Escola Montserratina | Innovació Qualitat Compromís\nXarxa Família – Escola\nDivertardes JUNY 2018\nRevista La Ploma\nAquests dossiers s’hauran de lliurar al tutor/a de 1r de la ESO. Els professors de les diferents àrees els tindran en compte per a l’avaluació del 1r trimestre, així que els alumnes que no hagin superat alguna de les àrees cal que els realitzin obligatòriament. Per la resta de l’alumnat, són opcionals per repassar tot allò après al llarg del curs.\nPATIS OBERTS JULIOL\nGaudeix del PATI OBERT els CAPS DE SETMANA de JULIOL!!!\nJornada Gastronòmica Salvem els Oceans\nAquest dijous 24 de maig hem participat a la Jornada Transversal i TAC del Baix Llobregat. Ha estat una jornada molt enriquidora on hem compartit diferents experiències amb altres centres per tal de fomentar la competència digital docent.\nNosaltres hem presentat la ponència Gamificació amb ClassCraft amb les alumnes de sisè, la Marina i la Lucía, que de la mà del seu mestre d’Anglès i de la Directora de l’escola, han fet una gran feina compartint allò que realitzen dia a dia a l’aula. Moltes felicitats noies!!\nAquí us deixem la página web on està penjada la informació de la Jornada.\nDansem Junts 2018\nEl passat divendres 27 d’abril l’alumnat de 2n va celebrar el Dansem Junts. Una activitat emmarcada dins del Dia Internacional de la Dansa.\nMés de 600 alumnes de Viladecans i Gavà es van reunir a l’Atenenu de les Arts de Viladecans per ballar balls tradicionals com “El Patatuf”, un ball popular del Baix Llobregat.\nJornada Emociona’t amb l’escola\nAhir va tenir lloc la I Jornada Emociona’t amb l’escola. Va ser una jornada molt enriquidora on vam poder compartir diferents dinàmiques d’Educació Emocional amb les famílies.\nCom ja us vam informar, aquest curs hem començat a implementar el projecte Emociona’t que vam elaborar el curs passat. Portem molts anys treballant els valors i desenvolupant habilitats per a la vida i el benestar, però aquest curs ho estem treballant de manera més sistemàtica.\nEls objectius del projecte Emociona’t són:\nAquí us deixem un petit video per tal que veieu que bé ho vam passar!!\nEsperem gaudir tots plegats de més moments com aquest!!\nAquí teniu la revista escolar d’aquest curs escolar que hem publicat per Sant Jordi. Esperem que la gaudiu molt amb els vostres fills i filles!!!\nRevista La Ploma abril 2018\nHa sortit la convocatòria per a l’atorgament d’AJUTS INDIVIDUALS DE MENJADOR DEL CONSELL COMARCAL pel curs 2018-2019.\nLa documentació obligatòria que necessiteu per fer la vostra sol·licitud és:\nSol·licitud. L’imprès de la sol·licitud el trobareu a la secretaria de l’escola.\nFotocòpia de DNI/NIF/NIE.\nCertificat de l’Agència d’Habitatge de Catalunya en concepte de subvenció per pagar lloguer a arrendataris amb risc d’exclusió social per motius residencials.\n-Renda garantida de ciutadania o equivalent: document acreditatiu i el seu import de l’any 2017 (PIRMI).\n-Pensió per aliments dels fills, en cas de divorci: document acreditatiu de l’atorgament i del seu import de l’any 2017.\n-Les persones que estiguin donades d’alta al sistema especials de treballadors de la llar, caldrà que aportin certificat de cotitzacions corresponent a l’any 2017.\nLa documentació complementària per acreditar les circumstàncies familiars:\n– En cas de família nombrosa: Fotocòpia del carnet de família nombrosa en vigor.\n– En cas de família monoparental: Fotocòpia del carnet de família monoparental en vigor.\n– Infants en acolliment, s’acreditarà mitjançant la resolució d’acolliment de la Direcció General d’Atenció a la Infància i l’Adolescència.