El Barça estudia un possible acord amb la fiscalia per evitar el judici en el cas Neymar | betevé Web\ndivendres 10 de juny, 2016 , 11.12\nEl Barça estudia un possible acord amb la fiscalia per evitar el judici en el cas Neymar\nEls serveis jurídics del Futbol Club Barcelona haurien arribat a un principi acord amb la fiscalia pel cas Neymar que evitaria la celebració del judici. El club assumiria tota la responsabilitat, pagaria una multa i tant Sandro Rosell com Josep Maria Bartomeu quedarien exonerats de qualsevol responsabilitat penal.\nLa Junta Directiva haurà de ratificar dilluns aquest principi d'acord entre el club i la fiscalia, que beneficiaria els tres principals acusats, Rosell i Bartomeu, als quals la fiscalia havia demanat penes de presó, i Neymar. D'aquesta manera només quedaria el club com a persona jurídica implicada en el cas. Així doncs, el Barça pagaria entre 4 i 6 milions d'euros de multa i assumiria dos delictes fiscals.\nAmb aquest possible acord, el Barça assumeix que els 40 milions d'euros que va cobrar el pare del futbolista pel traspàs del jugador i tots els contractes del club amb les empreses de la família Neymar són salari i no pas traspàs. Ara caldrà esperar la ratificació de la Junta Directiva, pas prèvi a una sentència de conformitat que donaria per tancat el cas.


Felip i Letícia, davant l'aniversari de noces més trist de la Zarzuela\nAquest divendres els monarques compliran 16 anys de casats\nper Carlos Medina dimarts, 19 de maig 2020 - 18:44h | Actualitzat a 19/05/2020 18:44h\nFelip i Letícia celebren 16 anys de matrimoni en mig de la crisi del coronavirus | Catalunya Diari\nEl dia 22 de maig de 2004 a la catedral de l'Almudena, els actuals reis d'Espanya van contraure matrimoni en un casament històric marcat per la intensa pluja. Ara, 16 anys després, aquest aniversari arriba en un dels moments més complicats de la història de la corona espanyola.\nAquell plujós dia primaveral pocs haurien vaticinat que la Casa Reial estaria passant pel pitjor moment de la seva història 16 anys després. El tron ha estat posat en escac no només per la crisi del coronavirus, sinó per les informacions relacionades amb el rei Joan Carles. L'emèrit té molt poca relació amb el seu fill i la seva nora des que Feliprenunciés a la seva herència, cosa que va marcar un abans i un després en la monarquia espanyola.\nDos aniversaris seguits sense celebració\nSembla que els aniversaris dels reis estan una mica mala sort, ja que l'any passat no van poder gaudir junts pel fet que el 21 de maig començava la XIII Legislatura al Congrés dels Diputats, motiu pel qual es va modificar l'agenda oficial de la Casa Reial.\nAquest any tot ha canviat radicalment, i és que la vida dels reis és completament diferent, tant que ja no existeixen rumors sobre possibles baralles entre els dos. Això és perquè els titulars els ha acaparat Joan Carles, concretament els seus múltiples escàndols que han acabat amb la paciència de Felip.\nEl pitjor aniversari dels reis\nPer si no n'hi hagués prou, el setzè aniversari dels monarques arriba enmig d'una pandèmia, que té al país confinat per tractar de no propagar el coronavirus. A causa de les circumstàncies, és més que obvi que els reis passaran aquest dia junts a casa, ja que no tenen compromisos fora de la Zarzuela.\nEl que està clar és que ni Felip ni Letícia tindran moltes ganes de celebracions, i els motius són molts. La Casa Reial està sent assenyalada pels escàndols de Joan Carles,la no implicació de les nenes a la pandèmia, les crítiques del govern al rei, la fragmentació del país i, per conseqüència, la gran crisi que s'acosta a tot Espanya.\nNo s'espera que aquest 22 de maig hi hagi una celebració a la Zarzuela. Tot i això, segur que celebraran els seus 16 anys com a matrimoni reial; un futur que pocs imaginaven, ja que la parella ha estat molt qüestionada des de l'inici de la seva relació.


El mosquit i el camell: La crisi econòmica i les pensions de pobresa\nHeus aquí, enviat per Càritas Diocesana, una nota de premsa d'una interessantíssima i valuosíssima associació: la de perceptors de pensions baixes, que convoca demà a una assemblea i posterior manifestació.\nEls mitjans de comunicació, els partits polítics, els sindicats, el sector empresarial ens estan recordant contínuament que vivim una de les crisis més importants de les últimes dècades. Però ningú recorda què ha passat prèviament ni les causes d'aquesta crisi. Sens dubte, l'especulació, el negoci dels bancs, de les constructores i les immobiliàries i la falta de mecanismes polítics de control sobre l'economia que haguessin hagut d’exercir el Banc d'Espanya i el Govern de l'Estat espanyol estan en l'arrel de la crisi.\nPerò qui són els qui finalment surten més perjudicats en aquesta crisi? Sens dubte els treballadors assalariats, els autònoms i els pensionistes; especialment, aquells que lluiten per sobreviure amb unes pensions per sota del llindar de la pobresa, i que s'han vist ignorats en els temps de bonança econòmica que han precedit a la crisi.\nEspanya i Catalunya han viscut en els últims deu anys un creixement econòmic importantíssim, molt per sobre de la resta dels països europeus. Però això no ha reduït la desigualtat social.\nNo s'ha aprofitat per a fer bé les coses quan es podia, i ara en canvi es destinen milions d'euros per a avalar els bancs. Aquests diners serviran, entre altres coses, per a mantenir els sous escandalosos dels qui ens han conduït a aquesta situació, dels culpables de la crisi, dels especuladors. Mentre, milers de treballadors perden l'ocupació. I milers de pensionistes seguiran sumits en la pobresa.\nPer a fer valer la seva protesta i reclamar la dignificació de les pensions, els pensionistes de pensions baixes es reuniran en Assemblea demà divendres, 13 de març de 2009, a les 10’30h al Pati Llimona. Posteriorment aniran en manifestació al Palau de la Generalitat.\nAssociació de perceptors de pensions baixes\nPublicat per Mercè Solé a 21:50\nEtiquetes de comentaris: entitats, Serveis Socials


No ens menjarem ni els panellets! – Boli blau, el blog de la Senyoreta Rosa\nQuan a un entrenador de futbol li van mal dades, es diu que no arribarà a menjar-se els torrons. A les escoles catalanes (i de la resta de l’Estat) els hi espera un futur similar. Aquest any no ens mengem ni els torrons ni els panellets! Les coses NO s’han fet bé i el nostre destí és un altre cop el mateix: escoles tancades i no per Tot Sants o Nadal, sinó molt abans.\nNingú ha dit que el repte d’obrir les escoles enmig d’una pandèmia mundial sigui fàcil. També està clar que l’educació és un dret imprescindible i la canalla necessita recuperar certa normalitat i això passa per tornar al cole. Però una cosa és la necessitat real dels infants i joves, i dels seus pares, i l’altra és mentir. Desenganyem-nos, els nostres polítics fa temps que saben que l’educació serà no-presencial la major part del curs 2020/21. Ho saben i callen.\nEls nostres polítics saben que l’educació serà no-presencial i callen.\nA meitat de maig, a bombo i platerets, el director general de Centres Públics, Josep González-Cambray, anunciava per al nou curs grups reduïts de 13 nens i nenes a Primària i 15 a Secundària. Ho feia en aquesta entrevista al programa FAQS de TV3. Segons ell, hi havia una emergència educativa i s’havien de buscar els recursos on fos. Tonta de mi, aquesta entrevista em va alegrar el dia i em va donar esperances d’afrontar el curs amb certa seguretat. També, perquè no negar-ho, m’il·lusionava el luxe de tenir tan pocs alumnes i pensava en tot el que podríem fer.\nTonta de mi em vaig il·lusionar quan Cambray va dir que hi hauria grups reduïts de 13 alumnes a Primària i 15 a Secundària\nAl juny ja es va veure que hi havia alguna cosa que no rutllava quan la ministra d’Educació, Isabel Celaá, va anunciar que només donaria 2.000 milions d’euros extres a les comunitats autònomes per a afrontar els nous reptes del COVID-19. Si mirem el capítol de despeses en personal de la Generalitat de Catalunya per al 2.020 aquest és de 3.675 milions d’euros. Tenint en compte que els 2.000 milions són a repartir, ja es veia que la pluja de recursos i les classes reduïdes passarien a millor vida. Segons una notícia del diari Expansión, a Catalunya li tocaran uns 337 milions d’euros. Feu números. No és ni un deu per cent del que costa pagar els docents i la resta de personal. Amb això no hi ha ni per pagar el gel hidroalcohòlic.\nCelaá anuncia 2.000 milions per a totes les comunitats autònomes i ningú es queixa. Inquietant!\nPerò el més inquietant de tot és que cap president o conseller d’Educació va aixecar el cap per reclamar més diners i ni va assenyalar que la partida era a totes totes insuficient. Enlloc d’això, va començar l’època de rebaixes en plenes vacances d’estiu. D’aquesta manera, i gairebé per art de màgia, dels 13/15 del maig es va passar als 25 de sempre a Primària i més de 30 a Secundària. Vaja, que no canviava res.\nFins fa uns dies, quan el president Torra va anunciar ràtios de menys de 20 a Primària, com recull aquesta notícia de El Punt Avui. Recordem: el dia 24 d’agost, a una setmana del retorn de la majoria de docents a la feina. Gran previsió! El millor de tot, però, va ser la roda de premsa del conseller Josep Bargalló de l’endemà, on se suposava que havia de desgranar com s’havia de dur a terme aquella nova ràtio i en realitat, no va aclarir res. Al final, llibertat als centres per a organitzar-se. Alguns han pogut reduir i altres no. De fet, el mateix Bargalló xifra en un 30% per cent les aules de l’escola pública per sobre de la ràtio dels 20 alumnes. Ho explicava dissabte en aquesta entrevista a RAC1. Seria interessant saber també aquesta dada a l’escola concertada, on gairebé no s’han donat mestres de reforç. Això vol dir que, a la pràctica, hi pot haver un 50% o més d’aules catalanes amb 25, 26 o 27 alumnes. Molt de titular de premsa, pocs recursos.\nTorra va anunciar una ràtio de 20 alumnes. A la pràctica hi pot haver un 50% per cent d’aules que no la compleixin.\nTot un despropòsit per no voler dir la veritat: no hi ha diners! No n’hi ha prou per a fer les coses bé. És trist, però és així. Entenc que a cap govern li agrada acceptar les seves mancances. Reconec que ningú vol tenir pares emprenyats durant mesos. Però tampoc es pot mentir i dir que amb una mascareta, quatres mesures i molt de gel està tot solucionat. L’escola NO és segura. El risc zero no existeix, però tampoc s’ha fet tot el possible per evitar-lo al màxim.\nLa veritat és que no hi ha diners. Per això s’ha dit una mentida: que amb mascareta, quatre mesures i gel està tot solucionat.\nPer què? Doncs perquè per motius econòmics i/o electorals, els nostres polítics han sigut uns covards que no han pres ni les mesures més elementals. Tot seguit, un llistat de tot el que NO s’ha fet:\nSuspendre les extraescolars. És el lloc perfecte per a la propagació del COVID ja que es barregen nens i nenes de diferents classes.\nFer horari intensiu. Una escola provoca un gran moviment de gent anant i venint. Cada entrada i sortida també implica molta activitat social entre els alumnes i els seus acompanyants. L’horari intensiu, en canvi, redueix les entrades i sortides (i les seves aglomeracions) a la meitat. També afavoreix que els nens vagin a dinar a casa i no es quedin al menjador, un altre possible focus de virus.\nReduir el número d’hores de permanència a l’escola. Està clar que el més perillós és estar en un lloc tancat, moltes persones i molt de temps. Només que reduíssim una hora presencial, que es podria fer a distància, també disminuïria el risc.\nTreure la sisena hora. Sis hores de permanència a l’escola cada dia? Estem bojos? Està clar que la sisena hora és molt important per a l’escola concertada perquè li aporta bona part del seu pressupost. Però en aquestes circumstàncies és una temeritat.\nDonar als pares l’opció de portar o no els seus fills a l’escola. A canvi, s’han de comprometre a que els nens segueixin l’educació online, que poden dur a terme els mestres que no poden anar presencialment a l’escola per problemes de salut. És un win-win. Dona feina als docents vulnerables, redueix la ràtio i permet quedar-se a casa als que ho desitgin.\nCompactar les hores no lectives dels docents i fer-les de teletreball. Com menys temps estiguem a la feina i més a casa, menys perill per a tots.\nRetardar l’inici de les classes si la situació epidemiològica ho requereix. Amb els protocols estrictes que tenim i els nivells de propagació tan alts que hi ha ara mateix, en unes setmanes ens quedarem sense alumnes ni mestres. Al meu centre, actualment hi ha cinc mestres teletreballant perquè han donat positiu o han estat en contacte directe amb una persona infectada. Quan el curs estigui en marxa, com se substituirà aquests professionals?\nIniciar el curs amb jornada intensiva de matí. Anar a poc a poc per veure com afecta l’obertura dels centres educatius, i, si la cosa va bé, anar ampliant a les tardes.\nEn definitiva, s’ha de fer tot el possible per mantenir oberts els centres educatius el màxim de temps possible. Si no hi ha diners per a desdoblar grups, que seria l’ideal tan per evitar el virus com per a rastrejar-lo, s’ha de ser sincer i explicar-ho. I si cal adoptar altres mesures més impopulars com reduir algun dia de classe o disminuir les hores presencials, també s’ha de fer. Qualsevol d’aquestes mesures serà sempre millor a la situació a la qual ens estan abocant: el tancament de les escoles.\n← Crear una agenda cansa\nLes opos són una caca (1) →\n2 thoughts on “No ens menjarem ni els panellets!”\n07/09/2020 a les 09:01\nEstic d’acord amb la majoria de coses, però el principal problema de la societat és conciliació. Poder cuidar de la mainada no ha interessat mai. Si les empreses fossin més sensibles amb això, molta cosa guanyada tindríem.\nFer classes online i presencials alhora…els mestres de risc al juny ja no ho som! Per tant, no hi ha ningú que pugui fer aquesta feina (almenys a la meva escola) i hauríem de duplicar jornada. La mainada més vulnerable queda, un cop més, perjudicada.\nLa jornada intensiva pot semblar interessant, però pensa que molta canalla necessita menjar a l’escola. I, un cop més, l’horari de les famílies no acaba a les 4. Altra vegada cal un canvi més profund.\nT’has deixat, si m’ho permets, que podrien haver eliminat l’optaiva de religió catòlica (que ara hi ha molta polèmica!). Pensa que és una persona que té llibertat de moviments, es passeja per tot el centre!!! Mentres la resta estem intentant establir grups tancats per evitar contactes.\n07/09/2020 a les 20:18\nTotalment d’acord en tot el teu article d’opinió.\nSe l’haurien de llegir una quants d’aquests que diuen que tot està molt bé i molt ben preparat.\nPerquè no l’envies a tots els diaris i també li fas arribar a President Torra, al Departament d’educació i al Ministerio de Madrid?\nCal denunciar la situació, no han fet res, uns litres de gel i apa, ja diuen que està fet…\nMoltes gràcies per donar a conèixer la situació real.


