportar la dimissió de l’insubmís Jean-Luc Mélenchon.


Clàssics per a infants | Opinió | EL PAÍS Catalunya\nClàssics per a infants\nEl programa de lectures a l’educació secundària, tant en castellà com en català no acaba de funcionar, especialment pel que fa a la literatura catalana\nEl Tirant de l'adaptació de Rosa Navarro per a infants. EDEBÉ\nRosa Navarro Duran és coneguda en els medis acadèmics i filològics d’arreu per la seva contribució a la literatura del Segle d’Or, per la seva arriscada i discutida tesi sobre l’autoria del Lazarillo i per moltes altres investigacions i treballs de gran calibre.\nPerò hi ha un aspecte de la seva feina que encara no he vist que destaqués ningú: l’adaptació de clàssics de les literatures universals, espanyola i catalana per a ús dels jovenets, potser nens i tot, a les escoles. Si un dia vaig escriure en aquesta mateix pàgina: “No compreu a les escoles / cap llibre de Joaquim Molas”, ara correspon versificar d’aquesta altra manera: “Llegiu una adaptació / de Navarro, amb il·lusió”.\nEl programa de lectures a l’educació secundària, tant en castellà com en català, no acaba de funcionar. Especialment pel que fa a la literatura catalana, els deixebles d’aquell que ja he esmentat, que no tenen ni idea del que pot agradar a un adolescent i que aconsellen Mirall trencat, de Mercè Rodoreda, no fan sinó assegurar-se que els nois i noies del país no llegiran mai més. El panorama en llengua castellana està una mica més bé, pel sol fet que les lletres en aquesta llengua, vistes secularment, tenen una literatura de força més durada, intensitat i volada: un Lazarillo, una Celestina o el capítol del Quijote dedicat al retaule de Maese Pedro o de la cova de Montesinos donen molt de si.\nEn especial donen de si quan una persona de provada categoria com a filòloga es preocupa d’alternar les seves àrdues investigacions acadèmiques amb l’adaptació de determinats clàssics que, un cop traslladats a una llengua clara i del tot intel·ligible als nostres dies, podran ser llegits amb goig i profit pels nostres joves de secundària. En això Rosa Navarro sembla seguir les passes del seu mestre José Manuel Blecua, que solia dir que, en el fons, tenia vocació de professor de primària: per això un dia em va preguntar si ensenyava als nois —amb més de divuit anys!— a lligar-se les sabates.\nAvui ja és cosa de taumatúrgia —un miracle, vull dir— que els joves deixin per unes hores els telèfons intel·ligents —que ja ho són més que ells mateixos— per dedicar-se a la lectura, que és una de les poques maneres d’entendre a fons que a la vida i al món hi ha més existències que la pròpia. Les pel·lícules també servien per a això, però les que es fan ara, sempre en general, només serveixen per creure que l’espai és ple de guerres i infinit —quan de fet és pacífic i finit, segons la física actual— i per fer-se a la idea que disparar un tret a algú és la cosa més normal i comprensiva del món.\nEntre d’altres, Navarro ha adaptat per a criatures i joves, en ordre cronològic, la Ilíada i l’Odissea homèriques, el Cantar de Mio Cid, el Lazarillo i el Quijote, en què no falten l’episodi del Clavileño o l’estada de Don Quijote a Barcelona. Pel que fa a la literatura catalana, no hi manca Tirant lo Blanc, en la versió del qual Navarro considera vigent el pretèrit simple (“anà”, “digué”, “cantà”) a tots els dominis de parla catalana, quan ha quedat circumscrit a certes zones de la part occidental de Catalunya i a terres valencianes. Però això també ho va fer Maria Aurèlia Capmany en la seva adaptació del mateix clàssic, en una sèrie capdavantera publicada per l’editorial Proa.\nLa col·lecció de Navarro ha estat obra seva i de l’editorial Edebé, i han col·locat al mercat nacional i internacional més de 600.000 exemplars, que és molt en aquests temps d’indigència lectora. L’últim de la sèrie, segons que sembla, ha estat la Bíblia, que és el llibre causant del fet que hi hagi escriptors que encara fan servir el pretèrit simple, que no és cap pecat: “Jesús anà i digué als seus deixebles...”.\nTant l’inici de l’adaptació del Tirant per part de Capmany com el de Navarro comencen amb el casament del rei d’Anglaterra amb la filla del rei de França, estalviant així als lectors tot el tractat de cavalleria amb què s’obre el llibre, amb massa prolixitat al nostre entendre, que ha fet que molts lectors adults es desinteressessin per aquesta gran novel·la catalana.\nIgualment, a les respectives versions de l’Odissea homèrica, Carles Riba —que és qui ho va fer, ja fa molts anys— es permetia un primer capítol per situar els lectors en el context de la guerra de Troia, mentre que Navarro, deixant a banda una invocació que els nens ja no entendrien (“Conta’m Musa, aquell home de gran ardit...”), comença directament amb l’escena del desterrament d’Ulisses a l’illa d’Ogígia, guardat per la nimfa Calipso.\nSigui el que sigui, les dues iniciatives, tant la catalana de Proa com la castellana d’Edebé, signifiquen una de les empreses més assenyades i profitoses que ha fet el mercat editorial per posar els clàssics a l’abast de la mainada... i no tan mainada. Si acaben liquidant l’ensenyament de la literatura a l’educació secundària, ens quedaran aquestes adaptacions per explicar als nostres fills i nets que hi havia una cosa que es deia literatura i una altra que es deia tradició clàssica.


Herències feixugues - Marina Subirats\nHi ha herències feixugues, aclaparadores i alhora irrenunciables, no tant perquè ens agradin molt com perquè ens han constituït, formen part de nosaltres d’una manera indestriable. I cal conèixer-les i reconèixer-les, si volem evitar que ens devorin.\nAquests dies ha fet 80 anys de l’entrada dels franquistes a Barcelona, un 26 de gener que, per a les persones que vam néixer als anys de la postguerra, és encara una data funesta, carregada de tristesa; el dia que es va ensorrar definitivament el somni de la Segona República i va començar el malson de la dictadura, la repressió brutal, l’obligat silenci. No ho vam viure en directe, però la nostra infància, la nostra vida, va quedar marcada per aquells fets que omplien les converses familiars, mig clandestinament. Era també la vida dels nostres pares i mares la que s’havia trencat. La seva joventut, els seus projectes, els seus esforços, van quedar anorreats per sempre. També Barcelona va quedar marcada: noms de places i carrers en van parlar anys, i encara més les barraques i els barris miserables que creixien dia a dia amb aquells nouvinguts tan desvalguts, que ens feien tanta pena, a nosaltres, que érem tan pobres...\nHe coincidit darrerament amb algunes persones filles de combatents republicans que van estar als camps de concentració del sud de França, en aquell hivern terrible del 1938-39. Gener i febrer van ser els mesos de l’èxode, i quan ara veig el Pirineu nevat no puc deixar de recordar-ho. Hi ha un fet comú a tots nosaltres: mai no en vam parlar amb els pares, gairebé no ens ho van explicar. En el meu cas, només vam sentir algun relat que de petits ens feia riure. Era com si veiéssim una pel·lícula de Charlot, quan el pare explicava les seves trifulgues de soldat famolenc i espellifat, tremolant de fred a la sorra. I ho feia amb humor, burlant-se d’ell mateix. Després, ara que ja no hi és, no he deixat de pensar: com és que mai no li vas preguntar per on va passar la frontera, com va anar tot plegat, tantes coses que ara voldria saber? Ara el meu comportament em resulta inexplicable.\nPerò el més sorprenent és que, pel que sembla, la majoria de filles i fills hem actuat igual; malgrat sentir una extraordinària tendresa per ells, per aquella generació mutilada i destruïda, vam tancar els ulls a la seva història. Probablement ens ho van voler estalviar, van creure que el dolor no s’ha de transmetre, com va passar per exemple a Hiroshima, una ciutat que va decidir ser bonica i feliç després del desastre, que la vida ha de continuar. I el dolor dels nostres pares es va extingir en el silenci, com el dolor de Barcelona, però vam quedar marcats, igual que ella, per aquesta herència feixuga que ens ha constituït fins a l’arrel, més cruel justament perquè mai ha estat prou explicitada, mai encarada directament.\nEl llibre de la Marta Marín-Dòmine que s’ha presentat fa un parell de dies a Barcelona, Fugir era el més bell que teníem, publicat per Club Editor, m’ha tornat a fer present aquesta herència, justament perquè ella sí que hi entra del tot, en el seu lot de records de l’exili patern. Un llibre diferent, commovedor en molts sentits, però sobretot, per a mi, per l’esforç de remoure aquest passat i fer-ho no des de la fredor de qui comptabilitza desfetes de la història sinó com qui explora el propi ser i la pròpia ment, els pilars ignorats del que som i ens ha fet. Com qui gosa baixar a les catacumbes del seu jo per descobrir de què estan fetes les columnes que el sostenen, materials dipositats per experiències alienes, restes de triomfs o de naufragis dels quals ni som conscients. Que ens condicionen, carai si ens condicionen! A ella, les memòries del seu pare l’han portat a fugir, a ser una perpètua itinerant, òrfena del sentiment de trobar-se a casa! És curiós, mai no ho he sentit així. A mi, ben a l’inrevés, la pena per l’antiga desfeta i tot el que s’hi va perdre sempre em va fer sentir que calia quedar-se i treballar per refer-ho. D’altres persones ho viuen d’altres maneres, segur, com la Maria Bohigas, l’editora, que de la seva, d’herència familiar, n’ha fet un esforç immens per retornar el record, perquè la veu dels herois que fracassaren, com s’ha dit alguna vegada, no s’extingeixi del tot amb les nostres generacions.\nEntenc que a les generacions joves tot allò no els interessi gaire, ja els quedi lluny; històries d’avis. No en són conscients, tampoc, però aquella derrota també els ha constituït. Més lleument, esclar, però amb eficàcia certa. Si no s’entén la guerra i el seu desenllaç no es pot entendre la Transició, ni potser el rebuig d’ara pel que es va aconseguir el 78. Insuficient? Òbviament, no era això el que volíem, però vam sortir d’un pou extraordinàriament profund. Que cal fer un pas més? I tant! Però només sabent d’on venim i les forces reals a les quals ens enfrontem tenim alguna possibilitat de no repetir vells errors terribles. Ens agradi o no, aquesta és la nostra feixuga herència col·lectiva.