\n– En cas de discapacitat de l’alumne o germans aportar el Certificat que acrediti la discapacitat, emès per un Centre d’Atenció a Persones amb Discapacitat (CAD) del Departament de Benestar Social i Família o pels organismes competents d’altres comunitats autònomes.\n– Conveni, sentencia de divorci o l’acta final de mediació del Departament de Justicia.\nRecordeu presentar la vostra sol·licitud i la documentació abans del dimecres 9 de maig del 2018.\nAquesta setmana ens arriba una nova dotació de fruita gràcies al Pla de Consum de fruita a les escoles:\nEls nostres infants de l’Acollida gaudeixen d’un got de llet cada matí. Aquí teniu la informació del Programa de Consum de Llet a les escoles:\nDes de l’escola potenciem una alimentació saludable i participem en el programa de Fruita a l’escola.\nAquesta setmana ens arribarà una dotació de: Tenim la gran sort de tenir una comissió de mares que ens ajuden a que la fruita arribi a cada infant de l’escola!! Moltes gràcies a totes!!!\nEn la web http://fruita.cat/ teniu informació del programa amb concursos i diferents activitats. Us animem a visitar-la!!\nINFORMACIÓ METEOROLÒGICA 28.02.2018\nSegons informacions de Protecció Civil les previsions meteorològiques han empitjorat per demà dimecres i per tant s’ha d’evitar al màxim l’ús dels vehicles.\nDonades les prediccions i rebudes les instruccions del Departament d’Ensenyament, us notifiquem que en el cas que demà la neu hagi quallat i això suposi dificultats per arribar tant del professorat com de l’alumnat al centre, no és podrà garantir l’activitat acadèmica normalitzada.\nAquí teniu el Pla de Formació per a pares i mares que ofereix l’Ajuntament de Viladecans:\nFormació per a famílies: Educació Emocional\nÚltimes notícies al Twitter de l’escola\nTweets por el @MontserratinaV.\nLi fem una ullada a…\nEscola Montserratina | http://agora.xtec.cat/escolamontserratina


Si les parets parlessin. Temps de flors 2007 - Premis d'Arquitectura\nSi les parets parlessin. Temps de flors 2007\nGirona, Temps de Flors és un recorregut per la història de Girona que ha arribat enguany a la seva 52a. edició. Cada espai, cada pati, cada jardí, cada racó de la ciutat es redefineixen any rera any sota la perspectiva d’un element comú: les flors. Hi ha indrets però, que a banda d’acumular exposicions i exposicions, són testimonis dels moments més significatius de la història de la ciutat. Les casernes, les ruïnes, etc. Els Jardins dels Alemanys en són un clar exemple.\nImaginar els moments viscuts en aquell indret fa uns segles, les persones i les vides que es van creuar en aquell espai al llarg del temps, tot el pòsit històric que acumulen totes i cadascuna de les pedres que formen les ruïnes de les casernes d’Alemanys és un concepte que hem tingut present des del primer moment de visitar el lloc. El repte era fer parlar aquelles parets, transmetre cadascuna de les paraules pronunciades en aquells espais.\nSi les parets parlessin vol fer un homenatge a la història que han viscut alguns dels espais emblemàtics de Girona, a les mil i una històries personals que han pogut omplir pàgines i pàgines de diaris: titulars, necrològiques, anuncis, promeses. Notícies i més notícies que han quedat gravades al relleu de les històriques pedres de parets i muralles.\nEl diari, com a element físic, ens recorda totes i cadascuna de les històries que ens envolten cada dia, que omplen pàgines i pàgines escrites a la premsa i que, al cap d’un temps, desapareixen. La repetició fins a l’infinit d’una lletra, d’una paraula, d’una notícia, ens proporciona un teló de fons que reconverteix l’espai en un lloc neutre, silenciós, ple de pau i silenci, on només un riu, el vertader fil conductor de Girona Temps de Flors ens guia: uns clavells vermells.