Ernest Suñé oficialitza la seva candidatura per ser Cap de llista del PSC El Masnou el 2015. | Entitats del Masnou\nSuñé ha admès que hi ha gent sorpresa per la seva decisió i està disposat a convèncer “militants i simpatitzants que això pot funcionar”, però que aquells que el coneixen després de la feina realitzada els darrers onze anys a l’Ajuntament, -primer a Govern, als equips de l’alcalde Eduard Gisbert, com després a la oposició, tot participant de la llista de Marta Neira- l'entenen la seva empresa.\nDesprés, diu, aquest missatge d’il•lusió s’haurà de transmetre a la ciutadania com una taca d’oli. També ha afegit que vol comptar “amb tothom” i “treballar en equip i de manera tranquil•la”.\nEn aquesta signatura de la declaració de compromisos, Suñé ha estat acompanyat del Secretari d’Organització del PSC Maresme, Carlos Fernández, que exerceix en aquest procés com a coordinador del Comitè Electoral del PSC Maresme.\nAl Masnou, si hi ha més militants que vulguin optar a ser candidat/ta el 2015 tenen temps fins el 25 de juny per presentar la seva candidatura i els avals necessaris. En ser un municipi de més de 20.000 habitants, i tal com marca el Reglament d’elecció de caps de llista del PSC, s’han d’aconseguir un mínim del 20% d’avals de la militància.\nEn cas que no es presenti ningú més, l’11 de juliol se celebrarà una Assemblea durant la qual es proclamarà ja de manera oficial Ernest Suñé com a candidat.\nPer finalitzar, Suñé ha manifestat que “tinc clar que puc encapçalar la candidatura socialista al Masnou; ara, amb 49 anys i amb tota la il•lusió del món, i amb més voluntat i disponibilitat que mai, estic convençut que reuneixo les aptituds necessàries i l’experiència idònia”.\nInici › Partit dels Socialistes de Catalunya › Ernest Suñé oficialitza la seva candidatura per ser Cap de llista del PSC El Masnou el 2015.


Des de l'illa: de març 2008\nPublicat per Marc Peris a 9:45 1 comentari:\nEn aquestes dates és impossible fugir de la reflexió electoral. Frases de marca, spots publicitaris, tòpics, sondejos tendenciosos, elements que ajuden a escenificar l’espectacle electoral. I de fet, si vivim immersos en la societat de l’espectacle, en la qual hi conviuen imatges d’adolescents ballant, massacres a Gaza, escalfament global, tortures a Abu Graib, futbol ( i d’aquest opi em declare particularment addicte ), independències de disseny...Per què hauria de ser diferent amb aquest simulacre de democràcia?. Campanyes i més campanyes, ja siga en el centre de l’Imperi o en les províncies perifèriques. Per a que l’espectacle siga digerible per la gran massa, cal llimar els cantons i presentar un tot simplificat, que es puga subministrar amb una cantinel·la repetitiva. Tòpics que a força de repetir-se, esdevenen realitat. Tot és quantificable, dades dins una estadística: els assassinats d’un grup armat: gràfica en blau i roig, una desviació atípica del tant per cent, dones mortes a mans dels seus botxins, ha pujat el pollastre i han baixat les notes dels alumnes d’ESO, aquest govern ha augmentat el nombre de policies... Tants immigrants expulsats, menys aquells que tendim a considerar delinqüents segons paràmetres de l’excel·lència en el delicte ( res comparable al furt respectable perpetrat per polítics i banquers ), menys aquells que moren en l’estret, multiplicat pel nombre de fills que puguen tenir els que aconsegueixen quedar-s’hi, entre el nombre de treball fem necessari per fer rutllar el sistema, menys el descens de la corba de la construcció a destall, igual a el nombre d’immigrants que seran legals i bons, que pagaran les pensions i que parlaran la llengua de l’imperi, sabran la història de l’Escorial i d’Isabel i Fernando, així com el descobriment amical dels pobles perduts d’ultramar. Tot tenyit amb unes gotes de multiculturalitat progre, de ballenatos peperos o allò que es vulga afegir per quadrar l’equació.\nAixí és la vida. A votar que si no, més aviat resulta que ets un incoherent, un apolític que passa de tot, company de viatge de la massa botellonera o qualsevol cosa així. I el fet de votar, en una dinàmica d’acceleració del bipartidisme, un partit d’aquests que desapareixen, que quasi no tenen representació i que sovint són els únics que podries votar tapant-te el nas i fent-te el despistat, resulta que es tradueix en vots per als partits majoritaris. Així que sentint-ho molt, i alhora sense sentir-me massa implicat, motivat, per les votacions d'un estat amb el qual no em puc reconciliar, senzillament no aní a votar. Ho escric ara tranquil·lament, quan ja ha passat tot, no vull condicionar l’opció de ningú. Però així mateix, que es respecte la meua tria. Per a mi, més digna i com no, més conseqüent. Si més no, em concedireu, igual d'inútil.\nPublicat per Marc Peris a 10:38 Cap comentari:


La Uifand va trametre 82 expedients a la Fiscalia el 2018, un 46,5% més | BonDia Diari digital d'Andorra.\nEl cap de la Unitat d'Intel·ligència Financera d'Andorra, Carles Fiñana, presenta la memòria del 2018.\nDv., 02/08/2019 - 14:10\nTambé cal ressaltar de la memòria l'augment, fins a un 47%, de les peticions per sospita rebudes per part d'organismes nacionals, arribant a les 25 en total (24 per part de l'Autoritat Financera Andorrana i una per part de la policia), però, en canvi, va disminuir un 21,5% l'activitat relacionada amb la cooperació internacional. En aquest sentit, van créixer de 41 a 47 les peticions per sospites de països cap a la Uifand, però van davallar de les 47 a les 22 les peticions que va fer la Uifant a altres països. D'aquestes 22 la majoria, cinc, es van fer als Estats Units.\nFiñana ha opinat que els darrers anys la "qüestió del blanqueig s'ha implantat de manera molt important a Andorra". "Crec que el sistema està molt consolidat i conscienciat", ha afegit. De fet, ja ha avançat que l'Estudi de risc nacional que es començarà a elaborar aquest any, amb l'objectiu de ser publicat el vinent, tindrà "segurament unes conclusions de risc substancialment diferents" a les del darrer estudi, de desembre del 2016. Ha assegurat que s'hi plasmarà una "evolució en positiu".