Vine a tastar productes de la terra: es pot menjar amb forqueta, el quètxup? |\nVine a tastar productes de la terra: es pot menjar amb forqueta, el quètxup?\nBy dingolasineu / Juny 25, 2015 / Cultura, Medi Rural i Temps / Deixa un comentari\nUna de les novetats d’enguany dels tasts gastronòmics organitzats per l’Obra Cultural Balear és el Ketchup de Forqueta. Demà divendres acaba l’edició d’enguany dels tasts, precisament amb un tast aquest producte.\nEl quètxup (de l’anglès ketchup) és una salsa de tomàquet condimentada amb vinagre, sucre i sal, a més de diverses espècies, triturats i amb una textura densa i homogènia, i que tot plegat té un gust agredolç ideal per acompanyar certs tipus de fast food com ara salsitxes i patates fregides.\nKetchup de Forqueta produeix el primer quètxup de Mallorca, creat a Binissalem per en Llorenç Pons, en Joan Abrines i n’Alejandro Arranz. La particularitat d’aquest quètxup és que combina les diferents varietats de tomàtiga cultivades a l’illa (ramellet, de pera i cor de bou) amb altres ingredients com són la carabassa, el vinagre, el sucre, la ceba, l’oli i les espècies.\nFa un any, Ketchup de Forqueta va guanyar el Premi Aliments Tradicionals de les Illes Balears en la categoria de formació professional, escollit pel jurat per l’originalitat.\nDemà divendres podreu tastar el Ketchup de Forqueta a la sala d’actes de la Biblioteca Municipal a partir de les 20h.


Alberto Guijarro: "Fem moltes coses amb el teixit associatiu i cultural del Paral·lel" | Zona Sec\nAlberto Guijarro: “Fem moltes coses amb el teixit associatiu i cultural del Paral·lel”\nAlberto Guijarro (Granollers, 1967) dirigeix la Sala Apolo des de fa gairebé 30 anys i és també co-director del festival Primavera Sound. Ens trobem amb ell en aquesta llegendària sala que té més de 75 anys d’història al Paral·lel i ens parla de com han viscut aquests mesos nefastos per a les sales de música i quines accions estan duent a terme per revifar un sector tocat, però no enfonsat.\nExplica’ns breument la teva trajectòria professional.\nJo vaig estudiar enginyeria química i vaig treballar a un laboratori farmacèutic molt conegut i a un de nates i mantegues. Quan estava treballant d’enginyer a l’oficina d’un familiar vaig adonar-me que allò no era el que m’agradava i vaig fer un gir cap al que era la meva passió de tota la vida; amb altres amics de Granollers vam muntar una promotora de concerts. Vam venir a Barcelona, a una sala de Gràcia que es deia Monumental. Vam posar la sala de moda perquè érem la primera promotora que portava Djs internacionals i una programació de club, que no existia a la ciutat.\nQuan se’t presenta l’ocasió de dirigir la Sala Apolo?\nVa ser quan treballava a la Monumental. Els propietaris de la sala, que encara tenien l’orquestra Apolo, es van posar en contacte amb nosaltres per començar a muntar festes i sessions, era l’any 92 i com a director hi estic des del 94.\nAbans de la pandèmia havíeu fet una important inversió en la millora dels espais de la sala. N’heu arribat a poder treure rendiment?\nVa ser una inversió de més de 4 milions en millorar les sortides d’emergència, adaptar l’espai per a les persones de mobilitat reduïda, reconstruir la Sala 2 i crear l’espai 3, que té una part a l’aire lliure, així com la renovació de l’aire. No hem pogut treure rendiment perquè el segon any ja va venir la pandèmia i vam haver de tancar.\nQuin moment viu ara la Sala Apolo?\nEstem fent alguns concerts amb aforament molt reduït, més que res per anar traient la gent de l’ERTO i començar a donar una visió optimista per a tothom: treballadors, artistes i públic. Volem mostrar que no estem en un moment de normalitat, però anem de camí. Pel que fa a la situació econòmica de la sala, alguna resolució ens ha ajudat a gestionar millor la part de l’ERTO, tot i que hi ha gent que ho està passant malament i això ens fa patir. Al setembre farà un any i mig que tenim gent a l’ERTO i esperem que la situació es desencalli abans que acabi l’any.\nQuines són les mesures de seguretat en els concerts?\nL’aforament és limitat i seguim la normativa, tothom ha d’estar assegut i la consumició es fa en un espai diferent al de l’exhibició.\nA l’hora de la veritat, es pot controlar que tothom segueixi aquestes mesures?\nHi ha concerts de tota mena, alguns on la gent vol ballar i expressar-se i en algun moment no estan complint la normativa. En aquests casos demanem ajuda del grup que actua perquè ens ajudin a que la gent torni als seients, però sí que els hem d’anar recordant les normes perquè la gent té moltes ganes de normalitat.\nEs va fer la prova pilot a l’octubre amb tests d’antígens, però ara no en feu abans dels concerts…\nNo, perquè no és obligatori als locals. Vam ser pioners quan vam fer aquesta prova pilot que ha rebut diversos premis i s’ha publicat en una prestigiosa revista científica, però és cert que ara la situació és diferent i l’aplicació pràctica de moment no ha estat possible. Aleshores hi havia una variant diferent i en aquell moment li donàvem una validesa als tests d’antígens que ara no li podem donar.\nPel que fa a la discoteca de la Sala Apolo només va poder obrir uns dies.\nSí, vam obrir el dia 1 i vam haver de tancar de seguida, però és una cosa que jo veig bé amb la situació actual. Preferim obrir a finals de setembre amb un percentatge més alt de gent vacunada. Ara estem a una passa i ens sentim més segurs si no ens arrisquem.\nFuncionen les propostes virtuals que feu?\nEconòmicament no funciona. La gent només paga per contingut online en propostes molt concretes, però funciona en el sentit que són continguts que queden per a l’artista i els pot utilitzar després. Tenim l’estudi de gravació aquí i hem fet moltes coses per estar connectats amb tot l’entramat del sector de la música i la creativitat.\nQuè en penses de l’adquisició d’El Molino per part de l’Ajuntament? Ajudarà a la reactivació cultural de la zona?\nSí, crec que és un espai molt interessant, té un aforament de 200 persones i està molt ben equipat, així que pensem que pot tenir moltes possibilitats. Nosaltres, com sempre, estem oberts a col·laborar amb l’entorn.\nDe fet, heu estat un dels escenaris de la programació del Teatre Arnau Itinerant…\nSí, vam acollir un espectacle que formava part de la programació del Grec i volem seguir col·laborant amb projectes culturals del barri; ho hem fet altres anys a la Festa Major, amb la sala BARTS vam fer un festival conjunt del Paral·lel, hem cedit l’espai a entitats del barri… Aquesta part no es coneix tant, però fem moltes coses amb el teixit associatiu i cultural del Paral·lel.\nTambé co-dirigeixes el festival Primavera Sound, que enguany no s’ha celebrat. Per què aquesta decisió?\nLa situació no era òptima per fer un festival d’aquestes magnituds. Quan vam intentar replicar en un festival la prova que havíem fet a l’Apolo vam veure que no era aplicable. Necessitàvem 800 persones per fer el control d’antígens i això era un cost de 2 milions. Hi havia molts serrells que ens feien pensar que no podíem garantir la seguretat del públic ni dels artistes.\nLa pròxima edició, si tot va bé, serà la més ambiciosa. Quines seran les novetats?\nEl festival al Fòrum seran dos caps de setmana amb dos cartells diferents i hi haurà una programació a la ciutat a unes 16 o 17 sales, acollint uns 150 concerts. A més, la fira professional, el Primavera Pro, serà molt potent i hi haurà molts agents, promotors i mànagers. Hi haurà 300.000 persones, més de 100.000 les quals vindran de fora, i calculem que a la ciutat quedaran més de 300 milions d’euros.


Presentat el futur de l'entitat - UE Sant Andreu\nClub, Futbol base, Primer Equip\nPresentat el futur de l’entitat\nAhir es va dur a terme la presentació del futbol base andreuenc\nAhir al matí el Narcís Sala va acollir la tradicional presentació del futbol base de l’entitat. Un total de 43 equips o el que és el mateix, més de 650 nens i nenes van desfilar per la gespa de l’estadi andreuenc sota l’atenta mirada de tots els pares que van apropar-s’hi.\nAquesta temporada, l’entitat quadribarrada compta amb un total de 41 equips masculins i 2 de femenins competint a les categories de la Federació Catalana de Futbol. Com va assegurar davant de tots els presents el president Manuel Camino: ”Tots vosaltres sou ambaixadors d’un club i d’un poble i aquesta samarreta us obliga a tenir respecte per tothom”.\nPer categories, la divisió dels equips és la següent:\n6 equips Juvenils\n5 equips Cadets\n6 equips Infantils\n10 equips Alevins\n9 equips Benjamins\n4 equips Prebenjamins\nD’aquesta manera, el Sant Andreu també té presència a totes les categories del futbol formatiu nacional, des de la màxima categoria – on hi juga el Juvenil A – passant per Preferent, on hi ha 7 equips quadribarrats, Primera, Segona i Tercera.\nDos equips femenins amb ganes de créixer\nEnguany els dos femenins de l’entitat disputaran els seus partits a la màxima categoria de catalana. El primer equip es troba la categoria de Preferent mentre que el juvenil-cadet va assolir l’ascens la passada temporada a la màxima categoria i aquest any disputa els seus partits a Primera Divisió.\nDes de l’entitat quadribarrada es vol fer créixer aquesta àrea per retornar el prestigi que va tenir en temporades passades el futbol femení de la Unió Esportiva Sant Andreu.