Una breu història de la mantega de cacauet | Innovació - Història\nUna breu història de la mantega de cacauet | Innovació\nEls nord-americans no van ser els primers a triturar cacauets —l’Inca ens va guanyar uns quants centenars d’anys—, però la mantega de cacauet va reaparèixer al món modern a causa d’un americà, el metge, nutricionista i pioner dels cereals, John Harvey Kellogg, que va presentar una patent per a una mantega de proto-cacauet el 1895. El compost alimentari de Kellogg consistia en bullir fruits secs i triturar-los en una pasta fàcilment digerible per als pacients del sanitari Battle Creek, un spa per a tot tipus de malalties. La patent original no especificava quin tipus de fruita seca s’havia d’utilitzar i Kellogg va experimentar amb ametlles i cacauets, que tenien la virtut de ser més barats. Tot i que els entusiastes moderns de la mantega de cacauet probablement trobaran el compost compost de Kellogg, el Kellogg l’anomenà la mantega de fruits secs més deliciosa que heu tastat a la vostra vida.\nKellogg, un adventista del setè dia, va recolzar una dieta basada en plantes i va promoure la mantega de cacauet com una alternativa saludable a la carn, que considerava un irritant digestiu i, pitjor encara, un estimulant sexual pecaminós. Els seus esforços i la seva clientela d’elit, que incloïa Amelia Earhart, Sojourner Truth i Henry Ford, van ajudar a establir la mantega de cacauet com a delícia. Ja el 1896, Bona neteja va animar les dones a fer-les seves amb un triturador de carn i va suggerir maridar la unta amb pa. Els cervells actius dels inventors americans han trobat nous usos econòmics per al cacauet, el Chicago Tribune rapsoditzat el juliol de 1897.\nÉs la Gran Depressió la que fa que el PB&J sigui el nucli del menjar infantil, ha dit l’historiador de l’alimentació Andrew F. Smith.(Buyenlarge / Getty Images)\nAbans de finals de segle, Joseph Lambert, un empleat del sanatori de Kellogg que potser va ser la primera persona a fabricar la mantega de cacauet del metge, havia inventat maquinària per rostir i moldre cacauets a una escala més gran. Va llançar la Lambert Food Company, que venia mantega de nous i molins per fabricar-la, sembrant innombrables altres empreses de mantega de cacauet. A mesura que la fabricació va augmentar, els preus van baixar. Un anunci de 1908 per a la mantega de cacauet de Loeber, amb seu a Delaware, des que es va deixar de fabricar, afirmava que només 10 cèntims de cacauet contenien sis vegades l'energia d'un bistec de porteria. Les innovacions tecnològiques continuarien transformant el producte en un element bàsic, cosa que els Yanks no podrien prescindir i molts estrangers van considerar espantosos.\nA la Primera Guerra Mundial, els consumidors nord-americans, estiguessin convençuts o no dels consells nutricionals de Kellogg, van recórrer als cacauets com a conseqüència del racionament de la carn. Els fulletons governamentals promocionaven els dilluns sense carn, amb cacauets a la carta. Aviat els americans poden menjar pa de cacauet, untat amb mantega de cacauet i utilitzar oli de cacauet per a la nostra amanida, el Missourian diari reportat el 1917, citant les exigències de la guerra.\nEls científics alimentaris de la nació no són res, si no enginyosos, i la mantega de cacauet plantejava un problema relliscós que cridava a la solució. Els fabricants venien tines de mantega de cacauet als queviures locals i els aconsellaven remenar amb freqüència amb una paleta de fusta, segons Andrew Smith, historiador de l'alimentació. Sense un esforç regular, el petroli es separaria i s’espatllaria. Aleshores, el 1921, un californià anomenat Joseph Rosefield va presentar una patent per aplicar un procés químic anomenat hidrogenació parcial a la mantega de cacauet, un mètode pel qual el principal oli natural de la mantega de cacauet, que és líquid a temperatura ambient, es converteix en un oli que és sòlid o semisòlid a temperatura ambient i, per tant, queda barrejat; la pràctica s'havia utilitzat per fer substituts de mantega i llard de porc, com Crisco, però