TalentIB inclou els editors, com a novetat, dins el circuit d’intercanvi de l’IEB - TalentIB | IEBaleàrics\nTalentIB inclou els editors, com a novetat, dins el circuit d’intercanvi de l’IEB\nLa Conselleria de Cultura, Participació i Esports ha incorporat una novetat en el circuit d’intercanvi cultural TalentIB de Literatura amb la incorporació dels editors. Fins ara eren els únics actors del circuit del llibre que no en formaven part; només podien acollir-s’hi autors, il·lustradors, presentadors, etc., però no editors.\nLa novetat, amb l’objectiu de donar suport al sector editorial i a la cultura escrita, està emmarcada en l’eix estratègic 4 a favor d’“Un teixit cultural enfortit i divers” del Pla de Cultura de les Illes Balears, el qual apel·la per la cooperació entre els diferents agents que conformen l’ecosistema cultural.\nAmb aquesta nova iniciativa, els editors rebran 100 euros per a viatges entre illes i 150 per a Formentera i viatges fora de les Illes Balears, mentre que els autors en reben 200 i fins a 250 en el cas de Formentera i fora de les Illes.\nEl circuit TalentIB té com a objectiu facilitar la mobilitat dels autors i editors entre les illes i entre aquestes i els territoris de parla catalana amb la finalitat de dur a terme una activitat literària, així com fomentar el coneixement dels escriptors a l'exterior i potenciar-ne la lectura. S'entén per activitat literària: presentació de llibre, conferència, lectura poètica, recital, taula rodona o clubs de lectura, entre d'altres.\nPoden optar al circuit TalentIB tots els escriptors i editors de les Illes Balears. Per a cada autor o editor es podran demanar un màxim de sis sol·licituds anuals i no es poden presentar aquells autors o editors que, vivint a una altra illa que no és la seva d'origen, es desplacin per fer una activitat literària a la seva illa d'origen. Tampoc es poden presentar aquells autors o editors de les Illes Balears que, vivint a Catalunya o València, facin promoció dins la mateixa comunitat autònoma de residència.\nPoden fer la inscripció els espais que acullen l'acte, els editors (en el cas de sol·licituds per a autors) o els agents dels escriptors, emplenant el formulari que apareix en el següent enllaç: http://www.talentib.com/ca/inscripcions/literatura/.\nRepartiment de pagaments\nActes a Mallorca, Menorca i Eivissa: 200 € (més impostos) per persona per un únic esdeveniment. Si en el mateix desplaçament es fan més actes: 100 € (més impostos) per cada un d'ells. El màxim és de 500 €. En cas de ser editors: 100 €.\nActes a Formentera o que els autors surtin de Formentera: 250 € (més impostos) per persona per un únic esdeveniment. Si en el mateix desplaçament es fan més actes: 100 € (més impostos) per cada un d'ells. El màxim és de 500 €. En cas de ser editors: 150 €.\nActes als altres territoris de parla catalana: 250 € (més impostos) per persona per un únic esdeveniment. Si en el mateix desplaçament es fan més actes: 100 € (més impostos) per cada un d'ells. El màxim és de 600 €. En cas de ser editors: 150 €.\nAcords Consell de Direcció IEB\nMentrestant, el Consell de Direcció de l’IEB va aprovar aquest dimarts 21 d’agost donar suport al Premi Pere Capellà i a l’edició i difusió d’estudis relacionats amb Memòria Democràtica.\nReunit a la seu de l’Institut d’Estudis Baleàrics, el Consell de Direcció va comptar amb l'assistència de la consellera Fanny Tur, que el va presidir, acompanyada per dos representants de la Conselleria de Cultura, Participació i Esports, un representant de la Conselleria d’Hisenda i Administracions Públiques i un secretari.