Notícies archivos - Portal de Voluntariat i Suport Associatiu\nS’inicia un procés participatiu per dissenyar el nou espai de jocs al Castell dels Tres Dragons\nDes de l’any 2019, el nostre municipi participa en el projecte Playful Paradigm, projecte en el qual participen diferents municipis europeus i té com a finalitat fomentar el joc a l’espai públic com a eina de cohesió social. Dins d’aquest marc, sorgeix la iniciativa per dissenyar un espai de joc per a totes les edats, …\nS’inicia un procés participatiu per dissenyar el nou espai de jocs al Castell dels Tres Dragons Leer más »\nS’ha prorrogat el termini per poder fer reunions telemàtiques a les entitats, encara que no ho prevegin els seus estatuts. El passat 23 de desembre, el Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya va publicar el Decret llei 28/2021, pel qual es modifica el Decret llei 10/2020, de 27 de març, el qual estableix noves …\nLes entitats poden continuar fent reunions telemàtiques durant aquest 2022 Leer más »\nTornem a celebrar el Dia dels Drets dels Infants!\nCom cada any, el dia 20 de novembre se celebra el Dia dels Drets dels Infants, en commemoració a l’aprovació de la Convenció dels Drets dels Infants de l’any 1959.\nDes del 14 de març de 2020, arran de la pandèmia ocasionada per la Covid-19, les entitats hi han hagut que modificar en gran mesura la seva forma de treballar, afectant la seva activitat ordinària i a la manera habitual de funcionar. Una de les qüestions a les quals la majoria d’entitats es va haver …\nPer quin motiu he de modificar els meus estatuts? Leer más »\nQuè ofereix el punt de voluntariat i suport associatiu?\nEl Punt del Voluntariat i Suport Associatiu de l’Ajuntament d’Esplugues pretén ser un lloc de referència per a les entitats i persones voluntàries d’Esplugues. Des del Punt del Voluntariat ajudem les entitats a difondre les seves crides de voluntariat amb la finalitat de poder facilitar el contacte amb els ciutadans i ciutadanes d’Esplugues que volen …\nQuè ofereix el punt de voluntariat i suport associatiu? Leer más »\nJa tenim les propostes guanyadores del Pressupost Participatiu 2021!\nEnguany s’ha celebrat la 8a edició del Pressupost Participatiu, en la qual han participat 1.321 persones. El Pressupost Participatiu és un procés de participació en el qual la ciutadania d’Esplugues pot decidir en quins projectes s’inverteix una part del pressupost municipal. Aquest any 2021, la quantitat sobre la qual s’ha pogut decidir ha estat de …\nJa tenim les propostes guanyadores del Pressupost Participatiu 2021! Leer más »\nL’any passat, a conseqüència de la situació sanitària, no es va poder celebrar però enguany, sempre que els indicadors no canviïn la situació, es podrà recuperar la celebració al carrer, tot i que seguint les recomanacions sanitàries de cada moment i amb aforament limitat. Per aquest motiu, per poder assistir als actes caldrà inscripció prèvia …\nLa Festa de Santa Magdalena torna amb quatre dies d’activitats Leer más »\nEn la línia de treball dels ODS, marcats per l’agenda 2030 de la Unió Europea, a Esplugues seguim treballant en el segon objectiu de desenvolupament sostenible que fa referència a l’erradicació de la fam. Avui dia, a Esplugues, s’estan atenent a 389 famílies en situació de vulnerabilitat i per aquest motiu durant els dies 27, …\nGràcies Voluntaris! Leer más »\nEn la línia de treball dels Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS) marcats per l’agenda 2030 de la Unió Europea, aquest més a Esplugues treballem el tercer objectiu, que fa referència a la salut i el benestar. Si una cosa ha quedat clara en aquest any de pandèmia és la importància de cuidar-nos. Amb petits canvis …\nSalut, petits canvis grans resultats! Leer más »\nEls dies 27, 28 i 29 de maig tindrà lloc una nova edició de la Campanya de recollida d’aliments, ‘Objectiu Fam Zero‘, per poder continuar donant resposta a l’augment de famílies ateses al Centre Municipal de Distribució d’Aliments d’Esplugues. Per fer possible la recollida, necessitem 100 persones voluntàries que facin tasques d’informació i recollida d’aliments, …\n#EspluguesFamZero Leer más »\nIII JORNADA DE SUPORT ASSOCIATIU\nEl 8 d’abril es va celebrar la III Jornada de Suport Associatiu d’Esplugues amb la presència de més de 50 persones. La regidora de Participació, Montse Zamora, va obrir la sessió donant la benvinguda a les entitats i equip tècnic participant i fent referència als reptes que la pandèmia ha suposat tant per entitats com …\nIII JORNADA DE SUPORT ASSOCIATIU Leer más »\nCOMENÇA LA VOTACIÓ DEL PRESSUPOST PARTICIPATIU 2021\nUn cop finalitzada la fase de priorització del Pressupost Participatiu, s’inicia la fase de votació. A causa d’un empat entre la desena i onzena proposta més votada, aquest any hi ha 11 propostes a la votació final: 10 refugis per a gats Ampliació de les voreres d’accés a 2 centres educatius Aparcaments per patinets i …\nCOMENÇA LA VOTACIÓ DEL PRESSUPOST PARTICIPATIU 2021 Leer más »\nFORMACIONS A VOLUNTARIAT PER CUIDAR ELS GATS FERALS D’ESPLUGUES\nA Esplugues hi ha més de 1.800 gats ferals repartits en unes 60 colònies. L’Ajuntament, amb el suport de les entitats Antozoologia i Progat, organitzen una formació per al voluntariat que vol cuidar-los el proper 23 de març a les 19h. La formació es fara de manera simultània presencial (a l’Espai Baronda) i virtual. Els …\nFORMACIONS A VOLUNTARIAT PER CUIDAR ELS GATS FERALS D’ESPLUGUES Leer más »\nL’Ajuntament adapta la celebració al voltant del Dia Internacional de les Dones (8 de Març), que enguany es farà telemàtica.Es farà la lectura d’un manifest, taules rodones virtuals, tallers diversos i una crida a participar penjant eslògans i imatges a les xarxes socials amb el #EspluguesDiuProu Podeu consultar tota la programació aquí.\nTROBADA PLAYFUL AMB ENTITATS\nEl passat dimecres 3 de febrer es va fer la primera trobada Playful de 2021, en la qual van participar una trentena de persones i on es va presentar tot el que s’ha fet fins ara en el marc del projecte, així com les principals novetats i reptes, com: L’Esplujuga, la nova ludoteca mòbil d’Esplugues …\nTROBADA PLAYFUL AMB ENTITATS Leer más »\nPROGRAMA DE FORMACIONS HIVERN 2021\nComencem l’any amb un nou cicle de formacions i tallers en línia per a entitats i voluntariat. Durant els mesos de gener a març, farem formacions com la d’Assemblees i reunions gamificades, Tramitació digital, Obligacions fiscals i legals, Gestió de xarxes socials i també celebrarem la III Jornada de Suport Associatiu. Consulta el programa complert …\nPROGRAMA DE FORMACIONS HIVERN 2021 Leer más »\nCOMENÇA EL PRESSUPOST PARTICIPATIU 2021\nEnguany se celebra la 8a edició del Pressupost Participatiu. La ciutadania podrá decidir en quin o quins projectes invertir 218.000 euros del Pressupost Municipal. Poden participar totes les persones, majors de 16 anys, empadronades a la ciutat d’Esplugues de Llobregat: Elaborant propostes per transformar la ciutat Comentant i completant les propostes d’altres persones Prioritzant-ne les …\nCOMENÇA EL PRESSUPOST PARTICIPATIU 2021 Leer más »


Participa, explica'ns, informa't ... a través del web de MEG - Minyons Escoltes i Guies de Catalunya\nParticipa, explica'ns, informa't ... a través del web de MEG\nJa fa més d'un mes que hem engegat la nova pàgina web de Minyons Escoltes i Guies de Catalunya i ens hem aturat per veure què ha passat des d'aleshores. Hem vist que alguns agrupaments ens han enviat les seves dades que al web estaven incorrectes, d'altres ens heu felicitat per la nova web i d'altres ens heu suggerit que afegíssim més informació.\nPerquè el web l'estem construint entre tots i és un espai per i per a tots. Les informacions que hi ha les volem ampliar a partir de les necessitats que els caps i les caps del moviment tingueu o d'altres persones que no siguin del moviment i que també hi hagin navegat. I és per això que us volem fer partíceps del web, a través dels espais de Participació (Fòrum) o bé que ens envieu qualsevol tipus d'informació, notícies, anuncis pel taulell o esdeveniments pel calendari.\nPer ara en som pocs els que hi hem participat però esperem que properament cadascú de vosaltres hi faci un cop d'ull al web de MEG. Per quelsevol comentari, aneu al Fòrum o poseu-vos en contacte amb comunicacio@escoltesiguies.cat.


Pablo Casado reclama la il·legalització d'Arran\nEl líder del Partit Popular, Pablo Casado, ha reclamat "la il·legalització de la kale borroka que està actuant a Catalunya", en al·lusió a Arran, l'organització juvenil vinculada a la CUP, que avui ha llançat pintura contra la comissaria de la policia espanyola de Terrassa.\nEn un míting de campanya de les eleccions autonòmiques andaluses a Sevilla, Casado ha lamentat que el govern espanyol no estigui fent "res" davant d'accions com a aquesta i permeti als qui les cometen anar "on els doni la gana".\nPer contra ha assenyalat que el PP té una "posició ferma" en aquest assumpte i advoca per la il·legalització contra aquestes organitzacions "si són violentes i si encoratgen la violència". També ha demanat que se supervisin els comptes de la Generalitat per comprovar si s'han donat diners a aquestes organitzacions.\nPablo Casado ha criticat els fets de Terrassa i ha recordat que fa només dos dies es va produir la pintada en una casa del jutge Llarena. "Però què és això", ha lamentat, subratllant que aquest tipus d'agressions les feien "els totalitaris i els feixistes" i ara ho "aplaudeixen" els nacionalistes mentre el govern espanyol "calla".\n"Susana, digues alguna cosa sobre el que està passant a Catalunya davant del silenci de Sánchez", ha afegit en un missatge la presidenta andalusa. I ha tornat a preguntar-se "què més ha de passar" perquè l'Executiu "actuï amb responsabilitat" i posi "ordre" a Catalunya.\nAcció de protesta Arran ataca ara amb pintura la comissaria de la policia espanyola de Terrassa El Nacional


Conèixer Catalunya: ESGLÉSIA PARROQUIAL DE SANT FOST DE CAMPSENTELLES\nM’aturava a retratar l’església de Fost de Campsentelles, de la que es posava la primera pedra l’any 1940; la construcció del temple va ser dirigida per l‘arquitecte Marià Romaní i Rius ( Barcelona 23.01.1900 + 11.121.966) i l’aparellador Joan Montaner ( sou pregats de fer-nos saber el segon cognom ) a l’email coneixercatalunya@gmail.com.\nEl 31 d’agost del 1943, es va beneir el nou temple.\nEl presbiteri es va inaugurar pocs mesos després, i el dia 5 de setembre de 1944, la rectoria.\nEl 1945 van quedar acabats l’atri i el campanar, i es van col•locar en aquest dues campanes.\nEl 24 de juny de 1956 es va beneir l’enteixinat.\nEl 8 de juliol de 1978 va ser visitada pel Cardenal Narcís Jubany i Arnau (Santa Coloma de Farners, la Selva 1913 - Barcelona 1996)\nLa descripció tècnica ens diu : La planta de la nova església de Sant Fost és de tipus basilical. Té tres naus, la central és la més ample, amb set trams i l'absis semicircular. La façana té tres grans arcades que a l'alçada del cor es transformen en cinc de noves. La teulada és a dues aigües de caiguda lateral. A l'interior s'hi pot veure un bon enteixinat i a la part sud l'altar dedicat Sant Fost. El campanar, adossat, és una torre de planta quadrada, com la principal, arrebossada amb ciment. Té finestrals-troneres i sis buits d'arc de mig punt. El conjunt té adossada la rectoria.\nConserva un calze gòtic de l’any 1582, de plata daurada, que va desaparèixer en els dies foscos del darrer genocidi contra Catalunya 1936-1939 d, però que després fou retornat.\nLes runes del temple anterior – que retratava el Josep Salvany Blanch, l’any 1915 - estan avui cobertes amb unes sòlides mampares de vidre, de tal manera que dins es pot celebrar, com ho feren el Sr. Bisbe de Terrassa, Monsenyor Josep Àngel Saiz, i el rector Mossèn Daniel Monserdà el setembre del 2006.\nEls fils dels ‘mal dits’ serveis públics, desmereixen , aquí , com ho feien a la Casa Bastinos , la visió de l’edifici; quan temps més haurem de pagar aquesta paria [ Tribut que els sarraïns pagaven als prínceps cristians d'Hispània quan aquests els hi obligaven amb una incursió que demostrava una superioritat de llur poder ] al Reino de España ?.