Rosefield va ser el primer a aplicar-la a la mantega de cacauet. Aquesta distribució més estable es podria enviar a tot el país, emmagatzemar-la als magatzems i deixar-la als prestatges, obrint el camí a les marques nacionals que tots coneixem avui. L’únic invent que va fer més que la hidrogenació per cimentar la mantega de cacauet al cor (i a la boca) de la joventut nord-americana va ser el pa a rodanxes —introduït per un forner de St. Louis a finals dels anys vint—, que va facilitar als nens la construcció dels seus propis PB & Js. (En aquest segle, el noi americà mitjà menja uns 1.500 sandvitxos de mantega de cacauet i gelatina abans de graduar-se de l'escola secundària).\nRosefield va fundar Skippy, que va estrenar mantega de cacauet cruixent i pots de boca ampla als anys trenta. A la Segona Guerra Mundial, llaunes de Skippy (hidrogenat) es van enviar amb els membres del servei a l'estranger, mentre que el retorn del racionament de la carn a casa va portar de nou els civils a la mantega de cacauet. Fins i tot avui en dia, quan els expatriats nord-americans busquen solucions per a mantega de cacauet, sovint busquen bases militars: tenen la garantia d’estocar-les.\nPerò, tot i que la popularitat de la mantega de cacauet a l’estranger creix —el 2020, les vendes de mantega de cacauet al Regne Unit van superar les vendes de l’estimada melmelada dels britànics— gaudir de la propagació continua sent en gran mesura una peculiaritat americana. La gent em diu tot el temps: «Quan sabíeu que us havíeu convertit completament en americà?» Ana Navarro, comentarista política d'origen nicaragüenc, ho va dir a NPR el 2017 . I dic: 'El dia que em vaig adonar que m'encantava la mantega de cacauet'.\nTot i que els Estats Units es queden enrere de la Xina i l’Índia en la collita de cacauet, els nord-americans encara mengen molt més de la pasta que la gent de qualsevol altre país: és un gust de nostàlgia, per a la infància i per a la història nord-americana. Què és més sagrat que la mantega de cacauet? El senador d’Iowa, Tom Harkin, va preguntar el 2009, després que un brot de salmonel·la es remuntés als pots contaminats. El 2020, quan Skippy i Jif van llançar la seva última innovació en mantega de cacauet (tubs espremibles), gairebé el 90% de les llars nord-americanes van informar que havien consumit mantega de cacauet.\nLa omnipresència d’aquesta difusió aromàtica ha arribat fins i tot a la resposta de la nació al Covid-19. Quan la primavera passada va sorgir l’evidència que molts pacients de Covid estaven perdent el sentit de l’olfacte i el gust, la psicòloga i neurocientífica Dana Small de la Universitat de Yale va idear una prova d’olors per identificar els portadors asimptomàtics. En un petit estudi de tres mesos de treballadors sanitaris a New Haven, tots els que van informar d’una greu pèrdua d’olor mitjançant la prova de mantega de cacauet van donar positiu després. Quin menjar té la majoria de la gent dels EUA als armaris que proporciona una olor forta i familiar? Petita pregunta. Això és el que ens va portar a la mantega de cacauet.\nLa investigació de George Washington Carverera més que cacauet\nPer Emily Moon\nllista de llocs de cites asiàtics gratuïts\nTallador al seu laboratori, vers 1935.(Arxiu Hulton / Getty Images)\nCap nord-americà està més relacionat amb els cacauets que George Washington Carver, que en va desenvolupar centenars d’ús, des de la salsa Worcestershire fins a la crema d’afaitar fins al paper. Però, segons els estudiosos, la nostra insaciable curiositat pels cacauets ha enfosquit el major èxit agrícola de Carver: ajudar els agricultors negres a prosperar, lliures de la tirania del cotó.\nNascut esclau a Missouri cap al 1864 i format a Iowa com a botànic, Carver es va fer càrrec del departament d’agricultura del Tuskegee Institute, a Alabama, el 1896. La seva esperança era ajudar els agricultors negres, la majoria dels quals eren cotoners atrapats en un deute perpetu amb propietaris de plantacions blanques. Vaig venir aquí únicament en benefici de la meva gent, va escriure als companys a la seva arribada.