\nEs va aprovar atorgar una subvenció per un import de 7.000 euros per donar suport al Premi Octubre de teatre Pere Capellà. La Conselleria de Cultura, Participació i Esports va donar suport a aquesta iniciativa el 2017, fent possible la recuperació del guardó de teatre, interromput des del 2010 per manca de suport institucional. Aquest premi recuperat va rebre el nom de Pere Capellà (1907-1954). L’objectiu d’haver triat el nom és per reivindicar la figura d’aquest mestre, represaliat per la dictadura franquista, poeta, autor teatral, periodista i glosador, referent essencial de la literatura catalana del segle XX a les Balears.\nEn la seva convocatòria de 2018, la presència de Balears al jurat del premi es veu incrementada fins a tres persones: l'autor teatral mallorquí Joan Guasp, la filòloga i autora teatral eivissenca Carme Planells i l'autora teatral menorquina i gestora cultural a la Sala Beckett de Barcelona Aina Tur. A més l'integren altres dues personalitats de prestigi, el català Lluís Pasqual, director del Teatre Lliure de Barcelona, i el valencià Abel Guarinos, director de l'Institut Valencià de Cultura. L’obra guanyadora serà publicada per l'editorial 3i4.\nPer una altra banda, també es va aprovar la convocatòria d’una línia de subvencions per donar suport a l’edició i difusió d’estudis relacionats amb la Memòria Democràtica a les Illes Balears per a l’any 2018, mitjançant l'Institut d'Estudis Baleàrics, amb la col·laboració de la Direcció General de Participació i Memòria Democràtica. Es destina a aquestes ajudes un import total de 60.000 euros.


Pessics d'ànima i poetes del món: d’abril 2016\nSonet LVI -Recordar els sonets de Shakespeare\nShakespeare és un dels grans grans clàssics de la literatura no només anglosaxona sinó Universal.\nEnguany el 2016 és l'Any Shakespeare per ontonomàsia ja que aquest proper 23 d'abril es celebra el 400 aniverari de la mort.\nDes de Pessics d'ànima i poetes del món, tot i que en el seu dia ja vàrem publicar un sonet del gran dramaturg anglès, enguany per sumar-nos al cèlebre aniversari també en volem recuperar d'altres.\nEnllaços dels sonets:\nEls sonets de Shakespeare (blog la serp blanca)\nEls sonets - Grup 62\nDolç, amor, renova forces! No sigui dit\nque el teu agut impuls s'ajup més que la gana:\nell s'alleuja bé en qui avui s'ha nodrit\nperò demà, punyent, torna més sobirana.\nAmor, sigues així; ni que omplis a desdir\nla fam dels ulls, avui, d'aliment que enlluerna,\nmira demà de nou, i no facis morir\nl'esperit de l'amor amb deixadesa eterna.\nQue aquest trist interval sigui com l'oceà\nque separa les ribes; nova parella unida\ns'hi espera cada dia, i quan veuran tornar\nl'amor, la visió serà més beneïda;\nO sigui com l'hivern, ple de ncessitats,\nque fa tornar els estius triplement desitjats.\n(Trad. Joan Triadú)\nPublicat per Gabriel a 22:36 Cap comentari:


Els casaments i les flors. D’on ve la tradició? | Els casaments i les flors. D’on ve la tradició? – Sant Pere de Clarà\nAls casaments de Sant Pere de Clarà mai hi falten flors. De fet estem rodejats de flors, al jardí i als boscos de la finca. També hi trobem els rams de flors i decoracions florals que fan els nostres col·laboradors amb l’objectiu de fer que el casament sigui del tot especial.\nPerò segur que, en el moment de veure volar el ram de flors, us heu preguntat d’on deu venir aquesta tradició. Per què la núvia porta un ram de flors? Per què a les noces hi ha tantes flors?