Fer créixer el número d'esportistes federats, repte de Gemma Pous nova representant de la federació a l'Ebre ~ EbreDigital.cat\nRedacció Ebredigital.cat2019-01-10T19:53:46+01:0010 de Gener de 2019|Esports| Terres de l'Ebre|Federació Catalana de Natació, Gemma Pous, Win|0 Comentaris\nL’ebrenca Gemma Pous és ja la nova representant de la Federació Catalana de Natació a les Terres de l’Ebre. Aquest dijous s’ha presentat oficialment aquest matí de la mà del president de la Federació, Enric Bertan, i l’alcaldessa de Tortosa Meritxell Roigé.\nEntre els objectius que es marca al capdavant de la delegació ebrenca és augmentar el número d’esportistes federats, sobretot en les categories de base. És un aspecte en què la seua predecesora Yolanda Cardona també hi va treballar i continuen en aquesta aposta per posicionar la natació com un dels esports de referència al territori.\nDes de la federació catalana, el seu president Enric Bertrán, ha destacat la importància que tenen per a les Terres de l’Ebre les noves instal·lacions esportives de Tortosa ‘Win’ per poder acollir competicions de caire nacional. Proves competitives que ha assegurat ajudaran a posicionar el territori a Catalunya i de les quals ha anunciat que properament es donaran a conèixer quines seran i quan.\nD’altra banda, l’alcaldessa de Tortosa, Meritxell Roigé, ha agraït la tasca de Cardona i ha empentat la nova representant a que continuen la línia que fa temps que s’han marcat que potenciar la natació. De fet, ha estés la mà a la federació i clubs ebrencs per treballar plegats.\nUn documental sobre el longboard a les Terres de l’Ebre porta al campio d’skate Óscar Rodríguez a Caro


Sembla mentida... | Pirineuweb\nolga\ton 2 juliol 2008\nL’Aleix ha de repetir. Li han quedat les tres llengües i ciutadania: 4 i per tant ha de repetir, la junta d’avaluació ni s’ho ha plantejat.\nA partir de l’1 de setembre seré com un corcó, però penso aconseguir que l’ajudin i que se’n surti la mar de bé.\nL’Ian ja puja a l’insti, i per sort amb un paperet que diu els problemes que té i com ho han de treballar. Espero que els professors ho sapigan fer, tal com ho ha sabut fer el tutor que ha tingut aquest any. Va costar un trimestre, però finalment ha anat tot molt bé.\nTag: Dislexia, Família\nPrevious: Previous post: Marxem?\nNext: Next post: Es deuen pensar que som fatos!\nOne Reply to “Sembla mentida…”\nMercè\t 2 juliol 2008 at 18:44\nDe vegades és millor repetir que no pas passar el curs amb pinces. El noi o noia està més madur i més preparat per superar allò que el que el curs anterior li havia costat bastant. És important, però, que no s’adormi perquè les matèries ja li són familiars del curs anterior.


Contacontes Petit&Gran Federico García Lorca - TRESC\nEn aquest contecontes, els nens i nenes descobriran qui va ser Federico Garcia Lorca i que va aconseguir en el període de la història contemporània. Una gran vida explicada de forma senzilla i divertida pels més petits.\nFederico García Lorca (Fuente Vaqueros, 1898 · Camí de Víznar a Alfacar, 1936), va néixer en un petit poble granadí. Va publicar els seus primers poemes en revistes de prestigi i va començar a guanyar popularitat amb Poemes del cant jondo i Romancero gitano. El 1929 va viatjar a Nova York on va escriure el seu famós Poeta a Nova York, una obra autobiogràfica que reflectia la seva tristesa i solitud. El 1936 l'exèrcit va donar un cop d'Estat i Lorca, que era considerat una amenaça pel nou règim, va ser detingut i, tres dies després, afusellat. Federico García Lorca sempre serà recordat com el millor poeta espanyol contemporani i la seva mort va suposar cop duríssim per al món de les lletres espanyoles.