\nVa trobar que el cotó havia eliminat els nutrients de la terra de la regió i, tot i així, els propietaris prohibien als agricultors negres plantar cultius alimentaris. Per tant, Carver va començar a experimentar amb plantes com els cacauets i les moniatos, que podrien reposar el nitrogen que lixivia el cotó i, cultivat discretament, també podria ajudar els agricultors a alimentar les seves famílies. A les classes, a les conferències i a les fires del comtat, Carver va mostrar a la gent sovint plena de gent com cultivar aquests cultius.\nDes de la seva mort el 1943, moltes de les pràctiques que defensava Carver —el fertilitzant orgànic, la reutilització del malbaratament d’aliments, la rotació de cultius— s’han convertit en crucials per al moviment agrícola sostenible. Mark Hersey, historiador de la Universitat Estatal de Mississippi, diu que la innovació més exigent de Carver va ser un enfocament realment holístic de l’agricultura.\nMolt abans que hi hagués un moviment de justícia mediambiental, els pensadors ecologistes negres relacionaven l'explotació de la terra amb l'explotació racial, diu Hersey. Una autèntica comptabilitat de la conservació nord-americana, diu, posaria Carver al capdavant.\nNota de l'editor, 6 de gener de 2021: aquesta història s'ha actualitzat per aclarir que els incas van desenvolupar mantega de cacauet centenars d'anys abans que els nord-americans i no milers com es va dir originalment.\ncom es fabricava originalment l’aire condicionat\ncom deixar de ser avorrit en una relació\ncanari en una mina de carbó que significa\nvídeo d'assassinat de john kennedy a càmera lenta


Plantes bioindicadores en cultius, prats i pastures - LERA\nrencontre serieuse femme cherche homme je contacte france rencontre sexe sur morlaix application rencontre once\nLa vegetació espontània està fortament relacionada amb medi on viu. L’aparició o desaparició de certes espècies herbàcies als cultius revela l’estat de degradació o conservació del terreny. Les potser mal anomenades “males herbes”, de qui tanT ens volem deslliurar, són autèntiques indicadores de l’evolució del sòl i equilibradores del seu estat. Permeten preveure els problemes i les disfuncions de l’agroecosistema, si sabem comprendre el seu rol. Caldrà traduir aquest diagnòstic en les millors pràctiques per a mantenir la vida als sòls agrícoles i produir aliments de qualitat, des de la sostenibilitat dels agroecosistemes.\nEl primer dia serà una introducció al mètode i es faran avaluacions a camps de conreu i el segon dia estarà dedicat a l’avaluació de pastures i prats de dall.\nCom en anys anteriors, comptarem amb el guiatge d’en Gérard Ducerf, reconegut botànic francès.\nSessió 1: matí 11/05/2020 (sessió oberta a jornada PATT)\nHerbes i pastures\n• Principals herbes indicadores de l’estat de pastures i prats de dall\n• Estratègies de millora de pastures\nSessió 2, 3 i 4: dilluns 11/05 tarda i dimarts 12/05/2020 matí i tarda.\n• Influència de les diferents pràctiques culturals (treball de la terra, adobat, desherbat, pastures, encoixinats, etc.) en la presència d’unes plantes en front d’unes altres. Explicació de casos concrets.\n• Mètodes i etapes de diagnòsi del sòl\nProfessor: Gérard Ducerf, botànic de camp, agricultor ecològic i recol·lector de plantes medicinals, autor de “L’Encyclopédie des plantes bio-indicatrices”, fundador de l’entitat de difusió i formació en el coneixement de la natura i el medi ambient Promonature\nHi haurà traducció del francès al català per part de Charles-André Descombes., exprofessor de l’Escola Agrària de Manresa.\nLloc 1a sessió: Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa. Carretera d’Olot a Santa Pau (GI-524), km 4,5 Can Jordà (La Fageda d’en Jordà). Santa Pau.Lloc\n2a sessió: Les Planeses- Sant Ferriol.\nConsulteu preus, descomptes i condicions en el següent pdf: bioindicadores_garrotxa\nCurs en col•laboració amb el Parc Natural de la Zona de la Garrotxa i l’Escola Agrària de Manresa del Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació.