Malalts de Neu - La perla Suïssa: Verbier - Les 4 Vallées - Reportatges\nLa perla Suïssa: Verbier - Les 4 Vallées\n#21 · 16/Mar/2007, 20:58\nCollons, quin pedazo report!!!!!!\n#22 · 16/Mar/2007, 22:03\nEs lleva dimecres, un gran dia!! Es lleva un dia preciós encara trencant-se els núvols. Es veu clarament la línia on la nevada ha deixat més neu als arbres, neu molt ben rebuda. Ens espavilem i amunt! Buff, la nevada ha resultat ser després que passessin les màquines, millor!!\nAprofitem la zona central ben d’hora, que llavors s’omplirà de gent...aquest és l’aspecte:\nDecidim llavors anar cap a l’olla de Ruinettes, i aquest és l’aspecte de l’entrada de l’olla, buffffffff!!!\nEl dia s’ha llevat definitivament!! I hem ja hem fet algunes baixades desde gentianes fins la Chaux amb neu nova per tot arreu (ull, no va estar ni de bon tros una nevada de quantitat, però si que ho va deixar tot amb una capa superfícial d’alguns centímetres de molta qualitat i molt divertida).\nAmb el dia radiant decidim doncs pujar al Mont Fort, aquí foto que quasi podríem vendre a l’oficina de turisme, es veu l’espectacular pendent final, amb la coneguda pista negra a mà dreta, i la resta doncs per gaudir de la millor neu pols....\nI des del cim deleitar-nos la vista :\n(fotos d’est a oest, començant pel Mt Blanc, Grand Combin, Rosablanche, i al fons entre el núvols la Dent d’Herens i Matterhorn, i continuaria cap a l’Oest el Weisshorn, Taschhorn, etc etc etc, realment es poden veure tots els gegants alpins, és espectacular!!!)\nDesprés d’aquest orgasme visual i després de desestimar el backside ja que un dels dos no les tenia totes i en aquests casos és millor no arriscar-se (el risc havia baixat ja a 3/5, però sent 2 persones només, s’havia d’extremar ) no vam perdre ni un segon més fins l’hora de dinar (bocata és clar! Ja us podeu imaginar la cara de la penya quan trèiem l’espetec i el pa i ens fotíem uns entrepans de collons!!!). Aprofitant el moment de jalar, i que aquest dia ens havíem quedat a prop de Verbier vam tirar cap a Savoleyres per passar-hi la tarda.\nLa zona de savoleyres/La Tzoumaz comença a la cara sud de l’olla de Verbier, realment la zona encarada a Verbier és “plein sud”!! La cara nord-est baixa fins a la Tzoumaz a 1500m i la cota alta està situada a 2354m. És una zona petita, però molt tranquil·la, i amb unes zones de bosquet molt divertides. Ens va agradar molt ja que, com la resta de l’estació, manté moltes possibilitats de forapista de tot tipus.\nAlgunes fotillos de la zona més al nord:\nL’olla superior fa la pinta que deu acumular moltíssima neu, tant per l’orientació com per les acumulacions que deu produir el vent. Fa gràcia, perquè les pistes sembla ben bé que hagin posat els pals de les pistes per marcar alguna cosa, no et dóna la sensació que remoguin gaire terra, sembla que col·loquin la pista en un lloc central i ja està! i en aquesta zona doncs no hi ha ni un sol canó; de fet em va sorprendre la poquíssima quantitat de canons de neu que hi ha a Verbier - 4 Vallées, mirant el mapa de pistes deuen ser unes 10 pistes, en total uns 20-30km innivats com a molt, d'un total de més de 400km, i comptant que la majoria de les pistes innivades són les de Copa del Món........està clar que la majoria de gent que va a Verbier busca una altra cosa.....\nSortint-se una mica de pista, és un balcó privilegiat a la vall del Rhone, a quasi 2000m per sota dels nostres peus. És fins hi tot graciós i divertit està per sobre dels avions (pocs) que baixen direcció el petit aeroport de Sion\nUna altra perspectiva enfocant cap a SO, al fons, a l’altre cantó de muntanya, la zona del Plan du Fou\nS’acaba un dia espectacular, d’aquells que la gent es veu alegre pel carrer, que amb el company d’esquiada no cal ni mediar paraula, tant sols mirar-se i aquell somriure còmplice dels bons dies , dels dies que passen al llibre dels bons records.\n#23 · 16/Mar/2007, 22:49\nNomés puc dir... Wow!\n#24 · 17/Mar/2007, 00:37 · Editado por LaCarme50\nAixó no es fa, i menys en una temporada com aquesta mals companys!!!\nNois, quin report més guapo, quines fotos, quina enveja... Només puc dir que me n'alegro molt per vosaltres, i que espero poder-ho tastar jo algun dia...\n#25 · 17/Mar/2007, 21:51\nDijous, la cara i la creu, encara amb “ressaca” de la bona jornada del dia anterior, aquest no es presenta gens bo, boira i núvols per tot arreu, poca visibilitat i menys relleu , poques possibilitats de fer grans coses, foto de l’únic moment que es veu alguna cosa:\nArribant a baix perdo al david_, és que no som capaços no de veure a 5 metres.....M’espero a l’últim remuntador que hem pillat i al cap de 15minuts apareix tot blanc.....de la poca visibilitat ha caigut per un marge del caminet, i és clar, tornar a pujar amb la neu pels genolls i sense veure-hi res....\nDecidim que altre cop serà esquí-turisme, i ens dirigim a l’extrem oriental, a Veysonnaz, creient que la les zones properes a la profunda vall del Rhone, la boira no haurà sigut capaç de persistir. I si, dit i fet, pugem amb telefèric a Gentianes, baixem per l’altre telefèric (imagineu-vos lo poc que es veu pq desistim de baixar esquiant ) i a partir de Tortin es comença a aclarir i voila!! Veysonnaz destapat!\nTot i això dia de poques fotos. Seguim amb el “turisme” i baixem la magnífica pista de l’Ours, la de Copa del Món que arriba a 1400m amb neu totalment primavera a les cotes baixes. Cada cop que baixo una pista que he vist per la tele fer en menys de 2 minuts m’impressiona més lo que foten aquests tios! No està a l’abast de mortals com nosaltres....\nEns dirigim a Les Masses (1515m), amb el punt culminant a Etherolla (2450m). De neu no en falta! Pobres arbres!\nAquesta zona, la de Les Masses, Thyon, Les Collons, és molt familiar, hi ha molts nens, arrastres, gent aprenent, etc. fa gràcia la zona de l’escola d’esquí, que arriben els pares amb els marrecs en cotxet, els treuen del cotxet i els posen sobre esquís!!! Realment aquesta gent aprenen a esquiar abans que a caminar .....\nPerò també guarda algun raconet per exprimir-se, com són les canaletes entre la roca que hi ha propera a la pista negra de l’etherolla i tota la zona de sota la cadira.\nDe retorn tornem a trobar a la boira, tanta, que a l’arribar a Chassoure per fer la connexió no es veu res i remem/pategem per la pista fins arribar a la cabina d’attelas i poder baixar fins al poble . Tot i ser el pitjor dia de la setmana, tampoc hem perdonat i quan baixem passen de les 17h altre cop...\nEsperem que l'endemà sigui millor dia....\n#26 · 18/Mar/2007, 02:56 · Editado por Triki-Fischer\n#27 · 18/Mar/2007, 13:33\nI a sobre us queixeu?\nQuand s'engantxi tot el repo junt serà memorable, bona feina.\n#29 · 20/Mar/2007, 13:09\nDissabte 3, 9:00AM, sortida de l’avió del Prat, amb retard, per variar, cosa a la que aquí estem acostumats ......vol sense trascendència al estar tot sota un mar de núbols, a l’arribada a l’aeroport de Ginebra ja ens adonem que estem a Suïssa, ja que anem a comprar els bitllets de tren + bus per anar a Verbier, i resulta que el tren (que hi ha connexions cada hora) sortia en 10 minuts, i ja vam flipar com la noia que ens atenia corria per dins de la sala buscant els papers i demés coses perquè no perdéssim el tren... A partir d’aquí tot rodat, puntualitat i precisió Suïssa, correspondència a Martigny, a on ja s’esperava el bus que et pujava directe a Verbier, i quan tothom va fer l’enllaç en marxa, vam arribar a destinació 2 minuts abans de l’horari establert!!!\nAquesta temporada ens destrossarà els nervis amb les temperatures , sempre patint per la cota de neu, arribem i està plovent al poble, el pobre david_ recordava els fantasmes del tour pels alps del gener amb en miki10, i jo intentant tranquil·litzar-lo, però interiorment també patint per saber fins a quina alçada havia arribat la pluja. Anem a taquilles i ens informen que el Montfort i tota la zona alta porta 4 dies tancats per perills d’allaus de les fortes nevades dels dies anteriors, i que ens recomanen que ens esperem a comprar els forfaits pel conjunt dels 4 valls, no sigui que l’endemà no estiguin obertes les connexions i no el puguem aprofitar: Impressionant, això és servei al client! Finalment l’endemà van obrir les connexions i vam pillar els ff complets.\nEl poble de Verbier queda situat dins d’una olla gegant que culmina al Mont-Gele (3023msnm), en un balcó encarat al sud-oest, a uns 1500msnm (la vall, amb el poble de Le Chable, d’on surt una cabina, queda a tan sols 800msnm). No ens podem estar de fer fotos tot i la llum dolenta que tenim:\nMirant cap a l’oest, el domini de Bruson:\nMés al sud-oest:\nFinalment, per sort, cap al vespre va deixar de ploure, es va asserenar completament i la temperatura i humitat van caure en picat, perfecte!! Trobaríem bona neu allà on no hagués plogut. Aprofitant la impressionant lluna plena del dissabte 3 doncs a fer fotos en mode nocturn, a veure com quedaven, aquest és el resultat:\nDesprés de l’espectacle nocturn, ens vam adormir plàcidament....penseu que estirat al llit, a través de la finestra tenia una imatge semblant a la última foto, és com somiar despert....\namb quin tipus de càmara estan fetes les fotos?? reflex digital??\n#30 · 20/Mar/2007, 13:30\napa, Cristina, aplicant la teoria?????\n#31 · 20/Mar/2007, 18:04 · Editado por david_\nNo ens queixem!!! però és la condició natural dels malalts... demanar més i més,no?\nEl dia abans va ser molt bo (com deia l'AlTom de somriure permanent) i després de estar tapat tota la nit esperavem un altre "regalet" Però el destí ens estava preparant i aquell dia només va ser una prova per "fer-nos més forts" Ja veureu,ja el que ens esperava el dia següent... Verbier es volia acomiadar de nosaltres com crec que ens mereixiem\n#32 · 20/Mar/2007, 20:59\nDoncs estan fetes amb una càmara digital normal i corrent..més aviat força compacte...\n#33 · 20/Mar/2007, 21:01\nEi.... que el de dalt era jo!!!\n#34 · 20/Mar/2007, 21:21\nVa, que avui no farà ràbia, amb el paquet que està caient!!!\nDivendres, sisè i últim dia (en principi), els australians ens han demanat si poden esquiar amb nosaltres que agafaran el suplement 4valls (només pillaven ff verbier), com a bons malalts encantats, es gesta un bon dia, més ben dit un GRAN DIA!!\nFem unes baixades d’escalfament i amb el dia radiant toca pujar amunt, fins al Mont-Fort. Mirem el backside i ens delim.....tant, que ens hi fotem! Primer fotos de postal i amb la colla, de rigor:\nAls fons els Weisshorn i a la dreta de tot el Matterhorn, és curiós com a partir de mitja vall del Valais, de cop passen tots els noms ja siguin pobles, muntanyes, rius, etc des francès a l’alemany......\nI au! Backside avall!! La baixada comença amb una forta penta encarada al sud, però que ja només en gir et dones compte que la qualitat i quantitat de neu són espectaculars, les millors de la setmana quasi.\nLlavors a mesura que vas baixant per la “carena” tens vàries possibilitats, pots seguir tirant fins al pla (que és una glacera) que es veu traçat al fons, o canviar de vessant i despenjar-te per alguna de les vàries canals (encara amb més pendent) per acabar espetegant igualment a la glacera però més avall. Un cop acabat això fas una petita diagonal i tornes a encarar un altre pendent una mica més suau.\nVídeo baixant les primeres canals:\nI foto d’un dels surferos després:\nAquest és el segon pendent i el segon replà:\nTornes a acabar en un altre pla, per finalment tornar a encarar l’últim pendent que et porta fins a la cua d’un embasament (Cleuson) buit. Fi de l’excursió! Calculo que aquest punt està a uns 2100m, i fins aquí la baixada es pot fer sense parar ni remar ni un sol cop. Aquí cal fer una diagonal llarguíssima per la zona dreta, fins a la presa, l’últim tram una mica pesat.\nDescansant i esperant als que porten taula (que això no és el seu punt fort):\nUll amb les diagonals a les pendents del llac, especialment la del cantó esquerre (la traça habitual, i per on anem nosaltres és pel dret, pel solei) tenen força assiduïtat d’allaus. Com es veu a la foto.\nAl arribar a la presa, recuperar forces i a baixar per la presa, jeje, fins hi tot fot gràcia!\nI des d’aquí, un caminet pel bosc (en aquest cas no val gaire la pena, perquè la neu per sota de 2000, amb la calor que ha fet i les boires, no està per fer virgueries) fins a Siviez (1730m).\nEn resum, espectacular baixada, en primer lloc per la quantitat i qualitat de neu que trobes, per lo variada i bonica que és la baixada, les multituds d’alternatives possibles amb poc esforç (vam veure més gent amb guies fent petites ascensions per petar altres olles i canals), però sobretot per la sensació d’alta muntanya que tens entre glaceres a la zona superior i també la llunyania a qualsevol remuntador o pista, fa que sigui una baixada molt especial. No voldria ser agosarat, i que el david_ digui també la seva opinió, però en el meu cas és de les millors baixades que he fet mai, per no dir la nº1!!!\nVa valer tant la pena, que tot i la diagonal i remada de l’embassament, tothom va estar d’acord en repetir la baixada! Per tant va ser com allò de “A mi de pequeño me daban 2”. La segona volta va ser igual d’espectacular, més fluida perquè ja coneixíem la zona i quasi la fem del tirón, només parant a gravar algun vídeo.\nTot i estar el risc d’allaus a 2/5, a la cara oposada a la diagonal a la zona del llac, es va desplomar la zona que encara no havia caigut (la resta de la zona va caure un parell de dies abans), havia caigut uns 40 minuts abans que passéssim (nosaltres anàvem pel cantó oposat) i encara hi havia l’helicòpter donant voltes per si veia algú, ja que la zona havia estat traçada al matí i llavors a la presa vam xerrar amb gent que l’havia baixat 10minuts abans que es desplomés, la zona de dipòsit era impressionant, devia fer uns 50 o 100 metres d’ample i va lliscar per tota la pala, el dipòsit potser feia més de 3 metres d’espessor, espectacular!! Ens vam trobar amb uns espanyols que el van veure en directe i encara estaven cagats, diuen que el soroll que va fotre va ser eixordador! A l’alta muntanya sempre s’ha de ser prudent, SEMPRE!! No perdona. En aquest cap per sort semblava ser que no va enganxar ningú.\nJa s’havia fet tard, però era un dia per aprofitar, per tant vam portar els australians a fer el cafre al Plan du Fou, i repetir-lo alguns cops.\nAnem retornant cap a caseta i acomiadant-nos de Verbier, però em sembla que tant en david_ com jo coincidim en que és una d’aquells acomiadaments de “Fins a la propera” !!! Perquè segur que hi torno!!\nEns adormim somiant que no s’ha acabat!!\n#35 · 22/Mar/2007, 00:02\nDegut a la rutina dels dies anteriors, ens llevem a l’hora de sempre i sorpresa!!!! Ha nevat, han quallat 2 dits al poble!! Quin regal!! Deliberem i que collons!! Nosaltres no en tenim mai prou, doncs au a esquiar!! Tot està molt tapat i decidim que per 3 horetes esquiarem a Savoleyres, chapeau!!! El vent que ha provocat la nuvolositat i la nevada és el mateix que fa que aquesta zona sigui la que es manté serena, tot i haver nevat bastant menys que a la resta del domini.\nComprem el forfait de matí per esquiar de 9 a 12h i amunt!!\nAspecte de les pistes:\nEns dediquem 3 hores a gaudir del regal de la muntanya, que és com si no ens volgués deixar marxar, donant-nos la nostra millor llaminadura!!\nFinalment a la última baixada anem a veure el "balcó" sobre la vall, i divisem unes canals a la zona més alta, que no havíem fet abans perquè es troben encarades a N pur i dur, i queden com orientades a una altra zona fora del domini, però analitzant veiem la possibilitat de retornar sense patejar excessivament i què collons!! Cap dins!!\nEspectacular, la qualitat de neu s’ha mantingut i ens enfonsem per sobre de la bota amb una pendent considerable. És curta però magnífica, era l’acomiadament entre Verbier i uns bons malalts que es mereixia l’ocasió, així doncs ja és l’hora i decidim deixar-ho aquí amb el millor regust imaginable. Una foto de la zona:\nBaixem al poble, dutxes, preparatius, bus fins a Le Chable i tren fins a GVA amb correspondència a Martigny, aquest últim tren porta un retard de 5 minuts, i per megafonía no paren de demanar disculpes pel retard, que intentaran recuperar-lo lo abans possible .......Encara som a Suïssa! Arribem a l’aeroport amb el retard recuperat, per suposat, avió fins a BCN, cotxe cap a Manresa, a on arribem a temps de veure el derbi, però que tenint en compte a on érem al matí, doncs el resultat ben poc m’importava!!\nBé, això és tot companys!! Espero que us hagi agradat\nFINS AVIAT Verbier.....\n#36 · 22/Mar/2007, 00:26\nPeró no s'havia acabat ja ??\nOstres moltíssimes felicitats pel viatge, quina passada, i del reportatge ja ni em parlem, un deu pel report!!!\nUna passada les fotos, quins llocs tant impressionants, enhorabona!!!!\n#37 · 22/Mar/2007, 00:35 · Editado por LaCarme50\nDoncs si, ens ha agradat moltíssim (m'atreveixo a parlar en plural).\nSi el report està així de xulo, al natural deu ser increible.\nGràcies pel report, havia moments que m'ha fet somniar que era allà...\n#38 · 22/Mar/2007, 09:32\nAra toca juntarlo tot i penjarlo a la plana, molt bon repo Altom, dificil no posarli un 10.\n#39 · 22/Mar/2007, 09:58\nquina passada. Aviam qui fa ara un reportatge quan vagi fora!!!!!!\nMoltes gràcies per les estones passades.\n#40 · 22/Mar/2007, 11:23\nEi una cosa, que no ens arrugui aquest tema del SuperRepo de l'Altom, qui fà el que pot no està obligat a més, com ja sabeu a vegades una foto ó un comentari pot donar molt bona informació, per lo tant jo diría qu'aquests SuperRepo ens tè que motivar més.