La gran feina darrere de la reproducció de les tortugues a la costa de TGN\nMolts turistes i vianants s'apropen a descobrir els nius de les tortugues. | Àngel Ullate\nLa feina voluntària i conjunta, essencial per a la reproducció de les tortugues al litoral tarragoní\nL'augment de les temperatures als llocs on nien habitualment les porta més al nord | GEPEC, CRAM, la Generalitat i una xarxa de voluntaris custodien dos nius a la Pineda\nper Oriol Lleonart Padrell dilluns, 10 d’agost 2020 - 06:00h\nEl canvi climàtic, tal com el seu nom indica, implica i porta amb si innumerables alteracions agreujades per l’activitat humana que afecten tots els elements i els éssers vius del planeta. Els ecosistemes veuen transformades les seves condicions i els animals són els primers i els més afectats per un problema inevitable però mitigable. Aquest és el cas de les tortuguesque viuen a les aigües del Mediterrani. L’augment de les temperatures a la zona costanera més oriental i del nord de l’Àfrica, obliga algunes espècies de quelònids a cercar altres indrets del litoral mediterrani amb un clima lleugerament més suau on pondre els ous durant els mesos de nidació, des del final de juny fins ben entrat el mes d’agost.\nLa costa peninsular mediterrània, que sempre ha estat una zona de pas i d’alimentació per a les tortugues, s’ha convertit en una zona del gust de les tortugues, que hi formen cada vegada més els seus nius. Malgrat que és impossible datar el moment en què aquesta tendència va començar a ser una realitat, l’agost del 2014 es va descobrir una tortuga babaua (caretta caretta) ponent ous a la platja Arrabassada de Tarragona. En aquell moment, l’Ajuntament i diverses entitats locals de defensa del món animal es van organitzar per a protegir el niu.\nLa feina conjunta de protecció de la fauna marina proporciona un entorn còmode a les tortugues\nNo es tractava d’un fet aïllat, ja que cada any les tortugues han tornat a visitar les platges. Per tal de protegir-les i ajudar en el procés de naixement de les cries, des del 2015, la Fundació per a la Conservació i Recuperació d'Animals Marins (CRAM) i el Grup d’Estudi i Protecció dels Ecosistemes Catalans–Ecologistes de Catalunya (GEPEC-EdC) — aquest últim amb un àmbit d’acció reduït, en la pràctica, a la demarcació de Tarragona—, treballen conjuntament en la tasca de facilitar la vida a uns animals que de mica en mica van colonitzant les platges tarragonines.\nVoluntaris del GEPEC i el CRAM condicionant el segon niu després de la segona posta de la tortuga Mascletà el 31 de juliol. | GEPEC-EdC\nAmb elles, hi col·labora la Generalitat a través del Departament de Territori i Sostenibilitat i la Xarxa de Rescat de Fauna Marina, que duen a terme una feina administrativa, de suport econòmic i tècnic i tenen el poder decisori en coordinació amb el CRAM. També hi participa la Universitat de Vic, amb el Projecte Caretta, i especialment, hi participen també xarxes de voluntaris tarragonins que s’organitzen de manera autònoma i espontània a través de les xarxes socials.\nLa feina que es duu a terme amb les tortugues es pot dividir, a grans trets, entre la custòdia i la protecció en el procés que va des que la tortuga pon els ous fins que les cries neixen, creixen i estan llestes per sortir a mar obert; i per una altra banda, la feina constant de vigilància i recerca de rastres, nius i tortugues al mateix temps que s’informa i se sensibilitza les persones. Ambdues feines són dutes a terme especialment pel GEPEC, que destaca la seva feina social a nivell de voluntariat i informació a la ciutadania. El CRAM fa una tasca veterinària i biològica que tot seguit veurem.\nDues postes d'ous a la Pineda aquest estiu han fet engegar de nou el protocol\nI és que enguany, l’aparició a la platja de la Pineda d’una tortuga babaua a qui s’ha batejat com Mascletà, que ha fet dues postes, el 15 i el 31 de juliol, ha fet activar els protocols d’actuació per facilitar la posta dels ous, i ens ha permès conèixer una feina que no ha estat fàcil. No ho ha estat, per començar, perquè la Mascletà va trepitjar la sorra fins a tres nits consecutives sense poder pondre els ous, en una de les quals un turista francès la va fotografiar.\nEls dos nius de tortugues, custodiats i junts, a la platja de la Pineda. | Àngel Ullate\nEls voluntaris del GEPEC van fer pressió a l’Ajuntament de Vila-seca per tancar una platja que és molt concorreguda de nit, tal com explica un dels seus membres, en Raül Cendón, que va ser voluntari durant deu anys del CRAM. A més, van demanar al consistori que s’abaixés la intensitat de la il·luminació del passeig, perquè així «no se sentís en perill i estigués còmoda», detalla el Raül. Aconseguit això, uns passos que segons el Raül «van assegurar l’èxit de la reproducció», la Mascletà, que porta incorporat un microxip des del 2016, va tornar a la sorra de la Pineda, i gràcies al pla de vigilància elaborat pel GEPEC, hi va fer la primera posta.\nLes nidacions d’aquesta espècie de tortuga, que és la més freqüent a les nostres aigües juntament amb la verda i la llaüt, i també la més petita, se sol produir a partir dels trentametres de la línia de l’aigua i a uns trenta-cinc centímetres de profunditat. La Mascletà, no obstant això, ho va fer a tan sols tres metres de la riba, a l’extrem sud de la platja, enmig del conjunt arquitectònic enrunat, mentre era vigilada de prop i amb discreció per voluntaris del GEPEC i el CRAM, treballadors del Departament i la Policia Local, que hi va col·laborar per tancar la platja.\nAquest fet va obligar als voluntaris, a Elena Abella, investigadora del CT BETA de la Universitat de Vic - Universitat Central de Catalunya, i a Laureà Giné, del Departament de Territori i Sostenibilitat dels Serveis Territorials de Tarragona, a moure els 141 ous de la primera posta uns quants metres més enllà. Juntament amb el GEPEC, van condicionar la zona i la van protegir per evitar l’accés de persones i d’animals com gavines o rates. Acabada la posta, la tècnica del CRAM va col·locar un nou radiotransmissor a la tortuga i va seleccionar els ous, una cinquantena dels quals es va endur per ser incubats i assegurar-ne la fertilitat.\nEl CRAM assegura parcialment l'èxit del procés reproductiu\nRaül Cendón explica que això es fa perquè una posta natural porta amb si el risc de perdre un vuitanta per cent dels ous, entre els que no son fèrtils, els que es trenquen i els que estan deformats. «Una de cada mil tortugues arriba a vella, i gràcies al fet que porten els ous a les incubadores del CRAM, el CRARC (Centre de Recuperació d'Amfibis i Rèptils de Catalunya) i el Zoo de Barcelona, n’asseguren la vida, els fan estudis genètics i les deixen anar amb tres anys, quan no corren perill».\nEn la segona posta, que es va produir a l’altra punta de la platja, alguns ous es van portar a la incubadora, i la resta es van traslladar al costat del primer niu. Es tracta, amb tot, d'una pràctica humana artificial que trenca amb el procés reproductiu natural, però que, vist amb perspectiva, pot ser considerada una manera de regenerar la vida d'aquesta espècie davant una amenaça que els mateixos humans hem creat.\nEl paper de fons i constant dels voluntaris\nDurant els aproximadament seixanta dies que durarà la incubació dels ous i fins que no naixin i surtin a la superfície les cries, els dos nius, separats per uns pocs metres de distància, són vigilats durant les vint-i-quatre hores del dia pels voluntaris. Tots ells, organitzats a través de les xarxes socials i amb l'ajuda i la formació que els ofereix el GEPEC, que ofereix formularis a la seva pàgina web, coincideixen a reivindicar el seu paper de fons, més directe i constant.\nI no només en la custòdia del niu, sinó que també, i sobretot, en el que s'anomenen transsectes. Es tracta d'itineraris que fan durant les nits per la majoria de platges del litoral tarragoní durant els mesos en què les tortugues s'apropen a les platges per a reproduir-se, en els quals cerquen i miren de detectar possibles rastres, nius i inclús exemplars que obliguin a engegar el protocol. Si és així, el primer pas és trucar al 112, i a partir d'aquí succeeix tot allò que s'ha fet amb la Mascletà. L'any passat, amb aquesta feina, van descobrir el naixement de cries de tortuga que havien passat desapercebudes a Cambrils.\nEls voluntaris també aprofiten per conscienciar sobre la neteja de les platges. | Àngel Ullate\nA banda d'aquestes dues tasques, les custòdies, que es fan per parelles en torns de quatre hores, i els transsectes, Raül Cendón destaca el paper informatiu i divulgatiu dels voluntaris. A la guingueta situada a la vora dels nius, on se'ls pot trobar, es pot consultar tota la informació necessària per conèixer les tortugues i la tasca que les organitzacions duen a terme.\nPilar Murcia, veïna de Vila-seca i molt activa en el teixit social del poble, explica que va accedir al voluntariat a través del Casal Popular el Rebotim. Allò que més destaca, a banda de l'inexistent afany amb què els voluntaris treballen, és que són aproximadament uns dos-cents voluntaris de tot arreu. Tots ells van rebre una formació de la tècnica biòloga del CRAM Elena Abella per via telemàtica, i a més, la tenen tota resumida a la guingueta que van decorant i acomodant. Allà mateix, explica, tenen material que els ha ofert el bar que tenen a tocar, així com l'Ajuntament.. «Ha estat una cosa espontània, i la gent s'ho ha pres amb molta responsabilitat. Tothom ha agafat molta estima a la tortuga», declara amb orgull.\nUna voluntària que custodia els nius de tortugues assenyala un cartell informatiu penjat a la guingueta. | Àngel Ullate\n«Si les platges no estiguessin tan plenes de nit, hi hauria més postes»\nEl Raül Cendón valora l’arribada de les tortugues al litoral tarragoní com un fet «agredolç». Per una banda, «és un motiu d’alegria que augmenti la biodiversitat a la costa propera, però som conscients que això es deu al canvi climàtic, que és sinònim que en altres indrets les tortugues no suporten les temperatures càlides i cerquen llocs més adequats», explica. Pel que fa a la tendència creixent a trobar tortugues que niuen a la costa catalana, el Raül reflexiona que si aquestes organitzacions i els voluntaris no fessin la seva feina, molts nius no es posarien.\nHo assegura fent referència a la important tasca que duen a terme a l'hora de facilitar el procés a la tortuga i evitar qualsevol classe de molèstia que l'impedeixi pondre els ous. Es mostra convençut que «si les platges no estiguessin tan plenes ni tan sobreil·luminades» hi hauria més postes. Ha vist les tortugues desorientades. Tot i això, segueixen sortint, la qual cosa, per a ell, «demostra que la vida no son matemàtiques».\nAstorat i amb una aparent tristesa, el Raül recorda els perjudicis que pateixen les tortugues pel volum de plàstics que es vessen i acaben indiscriminadament al mar. Explica el cas d'una tortuga a qui van salvar la vida «de miracle» després de trobar-la amb un bastonet per a les orelles creuat en vertical a la boca, amb la qual cosa no podia menjar. Però sobretot, fa referència a un problema desconegut que afecta especialment als quelònids, que tenen a les meduses com aliment principal.\nAixí se'n tornava la #Mascletà al mar després de la posta de divendres passat a #LaPineda. Gràcies a l'Eva Latorre pel vídeo! Vols ajudar a custodiar els #nius? https://t.co/3HqjBYMUhDpic.twitter.com/X3afpN6Duh\n— GEPEC-EdC (@gepecedc) August 3, 2020\nAquestes les confonen amb els milers de bosses de plàstic que hi ha al mar, que es mengen i els acaben provocant ofegaments o trastorns alimentaris. En aquest sentit, una voluntària que custodia els nius a la platja de la Pineda, amb qui vam parlar, assegura amb rotunditat que si es fessin autòpsies a les moltes tortugues mortes que es troben, com l'any passat a Cambrils, es descobririen estómacs plens de brutícia.\nUn altre problema és la pesca, especialment la que utilitza el mètode de l'arrossegament, que provoca en molts casos la mort instantània a les tortugues quan són enxampades per les xarxes. Molt sovint neden pel fons del mar, i quan la xarxa se les emporta cap a la superfície, pateixen problemes de descompressió i són trobades enmig de les xarxes.\nTot i això, Raul Cendón es felicita del grau de sensibilització dels pescadors respecte d'aquest problema, superior a la mitjana, la qual cosa respon al fet que «ells veuen diàriament com es degrada el mar, i ells mateixos hi posen solució des dels seus vaixells». En aquest sentit, explica que a les Terres de l'Ebre s'està posant sobre la taula un projecte que vol evitar que les tortugues que es pesquin per error no quedin ferides al mar i acabin morint.\nEstiu negre a TGN: la caiguda del turisme enfonsa el sector del taxi\nCop de realitat: La creació d'empreses a TGN es desploma pel coronavirus\nplatja La Pineda Vila-seca animals medi ambient\nAvui a HOME


Tres detinguts en una nova operació policial contra el tràfic de\nNoticies » Societat 02 de juliol, 2020\nNou cop al tràfic de drogues. La policia ha comissat 55 grams de cocaïna i 26 grams de pasta base de cocaïna, a més d'estris per confeccionar els embolcalls. L'operació actualment judicialitzada s'ha saldat amb la detenció de tres persones i uns 700 euros en metàl·lic. La investigació continua oberta.\nLa investigació de la policia centrada a la capital ha permès localitzar 55 grams de cocaïna preparats en 52 dosis de poc més d'un gram cadascuna per a la venda al detall.\nTambé 26 grams de pasta base de cocaïna, una droga considerada de baix cost molt similar al crack i que es fabrica amb residus de cocaïna barrejats amb àcid sulfúric i querosè. És una droga que es fuma i que genera una ràpida dependència.\nA banda s'han localitzat estris que permeten preparar les dosis de droga en embolcalls. En l'operació s'ha detingut dos homes de 25 i 27 anys i una dona de 55 tots del país.\nSegons assegura el cos d'ordre en un comunicat, l'actuació forma part de la lluita contra el tràfic de drogues, una de les prioritats de l'acció policial, que representa una veritable qüestió de salut pública.


Concurs Internacional de Paella Valenciana 2021 - Gastronomía y turismo\nL’emblemàtic paratge de la Montañeta dels Sants, en plens arrossars banyats per l’Albufera, va ser l’escenari per a la presentació de la 60+1 edició del Concurs Internacional de Paella Valenciana de Sueca. Una nova convocatòria tan il·lusionant com esperada ja que a conseqüència de la pandèmia la celebració del seu seixanta aniversari ha hagut d’esperar a aquest 2021. La imatge de l’esdeveniment, creada per l’empresa Socarrat, reflecteix molt bé aquesta circumstància amb un número 60 on el zero no acaba de tancar-se, com a homenatge als preparatius que es van fer l’any passat i no van poder completar-se, i mostrant un +1. Com a símbol d’aquest seixanta aniversari que ha hagut de celebrar-se un any més tard. Com a novetat enguany es canvia la ubicació del *Concurs, que no se celebrarà en el Passeig de l’Estació, però encara queda concretar quina serà la seua nova seu, ja que el que prima és la seguretat tant de participants com d’assistents. La data per a la seua celebració serà el pròxim dia 12 de setembre. Com en anteriors ocasions, dos dies abans començarà “Firarròs”, on es podran degustar els millors arrossos de Sueca, embotits i dolços artesanals per part d’hostalers i productors locals, fira que romandrà oberta durant tot el cap de setmana.\nEn l’acte de presentació van ser presents l’Alcalde de Sueca, Dimas Vázquez, la Regidora de Turisme i màxima responsable de Concurs Internacional, Manoli Egea i el coordinador del Concurs Jesús Melero. També van donar suport a l’acte les Falleres Majors de Sueca, El Perelló i Mareny de Barraquetes, Alicia Falcó i Helena Mompó, així com del president de la Junta Local Fallera, Bernardo Garrigós, convidats per l’alcalde de la ciutat i la regidor responsable del certamen.\nManoli Egea, que es va mostrar molt contenta de poder tornar a una certa normalitat, va comentar que s’havia fet un gran esforç, ja que s’havia preparat tot en molt poc temps. Va anunciar que s’havien duplicat el nombre de patrocinadors i com a novetat enguany el Concurs tindrà aperturada la inscripció a tots aquells restaurants que ho desitgen. Una vegada feta la inscripció se seleccionaren 40 concursants seguint criteris com el tracte que li dona a l’arròs cadascun dels restaurants o la trajectòria professional d’aquests. D’entre aquests participants 10 seran internacionals, 3 locals i 27 de la resta de la Comunitat Valenciana. Xile, l’Argentina Perú, els Estats Units, la Xina, Austràlia són alguns dels països confirmats, encara que caldrà esperar com evoluciona la crisi sanitària en cadascun d’ells i com afecta les restriccions i les eixides de les seues fronteres. També va fer referència a l’edició d’un llibre que eixirà prompte a la llum i que fa un recorregut per la història del Concurs Internacional de Paella Valenciana de Sueca i va recordar que aquest esdeveniment està reconegut com d’interés turístic internacional. Per a acabar, va comentar que es tornarà a celebrar el Concurs de Joves Cuiners, entre concursants que estiguen compresos entre els 12 i els 16 anys.\nEl senyor Alcalde va començar el seu discurs agraint la presència de tots els assistents i va comentar que era una edició molt emotiva ja que es reaperturaba de nou després d’un parèntesi a causa de la pandèmia que va infringir 59 anys de celebració consecutiva. Va fer referència a l’enorme esforç que s’havia fet des del Consistori Local, especialment des de la Regidoria de Turisme en un intent que aquesta nova celebració quede en el record com una de les espectaculars de les quals s’han celebrat fins al moment. Va ratificar el compromís des de les institucions locals per a treballar sempre pel reconeixement del bon nom d’aquest Concurs, va agrair als ciutadans de Sueca el seu respecte per aquest esdeveniment i va desitjar que enguany siga el primer de la volta a la normalitat que tots coneixíem abans que arribara la pandèmia.\nPer la seua part Jesús Melero va agrair a la Corporació Municipal el seu continu suport a l’organització d’aquest Cocurs que en els últims 36 anys ha situat el nom de Sueca en el panorama mundial com un dels llocs idonis per a gaudir d’una magnífica paella valenciana.