\nAquesta tradició, es un costum heretat dels nostres avantpassats mediterranis. Ja durant l’antiguitat clàssica trobem referencies a la utilització d’elements florals en els vestits de les núvies i la decoració amb pètals de flors fresques a les cerimònies. A l’antiga Grècia tant el nuvi com la núvia duien un collaret de flors que simbolitzava la nova vida, l’esperança i la fertilitat. Aquests collarets eren fets d’herbes aromàtiques típiques de la mediterrània i algunes espècies exòtiques vingudes d’Àfrica i altres civilitzacions llunyanes.\nEl testimoni escrit, d’antics cronistes grecs, detallen que aquests collarets de flors, que desprenien fortes fragàncies, eren portadors de místics poders i servien per allunyar els mals esperits i purificar la cerimònia.\nL’atribució d’aquests suposats poders a les flors cerimonials ha fet que, des de l’antiguitat clàssica fins gairebé l’època moderna hagin tingut un alt valor simbòlic. Les tradicions de l’època clàssica es van anar mesclant amb altres influències, com per exemple, les tradicions celtes, que feien ofrenes florals en els casaments, de la mateixa manera que el ram és llançat al final dels casaments, els celtes l’oferien als llacs, rius o al mar, per atraure la bona sort i la fertilitat. Sembla que d’aquesta unió en neix la concepció actual del ram de núvies, que comença a aparèixer en algunes representacions medievals.\nAlguns historiadors expliquen que durant l’edat mitjana la majoria de noces es celebraven al mes de maig. Era quan tradicionalment es feien els primers banys, sota el confort de bon temps. Llavors s’utilitzaven herbes aromàtiques i rams i adornaments de flors seques als vestits de les núvies i els nuvis per motius higiènics i fragants, ja que amb l’arribada de la calor els olors corporals començaven a ser molestos. Des d’aquells temps el mes de maig és un temps dedicat a les flors i als casaments.\nA l’alta edat mitjana, durant el renaixement i fins al romanticisme, les flors prenen un alt significat simbòlic i son utilitzades per a explicar significats amagats sobre la personalitat de la núvia, circumstàncies especials del casament o desigs futurs de la parella. Segons el tipus de flors utilitzades el ram podia voler dir una cosa o una altra. Hi havia un veritable llenguatge de les flors. Els rams es feien elegint cada flor per el seu significat. Aquesta tradició i el coneixement d’aquest llenguatge s’ha perdut i ara escollim les flors per el seu color i la seva forma.\nActualment les flors segueixen significant la bona sort, l’hospitalitat, l’alegria de viure, la fertilitat, l’amor i l’abundància, alhora que ens remeten a la nostra identitat, als nostres paisatges, als colors i olors de la natura que hem conegut durant la vida.


Què és “Cardedeu Coeduca”? 9 de juny, jornada explicatòria - Fil a l'agulla\nQuè és “Cardedeu Coeduca”? 9 de juny, jornada explicatòria\nPer tal d’explicar més a fons el projecte “Cardedeu Coeduca” que fa un parell d’anys que està en marxa a Cardedeu, us convidem a una sessió informativa. Hi participarem les entitats que treballem en el projecte: L’Esberla, l’Associació CoeducAcció i Fil a l’agulla. Serà el 9 de juny de les 16 a les 20 hores, al Jardí del Museu-Arxiu Tomàs Balvey.\nDes de Fil a l’agulla, sovint en intercooperació, estem portant a terme projectes integrals en el món educatiu. Un dels municipis on fa molts mesos que treballem amb aquesta perspectiva i àmbit és el de “Cardedeu Coeduca”. Des del projecte fem intervencions, formacions, tallers i trobades tant a l’escola primària com als instituts de secundària de la ciutat. Funciona basat en la intercooperació, entre Fil a l’agulla, l’Associació Coeducacció i la cooperativa L’Esberla. Compta amb l’impuls de l’Ajuntament de Cardedeu i el suport de la Diputació de Barcelona. És un projecte pioner a Catalunya per la seva transversalitat, durada i enfocament.