Quan Lola Vendetta parla amb Déu aprofita per preguntar-li sobre situacions molt terrenals que ella considera injustes. S’interroga sobre tot allò que, com a dona jove i feminista, no pot entendre ni consentir. Aquest diàleg es converteix en una vinyeta gràfica sobre els desitjos i responsabilitats de les dones del segle XXI. Lola defensa els drets humans i dels animals, la lactància materna, el consum responsable, la llibertat sexual, l’autoestima apoderada, la desobediència civil i la convivència ètica. Ho fa amb humor i crispació, és simpàtica i sàdica. » Seguir leyendo…\nLola Vendetta parla amb Déu. Raquel Riba Rossy\nPosted in art actual, autores, catàleg, comissariat, conceptes\nTagged art i feminisme, art polític, Capella Sant Roc, Lola Vendetta, pintura Mural, Raquel Riba Rosy, Reus, Valls\nComentaris tancats a Lola Vendetta parla amb Déu. Raquel Riba Rossy\nTacar un paisatge és un projecte de pintura mural creat específicament per l’espai de la Capella de Sant Roc. L’absis és la zona matriarcal de l’arquitectura religiosa i ara ens mostra amb traços, colors i estructures vegetals un paisatge inspirat en les vinyes i la llum de l’entorn de Valls. La natura exterior ha estat dibuixada al mur interior, un procés que la artista Helena Basagañas ha realitzat a portes obertes pensant en la gent d’aquesta comarca que té nom d’explotació agrícola: Alt Camp. » Seguir leyendo…\nComentaris tancats a Tacar un paisatge. Helena Basagañas\nEl projecte expositiu Body&Games visualitza, a partir de diversos materials i autories, les constants més interessants de les produccions i els dispositius culturals del nostre temps: la recuperació de les complicitats entre l’art i el disseny, la producció estètica i la social. Així mateix la voluntat de treballar des d’un punt de vista crític amb estratègies conceptuals i polítiques que prescindeixen de la tradició artística per a recórrer espais de topada amb la realitat: “un art sense aura”. » Seguir leyendo…\nComentaris tancats a BODY & GAMES\nEls anys vuitanta van ser, en la nostra història nacional i local, l’escenari del gran repte per la consolidació de la nova democràcia, sota la consigna electoral de “La hora del cambio” en la veu de la primera legislatura socialista del 1982. Deixem enrere l’epíleg franquista i les propostes de la Transició per confrontar-nos a la construcció de les bases de llibertat necessària per una nova societat.\nART FORA MERCAT. Mataró anys 80 (curadoría+catálogo)\njuny 10th, 2015\nPosted in art, art actual, arxiu, autors, catàleg, conceptes\nTagged art català, art fora mercat, art urbà, edicions d'artista, espai públic, intervencions urbanes, Mataró, performance\nComentaris tancats a ART FORA MERCAT. Mataró anys 80 (curadoría+catálogo)\nLIAISONS, Ramon Guillen-Balmes\nLes ‘eines’ són per aquest artista, des del seu primer projecte el 1982, mediadores perfectes per pensar sobre l’art, construir les escultures i dialogar amb els altres. Les obres que ens ha llegat Ramon Guillen-Balmes estan fetes de materials inusuals, de formes útils i ofertes emotives que escurcen tota distància entre l’autor i l’espectador.\nEl ‘material’ de treball que utilitza és poc convencional: el feltre, la fusta, l’aigua, el suro, la sorra, el metall, el paper, la fotografia o el gest. Sempre al servei del concepte i no del cànon escultòric, l’artista dibuixa i escriu, retalla, cus i fotografia acoblant imatges i narratives més enllà dels protocols. En la plenitud d’un humanisme contemporani. » Seguir leyendo…\nRamon Guillen-Balmes 1954-2001 (catálogo)\nPosted in art, autors, catàleg, conceptes\nTagged 2015, art català, art contemporani, Escola Llotja. Liaisons, escultura, poètica del cos, Ramon Guillen-Balmes\nComentaris tancats a Ramon Guillen-Balmes 1954-2001 (catálogo)\nHijos de Can Xalant\nA les pàgines del diari La Vanguardia es va publicar un article d’actualitat cultural dedicat als artistes emergents a Barcelona. La doble pàgina es llegeix amb el títol bíblic de ‘Hijos del Macba’. Desota aquest encapçalament, l’article dona els noms i d’altres dades d’un conjunt heterogeni de joves artistes que composen, segons la periodista Teresa Sesé, l’escena actual de les pràctiques contemporànies a la capital. » Seguir leyendo…\nHijos de Can Xalant, Hijos del MACBA (catálogo)\nfebrer 7th, 2012\nPosted in art actual, catàleg\nTagged art actual, art emergent, Can Xalant, centres de producció, Facultat de Belles, MACBA\nComentaris tancats a Hijos de Can Xalant, Hijos del MACBA (catálogo)


Neteja espais contaminats per Coronavirus COVID-19 - VERDMON\nNeteja espais contaminats per Coronavirus COVID-19\nStandard / by admin / 14 marzo, 2020 / No Comments\nAtès als nostres procediments de treball amb l’amiant habituals, i gràcies al nostre coneixement d’allò expressat en el RD 664/1997, de 12 de Maig, per a la protecció dels treballadors enfront els riscos biològics. Verdmon està preparada per a oferir el servei de:\nDESCONTAMINACIÓ D’ESPAIS COMPROMESOS O CONTAMINATS PER CORONAVIRUS COVID-19\nLa neteja o descontaminació de les superfícies que hagin estat en contacte amb una persona infectada o les seves secrecions, s’ha de fer per polvorització amb una dilució 1:50 de hipoclorit sòdic (lleixiu) amb una concentració de 40-50 gr/litre preparada recentment, o bé amb una dilució de hipoclorit sòdic que tingui almenys 1000 ppm de clor actiu.\nEl virus, un cop han estat 5 min amb contacte amb aquest desinfectant s’inactiva, per el que ja podrem retirar aquest producte, i les deixalles generades s’han de tractar com a residu biosanitari especial del grup 3.\nEl problema doncs, no ve de com desinfectar un espai, sinó de com fer-ho i quins protocols s’han de seguir per a preservar la seguretat i no contaminació de la persona que porta a terme la descontaminació. Doncs el treballador no només ha de tenir els EPIS necessaris i adients, sinó que ha de saber com descontaminar-se després de la feina per a no contraure la malaltia.\nA VERDMON tenim tots els mitjans necessaris per a fer-ho amb seguretat (EPIS, Unitats de descontaminació, etc).\nA més a Verdmon tenim els mitjans necessaris per tal de minimitzar el risc enfront de contagis en espais d’empreses que no poden parar de treballar i on encara hi ha afluència de persones.\nPer tal de fer això desinfectem els espais amb pulverització-atomització del preparat desactivador del virus. Experiència adquirida d’altres paisos que han patit aquesta pandèmia abans que nosaltres:


Les vies: referèndum o proclamació parlamentària | Odei A.-Etxearte | BARCELONA | Política | El Punt Avui\nLes vies: referèndum o proclamació parlamentària Les vies: referèndum o proclamació parlamentària Les vies: referèndum o proclamació parlamentària Les vies: referèndum o proclamació parlamentària + Les vies: referèndum o proclamació parlamentària E-mail\nLes vies: referèndum o proclamació parlamentària\nHoms assegura que no es pot descartar cap dels dos camins per separar-se d'Espanya\nOriol Pujol espera que Mas presideixi un estat com França o Itàlia\nEl ple del Parlament, en una imatge d'arxiu.\nLes vies: referèndum o proclamació parlamentària Les vies: referèndum o proclamació parlamentària Les vies: referèndum o proclamació parlamentària Les vies: referèndum o proclamació parlamentària Les vies: referèndum o proclamació parlamentària E-mail\nTancada la via del pacte fiscal, CiU ha d'aclarir el seu full de ruta per arribar a l'estat propi. El portaveu del govern, Francesc Homs, va admetre ahir que sospesen la proclamació parlamentària i la convocatòria d'un referèndum durant la pròxima legislatura. El president de la Generalitat, Artur Mas, explicarà les bases del seu projecte dimarts vinent, durant el debat de política general, en què també podria anunciar l'avançament de les eleccions. Tot i que algunes enquestes han indicat que una majoria àmplia de catalans advoquen perquè es convoqui un referèndum, el portaveu de l'executiu va recordar que hi ha “vies alternatives”, com ara la presa de “decisions en el marc del Parlament de Catalunya”.\nAquesta possibilitat aniria precedida de la celebració d'eleccions anticipades. Uns comicis en què CiU portaria l'estat propi i la construcció d'estructures d'estat en el programa electoral. “No estem improvisant, no estem sobrepassats, no hi ha una onada que passa per damunt de Mas i de CiU”, va remarcar Oriol Pujol, que espera que Mas presideixi un estat com ara França o Itàlia. Si bé la manifestació històrica de la Diada ha accelerat el full de ruta dels convergents, el secretari general de CDC va subratllar que el seu partit treballa des de fa temps en aquesta via i que serà “profundament coherent” amb les passes fetes durant els últims anys, en què CiU ha experimentat un lent viratge cap al sobiranisme.\nLa celebració prèvia d'eleccions donaria legitimitat democràtica al procés, que els convergents es resisteixen a adjectivar com a “independentista”. CiU es presentaria amb un programa que inclouria l'estat propi, i el Parlament s'hi pronunciaria després. Catalunya no seria l'única nació sense estat que ha optat per la via parlamentària per revestir-se'n dins del continent europeu. L'última a fer-ho va ser Kosova: el 2008 va declarar la independència des de la pròpia cambra legislativa.\nAquesta via estalviaria d'entrada els inconvenients jurídics que podria tenir Catalunya si intentés fer una consulta referendària a la ciutadania. I és que la Generalitat no pot convocar referèndums sense l'autorització del govern espanyol. El Parlament tramita la llei de consultes amb el propòsit d'estalviar aquest requeriment. Però la norma encara no està llesta (està en procés de presentació d'esmenes dels partits) i el govern espanyol podria impugnar-la al Tribunal Constitucional i demanar-ne la suspensió.\nNo obstant això, la via del referèndum té l'avantatge que ja s'ha iniciat un procés d'independència coetani: l'escocès. “El Regne Unit està donant una lliçó de democràcia”, va sentenciar Mas dijous. El president de la Generalitat apel·lava amb tota la intenció a l'exemple del primer ministre britànic, David Cameron, que ha donat el sí al referèndum que propugna Alex Salmond per intentar desactivar l'ànim secessionista dels escocesos sense privar que s'expressin a les urnes.\n“Un govern com l'espanyol, per molt que s'expressin algunes veus, no té més marge que moure's en el marc europeu i democràtic, i això és el que ens dóna confiança en el camí que hem de començar”, va garantir Homs durant un matí de tour radiofònic. El portaveu de l'executiu també va negar que Catalunya hagi de sortir de la Unió Europea si s'independitza com ha reiterat el ministre d'Exteriors espanyol, José Manuel García-Margallo. Homs va assegurar que la tesi de Margallo “no té fonament” perquè per ara no existeix cap antecedent d'un país que n'hagi quedat fora ni el procediment per expulsar-lo. “No hi ha ningú que t'ho sàpiga contestar”, hi va afegir. La Generalitat defensa que el govern espanyol fa aquestes afirmacions per generar “una certa inquietud” entre els catalans. Els d'Artur Mas confien que l'exercici democràtic i pacífic, i la internacionalització del conflicte puguin garantir la solvència del procés. “Catalunya té futur”, va proclamar Homs.\nTreballem perquè un dia el president de Catalunya presideixi un estat propi\nEl camí està clar, la determinació està feta, això no té retorn\nde política general.\nDuran defensa l'execució de la “sobirania fiscal”\nEl secretari general de CiU, Josep Antoni Duran i Lleida, va defensar ahir que Catalunya necessita tenir “sobirania fiscal”, malgrat el cop de porta de Mariano Rajoy a negociar que el país recapti i gestioni tots els impostos. “Cal fer un pas endavant, un pas ferm, que depengui més de nosaltres que de les institucions de l'Estat”, va argumentar. Fins ara Duran havia defensat la consecució de la hisenda pròpia per la via del pacte. Però, un cop tancada la possibilitat d'arribar a un acord amb el govern espanyol, advoca perquè el govern la desenvolupi.\nAra bé, el líder d'Unió alerta que per aconseguir que l'Agència Tributària de Catalunya recapti i gestioni els impostos dels catalans caldrà la “complicitat de la ciutadania”: des del “món empresarial” fins als “assalariats”. Perquè, si quan es demani als ciutadans que hi vagin a pagar els impostos no ho fan, la mateixa societat “estarà fixant els límits de la seva ambició nacional”.\nEl president de la Generalitat, Artur Mas, ha situat el projecte de la hisenda pròpia com una primera “estructura d'estat” que necessita el país. Amb aquest objectiu, el govern va promoure dimecres un conveni entre l'Agència Tributària Catalana i les diputacions. Duran va lamentar que Rajoy no hagi volgut “ni sentir a parlar” d'una reclamació que defensa un 75% dels catalans.\n“Ningú no podrà dir que no ho hem intentat”, va escriure Duran en la seva carta web setmanal. El secretari general de CiU també va fer una crida perquè ningú tingui“pànic” davant les invocacions constants de l'Estat al compliment de la Constitució.\nRajoy repta Mas a anar al Congrés i avisa que la cita electoral agreujarà la crisi\nEleccions “al marge de la llei”\nEl Punt Avui. Girona 22-09-2012, Pàgina 30\nEl Punt Avui. Nacional 22-09-2012, Pàgina 4


Ajornada la conferència "Els maquis a les Muntanyes de Prades" fins el 20 de març de 2021 - Associació d'Amics de les Muntanyes de Prades\nA Vilaplana, el dissabte 20 de març de 2021 a les 7 de la tarda el Dr. Lluís Colomés pronunciarà una conferència titulada "Els maquis a les muntanyes de Prades". El Dr. Colomés és un expert en aquest tema que aborda des de la seva afició i passió per la revisió de tota la història de la Guerra Civil, de la Batalla de l'Ebre i de la Primera Postguerra. Per això ens farà una xerrada entretinguda, molt il·lustrada i rigorosa sobre l'activitat del moviment maquis a la serra de Prades. El Dr. Colomés comparteix aquest afició amb l'excursionisme i per això casarà la història amb la nomenclatura dels Graus dels Patacons tan coneguts i recorreguts pels excursionistes de la zona i d'arreu.\nLa conferència organitzada per l'Associació d'Amics de les Muntanyes de Prades l'acollirà el Casal Vilaplanenc.\nObertes les inscripcions per la X AlmogàverViatges a la tardor: Parc Nacional d’Ordesa i La Fageda de la Grevolosa (Osona)


El Museu Nacional de la Ciència i de la Tècnica de Catalunya ha rebut 107.000 visitants l'any 2018\nEls darrers quatre anys el nombre de visitants del mNACTEC s’ha mantingut per sobre dels 100.000 visitants\nEls visitants de la seu central i les tres seus del mNACTEC (Museu del Ciment Asland de Castellar de n'Hug, Museu de la Colònia Sedó d’Esparreguera i Farga Palau de Ripoll) sumen més de 124.000 persones\nEl Museu Nacional de la Ciència i de la Tècnica de Catalunya (mNACTEC) ha rebut 107.022 visitants l’any 2018 a la seu central de Terrassa. D’aquests, un 47,7% correspon a visitants individuals, un 50,6% és públic escolar i l’1,6% restant són altres grups de visitants. És el quart any consecutiu en la història del mNACTEC en què la xifra de públic es manté per sobre dels 100.000 visitants\nMalgrat la dimensió de la xifra, el nombre de visitants s’ha reduït un 17% respecte el 2017, un any excepcional per la gran afluència de públic a l’exposició “Leonardo da Vinci: el geni i els invents”. La disminució de visitants també es deu al fet que l’any 2018 no es va celebrar la Trobada d’aficionats al LEGO, que habitualment té molt bona resposta del públic. Deixant a banda l’excepcionalitat del 2017, el total de visitants de 2018 és superior al de 2016, quan es van registrar 105.602 visitants.\nLa seu central de Terrassa i les tres seus del mNACTEC (Museu del Ciment Asland de Castellar de n'Hug, Museu de la Colònia Sedó d’Esparreguera i Farga Palau de Ripoll) van sumar 124.258 visitants l’any 2018. La xifra global s’ha reduït un 15% l’any 2018 respecte el 2017, principalment a causa de la disminució del públic de la seu central.\nEl detall de visitants de cada seu els darrers 4 anys és el següent:\nTotal mNACTEC+3 seus\nEl Museu Nacional de la Ciència i de la Tècnica de Catalunya és un dels tres museus nacionals reconeguts pel Parlament de Catalunya. La seva missió és mostrar permanentment la implantació i evolució dels avenços científics i tècnics a Catalunya, la seva aplicació industrial i, especialment, la seva implicació i incidència social.


Angry Birds o l’enuig | Sociologia de les emocions\n← L’amor és un joc solitari\n¿S’ha esvaït la vergonya? →\nPublicat el 8 Juny 2012 per comemo3\nAixí, d’entrada, tendim a simpatitzar amb l’enuig dels ocells perquè, en principi, ens sembla normal la seva reacció al prejudici ia l’ofensa causada pels porcs. Solem o podem airarnos (hi ha qui sol fer-ho), quan se’ns ofèn. Aristòtil defineix la ira com “el desig, acompanyat de ungustia (física i mental), de represàlia per causa d’una ofensa (menyspreu) que s’ha dirigit, sense justificació, contra nosaltres o algú proper a nosaltres. Encara que la ira sol dirigir-se contra individus, en aquest cas els ocells estan enfadats amb tots els porcs, convertint el seu enuig en una lluita entre “espècies”. Sigui com sigui, la ira és una resposta a la percepció i al judici de l’ofensa o revés que ens han propiciat, sense aparent motiu. Implica una acusació de culpa (encara que sigui irracional, com quan ens enfadem amb la pluja que ens impedeix sortir a passejar) i, de vegades, el desig de “restitució” o venjança.\nEn qualsevol cas, ens diu Solomon, la ira és molt més que una emoció bàsica o un conjunt de sentiments. Es tracta, d’una interacció (entre persones o amb una situació o tasca) i d’una manera de situar un al món. No oblidem que una “ofensa” sempre es circumscriu en un context social i cultural determinat. És significatiu que, per als humans més que per als ocells, la majoria de les ofenses són verbals.\nEl que ens importa subratllar aquí, i que és la tesi que ens sembla més rellevant i atractiva de Solomon, és que una emoció és (com a mínim “també”) una manera autoconscient d’implicar-se, d’estar, en el món. Per això, per entendre un enuig, o als nostres ocells irats, cal entendre que classe d’implicació és la ira.\nEn el cas que ens ocupa, gràcies a la ira, els indefensos ocellets poden respondre de forma contundent als porcs aprofitats. De fet, gràcies al seu “explosiu” enuig poden gairebé invertir la situació de dominació i reduir als porcs a una estratègia de defensa, aguantant el temporal que se’ls ve a sobre.\nEn algun moment de la vida dels ocells que el joc no relata, aquests han après que, davant d’aquesta situació, els convenia actuar amb ira. Aprenem, perquè ho practiquem, en quins contextos ens convé més, és a dir, ens resulta favorable, reaccionar d’una manera o altra, donar curs o no a les nostres emocions. És evident que en aquest cas, l’estratègia dels ocells els ha permès invertir una situació i, com hem dit, passar del domini a la dominació, de l’ofensa a l’acusació (moral) … vosaltres, porcs lladres!\nÉs possible que com a mecanisme de “reacció” i de defensa o atac davant una situació d’ofensa (de greuge o d’atac) pugui tenir les seves contrapartides i els seus riscos. És possible també, que hi hagi estratègies millors (més intel · ligents? Menys agressives? Més eficaços?) Que la ira, la qual cosa, ens adverteix Salomon, no la converteix en una emoció negativa (encara que sí és cert, com reconeix Aristòtil, que la ira comporta malestar a la persona que a anar a).\nHi ha situacions en les que està totalment justificat enutjar. I en el cas dels “angry bird”, a més, ens proporciona un entretingut joc.


Temptats a no ser lliures\nDostoievski en "el Gran Inquisidor" (Llibre 5è de "Els germans Karamàzov") es preguntà sobre el sentit històric de Jesús fent-lo pivotar sobre el respecte a la llibertat, escenificant un encontre entre aquest i el cardenal Gran Inquisidor del Sant Ofici a Sevilla, en l’època de la Inquisició. Imagina Dostoievski que Jesús apareix entre les cendres de les fogueres, que avança callat entre la multitud que el reconeix i li demana que ressusciti una noia morta, petició a la que accedeix pronunciant el Talipha kumi ("aixeca´t, noia"). L’Inquisidor el fa prendre, segur de la seva autoritat, i li retreu que no hagués cedit a la temptació del poder (referint-se a les narracions dels Evangelis de Mateu, Marc i Lluc que presenten el Mal temptant Jesús al desert perquè l’adorés, convertís les pedres en pans i es llencés des del pinacle del temple si de veritat volia demostrar que era el Fill de Deú). Jesús calla, i l’Inquisidor li deixa anar el seu monòleg, síntesi del missatge cristià tal com el veu Dostoievski, en contrast amb la incomprensió i la manipulació de què ha estat objecte al llarg de la història per part del poder:\n" L’Esperit de la negació i del no res et va parlar en el desert, i no es pot concebre res més profund del que se’t va dir en aquelles tres preguntes. Tota la història de la humanitat està prefigurada i condensada en elles. Qui tenia raó? Tu o qui et va interrogar? Et vas voler presentar al món amb les mans buides, anunciant als homes una llibertat espantosa, doncs per l’home i la societat no hi ha hagut mai res tan espantós com la llibertat. Si haguéssis convertit en pans les pedres pelades, hauries vist la humanitat córrer cap a tu, agraïda, sotmesa, temorosa. Però tu no vas voler privar l’home de la seva llibertat, i vas contestar "no només de pa viu l´home", t’horroritzava la idea de comprar amb pans l’obediència de la humanitat. Posaves la llibertat per damunt de tot, quan si haguéssis tornat les pedres en pans hauries satisfet l’etern i unànim desig de la humanitat: li hauries donat un amo.\nEn comptes de coartar la llibertat humana, li vas suprimir els límits, oblidant que més que la llibertat d’elegir entre el bé i el mal l’home prefereix la pau, encara que sigui la de la mort. En lloc de formar la teva doctrina de principis sòlids que poguessin pacificar definitivament la consciència humana, la vas formar de tot el que hi ha d’extraordinari, de vague, conjectural, de tot el que depassa els límits de les forces de l‘home a qui tu, que vas donar la vida per ell !!, diria que no estimaves. Al treure els dics a la seva lliber tat, vas introduir nous elements de dolor en l’ànima humana. Quan et van dir per mofa "baixa de la creu i creurem en tu !", tampoc no vas baixar. No vas voler sotmetre l’home amb el miracle, perquè el que desitjaves d’ell era una creença lliure, no violentada pel prestigi del meravellós, un amor espontani, no les mediacions servils d’un esclau terroritzat.\nPerò li has exigit massa a l´home, tu que l’estimes més que a tu mateix. Havies d’estimar-lo menys i exigir-li menys. Per això nosaltres hem corregit la teva obra: l’hem basada en el "miracle", el "misteri" i "l’autoritat". I els homes han celebrat de veure’s novament conduïts com un ramat i lliures, per fi, del do funest que tants sofriments els ha causat. Els convencerem que no seran veritablement lliures fins que no ens hagin confiat la seva llibertat. Comprendran el valor de la submissió, i mentre no el comprenguin patiran. Els donarem una felicitat en harmonia amb la seva dèbil naturalesa, feta de pa i submissió. Els direm que tot pecat comès amb el nostre permís serà perdonat, i ho farem per amor, doncs dels seus pecats el càstig serà per nosaltres i el plaer per ells. Jutja’ns, si pots i t’atreveixes ! Jo he renunciat al somni de la teva llibertat i m’he sumat al grup dels qui corregeixen la teva obra."\nEn acabar el monòleg, l’Inquisidor calla. Espera uns instants la resposta de Jesús que l’ha escoltat sense deixar de mirar-lo als ulls, amb una mirada fixa i dolça, decidit a no contestar res. Per tota resposta, se li acosta i li besa els llavis en silenci. L’Inquisidor s’estremeix, li tremolen els llavis, es dirigeix a la porta, l’obre i li diu : "Vés-te’n i no tornis mai més,... mai més !". I el deixa sortir a les tenebres de la ciutat. Jesús s’allunya.\nCaravaggio: Crist pres i Ecce Homo\nAnar de nul per la pàtria sòlida\nCanvi de carretero\nLa gallineta tripartida