Nom: HOSPITAL I LLARS DE LA SANTA CREU\nAdreça: Carrer de la Beneficència, s/n\nOriginal Serveis socials Hospici\nSegles: XVIII Final - XIX\nEdifici civil de planta rectangular, irregular per al conjunt del recinte i també rectangular per a la major part de les edificacions, tant les antigues com les modernes.\nCal centrar l'atenció en l'edifici més antic del conjunt de l'Hospital, el situat al mateix carrer Beneficència, una mica més amunt del noviciat de les Germanes de la Consolació. De planta i organització de façana principal pràcticament simètrica, té un cos central, on es troba la porta principal, flanquejat a banda i banda per dos cossos més petits que emmarquen dos patis interiors. La preeminència de valors queda explicada a la perfecció de la façana principal: el cos central consta de planta baixa i pis, tots dos de les mateixes dimensions, i un altre pis, de dimensions molt reduïdes, queda situat al centre mateix de l'eix central de simetria. Els cossos laterals tenen planta baixa, de la mateixa alçada que la del cos central, i un pis, més baix que el del cos central, tots amb teulada predominant a doble vessant. El cos central concentra la reduïda ornamentació: esquemàtiques pilastres i balcó amb arc de mig punt més cornisa al primer pis, i un frontó al superior.\nRestes de l'antiga capella de l'Hospital\nEls tres primers, des dels peus, presenten arcs de mig punt separats els uns dels altres per pilastres de línies molt simples i esquemàtiques. Aquests arcs emmarquen uns petits espais on es trobaven, probablement, els altars de la capella (la seva planta, rectangular, té la mateixa profunditat que l'intradós de l'arc), amb una fornícula, també d'arc de mig punt, a vegades al centre de la seva paret. Damunt els arcs dels altars i connectant els suposats capitells de les pilastres, apareix una espècie de cornisament, també de perfils molt senzills. Aquesta ordenació del mur lateral dóna una idea aproximada del tipus de capella existent al seu moment (idea confirmada per les fotografies que s'observen): planta de nau única amb petites obertures a mode de capelles laterals entre uns probables contraforts de reduïda secció. El quart registre vertical del mur que encara es manté en peu presenta la superfície llisa, sense arcs de mig punt ni fornícules, probablement l'altar major de la capella. El campanar desaparegut va ser obra de R. Salas i Ricomà, segons consta al Ministeri de Cultura.\nCapella de l'Hospital (Frederic Llorca i Mestre, 1982)\nLa seva estructura és d'una gran senzillesa: una petita nau amb coberta a dues vessants, d'angle d'inclinació lleuger, que a la part de la capçalera es perllonga en un altre cos del mateix tipus, encara que de dimensions més reduïdes. Aquest cos intermedi dóna pas a un altre, igual, però més petit que els dos primers. Així, lateralment, la capella ofereix un curiós efecte originat per la successió esglaonada dels tres cossos (a més de la sensació de bloc compacte per la manca d'obertures). La façana principal concentra la ornamentació exterior de l'edifici, en primer lloc dividint la seva superfície amb una estructura metàl·lica que és, en síntesi, la repetició en dimensions progressivament més petites, de les vessants de la coberta (també per la porta), i amb un mural relatiu a fets de les funcions de l'Hospital realitzat a les mateixes manises que cobreixen el mur. Edifici civil de planta rectangular, irregular per al conjunt del recinte i també rectangular per a la major part de les edificacions, tant les antigues com les modernes.\nCal centrar l'atenció en l'edifici més antic del conjunt de l'Hospital, el situat al mateix carrer Beneficència, una mica més amunt del noviciat de les Germanes de la Consolació. De planta i organització de façana principal pràcticament simètrica, té un cos central, on es troba la porta principal, flanquejat a banda i banda per dos cossos més petits que emmarquen dos patis interiors. La preeminència de valors queda explica...\nAquest hospital té els seus orígens en la casa de Beneficència edificada per Reial Ordre de l'1 de gener de 1796. Entre el 1808 i 1829 i el 1931 s'encarreguen del mateix les Filles de la Caritat de Sant Vicent. L'ajuntament de Tortosa proposa a les germanes de la Caritat, el 1849 que, com havien estat fent a Reus, s'ocupin de la ja anomenada Casa de Misericòrdia (asil provincial d'infants expòsits, orfes i invàlids) i així arriba la mare Maria Rosa Molas a la direcció del centre, que amb la seva empenta recupera un digne funcionament, ara com a Hospital de Beneficència, escola per a nens i, des del 1858, com a primera seu del primer noviciat de la Congregació de les Germanes de la Consolació. L'any 1925 sembla ser un any significatiu en la història de l'hospital, tal com assenyala la placa que centra el petit cos superior de la façana principal de l'edifici antic, encara que no sabem exactament quina és la seva transcendència específica. Ja després de la Guerra Civil es constitueix un patronat per a la seva direcció. La dècada dels 1960 marca la transformació progressiva de l'hospital, amb noves i modernes edificacions i amb la residència dels avis.\nLa capella fou enderrocada l'any 1982, quan s'inaugurà la nova capella situada al final del passeig de mossèn Valls.\nAquesta capella fou edificada per substituir l'antiga capella que s'aixecava al carrer Misericòrdia, al costat mateix de la façana principal de l'Hospital, la part més antiga del recinte que encara es conserva. La inauguració de la nova capella va suposar l'enderrocament de l'antiga, l'any 1982. Aquest hospital té els seus orígens en la casa de Beneficència edificada per Reial Ordre de l'1 de gener de 1796. Entre el 1808 i 1829 i el 1931 s'encarreguen del mateix les Filles de la Caritat de Sant Vicent. L'ajuntament de Tortosa proposa a les germanes de la Caritat, el 1849 que, com havien estat fent a Reus, s'ocupin de la ja anomenada Casa de Misericòrdia (asil provincial d'infants expòsits, orfes i invàlids) i així arriba la mare Maria Rosa Molas a la direcció del centre, que amb la seva empenta recupera un digne funcionament, ara com a Hospital de Beneficència, escola per a nens i, de...