\nEns hem adonat, però, que quan treballem a projectes que arriben a tantes esferes -alumnat d’edats diferents, barris diversos, famílies amb molts perfils, professorat amb trajectòries de tota mena…- també hem de fer una difusió i una comunicació que expliqui ben bé què fem. Per això, si voleu conèixer més a fons el projecte “Cardedeu Coeduca”, que estarà en marxa fins al 2021, us convidem a aquesta trobada explicativa. Ara ja hem passat l’equador del projecte, pel que hem anat elaborant algunes avaluacions i retorns de la primera meitat.\nL’Esberla, CoeducAcció i Fil a l’agulla farem una presentació de la feina fins ara i dels passos a seguir en els cursos escolars que afectarà el projecte. En Miquel Missè, sociòleg i escriptor català, activista pels drets del col·lectiu transgènere i transexual, farà una xerrada sobre el sistema sexe-gènere.\nDesprés serà el torn de les protagonistes del projecte: alumnat, famílies i professorat dels centres educatius implicats podran compartir les seves experiències, opinions i necessitats de futur. També es parlarà de la Taula de Coeducació de Cardedeu. I per posar un punt i a part artístic, vindrà una cantant que ens entusiasma: tenim la sort que la Clara Peya participarà en aquesta jornada. Heu vist el seu videoclip d’Oceanes?\nNo falteu a aquesta cita del món educatiu i de la seva implicació en la creació de comunitats més vives als nostres municipis. Per ara, si voleu saber més sobre el projecte, us recomanem que llegiuaquest article a l’Ara Criatures on en parlen. Ens veiem el 9 de juny a Cardedeu!\nFòrum Obert “Violències LGTBIQ+”\nFeminisme per a homes cooperativistes i de l’ESS\nLa importància de donar la benvinguda a totes les emocions\nProjectes educatius de prevenció i atenció a la discriminació


Compra aquest producte i guanya 169 CoINNs / $ 1.99\nUna construcció de neoprè de 2,5 mm de gran estirament amb un respatller de 4 vies assegura una calidesa superior i una excepcional llibertat de moviments d’aquest Flexlite Aluminum Top de Dona. L’eliminació de les costures de les aixelles augmenta la comoditat evitant les frecs. Els panells perforats en aquesta zona milloren la transpirabilitat sense comprometre el rendiment impermeable de la peça. Les costures per sota dels braços ofereixen la màxima llibertat de moviment i eviten els punts d’alta tensió, de manera que duri més temps.\nCollaret integrat per estabilitat i forma\nAmb la compra de Musto Flexlite Alumin Top, et garantim que tindràs el millor equipament de nàutica i pesca. A waveinn trobaràs la millor qualitat al millor preu online del sector. Escull-nos com la teva botiga de nàutica i pesca i centra’t només en disfrutar del teu esport favorit i el confort que t’ofereixen grans marques com Musto. El nostre equip d’experts en nàutica i pesca posa al teu abast les millors valoracions dels productes que t’ajudaran a escollir exactament el producte que necessites. I sempre assegurant-te que aconsegueixes la millor oferta en Roba dona.\nSostenibilitat Musto Flexlite Alumin Top