Un octubre amb les mínimes més fredes del segle XXI - À Punt\nUn octubre amb les mínimes més fredes del segle XXI\nAquesta nit s’han registrat valors de temperatures, que, si no sabérem que és octubre, pensaríem que estem vora Nadal.\nRosada blanca aquesta nit a Bocairent, enviada per Jumi Beneyto.\n16 d'octubre 2020 - 17:06\nAquesta baixada de temperatures ha estat possible gràcies a una massa d’aire fred a 1500 m que fa dies que s'està desplaçant des del nord d'Europa cap a casa nostra. És un vent sec, i això és un factor important que influeix en la baixada del termòmetre. D'altra banda, aquesta nit el cel ha estat completament ras, sense núvols, fet que encara fa descendir més les temperatures.\nSegons l’Associació Valenciana de Meteorologia (Avamet), aquesta nit hi ha hagut zones molt fredes, sobretot a la Vall d'Albaida i concretament a la rambla de Mariola, que han arribat a -5,1 °C i -3,2 °C al càmping Mariola. No només en aquella zona s'han registrat temperatures baixes, ja que en altres punts de la Plana d’Utiel-Requena i els Ports també hi ha hagut valors negatius.\nLa baixada de la temperatura no només s'ha notat a l’interior, la mateixa València ciutat ha registrat una mínima de 10,3 °C, uns valors que feia dècades que no es recordaven a mitjan octubre, concretament des del 1975 amb un registre de 7,4 °C.\nMitjana de temperatura mínima a tota la Comunitat Valenciana el mes d'octubre / AEMET.\nDe moment, només entre els dies 7 i 11 d’octubre s’han registrat temperatures mínimes habituals per a l’època a la Comunitat Valenciana, una mitjana estadística entre 12 °C i 13 °C en general.\nAquest còctel de temperatures mínimes han propiciat que de moment, aquest 16 d’octubre, tinga les mínimes més baixes del segle XXI a la Comunitat Valenciana amb una mitjana de les mínimes de 6,2 °C, de fet, l’últim any que es van registrar uns valors semblants va ser el 8 d’octubre de 1984, amb una marca de 6 °C.\nLa mitjana de mínimes més freda mai registrada a la Comunitat Valenciana a l'octubre, va ser el 14 d’octubre de 1974 amb 4,7 °C.


Confiscació record de droga al Voló, la Festa de l'ós de Prats de Molló, amb un vídeo d'aquesta festa, diverses candidatures per les municipals, café debat sobre els drets humans a Sant Esteve. demà diumenge, i manifestació a Montlluís.\n* Confiscació rècord de resina de Cànnabis al Voló. La passada nit de dimecres, la policia de duanes (PAF) va requisar una quantitat record de resina de cànnabis, en total 625 kg amagats dins un cotxe marca Porsche. El cotxe va ser aturat al peatge del Voló i venia de l’estat espanyol.la droga estava al maleter del cotxe i darrera dels seients , condicionada en paquests i ficada en una desena de bosses d’esport. Segons sembla, la matrícula del cotxe era falsa, i sembla que el cotxe havia estat robat al seu propietari que ho havia denunciat. El conductor, de nacionalitat europea, va ser detingut i transferit a l’antena de la policia judicial de Perpinyà.\n* Aquest cap de setmana es celebra la festa de l’ós de Prats de Molló. Si la passada setmana, va ser Arles qui va celebrar la seua festa de l’ós, aquest cap de setmana és Prats de Molló i comencen avui dissabte . Les Festes de l’Os de l’Alt Vallespir, integrades des del 2014 a l’inventari nacional francès, són elegibles per a la seva inscripció a la llista representativa del patrimoni cultural immaterial de la UNESCO.\nTambé podeu consultar el programa oficial . Recordeu que, les festes van començar ahir divendres i que no acabaran fins dilluns. Podeu veure un vídeo de l’ofician de turísme Sud Canigó.\n* Eleccions municipals 2020: Noves candidatures: A Sant Llorenç de Cerdans el batlle Lluís Caselles es torna a presentar. Conduirà una llista batejada ‘Tous unis pour Saint-Laurent’, a Cabestany es presentaran, a més del batlle Jean Vila que opta a la reelecció, dues llistes més encapçalades respectivament per Colette Appert i Philippe Gleizes. A Llauró, Michel Delecaux, presentà candidatura. A Espirà de Conflent, el batlle Roger Paillès, és presenta a la reelecció. A Bompàs una nova candidata: Monique Morell, conduirà la llista ‘Rassembler, écouter et agir pour Bompas’. Als Angles, l’antic batlle durant 25 anys, Christian Blanc, que no es va presentar el 2014, ara torna a presentar-se , conduirà la llista ‘l’Esprit Montagnard’. Així mateix, l’actual batlle Michel Poudade, també optarà a la reelecció.\n* Café debat al Teatre de l’estany diumenge a les 18h. organitzat per l’associació les rendez-vous de Saint Esteve, es parlarà dels Drets Humans. el debat serà animat per\nMarie-claire Bassou, membre d’aquesta associació i professora retirada, membre d’Amnesty Internacional . Podeu consultar aquí més detalls d’aquest café -debat, d’entrada gratuïta.\n* Manifestació ahir a Montlluís per protestar pel tancament de la RN 116. Després dels constants tancaments de la RN 116, per problemes de manteniment, o a causa de les esllavissades produides per la tempesta Gloria, ahir divendres, elegits , comerciants i habitants de Cerdanya, Capcir i Conflent, es van manifestar a Montlluís per demanar una solució a aquest problema, que els deixa aïllats de Perpinyà i altres comunes. A més ara que arriben les vacances escolars, aquest tancament perjudicarà a les estacions d’esquí.Els manifestants demanen a l’stat francès una solució.\nSalut adverteix que la situació de la covid-19 a Catalunya és 'insostenible' i divendres anunciarà més mesures


S'admet a tràmit el recurs contra el xalet de Port des Pi a Begur • Ràdio Capital de l'Empordà\nS’admet a tràmit el recurs contra el xalet de Port des Pi a Begur\nLa portaveu de Salvem la Costa de Begur, Lydia Chaparro, ha fet públic via Twitter que el Jutjat Contenciós número 2 de Girona admet a tràmit la denúncia urbanística presentada per la plataforma\nEl Jutjat Contenciós número 2 de Girona admet a tràmit el recurs contra el xalet de Port des Pi presentada per la plataforma ecologista Salvem la costa de Begur, també coneguda com a SOS Aiguafreda. L’entitat va denunciar la nova parcel·la en construcció a la Cala Port des Pi, a tocar de la Platja de Sa Riera, perquè presentava “moltes irregularitats urbanístiques i es troba a primera línia de mar, un lloc impensable per a la construcció”.\nLa portaveu de Salvem la Costa de Begur, Lydia Chaparro, ha fet pública via Twitter aquesta informació:\nEl recurs contenciós impugnant la desestimació de la denúncia i la llicència d’obres concedides per l'@AjBegur per construir un xalet a la cala de Port des Pi (Sa Riera, Begur) s’acaba d’admetre a tràmit pel jutjat contenciós nº 2 de Girona! @SOSAiguafreda segueix a tope! #Begur pic.twitter.com/igsUWOC1j6\n— Lydia Chaparro Elias (@Lydia_ChE) October 4, 2019\nEn una entrevista a Ràdio Capital, la portaveu va explicar els motius de la denúncia. Va afirmar que la construcció està just a tocar de la coneguda popularment com la Casa de la Tortuga, just a la dreta de la platja de Sa Riera en direcció a la Cala d’Aiguafreda pel camí de ronda. Chaparro va destacar que el projecte havia començat les obres perquè ara es trobaven en fase de cimentació i d’excavació. El principal motiu de la denúncia, va afirmar, és el més del 40% de desnivell que hi ha en un espai on s’haurà d’edificar un habitatge amb quatre plantes.\nL’entitat qüestiona l’impacte que tindrà la construcció del xalet a primera línia de mar, i a banda també posen en dubte que sigui el lloc adequat, ja que el desnivell és superior al 40% del terreny on s’encabirà una edificació de quatre plantes, encaixada en el penya-segat. Ara només quedarà esperar què és el que acaba resolent el mateix jutjat.\nRecupera aquí l’entrevista sencera a Lydia Chaparro.\nArticle anteriorConvocades beques per continuar els estudis superiors a Platja d’Aro\nArticle següentEd Sheeran estrena videoclip amb Camila Cabello i Cardi B


No demaneu perdó (de moment) | Toni Aira\nEtiquetes: #ElMón, agenda política, articles, catalanisme, comunicació, eleccions, periodisme, política\nNo cal demanar perdó per guanyar. No si es fa netament i democràticament i àmpliament i contra els elements, com ha estat el cas a Catalunya. És força nostrada, l’autoflagel·lació, però seria del gènere absurd que amb 72 de 135 escons algun independentista se sentís perdedor. Només podria passar per un excés d’autoexigència, per comprar els arguments de l’espanyolisme o per confondre guanyar de molt i no de moltíssim amb perdre.\n72 escons, 4 per damunt dels 68 que donen la majoria absoluta, amb ben bé un 78% de participació és una dada espectacular. Un resultat electoral que en qualsevol racó democràtic del món i sense un incompetent polític al capdavant del govern de l’Estat hauria de moure alguna cosa. Que a Espanya quan passen coses d’aquestes, els seus principals partits només es mouen per traure ferro a la cosa? Doncs és el seu problema (cada dia més greu i irrecuperable). Però no comprem des de Catalunya aquest procedir tan absurd. Per no caure-hi només cal fer una ullada a la premsa internacional (de dretes i d’esquerres) i veurem clar que qui vaga per l’espai sideral, abans Ca-talunya no se n’hagi independitzat, és Espanya. El gruix dels seus polítics i de la seva premsa, més concretament.\nDic tot això bo i sabent que el resultat electoral no va ser el millor dels possibles. Perquè sabia que la Cup queia molt simpàtica pertot però que, de tenir paper decisiu, podria plantejar certs dubtes en el procedir, d’aquells que distreuen de l’objectiu que per damunt de moltes altres coses uneix en la il.lusió el bloc majoritari i guanyador de l’electorat. Així, l’última força política podrà tenir pendent la primera durant uns dies o setmanes sobre si l’important ara és pensar en si Artur Mas és president o no. I això malgrat que a Madrid això seria celebrar amb xampany, malgrat que com a interlocutor al món s’ha demostrat una sort, i malgrat que ha fet el que pocs se n’esperaven des del sobiranisme i ha convertit la coalició hegemònica de l’autonomisme en un record del passat. Ha sacrificat CiU per impulsar un projecte polític que en transcendeixi i ara encara li retrauran la corrupció d’una cosa que ja ni existeix i n’hi haurà que voldran anar més enllà que cap jutge, que sembla ser que ni ha pensat en ell per aquests temes.\n(Per llegir el diari a el Món.cat, cliqueu aquí)