Descarrega’t el cartell Espai Consciència del Clownia\nMuchacho & Los Sobrinos , Gertrudis, Atupa i PD Pausa\nDe les 16:00h a les 20:00h.\nTaller. Nedant en la diversitat Taller. M’estimes? Deixa’m ser lliure Xerrada. Cultura amb Causa: Provocar, Transgredir, Construir Art en viu\nOjo de Buen Cubero Pastorets Rock\nA partir de les 15:45h.\nChe Sudaka Arco\nEl Cantallaire Fané Solamente Pam i Peu\nGermà Negre Terrakota (POR) Oques Grasses Zoo Pirat’s Sound Sistema Dj OGT\nDe les 12:00h a les 20:30h.\nTaller. Pintem la Mediterrània que volem Xerrada. Una altra educació és possible? Xerrada. Migració i exili: per què ens movem? Xerrada. Silencis mediàtics. Les notícies que no trobaràs als diaris (ni al facebook) Xerrada. Ni un pas enrere. Eines per la desobediència Art en viu\nXiula Orquestra Di-Versiones\nGuillem Roma Sense Sal\nA partir de les 16:40h.\n"Desde 1923" (Cia. de Luto) Jaume Barri Psirc\nPascuala Ilabaca (XIL) Manel Txarango La Pegatina La Sra. Tomasa Dj. OGT\nDe les 12:00h a les 16:00h.\nTaller de Muralisme Participatiu Xerrada. Cultura amb causa: on son les dones en l’àmbit cultural? Somsó Batucada i\nPaella Solidaria ( 5€)\n16:00h. Cesk Freixas\nEls mestres de la rumba catalana en família\nSón gitanos catalans de Barcelona, del carrer de la Cera i del barri d’Hostafrancs. És el seu ADN és 100 % rumba catalana i el seu primer disc Carabutsí (Satélite K, 2016) recull onze cançons a ritme de ventilador. Des dels secrets per fer una bona escudella, fins als problemes més actuals com la pujada del preu del lloguer. Muchacho & Los Sobrinos són hereus de Peret i també de grans noms rumbers com Pescaílla, Chipén o Estrellas de Gràcia, entre altres.\nDalt d’un escenari Muchacho & Los Sobrinos són imparables, rumba catalana genuïna i de qualitat inigualable.\nA ritme de ventilador torna a Clownia el trio de La Garriga\nXavi Ciurans, Xavi Freire i Edu Acedo van celebrar els 15 anys dalt dels escenaris amb una gira molts especial pels Països Catalans que també va fer parada a Clownia. Veterans i pares de l’escena mestissa actual, segueixen en peu de guerra amb noves cançons. El seu últim disc, Ara volo alt (Promo Arts Music, 2016) és la declaració de principis de la nova etapa de la banda, un àlbum que transita pel reggae, la rumba catalana i els sons més festius.\nGertrudis són energia, fusió i bona sintonia. Enlairaran Sant Joan de les Abadesses als núvols!\nEl rap i hip-hop dels valencians Atupa és tota una crida rebel a l’ordre establert.\nGuanyadors com a millor disc de hip hop i electrònica als XI Premis Ovidi per a Quasi res porta el diari (autoeditat, 2016), la tercera referència del quartet de Montcada (Horta del Nord) és el resultat d’una recerca musical àmplia dels beats més alternatius.\nAtupa escriuen poesia urbana que tant pot parlar de l’amor lliure, els somnis, el poder popular o les injustícies que els envolten per tal de construir un futur més conscient i crític. Una sacsejada als sentits que ressona al Sud i arriba a Clownia per mostrar el seu directe més enèrgic.\nLa parella PD Pausa tornen a Clownia amb una bona dosi de patxanga rural.\nDesprés d’una gran sessió durant la revetlla de Sant Joan de l’any passat, PD Pausa repetiran a Clownia amb una selecció musical de mestissatge i l’actualitat catalana més sorprenent.\nEl tàndem de DJ’s van començar la seva aventura musical fa quatre estius i han punxat a bona part del Vallès Oriental (Caldes de Montbui, Santa Eulàlia de Ronçana, Sentmenat, Lliçà d’Amunt o Bigues i Riells). Però sobretot van començar a agafar embranzida a La Disco Inferno de Granollers, un dels actes més multitudinaris de la Festa Major de la capital vallesana.\nPD Pausa s’encarregaren de punxar tots els hits que sempre has somiat ballar en una mateixa nit!\nOjo de Buen Cubero presentaran més rockers el segon disc, ‘Ingovernable’\nSis joves del barri de Sants de Barcelona van començar l’any 2012 un projecte musical entre amics que mica en mica ha anat creixent. Després d’un parell d’EP i el primer llarga durada Sóc (autoeditat, 2015), Ojo de Buen Cubero presentarà a Clownia un nou disc, Ingovernable (autoeditat, 2017). Els barcelonins reivindiquen ser els seus propis amos amb un directe rocker on també hi haurà ritmes llatins com la cúmbia, la salsa o el reggae.\nOjo de Buen Cubero alcen la veu a prendre consciència d’un mateix per ser ingovernables!\nEl cançoner popular des d’una mirada més rockera de la mà dels lleidatans Pastorets Rock.\nQuè tenen en comú “La masovera” i Manu Chao? La resposta és Pastorets Rock. El grup de les Terres de Ponent presenta un repertori sonat amb les versions del cançoner català més nostrat combinades amb temes coneguts de tots els temps. Un viatge frenètic a partir d’arranjaments moderns que passen pel funk, ska, reggae, hip hop i rock dur.\nEls lleidatans tenen quatre discos publicats: Bon cop de rock (Picap, 2006), 2 de 10 amb faixa (autoeditat, 2008), Nou cançoner rockular (A-Track, 2011) i el doble CD de nadales Qui t’ho ha dit! (autoeditat, 2014). Els seus directes són inoblidables. Calçats amb bones espardenyes i la barretina al capdamunt, Pastorets Rock revolucionaran Clownia!\nLa banda internacional de mestissatge celebra 15 anys amb nou disc i l’estrenaran a Clownia.\nDos colombians i dos argentins van arribar a Barcelona l’any 2000 i dos anys més tard van engegar un projecte musical que ha crescut de manera exponencial. Han publicat 8 discos, han realitzat 1.300 concerts i han portat la seva música a 42 països. Enguany compleixen quinze anys dalt dels escenaris i ho celebraran amb nou disc.\nChe Sudaka són punk i mestissatge en estat pur. Un referent de la fusió i de missatge compromès.\nEl nou camí en solitari del cantant d’El Puchero del Hortelano passa per Clownia amb el seu primer disc, Uno.\nDe les cendres del mític grup granadí El Puchero del Hortelano va néixer el projecte en solitari del cantant de la banda, Antonio Arco. Uno (Warner/Dro, 2016) és el debut d’aquesta nova etapa, catorze cançons que passegen per diversos indrets com ara el rock enèrgic i setanter, pop preciosista i folk protesta. Arco és elegància i delicadesa, pròpia d’una proposta íntima i genuïna.\nLa improvisació és el punt de partida d’un espectacle de clown que no deixarà indiferent a ningú!\nFané Solamente va néixer en una de les primeres expedicions de circ social de la Cia. Contaminando Sonrisas a l’Àfrica, a principis de l’any 2015. Des de llavors ha crescut i evolucionat al punt d’omplir de gom a gom les places i carrers de les ciutats més grans d’Europa i de més enllà del continent. Amb més 300 representacions realitzades arreu, Fané Solamente ha esdevingut un espectacle amb molta força i vitalitat per gaudir acompanyat de tota la família.\nEs tracta d’un espectacle de clown per a tota la família en el que la tècnica i la improvisació van agafades de la mà. El nostre estimat personatge es trobarà embolicat en mil i una peripècies... Com ho solucionarà? Cada espectacle és diferent i únic... Esbrinem-ho junts?\nCom s’ho faran els dos protagonistes per posar un pal dins d’una caixa?\nNo tot és tan fàcil com sembla... Dos personatges sapastres tenen un objectiu: descobrir quina mida té un pal per guardar-lo dins d’una caixa. Però aquest pal, quina mida fa? Ho calcularan amb un peu, un pam... Pam i Peu es tracta d’un espectacle familiar ple d’humor creat per la Companyia Accidentats: trucs de màgia, malabars, acrobàcies a la perxa xinesa, jocs de manipulació amb la caixa, amb ells mateixos i amb una cinta mètrica. Creieu que ho aconseguiran?\nL’única ocasió per veure Germà Negre aquest any serà al festival\nDiu el grup que cap al 2012 se li va aparèixer la Moreneta per encomanar-los de difondre el cançoner popular arreu del territori. Així ho van fer els banyolins i es va traduir fins i tot en el seu primer àlbum, Els àngels fan torrades (Halley Records, 2015). De Lluís Llach i Pi de la Serra, fins a Al Tall o Esquirols, la banda redimensiona el llegat musical català en una versió festiva i apassionada.\nAquest 2017 només faran un concert i serà a Clownia. Un concert irrepetible!\nUna de les apostes internacionals de Clownia: la fusió afro-brasilera dels portuguesos Terrakota.\nFa 7 anys que que els portuguesos no trepitgen Catalunya i el seu retorn serà a Clownia. Reconeguts mundialment en l’escena mestissa, la fusió de Terrakota beu sobretot dels ritmes africans. El grup va néixer l’any 1999 després d’una estada de tres mesos a Burkina Faso, aquell va ser l’embrió d’un projecte que acumula sis referències discogràfiques amb una fórmula musical excelsa: una diversitat i riquesa formada per reggae, afrobeat, funk, música brasilera combinada amb elements contemporanis.\nA Terrakota els hi agrada conèixer noves cultures de primera mà i de fet, la seva fusió està influenciada per la diversitat cultural de la població immigrant de les colònies Francesc, com ara Angola, Cap Verd, Brasil, Moçambic... Els seus discos estan inspirats en els seus viatges a Burkina Faso, Senegal, Mali, Guinea i també l’Índia.\nEl seu últim àlbum es titula Oxalá (autoeditat, 2016), una paraula portuguesa d’origen àrab que prové d’una expressió que descriu el desig que alguna cosa succeeixi. El terme es va introduir als països de parla portuguesa a través del comerç d’esclaus i aquestes pàgines negres de la història humana intriguen d’alguna manera al grup. Ells però han fet el viatge al revés, de Portugal a l’Àfrica, per beure de la seva gran tradició musical.\nEl desig de Terrakota és un missatge compromès amb el planeta, la natura, les relacions humanes i el respecte a la diversitat cultural. Un món sense fronteres on la música uneixi la humanitat, com a motor de progrés i prosperitat.\nEls osonencs són una de les bandes imperdibles de la fusió actual\nDesinhibits, descarats, divertits, surrealistes, inesperats... No és fàcil definir Oques Grasses i la seva música de base reggae-pop. Amants de la fusió, ho han fet palès en la seva discografia: Un dia no sé com (autoeditat, 2013), Digue-n’hi com vulguis (Chesapik, 2014) i també al darrer, You Poni (Beverly Hills Records, 2016).\nEls osonencs tenien pendent desfilar per Clownia però l’espera ha valgut la pena. El septet es troba en el seu millor moment i prova d’això serà la seva actuació al festival.\nEls valencians Zoo tornen a Clownia per presentar el seu esperat segon disc, ‘Raval’\nUna de les estrenes més esperades de la temporada aterrarà al festival de nou. El col·lectiu de Gandia ha trencat motlles i reafirmant-se com un nou valor a l’alça de l’escena valenciana. El debut Tempestes vénen del sud (Propaganda Pel Fet!, 2015) va ser tota una revelació de rap, hip hop i missatge.\nA la primavera publicaran les noves cançons que els duran de nou als escenaris i una de les primeres cites d’estiu serà a Clownia.\nEl sound system més irreverent de Catalunya portarà a Clownia una nova col·lecció d’himnes de reggae, ragga i dancehall.\nDes de finals del anys noranta Pirat’s Sound Sistema recorren el territori català amb les millors tonades de sound system jamaicà amb incursions al drum’n’bass. La formació del Maresme i Sants preparen nous singles i videoclips que sortiran a la llum a la primavera. Pirat’s ja tenen una bona llista de hits, de base reggae i amb una essència mediterrània que fa de la proposta un referent del gènere.