DE QUÈ FA GUST LA TARDOR? | Escola Lledoner\nDurant aquests mesos de tardor les nostres camanyoles han estat plenes de fruites algunes conegudes per nosaltres i altres no. Els hi hem posat nom i les hem pogut tastar: magranes , mandarines i taronges han estat tres propostes molt gustosos de les quals hem pogut experimentar.\nLa MAGRANA, una autèntica reia de la tardor. Reina de castanyes, caquis, moniatos, carbasses, raïms, figues i ametlles que, amb la seva corona vetlla la tardor. No ens hem resistit a observar-la, tocar-la, olorar-la, esberlar-la i desgranar-la per tastar-ne el gust tan dolç. Quina sorpresa quan descobrim que dins seu hi ha tot de cambres plenes de granes vermelloses i sucoses, les desgranem i les tastem. És molt divertit aixafar les granes amb el dit, amb el suc granatós de les seves granes hem pintat i també ens hem ben esquitxat quan les premiem.\nEls hipopòtams tastem la MAGRANA\nLes ambulàncies tastem la MAGRANA\nA la clase tenim moltes mandarines en una panereta. Les hem observat, hem notat la seva pell rugosa,les hem pelat, olorat, hem tret els seus grills per tastar-los. També hem comptat els grills que formen algunes mandarines. Hem jugat a la taula a fer formes amb els grills i ens inventem dibuixos fantàstics. També hem guardat les peles de les mandarines en safates per assecar. Un cop seques les hem posat en bossetes de celofana.\nEls hipopòtams i les MANDARINES\nLes ambulàncies. MANDARINES.\nFinalment, un matí esprimim taronges amb un espremedor elèctric ! Ens fascina ! Molts de nosaltres no ho haviem fet mai tots sols! Esprimim les taronges i … taxan ! La taronja desapareix i es transforma en polpa i suc. Mmmm, ja el tenim preparat! Alguns de nosaltres no ens agrada trobar la polpa…d’altres, en canvi, repetim i el trobem boníssim !\nEls hipopòtams tastem suc de TARONJA, que bo!\nLes ambulàncies fem SUC


Una fluixa primera part condemna l’Igualada Rigat contra el Reus, però es queda a prop de remuntar a la segona\nL’Igualada Rigat va perdre a les Comes contra el Reus per 3 a 5, en un partit que va quedar gairebé sentenciat a la primera part.\nDe bon començament, els arlequinats es van veure desbordats pels reusencs. De fet, als 7 segons l’equip del Baix Camp va aconseguir el 0 a 1. A partir d’aquí, els jugadors igualadins no van poder aturar el rival i al descans el marcador es va veure incrementat amb un aparatós 0 a 4. A la represa, la situació va canviar radicalment i l’Igualada va sortir amb molta verticalitat. Gràcies a això, Met Molas i Ton Baliu van marcar dos gols que van deixar el resultat amb un esperançador 2 a 4. L’equip va seguir buscant porteria i quan faltaven 4 minuts per acabar Jordi Méndez va fer el 3 a 4. Ara bé, el conjunt reusenc va aprofitar un contraatac que va suposar el 3 a 5, un resultat que ja seria definitiu.\nAra l’Igualada aparca la lliga i dissabte disputarà el partit de tornada dels 1/16 de final de la World Skate Europe Cup a la pista de l’Uri suís. A l’anada, el conjunt arlequinat es va imposar per un clar 7 a 1.


Ingredients per unes 6 persones: 600 grams d’arròs (o 4 tasses, una per persona, més una extra de regal); una safata de mongeta verda (400 grams), 1 pebrot verd, 1 pebrot vermell i 1 pebrot groc, 1 manat d’alls tendres, 1 alberginía, 3 dents d’alls secs, 4 tomàquets madurs, pebrot vermell en espècie (del dolç no picant), uns fils de safrà, sal, oli d’oliva, pebre negre\nEl que personalment recomano és fer el sofregit unes hores abans, si pot ser la nit abans doncs millor, els sabors “s’assenten” i tot millora en intensitat. Dit això,\n1) Primer de tot, netejo, pelo i tallo totes les verdures a daus molt petits. Aquí els ingredients que no poden faltar són: els alls tendres i el pebrot vermell en espècie que li donaran el sabor que vull avui per aquest arròs vegà\n2) Passo a posar oli d’oliva en una paella de fer “paelles d’arròs”, o sigui aquelles amb una gran superfície i de parets baixes. Hi aboco les dents d’all sec laminades per aromatitzar l’oli i puc fer dues coses, o bé deixar-les o bé un cop aromatitzat l’oli treure-les. Avui les he deixat ja que agraden a tothom de casa.