El TS perseguirà els funcionaris que permetin la sortida de presos de l'1-O - El triangle\nEl TS perseguirà els funcionaris que permetin la sortida de presos de l’1-O\nEl Govern català replica que és el Suprem qui cometrà prevaricació si els nega la sortida\nEl Tribunal Suprem amenaça de querellar-se contra els funcionaris de la Generalitat si permeten sortir de la presó els presos de l'1-O per passar el confinament a casa. És la reacció contundent del tribunal a la notícia que ha donat aquest dimarts el Departament de Justícia: que les presons estudiaran si deixen sortir provisionalment els interns que tenen el permís de l'article 100.2 del reglament penitenciari, com ara els presos independentistes.\nFonts del tribunal han explicat que si les juntes de tractament dels centres on hi ha els presos del procés decideixen alliberar-los per passar el confinament a casa, el tribunal s'adreçarà a les juntes i als directors dels centres perquè justifiquin les decisions amb fonament jurídic i identifiquin els funcionaris que ho han aprovat. I avisen que això podria comportar que els exigeixin responsabilitats penals per un possible delicte de prevaricació.\nD'altra banda, la consellera de Presidència i portaveu del Govern, Meritxell Budó, ha replicat les advertències del tribunal, indicant que seria el Suprem qui prevaricaria si actués així. Budó ha recordat que la Secretària General d'Institucions Penitenciàries de l'Estat ha dictat que els presos en tercer grau o que compleixen penes amb la flexibilitat que permet l'article 100.2 del reglament penitenciari poden passar aquest període de confinament en els seus domicilis. Per tant, recorda que aquesta "és la base legal" en què s'empara l'actuació al respecte anunciada per la consellera de Justícia, Ester Capella.\nAixò mentre un conjunt d'entitats de drets humans reclamen que hi hagi una reducció dràstica de la gent empresonada, seguint les recomanacions de l'ONU. Proposen començar per deixar sortir els presos en segon grau que han gaudit de permisos, els que tenen més de 70 anys i els que tenen patologies severes.\nPrevEl coordinador de Mossos per la República crida a realitzar la secessió després de la pandèmia\nInfectats de la Conca d’Òdena s’haurien contagiat al míting ‘indepe’ de Perpinyà


Locazione turistica Certina 4 Pelago Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDescompte a Locazione turistica Certina 4\nConvenientment situat a Pelago, Apartment Certina IV Pelago és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Apartment Certina IV Pelago és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Habitació familiar són només algunes de les comoditats que fan que Apartment Certina IV Pelago sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara cuina americana, nevera, plat de dutxa, rentadora, sala d'estar per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Apartment Certina IV Pelago no troba competidors en cap categoria.\nCal que informeu el Locazione Turistica Certina 4 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 130 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


El resident més gran de La Bruna tenia 58 anys: “Només vull una adreça fixa” - Calella Comunicació\nEl resident més gran de La Bruna tenia 58 anys: “Només vull una adreça fixa”\nL'home, amb el seu gos i el seu canari, just després del desallotjament de La Bruna\nAls seus 58 anys, B. era el resident més gran de l’hostal ocupat. Demana un pis assequible on poder viure i portar els seus fills el cap de setmana.\nEls residents més notoris de La Bruna eren els joves que molestaven els veïns amb crits i amenaces. Però a més de joves migrats, també hi havia gent d’altres edats. La persona més gran que vivia a l’hostal ocupat se’l coneix pel nom de B. Té 58 anys i va néixer al Marroc. Va entrar a La Bruna fa un mes i vivia al primer pis, a una habitació que feia cantonada i que tancava amb un candau del qual sempre portava la clau al damunt. La finestra del seu espai donava a la part del darrera de l’edifici.\nLa seva habitació estava plena d’objectes que havia anat acumulant al llarg dels anys. És un amant dels animals, té un canari de color verd en una gàbia petita i un gos que l’acompanya a tot arreu. Un pomerània de nom Tobi, la majoria de joves que vivien a l’hostal l’acariciaven quan el veien. El gos, molt afectuós, li fa companyia.\nPer la seva experiència, era respectat a l’interior de l’edifici tot i que es resignava, tancant-se a la seva habitació, quan veia que els joves es descontrolaven, sobretot a la tarda-nit. Els veïns de la zona el confonien amb un home cec, ja que sempre anava amb el gos. No sabien que vivia a l’interior de l’edifici ocupat del carrer Diputació.\nVeure al B. era també veure al Tobi. I al damunt, molts cops també portava un maletí amb un munt de documents que li han anat entregant al llarg de la seva vida. A diferència de molts dels residents de l’hostal, ell sí que té documentació. “Jo només vull una adreça fixa”, repeteix cada pocs minuts. És a dir, un lloc on viure de forma legal. Però no té prou diners com per permetre-se-la.\nVa arribar a Mataró fa gairebé 30 anys, on hi tenia els seus tiets. Ha voltat molt per la costa catalana, es coneix bona part de la geografia del territori. Abans d’arribar a La Bruna, va estar en una habitació d’un pis de Premià de Mar. Quan va assabentar-se que a Calella hi havia un edifici ocupat amb espais lliures, va empaquetar les seves coses i va venir a la nostra ciutat, on ja havia estat una temporada anys enrere.\nB. va demanar a l’Ajuntament de Calella l’empadronament a l’edifici del carrer Diputació número 30 fa més d’un mes, però no va rebre resposta del consistori. “Només vull una adreça fixa”. Ha de visitar sovint el metge i, mentrestant, s’ha de desplaçar al municipi on està empadronat.\nEl seu cas no és tan extrem com el d’altres ex-inquilins de La Bruna. Rep dues pensions. Una d’elles, és de l’Estat espanyol per haver patit un accident laboral que li va provocar una incapacitació del 48%, del qual encara té seqüeles: una mà vermella que no pot obrir del tot i un dit petit gairebé petrificat. No pot fer res amb la mà dreta. L’altra pensió, de menys quantitat, és d’Holanda, on va estar treballant 4 anys. Entre les dues sumen un miler d’euros, però 300 són per la pensió dels seus fills. Anava a comprar menjar per fer-se el dinar a un supermercat de Calella.\nTreballava en una empresa metal·lúrgica fins que va tenir l’accident que li va invalidar la mà dreta. Busca feina de vigilant o de qualsevol altra cosa que no l’obligui a utilitzar la força o la mà\nSeparat des de fa 9 anys, és també pare de dos fills, un de 15 anys i un de 12. Els seus fills viuen a 20 minuts de Calella. Un d’ells, en una conversa telefònica, ens va confirmar que s’estimava moltíssim el seu pare i que sabia que passava dificultats. Els veu durant el cap de setmana, s’ha de limitar a quedar amb ells a un parc a l’exterior. Ell voldria tenir un habitatge per així poder-los convidar a passar el cap de setmana junts.\nPaga els llibres de text dels seus fills, les despeses escolars extraordinàries, fins i tot s’ha fet càrrec de les seves factures del dentista, que pugen a més de 3.000 euros. La fallida de les clíniques dentals Dentix el va afectar de ple i va haver de tornar a pagar pel tractament, que s’havia quedat a mitges.\nL’home demana trobar un pis de lloguer que estigui al voltant dels 200-250 euros al mes per tal de poder estar amb la seva família el cap de setmana. Els pisos que troba són massa cars pel que ell pot pagar, demanen un contracte estable de feina com a garantia de pagament i ell no pot treballar per la lesió que arrossega a la mà. Sap que per Andalusia si que trobaria apartaments de lloguer assequible però no vol renunciar a veure els seus fills.\nEl canari, clau en un dels incendis\nDurant l’última setmana de La Bruna, es van produir dos incendis i un intent més. El primer va ser involuntari, alguns dels joves de l’espai annex de la planta baixa estaven cuinant i el foc va cremar els objectes del voltant afectant una habitació i dues sales.\nEl segon es va quedar en un intent: un jove extern va obrir una bombona de butà que guardaven en una habitació de l’edifici per intentar calar-hi foc. No ho va aconseguir per la ràpida actuació dels inquilins. El canari va ser clau ja que, al sentir l’olor de gas, va començar a posar-se nerviós. D’aquesta manera, l’ocell va alertar a B. que, amb la resta d’inquilins, van obrir finestres, van treure la bombona de gas i van apagar el foc del matalàs.\nL’endemà va tornar a haver-hi un incendi: el mateix jove, seguint amb les seves intencions, va calar foc a una de les habitacions, la primera estança del primer pis, deixant les parets tacades de negre. L’home va ser qui va trucar a Emergències; amb la poca aigua que els quedava, després que l’Ajuntament tallés el subministrament a les fonts més properes, van aconseguir apagar el foc abans que afectés la instal·lació elèctrica, molt precària. Quan van arribar els Bombers, el foc ja estava extingit.\nTreure el gos i trobar-se amb el desplegament policial\nEl matí del desallotjament, l’home va sortir, com cada dia, ben aviat a passejar al gos. Quan va tornar a La Bruna, abans de les 10h, va quedar sorprès amb el desplegament policial que s’havia iniciat. No entenia què passava.\nVa informar la policia que ell vivia a dins i que havia de treure les seves coses. El van deixar passar i va tornar a empaquetar els seus objectes personals. No tots, no li va donar temps.\nLa seva cara era de resignació; sabia que aquest moment arribaria abans o després, tot i que esperava allargar al màxim possible. També està acostumat a traslladar-se i no tenir una residència fixe, que és el que li agradaria per poder tenir amb ell als seus fills.\nCom va poder, va agafar les seves coses i les va portar a casa d’un amic que li deixava passar unes nits al garatge de casa seva fins que trobi un lloc on, previsiblement, tornarà a repetir la mateixa història.


El Miracle per Andrés Ortolà. Moros i Cristians de Calp\n[ Arriba - Dalt ] [ Missa Oct. 2000 ] [ Missa Octubre 99 ] [ Missa Difunts ] [ Andrés Ortolá ] [ Roque Vives ] [ Matheo Calabro ] [ Castellano ]\nPer a comprendre els atacs patits a les nostres costes per part dels pirates berberiscs hem de remuntar-nos com a mínim a 1609. Data en la qual un terrible Decret de Felip III obligà a tots els moriscos a abandonar la terra en la qual havien nascut.\nHem d'entendre que s'expulsà a persones que durant generacions havien nascut i viscut en la nostra terra. Persones a las quals se'ls va donar només tres dies per a abandonar tot allò que posseïen. Molts dels futurs corsaris havien sigut en aquestes terres humils llauradors o artesans. L'expulsió els va convertir en sanguinaris mariners.\nEn 1637, en el primer atac del qual tenim notícia, s'endugueren captius a tots els veïns de Calp. Alguns van tornar, però gran part d'aquells calpins es quedaren per a sempre en el nord d'Àfrica.\nEl següent atac pirata a la vila de Calp es produeix la matinada del dijous 22 d'Octubre de 1744. En eixe dia llunyà, aproximadament a les 6 del matí, arribaren a les nostres platges set galiotes amb la intenció d'assaltar el nostre poble. En adonar-se els calpins, van acudir uns vint homes fins la vora de la mar i arrecerant-se darrere un mur de pedra, dispararen a las llanxes que estaven atacant un vaixell català carregat de vi. Malgrat que feriren algú dels atacants, els calpins es retiraren en canonejar-los dues de les Galiotes que s' havien apropat a terra.\nMalgrat la superioritat numèrica dels assaltants, els calpins retingueren durant hora i mitja el desembarcament dels corsaris.\nFinalment, amb 12 llanxes (quatre d'elles capturades als pescadors locals) desembarcaren uns 800 a 1000 homes, iniciant l'atac contra els pocs defensors que havien quedat dins de la ciutadella. Aquests en número de 60 aproximadament, resistiren valerosament els assalts dels moros i, amb uns pocs fusells i fins i tot amb pedres mataren a molts dels assaltants. Va durar el combat fins les 4 de la vesprada, quan els pirates desistiren del seu esforç de conquerir la ciutadella en acudir en ajut dels calpins gent armada dels pobles dels voltants. Dels defensors només va morir un jove en traure el cap sobre la muralla al escoltar els plors de sa mare a la qual s'enduien captiva. Un altre dels defensors va ser ferit de bala en una cuixa.\nEls assaltants tingueren més de 100 baixes. Tots els morts i ferits varen ser; embarcats, menys un; que va caure mort a la porta de la vila i que malgrat els seus grans esforços no pogueren endur-se.\nLes set Galiotes pirates estigueren fondejades front a les costes calpines fins que es va fer de dia el dissabte dia 24 en què abandonaren l'ancoratge sense que se sabés el rumb que prengueren.\nLa vila de Calp en el moment de l'atac, comprenia intramurs 23 cases i l'església. En els ravals, unes 110 cases més. Es trobaven els tres torreons i la seua porta principal (el Portalet) en un estat lamentable. Feia 4 mesos que en la nostra vila es patien continues malalties i els seus pocs habitants impossibilitats d'arreglar els murs per a la seua defensa.\nEl 28 d'Octubre de 1744 l'alcalde de Calp escriu al Duc de Caylús, Governador de València informant-lo de la invasió mora. Eixe mateix dia, el Duc escriu al Marqués de la Ensenada notificant-li allò que l'alcalde de Calp li havia informat. A partir d'eixe instant el Marqués de la Ensenada inicia una sèrie de gestions que donarien com a resultat la fortificació del nostre poble, les obres de la qual s'executaren entre 1745-47 sota la direcció de l'Enginyer d'origen francés Carlos Desnaux.\nLes obres executades varen ser: Reparació de les muralles i canvi de la porta del Portalet. Construcció d'un mur que tancara els ravals el perímetre del qual anava aproximadament pels carrers de José Antonio, Puríssima, Mar, Constitució, Av. D' Ifac, Campanari i Pl. D' Espanya. Aquest recinte tenia dues portes: La del Mar (actual pl. dels Mariners) i la d'Altea (Pl. de Espanya).\nPodem afirmar també que l'única porta d'accés a la ciutadella i coneguda com el Portalet, tenia 9 peus i 3 polsades d'alt (peu de Castella, aprox. 28 cm) por 6 peus i 6 polsades d'ampla, (2,60 d'altura per 1,82 d'amplaria) i estava completament arruïnada.\nEl cost total de les obres de defensa de la nostra vila (executades finalment per administració) fou de 64.294 Rals de Billó. Quedant el poble de Calp tancat per dos murs. L'interior amb l'única eixida del Portalet i l'exterior amb les dues portes abans esmentades. Mar i Altea.\nEl dia 8 de Gener de 1747 el cura de Calp Roc Vives dóna les gràcies al Marqués de la Ensenada per les obres executades. Des de 1744 Calp no fou atacat més pels pirates berberiscs.\nTraduït per Toni Roderic de Dénia.