\nUn viatge per valors i emocions per a petits i grans!\nEl grup d’animació musical Xiula presentarà l’espectacle ‘Donem-li una volta al món’. Agafen la maleta cap a l’Himàlaia, en n recorregut fresc i atrevit per compartir, conviure, explorar, estar presents i estimar l’entorn, la societat, el planeta, sempre rient i gaudint! Xiula combinen música, jocs i sobretot sentit de l’humor .La banda està formada per educadors socials i músics que combinen aquest projecte amb grups com Àcid Folklòric, Rocamadour i La Sra. Tomasa.\nUn històric del festival, Dj OGT s’encarrega de tancar les nits de Clownia amb la millor tria de música mestissa\nL’activista i programador reusenc ja forma part de la història del festival. És el quart any consecutiu que tancarà les nits especials de Clownia, amb les seves benaurades sessions de mestissatge. Dj OGT és un dels màxims divulgadors de la fusió en seleccions musicals que van de la rumba catalana, balkan, swing fins a latin, afrobeats, cúmbia amb pinzellades d’ska, flamenc, reggae, latin o punk, a partir de bases electròniques i funky. La gira d’aquest estiu el portarà al Japó i Clownia serà un dels pocs festivals que trepitjarà dels Països Catalans.\nLes sessions de Dj OGT ja són tradició a Clownia, per aquells que vulguin acomiadar la jornada amb la millor selecció de mestissatge!\nUn concert esbojarrat a l’hora del vermut ple d’himnes, una pròrroga de la revetlla de Sant Joan.\nA la plaça Major de Sant Joan de les Abadesses el dia de Sant Joan tindrà una de les celebracions més sonades a càrrec de l’Orquestra Di-versiones. Un viatge de ritmes desenfrenats per les cançons més mítiques dels anys 60, 70, 80’s i també els himnes més populars del moment. Els seus concerts són karaokes populars imprevisibles i tornen a Clownia per fer ballar a tothom, fins i tot als més tímids!\nEl veterà animador infantil oferirà un espectacle d’estils musicals ben diversos per a petits i grans.\nJaume Barri fa més de vint-i-cinc anys que es dedica a l’animació infantil. Sap posar-se a la pell dels nens i nenes, i a través d’un llenguatge musical proper, fer-los ballar tot tractant valors i emocions. Ha publicat una desena de discos familiars i els seus espectacles dinàmics i participatius estan vertebrats per contes, jocs, elements visuals i molta música.\nL’espectacle del tarragoní convidarà a ballar a tota la família tot potenciant les relacions entre les persones.\n"Desde 1923" (Cia. de Luto)\nEstrena absoluta a Clownia: teatre i clown van de la mà al nou espectacle de la Cia de Luto\nArran de la mort de la mare, dos germans han de tirar endavant el negoci familiar. Una fruiteria amb anys d’història es troba en perill d’abaixar la persiana. Els dos germans hauran de resoldre les seves diferències per poder complir el somni de la seva estimada mare.\nLa Cia de Luto, formada pel tàndem de clowns xilens Claudio Martinez (Cia Frutillas con crema) i Fernando Daniel Vilella (Catastrofer), presenta un espectacle inèdit a Clownia. Teatre de gest, malabars, bicicleta acrobàtica... tot plegat en una obra original que qüestiona l’alimentació de la societat actual a partir de dos compradors ambulants que interactuen constantment amb el públic.\nPoesia d’objectes i geometria humana a través d’un nou llenguatge per a la supervivència de les emocions.\nLa companyia barcelonina Psirc presenta un espectacle d’acrobàcies amb aparells i equilibrisme entre tres persones abandonades d’una realitat a voltes inexistent o perdudes en algun indret del món. Una geometria d’emocions humanes d’un triangle de peripècies a través d’un vocabulari escènic propi. Acrometria és un espai abstracte, profund i esperançador.\nLes connexions més naturals de Guillem Roma arriben al festival\nL’osonenc Guillem Roma va estudiar i treballar a l’Amèrica Llatina i d’allí es va endur a banda d’una bona experiència, un bon coixí musical. Ha publicat Secret Place (Afonix, 2007), Oxitocina (autoeditat, 2012), Nòmades (autoeditat, 2014) i enguany Connexions (Sulawei Records, 2017). L’últim treball és una unió musical que va més enllà d’estils i fronteres, a més de les col·laboracions de Joan Colomo, Judit Neddermann, Alessio Arena o Joan Garriga (La Troba Kung-Fú).\nRoma és un apassionat i un optimista. Les seves noves cançons són una connexió amb el món, amb nosaltres mateixos i sobretot amb la música més lluminosa.\nEls vallesans estrenen una nova sonoritat al seu últim disc.\nDes de Terrassa, Sense Sal aposten per un pop-folk fresc que ha anat creixent disc rere disc. A Clownia presentaran la seva quarta referència discogràfica, que reflecteix el nou tarannà més electrònic que ha agafat la banda després de l’EP Crida amb mi (autoeditat, 2016). Enregistrat a l’estudi Cansons sota la producció d’Arnau Vallvé (Manel), Sense Sal fan un salt endavant sense deixar de banda el seu segell personal, amb la presència de dues veus protagonistes, la festivitat de la trompeta i la calidesa del violí.\nLa cantautora xilena i la seva banda Fauna presentaran un repertori de folklore i referents llatinoamericans.\nNascuda a Girona durant la dictadura del general Pinochet, la cantautora xilena Pascuala Ilabaca sempre torna a Catalunya per presentar la seva música. Gran admiradora de Violeta Parra, ha homenatjat i reivindicat la seva obra com a referent indiscutible de la cultura llatinoamericana. Coincidint amb el centenari del naixement de Parra, portarà de nou les cançons de l’artista a escena, com també el seu darrer disc de temes propis Rey Loj (Petit Indie, 2015), per al qual li han atorgat el Premi Púlsar a millor cantautora del 2016. La cantant i compositora ha viatjat arreu del món i la seva música recull patrons de la tradició hindú, d’Orient mitjà, Europa i per suposat, d’Amèrica Llatina.\nPascuala Ilabaca és cançó i folk, però també jazz i rock. Acompanyada de la seva banda, Fauna, connectarà Clownia amb el folklore xilè més rebel.\nEl quartet barceloní debuta a Clownia amb les cançons del seu quart disc, ‘Jo competeixo’\nManel tenien pendent desfilar per la Vall del Ripollès i com una de les sorpreses del cartell d’enguany, els barcelonins sortiran de la capital catalana i presentaran les cançons de Jo competeixo (Discmedi / Warner, 2016). Guillem Gisbert (veu i guitarra), Marti Maymó (baix), Roger Padilla (guitarra) i Arnau Vallvé (bateria) formen un dels grups més populars del moment. Disc a disc han sorprès al públic amb noves sonoritats, sense deixar enrere el seu pop amb regust de folk dels inicis.\nJo competeixo ha estat gravat i produït a Nova York per Jake Aron, col·laborador d’artistes com Grizzly Bear, Jamie Lidell, tUnE-yArDs i Chairlift. En el cas dels barcelonins, la gran novetat són els detalls electrònics que s’incorporen als relats quotidians i poètics de la banda. A Clownia demostraran la sang festivalera que els corre per les venes.\nEls amfitrions del festival oferiran el concert més especial de la gira estiuenca a Clownia\nSón un dels grups més esperats de l’any i durant la seva gira festivalera no podien faltar a Sant Joan de les Abadesses. Txarango han fet la volta al món amb els seus discos anteriors -Benvinguts al llarg viatge (Discmedi, 2012) i Som Riu (Discmedi, 2014)- i ara també amb les noves cançons que publicaran al mes de març.\nDesprés de l’apoteòsic final de gira Som Mar el 21 de novembre de 2015 al Sant Jordi Club de Barcelona, el grup del Ripollès es va allunyar dels escenaris i es van bolcar en donar suport a les persones refugiades per reclamar a la comunitat europea l’obertura de les fronteres. La banda s’ha desplaçat en diverses ocasions a Grècia per recollir el testimoni de les víctimes de la crisi del Mediterrani.\nParal·lelament a la seva vessant més social, Txarango ha treballat l’últim any en les cançons del seu tercer disc. Sens dubte una de les parades més especials de la presentació en directe serà a Clownia!\nEls grans èxits de La Pegatina com mai els has escoltat abans\nEl grup de Montcada i Reixac no para de superar-se any rere any. Després de presentar-se en format XXL arreu del món, tornen a la seva formació habitual amb la incorporació del guitarrista Miki Florensa, qui els havia acompanyat a La Gran Pegatina. Ja porten 1.000 concerts a l’esquena, han trepitjat 25 països i aquest any engeguen un nou tour mundial que farà parada a Sant Joan de les Abadesses.\nDes de “Tomasín”, “Gat rumberu”, “Alosque”, “Mari Carmen”, fins a “Olivia” o “El revulsiu”. A Clownia La Pegatina faran vibrar al públic amb un repertori antològic i repassaran les cançons més estimades de la se va discografia.\nEls ritmes llatins i l’electrònica de La Sra. Tomasa aterren per primera vegada a Clownia.\nAmb més de 200 concerts a 8 països a l’esquena, La Sra. Tomasa són una de les bandes de mestissatge que tenen més projecció internacional. Els barcelonins presentaran al Clownia el seu sorprenent segon disc, “Nuestra Clave”. La seva fusió musical barreja música llatina, reggae, funk, rap i l’electrònica més actual, com drum’n’bass, dubstep o house.\nUn directe vitalista i enèrgic, amb set joves dalt de l’escenari per fer ballar a tothom amb la seva fusió moderna.\nEl grup de mestissatge celebra 10 anys de trajectòria a Clownia!\nDe ben segur que si t’has deixat caure pel Raval alguna vegada has escoltat Microguagua, potser fins i tot sense saber-ho. Power reggae fet a Barcelona però amb músics procedents d’Argentina, Paraguai i també Catalunya. Forjats com a joglars de carrer, la seva fusió de ritmes llatins i mediterranis s’ha anat consolidant disc rere disc -Rootside (autoeditat, 2008), Barrio Santo (Kasba Music, 2009), Al borde la ruta (Kasba Music, 2012)- però amb Grandhotel Cosmopolis (Kasba Music, 2015) assoleixen una electricitat que fa de la proposta més rockera.\nEl quintet són nervi pur i música d’ànima reggae. Enguany compleixen 10 anys dalt dels escenaris i al festival el concert d’aniversari serà ben gran.\nEl cantautor de Sant Pere de Riudebitlles presentarà el seu sisè disc Proposta, un cant reivindicatiu contundent més mediterrani.\nSis discos, dos llibres i més de 1.500 actuacions avalen a Cesk Freixas com un dels cantautors més prolífics i compromisos de l’actualitat. L’any 2004 el músic va començar a teixir un projecte de cançó de protesta necessari i crític amb el què l’envolta. El seu últim disc, Proposta (DMusical, 2017) és la reafirmació d’una contundència a nivell musical que va copsar a l’anterior Protesta (Temps Record, 2014).\nFreixas connecta la reivindicació amb la vessant més constructiva i positiva de la seva tradició ideològica, identificant-se en la reflexió en l’autocrítica i evidenciant el canvi de sonoritat.\nEl cantautor segueix fent camí i actualitzant les lluites en un recital que convida a la reflexió més profunda.\nEls manresans presentaran el seu tretzè disc d’estudi, ‘Zenit’\nSón uns veterans i essencials per entendre la història musical catalana de les darreres dues dècades. El 2015 Gossos van celebrar 22 anys de trajectòria amb una gira íntima i ara reapareixen als escenaris amb noves cançons pop-rock viscerals i lluminoses. El seu tretzè disc es titula Zenit (Música Global, 2016) un moment àlgid amb el qual els manresans evidencien que són també part del present i futur.\nEl quintet encomana el seu pop-rock i unirà un públic intergeneracional a Clownia. Grans i petits gaudiran del punt culminant de Gossos.