Rafa Linares Olivella 20-04-2017 11:59 Lectures 358\nEl vestuari va ser la bomba!. Eix\nUn dimecres, com qualsevol altre, per una persona del carrer, però no pel CE. Nova Olivella, que aconseguia una sonada victòria amb el potent líder de segona divisió, Bar El Rinconcito. Un Nova que arribava al partit més complicat de tota la temporada amb un sòl canvi, per culpa de les baixes. La sort que el Bar El Rinconcito tampoc venia sobrat d´efectius, encara així, només començar la primera part, ja avisava al porter del Nova, Àlex, amb un fort xut des de fora de l´àrea. Amb aquest avís, el Nova va començar a posar-se les piles, i va començar a generar ocasions en atac, i bones recuperacions en defensa, que van fer que arribés el primer gol al marcador, obra de Víctor, després d´una combinació perfecta de Reche, Dani Salvatierra i el mateix Víctor. 1 a 0.\nEl líder no baixava el braços i en jugades de córner i faltes des de fora de l´àrea, posava a proba a Àlex, però sembla que era el dia del porter del Nova. El fort del Nova seguia sent la fèrria defensa als davanters contraris, i d´aquí arribaria el segon gol, amb passi llarg d´Àlex, a Víctor que controlaria magistralment, i de fort xut a l´escaire, arribaria el 2 a 0, i al descans. Vista la primera part, tot havia sigut perfecte, però no calia tirar coets, i vigilar al líder com fins ara.\nLa segona part va seguir sent un monòleg de la primera, bona defensa (amb Isma, Iban i Villena) i atacs continus del Nova amb ocasions de Salvatierra, Reche i Víctor. Arribava el tercer, després d´un mal rebuig de la defensa del Rinconcito, tallat per Salvatierra, que anotava un nou gol al marcador. I quan millor jugava l’equip de casa, l’equip olivellenc, passi llarg del porter del rinconcito al seu davanter i gol, 3 a 1. Només quedaven 10 minuts de partit, i semblava tot fet, a més no arribaven els nervis d´altres ocasions, i semblava, que ara sí, s´ho creia l’equip de Jonay Reguera. Finalment, a falta de 5 minuts per finalitzar el partit, Víctor anotava el quart i definitiu gol de la nit, després d´una combinació amb Reche, 4 a 1.\nGran treball de tot l’equip, tres punts més, tercera victòria seguida i a seguir treballant. Victòria de prestigi, i el millor partit de la temporada, deia el mister, Jonay Reguera.


Les contradiccions d’un Estat constitucionalment laic!\nLila Thomàs | 03 abril 2018\nL’Estat espanyol segons la sacrosanta Constitució de l’any1978 es defineix com a laic. Segons hem viscut aquests dies de Pasqua es veu que no ho han sabut els responsables dels mitjans de comunicació públics, tant estatals com de les nostres Illes Balears. Ni ho saben tampoc, o no ho volen saber, els Ministres del govern, quatre homes, cantant amb lletra l’himne de la Legión. Ni la Ministra de Defensa senyora Cospedal reclamant que les banderes llueixin a mitja asta als llocs oficials.\nHan passat 43 anys des de la mort del dictador general Franco. Qui va viure aquella etapa fosca de la nostra història recordarà com les vacances de Setmana Santa estaven presidides pels actes religiosos. Processons des dels dilluns, cada dia, la grossa del dijous... Fins i tot el divendres sant no es permetia escoltar música ni cantar perquè havia mort Jesucrist!\nAixí ho vaig viure en la meva infància i record els interminables oficis de mitjan horabaixa del dijous, del divendres a l’església de Santa Creu. També «l’alegria» del dissabte vespre que encenien el ciri i tots els llums donaven per acabada la foscor i la tristor. Filla de família catòlica, educada a col·legi de monges.\nTot això resta en la memòria i si ho contes a gent jove d’avui ni s’ho poden imaginar. Només alguns cineastes ho han duit a les pantalles i mai amb la intensitat en què es vivia.