Absolts dos acusat de tenir 4.3 quilos de marihuana a Girona\nAbsolts els dos acusats de tenir 4.3 quilos de marihuana a casa seva a Girona\nL'Audiència determina que l'escorcoll dels Mossos es va fer amb «biaix racial»\nper Redacció dilluns, 22 d’abril 2019 - 20:59h\nImatge de l'Audiència de Girona, on han estat absolts | Catalunya Diari\nL'Audiència de Girona ha absolt dos acusats de tenir 4,3 quilos de marihuana a casa perquè considera que era per a «consum familiar». La sentència revoca la condemna dictada pel jutjat penal 2 de Girona i conclou que no ha quedat acreditat que els dos processats cultivessin les plantes amb la intenció de traficar.\nA més, l'Audiència també anul·la la primera entrada i escorcoll que els Mossos d'Esquadra van fer a la masia i exposa que la policia va actuar amb «biaix racial» perquè el novembre del 2014 van entrar a la casa sense ordre judicial després de veure «una persona de color esperant davant d'una masia amb actitud normal i sense portar cap objecte del qual es pugui inferir voluntat delictiva».\n«Només un biaix racial en l'apreciació de la realitat, que al tribunal li resulta certament enrojolant, pot fonamentar una sospita de la comissió d'un fet delictiu», subratlla la sentència.\nTambé pots llegir: Detingut un home, agent de la Policia Nacional, per la mort d’una dona a Olot\nLa sala esgrimeix dos arguments a l'hora d'absoldre'ls: la nul·litat de l'entrada i registre i que la marihuana eren per a «consum familiar». Els Mossos d'Esquadra van trobar el novembre del 2014 en una masia de Campllong 4,3 quilos de la droga.\nAl judici, exposa la sentència, el propietari de la casa va admetre que era consumidor de marihuana i que tenia cinc o sis plantes «per al seu consum personal, així com el de la seva família» i el de l'altre acusat, que era treballador seu. Una versió que tant l'empleat com els fills de l'acusat van ratificar quan van declarar. «Les conductes dels acusats no es troben clarament situades en l'àmbit dels actes de cultiu dirigits al tràfic», argumenta el tribunal.\nL'Audiència considera l'actuació sota «biaix racial»\nImatge del Palau de Justicia de Girona, on s'ha dut a terme el judici | Catalunya Diari\nL'Audiència, a més, també estima un altre argument de la defensa, que al·legava la nul·litat de l'entrada i escorcoll a la masia. «Està clar que no existia consentiment del titular ni resolució judicial que l'autoritzés», apunta la sentència que descarta, també, que els Mossos actuessin «apreciant l'existència d'un delicte flagrant». Segons el tribunal, els agents van intervenir en base a «simples sospites policials de clar biaix racial».\n«Els fets amb els quals es pretén fonamentar el delicte flagrant són que els agents estaven fent un dispositiu de robatoris en domicili, que una persona de color esperava davant d'una masia en actitud normal i sense portar cap objecte pel qual racionalment es pogués inferir la voluntat delictiva i que van veure la mateixa persona entrant a l'interior de la masia sense que ho fes de forma anòmala o violenta», descriu la sentència que afegeix que només un «biaix racial» va poder fer que els agents creguessin que podia estar perpetrant un delicte.\nUna deducció que, afegeix la sentència, fa «enrojolar» el tribunal, sobretot tenint en compte que la persona que els agents van veure era un treballador del propietari de la masia. La nul·litat de l'entrada també ha comportat descartar totes les proves que es van derivar de l'escorcoll.\nTambé et pot interessar: Un laboratori de marihuana, motos i objectes religiosos robats, al bloc desallotjat a l'Empordà\nÚLTIMA HORA: 2 espanyols, entre les víctimes dels atemptats a Sri Lanka\nL'espectacular tècnica dels joves carteristes de Bcn: 10 segons per cartera\nGirona Droga Gironès


Els gats en la nostra vida | Bienve Moya\nEls gats en la nostra vida\nAvui, el Pruna, el gat de casa, es passeja per damunt la taula amb total desconsideració pels meus papers, fins i tot gosa clavar l’humit morro a la pantalla de l’ordinador, tot donant-me el cul i fregant-me la cua per la cara. Quan ha donat el vistiplau als endimaris que hi tinc escampats, els quals ensuma i mou amb la poteta per comprovar que restin en l’ordre que tenien ahir —perquè els gats són molt endreçats— baixa de la taula i s’ajeu, llarg com és, al sofà del costat. Badalla ostentosament i arreplegant-se el cap amb les mans m’ignora, decidit a tornar a dormir. Al cap de poca estona el seu somni es veu destorbat per uns sorolls a la terrassa, alça el musell, flaira i decideix interrogar-me amb els seus ulls daurats i oberts com plats. Advertint que la fressa no m’afecta decideix investigar pel seu compte. S’aixeca mandrosament arquejant la felina columna, sense pressa —per què n’hauria de tenir?—, badalla, i se’n va a fer un tomb per entre els testos de flors. Mentrestant, apartant-me dels seus assumptes, jo m’entretinc en la revisió del text que ara teniu entre les mans. El Pruna aviat torna i em fa un llarg miol, que jo interpreto com d’interrogació. «Què estàs fent que no m’ajudes a saber què passa entre els cossis del terrat?». Els ulls del Pruna són immensos, el seu esguard és un misteri, un gran misteri buit, el misteri dels animals que conviuen amb nosaltres, que participen del dia a dia de la llar, que ens coneixen en el bon humor, en la tristor, en l’estrès, en la bona i en la mala astrugància… i no fan altra cosa que observar-nos, impassibles a tots els humors i angoixes que tinguem. Un dia es moren i desapareixen de la nostra vida sense cap reclamació, tant si els hem tractat bé com malament. Testimonis impassibles de celebracions i malalties, passen per entre nosaltres sense fer-nos gaire cas; tenen la seva pròpia existència paral·lela a la nostra, sense barrejar-s’hi, com habitants d’una altra dimensió. Podrien ser els gats un símbol del pas del temps? Que com deia aquell, és allò que passa mentre nosaltres projectem futurs versemblants.\nExisteix en l’imaginari català un personatge que fonamenta la seva existència literària, entre altres funcions, en la mutabilitat dels temps, el follet. El follet ve a ser la personalització local corresponent al gnom germànic. En un relat que es contava, o encara es conta, perla Garrotxa, el follet, per venjar-se de la malifeta d’un pagès que es creia que amb ella s’hauria alliberat per sempre del molest geni, l’amenaça amb l’advertència següent: «Tingues compte humà ─li diu─ que, jo he vist Olot en un prat / quan Boscdetosca era ciutat. Quan Olot serà ciutat, / Boscdetosca tornarà a ser un prat». Terrible amenaça que posa en entredit el nostre orgull d’animal/humà (sapiens), separant-nos de l’animal/animal, amb la voluntat de pertànyer a un espècie per perdurar. De tota manera l’amenaça del follet, és una amenaça arrogantment calculada per la ment humana, ja que el follet també ho és, oi? (part del llibre en el qual estic treballant)\nOne thought on “Els gats en la nostra vida”\nmanel on Març 18, 2012 a les 10:52 pm said:\ndes de fa uns mesos que la H i jo compartim espai amb un gat. Bé, ha estat ell qui ens ha acceptat que visquem a casa seva… Havia sobreviscut a una matança (la típica matança d’acabats de néixer) i rondava perdut pel poble a la recerca d’alguna llar on estar-se. Ja de ben petit era un gat molt manyac i amb un pelatge tigrat que el feia especialment bonic. Un dia, mentre feien missa (en aquest poble fan missa una vegada al mes i hi van -literalment- quatre avis) el gat va decidir que era un bon moment per investigar que hi havia dins l’església i, atravessant xino-xano pel passadís central del temple, va pujar d’un salt a l’altar. A ensumar. L’ofici es va aturar perquè tothom es va posar a riure. M’ho va explicar una veïna el mateix dia que va passar. L’endemà mateix li vam oferir una mica de llet i el vam batejar amb el nom de “mistu”. Des d’aleshores que viu amb nosaltres. Empaita mosques, ocells i ratinyols, dorm, juga amb una gata que ens sembla que és sa germana, jau, miola quan vol sortir i quan té gana, torna a dormir… I el que em té més fascinat de tot, mai, mai, mai (que jo sàpiga)… ha dit res. Ni una sola paraula.


L'Informatiu - La Festa de Sant Antoni omplirà de cavalls i carruatges els carrers de Santa Perpètua\nLa Festa de Sant Antoni omplirà de cavalls i carruatges els carrers de Santa Perpètua\nAquest diumenge 5 de febrer se celebraran a Santa Perpètua els Tres Tombs de la 101a Festa de Sant Antoni de la Societat de Carreters de Sant Antoni Abat. Aquest any els abanderats són infants relacionats amb la Colla de la Ferradura Rovellada.\nL’abanderat és Manel Payes, els cordonistes són Berta Cuixart i Arnau Cuixart i la capitana de bandera és Clàudia Farell. Segons recull el programa d’actes de la festa “seran els abanderats de tot allò en el que nosaltres creiem i de tots aquests sentiments, records i projectes que fan de Santa Perpètua un lloc tan especial i d’aquesta tradició una de les més grans del país”.\nEls preparatius començaran a les 8 del matí amb la benedicció de les coques que es repartiran. Els participants als Tres Tombs tindran al recinte firal un esmorzar i a les 11 del matí començarà la passada des de casa dels abanderats, situada al carrer d’Ignasi Iglesias. El recorregut serà el mateix dels darrers anys amb sortida des del recinte firal, passeig de la Florida fins a la plaça Terminal i després passant pel carrer de Pau Claris fins a la Rambla, Genís Sala i l’avinguda de Barcelona.\nLa música en directe anirà a càrrec de la banda Els Bandarres de l’Escola Municipal de Música i Dansa de Santa Perpètua i el Triangle de Sants. També participarà per segon any el cos muntat dels Mossos d’Esquadra. Una de les novetats d’aquests Tres Tombs serà que, després del carro amb la imatge de Sant Antoni Abat i dels abanderats d'enguany, es presentaran en un carro els abanderats de 2018 que portaran l’antiga bandera de la Societat de Carreters de Sant Antoni Abat.\nDemà dissabte 4 de febrer a les 13h, es farà la tradicional ofrena floral al monument als Carreters situat a la rotonda dels Carreters. A aquest acte assistirà el regidor de Cultura, Marçal Solà, i l'alcaldessa, Isabel Garcia.\nFoto: Imatge de l'edició centenària de la Festa de Sant Antoni Abat al seu pas pel passeig de la Florida / Josep Cano