\n3) Hi afegeixo els alls tendres tallats a trossets ben petits i deixo coure uns 5 minuts. En aquesta primera fase del sofregit treballo amb foc mig (un 4 o 5 sobre 9 en cuina d’inducció)\n4) Aboco les mongetes que avui he tallat a meitats i després pel mig a lo llarg de manera que quedi ben prima amb la qual cosa aconseguiré que es faci millor.\n5) Afegeixo els pebrots, i l'albergínia, i deixo coure tot uns 15 minuts aproximadament.\n6) Afegeixo els tomàquets madurs a daus i deixo coure uns 15 minuts més.\n7) Salpebro al gust i afegeixo un pèl d’oli d’oliva si cal.\n8) Aboco un parell de culleradetes de cafè d’espècie de pebrot vermell dolç que li donarà color i sabor.\n9) I deixo fer-se el sofregit uns 15 o 20 minuts més, tapat i a foc baix-mig.\n10) En aquest punt ja ho puc deixar reposar unes hores i...\n11) En el moment de fer l’arròs poso a escalfar el sofregit, hi afegeixo uns fils de safrà i aboco l’arròs i barrejo bé.\n12) Aboco aigua calenta o bé brou, avui ho he fet amb aigua ja que el sofregit havia reposat i estava molt concentrat en sabors, colors i aromes. La quantitat aproximada és la de dos volums d’aigua per arròs (o sigui si són 600 grams d’arròs doncs uns 1200 ml de líquid)\n13) Deixo coure uns 12’ a foc mig i tapat. (Si és arròs integral coure uns 25 minuts)\n14) Tanco foc i deixo reposar tapat uns 10 minuts i ja puc servir.\nels ingredients... ben frescos i bons\nprimer els alls tendres i les mongetes ben tallades primes\nels pebrots i l'albergínia\nque es cogui bé\nPublicat per Judit 0 comentaris\nAquest pastís surt amb una textura molt suau, amb un lleuger toc de llimona que el fa més agradable i tot i que porta 2 tipus de formatges contundents no es fa pesat. Les panses li donen una mica d'alegria i combinen molt bé.\nIngredients per unes 4/5 persones: 4 ous, 70 grams de sucre, 250 grams de formatge mascarpone, 250 grams de formatge d’untar (tipus Philadelphia), 1 iogurt (si és grec, millor), 25 grams de maizena, 1 ratlladura de llimona i el suc de mitja llimona, 1 culleradeta de postres de canyella (opcional), un grapat de panses (i líquid per hidratar-les: aigua o rom per ex.)\n1) Primer de tot poso les panses en remull en rom (si no en tinc també va bé en aigua)\n2) I ara per ordre bato els ingredients, tots seguits i miro que es vagin incorporant a la massa. Treballo dins d’un bol fondo per no esquitxar i treballar amb més tranquil·litat i uso un aparell d’aquells amb 2 varilles.\n3) Els 4 ous, el sucre, els formatges prèviament atemperats (o bé fora de la nevera o posant-los en el microones uns segons), el iogurt, la maizena, la ratlladura de llimona i el suc de llimona, i per últim les panses sense el líquid de macerar.\n4) Em queda una massa suau, un pèl líquida però que després ja s’espessirà en coure’s.\n5) Preparo un motlle amb un paper de forn i a dins hi poso la massa i a coure durant uns 45’ a una temperatura d’uns 170 graus.\n6) Punxo i si surt net ja està cuit. Aturo forn i deixo refredar.\nbato els ingredients un a un tot incorporant-los al bol\ni les panses escorregudes i ben hidratades\naixí queda després d'enfornar\nVerdures al forn amb romaní en 4 passes\nTemps de forn\nIngredients per unes 4 persones: unes branques de romaní, 4 patates, 1 ceba mitjana, 1 albergínia, 1 pebrot vermell, un parell de tomàquets... i totes les verdures que tingueu per la nevera, oli d’oliva, sal i pebre. La idea és aprofitar aquelles verdures que han quedat per la nevera i no sabem què fer-ne. Avui per casa són les verdures que he trobat però podeu improvisar.