\nVingué la democràcia, la Constitució del 1978 i se suposa que va definir l’estat com a laic. Tant els governs de dretes com de suposada esquerra del PSOE mantingueren els privilegis de l’Església catòlica a través de les signatures del Concordat amb el Vaticà, renovats periòdicament.\nEstem l'any 2018, quaranta-tres anys més tard de la mort del dictador, ho hem de tornar a dir. I hem tingut unes programacions televisives a IB3, a TVE, dignes d’aquells foscos anys. Fins i tot fitxaren com a comentarista el director de la cadena radiofònica de l’Església, la COPE, per seguir les processons!\nQuè voleu que us digui? Som atea per la gràcia de déu, això em fa ser molt i molt respectuosa amb totes les persones que creuen en éssers superiors, siguin cristians, catòlics, musulmans, hindús, budistes, jueus... Per aquest respecte vital em duu a sentir incomoditat davant tanta manca de respecte que mostren els responsables polítics del Partit Popular al govern estatal i directament responsables dels mitjans de comunicació públics.\nManca de respecte cap a tantes persones que no són catòliques. Que tenen altres religions i les poden exercir. Que no tenen religió. Persones que pensen que viuen en un estat laic.\nUna cosa és donar la notícia del fet religiós i una altra és donar-la en directa. Tant de bo no han posat les pel·lícules d’horabaixa, Quo vadis? Los diez mandamientos... com feien abans. Encara ho hem de celebrar!\nLa Constitució del 78 necessita un bon sotrac, la realitat ens ho planteja cada dia. Però potser allò que haurien d’aprendre aquells que la consideren sacrosanta, intocable, que no es pot revisar, seria saber respectar-la. Un estat laic no és un estat catòlic. Un respecte cap a totes les religions no és que una domini damunt les altres en nom de no se sap què.\nLa democràcia és això, senyors, respecte, llibertat de creences, d’expressió, d’associació, de creació... no imposició. Potser s’ho haurien de fer mirar.\nEquivocada, ès un Estat confessional.\nUn exemple de Estat laic ès França.


L'Associació Viu Autisme de Platja d’Aro organitza el seu primer esdeveniment solidari • Ràdio Capital de l'Empordà\nL’Associació Viu Autisme de Platja d’Aro organitza el seu primer esdeveniment solidari\nSerà un sopar organitzat pel xef Paco Pérez a l'Hotel Alàbriga aquest dissabte. Els beneficis aniran destinats a projectes d'inclusió social i a la creació d'un centre tutelat\nL’Associació Viu Autisme de Platja d’Aro organitza el seu primer esdeveniment solidari. Serà un sopar organitzat pel xef Paco Pérez a l’Hotel Alàbriga aquest dissabte. Els beneficis aniran destinats a projectes d’inclusió social i a la creació d’un centre tutelat.\nViu Autisme, està formada per 80 famílies de persones amb Trastorn d’Espectre Autista o TEA. Amb aquesta jornada benèfica, busquen recaptar fons per l’associació i conscienciar a la societat.\nEntre les activitats que han preparat per al dissabte 14 d’abril, destaca el sopar del prestigiós xef Paco Pérez, qui compta amb 5 estrelles Michelin i elaborarà un àpat al restaurant Terra de l’Hotel de gran luxe Alàbriga Home Suits GL, de Sant Feliu de Guíxols. A més, durant tot el dia, s’organitzaran activitats vàries com un torneig de pàdel al Club Tenis d’Aro, ponències d’experts, entre els quals destaca Olga Bogdashina, directora de la primera escola per nens amb autisme situada a Ucraïna, i un show cooking infantil a càrrec del cuiner Marc Ribas. L’esdeveniment solidari comptarà amb la col·laboració de cares conegudes com l’humorista Peyu o l’imitador del “Crackòvia” de TV3 Oriol Cruz.\nEls beneficis de la jornada solidària aniran destinats a projectes d’inclusió social com ara a l’organització de tallers de psicomotricitat i tallers per aprendre a anar amb bicicleta, a l’oferta d’un servei de logopèdia especialitzat o la creació d’un centre tutelat on les persones adultes amb TEA puguin aconseguir inserir-se en el món laboral i viure autònomament.