\n1) Primer de tot netejo les verdures. No he de fer grans explicacions perquè és una recepta tan fàcil que no cal. La idea és tenir totes les verdures netes i tallades a una mida i gruix similar. La patata recomano fer-la a rodanxes, així com l’albergínia i la resta pot ser a rodanxes o a tires, al vostre gust.\n2) Un cop les tenim pinto amb oli d’oliva un motlle per al forn i col·loco totes les verdures fent capes salpebrant i raig d’oli.\n3) I poso branquetes de romaní per aromatitzar-ho tot i ja està.\n4) Al forn durant uns 30 minuts a uns 170 graus.\nUn consell: aquí el temps de cocció el marca la patata que és la que ens podria quedar crua, per tant, si la patata és ok, la resta serà correcte.\nvaig fent capes de verdures\nja tenim totes les verdures colocades


Girona acull la campanya «Ningú dormint al carrer a Catalunya» - Diari de Girona\nGirona acull la campanya «Ningú dormint al carrer a Catalunya»\nL'activitat pretén humanitzar les persones sense llar a través d'un musical, una exposició i diferents xerrades a les escoles\nraquel gironès girona 04.02.2019 | 12:25\nUn moment de la presentació de la campanya. ACN\nLa ciutat de Girona serà seu durant un mes de la campanya "Ningú dormint al carrer a Catalunya". Una activitat que pretén, a través d'un musical, una exposició i diferents xerrades, humanitzar a les persones que viuen al carrer. Actualment, i segons xifres de l'Ajuntament de Girona, a la ciutat hi ha 60 sensesostre. "Seguirem treballant amb activitats com aquesta per arribar al número 0", ha explicat l'alcaldessa Marta Madrenas aquest matí durant la presentació de l'esdeveniment.\nLa principal activitat de la campanya, organitzada per l'associació ActivArte i la fundació Arrels i Homeless Emprenedors, és l'espectacle "Homeless, el musical social" que acollirà el Teatre Municipal el 20 de març. "L'objectiu és arribar a un públic diferent amb aquesta proposta i trencar l'estigma que les persones sense llar dormen al carrer perquè volen", ha explicat el director de la fundació Arrels, Ferran Busquets.\nPer altra banda, del 20 de febrer al 20 de març diferents espais de la ciutat acolliran una exposició que relata la vida real de les persones sense llar. I, paral·lelament, els organitzadors de l'esdeveniment faran xerrades als centres educatius envers aquesta temàtica. La campanya compta amb el suport de l'Ajuntament de Girona i del Girona FC.


La Ràdio en Colors Archives - Pàgina 15 de 15 - Ràdio Sant Andreu\nHome / Seccions Via directa / La Ràdio en Colors (page 15)\ndesembre 19, 2013\tLa Ràdio en Colors, Seccions Via directa, Tot bé? Els millors talls de Ràdio Sant Andreu 1,281 Views\nLa ràdio en colors amb Benjamí Tous – Passejada pels Encants de Barcelona\ndesembre 12, 2013\tLa Ràdio en Colors, Seccions Via directa 1,110 Views\nCada setmana Benjamí Tous ens porta les pinzellades d’art i cultura. Avui Benjamí Tous ha fet una passejada pels Encants de Barcelona\nLa ràdio en colors amb Benjamí Tous 28-11-2013\nnovembre 28, 2013\tLa Ràdio en Colors, Seccions Via directa 1,154 Views\nCada setmana Benjamí Tous ens porta les pinzellades d’art i cultura. Avui Benjamí Tous ha parlat amb la productora de cinema Nathalie Archer, creadora de l’ONG sam says enjoy life ! en honor a la seva germana i neboda mortes tsunami de Tailandia ...