\nL’aportació solidària per accedir-hi serà de 250€ per persona. Durant la vetllada, que actuarà com a acte de cloenda, se subhastaran obres d’art de Dalí, Miró, Cuixart, escultures de Catherine Correia, i aportacions de col·laboradors com objectes provinents del Celler de Can Roca, el Rocambolesc, Novu i l’Àmfora de S’Agaró.\nArticle següentJason Derulo publica Colors, la cançó del Mundial d’aquest 2018


Una illa africana | Primera i alegria!\n← Les fotos del Massai Mara\nTot és una foto →\nZanzíbar és una illa de Tanzània, situada a l’est d’Àfrica, a l’Oceà Índic. Aquí el 90% de la població és musulmana, és un aspecte que xoca al principi, perquè venim d’estar a l’interior del contintent on la població és majoritàriament cristiana. Cada matí, cap a les 5, ens desperta una pregària musulmana a tota pastilla pels altaveus del poble. Havíem comprat taps per Àsia però creiem que els haurem de fer servir aquí! Estem descobrint una Àfrica desconeguda per a nosaltres. Per fi coneixem una illa africana! La sorra de les platges és molt fina i blanca, el mar és de color turquesa i fa molta calor i humitat. Estem tot el dia suant. És normal mirar cap al mar i veure un grup de dofins saltant\nPlatja de Zanzíbar.\nEstem dormint a Stone Town, que és el casc antic de la capital. Demà ja marxem a l’est de l’illa on és encara més tranquil i solitari. Passejar per Stone Town és caminar entre carrers estrets amb cases a punt de caure i gent asseguda al carrer veient passar el dia. La vida passa a l’ombra d’un cocoter. Aquí hi ha encara poc turisme, però n’hi ha. Ahir vam entrar a una agència que ofereix tours per preguntar com anar fins a l’est de l’illa i fora hi havia un cartell que posava “hablamos español”, vam entrar i resulta que el noi de l’agència parlava català! Vam flipar. Diu que n’ha après dels turistes catalans que vénen aquí. Us prometem que parlava un català millor que el d’en Montilla. (Per acomiadar-se ens va dir adéu i no hasta lueg).\nUn capvespre increïble.\nEstem menjant bastant bé, la veritat. Però s’ha d’estar alerta amb les timades. Ahir gairebé ens prenen el pèl al restaurant. Vam demanar dos espaguetis fruti di mare i una aigua i costava 39.000 shillings tanzans (18€) i la noia del restaurant ens volia cobrar 52.000 (24€) per la cara. A la que poden te la colen. Ah, també hem menjat un pintxo de tauró i de barracuda!\nEn fi, només dir-vos que demà marxem cap a l’est de l’illa a un poblet que es diu Jambiani. No sabem on dormirem, haurem de negociar un bon preu. Esperem dormir per poca pasta. Que es noti que som catalans!\nGràcies a tots i totes per llegir-nos!\nAquesta entrada s'ha publicat en Àfrica, Tanzània i etiquetada amb Jambiani, Tanzània, Zanzíbar. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n6 respostes a Una illa africana\n23/09/2011 a les 21:12\nQuè wapa la platja!\n23/09/2011 a les 22:40\nQue chulo todo ,cuando pueda me acerco Pare iMare\nMarc i Mireia ha dit:\n24/09/2011 a les 14:19\nEstem tots dinant junts celebrant l’ aniversari del tiet Toni. Us trobem a faltar. Passeu- ho molt be.\n24/09/2011 a les 14:23\n25/09/2011 a les 20:37\nTot molt bonic i emocionant. No tinc paraules pels mitjons del de les bambes jaja Només tornar a dir que ho gaudiu a tope!!! Àngels 🙂\n22/08/2014 a les 8:14\nHola parella! Buscant info sobre Tanzània hem anat a petar al vostre blog i ens ha fet especial il·lusió veure que vam estar voltant pel món durant els mateixos anys…\nPotser ens hem arribat a creuar i tot!! 🙂\nTeníem ganes de compartir-ho, la febre viatgera és molt extesa! 😉\nTxell i Xavi – Estem de Vacances