\nLa Ràdio en Colors- Les pinzellades de Benjamí Tous\nnovembre 14, 2013\tLa Ràdio en Colors, Seccions Via directa 1,053 Views\nCada setmana Benjamí Tous ens porta les pinzellades d’art i cultura. Avui ha ofert una nova passejada per la ciutat de Barcelona i ha comentat també la notícia de la venda del quadre “Tres estudis de Lucien Freud” de ...\nLa Ràdio en colors amb Benjamí Tous 7-11-013\nnovembre 7, 2013\tLa Ràdio en Colors, Seccions Via directa 1,053 Views\nEls dijous Benjamí Tous ens ofereix unes pinzellades d’art i cultura Avui Benjamí Tous a La ràdio en colors ens ha ofert una nova passejada per la plaça Catalunya de Barcelona.\noctubre 31, 2013\tLa Ràdio en Colors, Seccions Via directa 1,152 Views\noctubre 24, 2013\tLa Ràdio en Colors, Seccions Via directa 1,266 Views\noctubre 17, 2013\tLa Ràdio en Colors, Seccions Via directa 1,082 Views\noctubre 10, 2013\tLa Ràdio en Colors, Seccions Via directa 1,219 Views


Resum del Ple municipal ordinari virtual del maig del 2021\nEl Ple va tenir lloc el dia 10 de maig del 2021\nAhir va tenir lloc de forma telemàtica a través de Zoom la sessió plenària ordinària i virtual corresponent al mes de maig del 2021. L’alcaldessa, Marta Madrenas, va presidir el Ple i va donar el tret de sortida de la sessió. Un cop aprovada l’acta anterior, l’alcaldessa va exposar els informes de Presidència amb dades sobre el mercat laboral a la ciutat, i dades sobre la situació actual de la pandèmia de la COVID-19 a la regió sanitària de Girona. Tot seguit es va donar compte de diferents resolucions judicials i administratives, es va aprovar una ratificació i es va procedir a les votacions dels diferents punts que s’havien portat a les comissions informatives prèvies.\nEn primer lloc, es van debatre al ple tres punts de la Comissió Informativa de Territori. El primer punt (aprovació inicial de la Modificació Puntual del text refós del Pla General d'Ordenació Urbana núm. 79 per a la regulació de les condicions d'accessibilitat i eficiència energètica en els edificis existents) va ser aprovat per unanimitat. El segon punt (aprovació definitiva del Pla Especial d'Assignació de l'ús docent a la Fàbrica Simon) va ser aprovat per majoria absoluta amb 21 vots a favor (JuntsxCat, PSC, ERC i Cs) i 6 abstencions (Guanyem Girona). L’últim punt en el marc d’aquesta comissió va ser el Conveni marc per a la delegació de competències i la prestació del servei de recollida i centre d'acollida d'animals de companyia a favor del Consell Comarcal del Gironès, el qual es va desestimar amb 13 vots a favor (JuntsxCat i ERC) i 14 abstencions (Guanyem Girona, PSC i Cs) per no assolir la majoria absoluta.\nSeguidament es van debatre els punts corresponents a la Comissió Informativa de Drets de les Persones. El punt 8, les bases de la Beca Josep Pallach, es va aprovar per majoria absoluta amb 21 vots a favor (JuntsxCat, Guanyem Girona, ERC, i Cs) i 6 abstencions (PSC).\nFinalment, en el marc de la Comissió Informativa d'Hisenda i Règim Interior es va debatre el punt 10 després que es retirés el punt 9 de l’ordre del dia. El Ple va aprovar per unanimitat l'expedient de contractació dels serveis de neteja de Mercats i Centre d'Acolliment i Serveis Socials "La Sopa", reservat a Centres Especials.\nAbans de passar a altres qüestions, es va debatre la moció del Centre de Recursos per la Pau i la Solidaritat en representació de la majoria del Consell Municipal de Solidaritat i Cooperació de Girona en recolzament al tractat de Nacions Unides sobre la prohibició de les armes nuclears. El punt va estar aprovat per majoria absoluta amb 25 vots a favor (JuntsxCat, Guanyem Girona, PSC i ERC) i 2 en contra (Cs).\nEn l’àmbit dels grups municipals, es van presentar tres mocions. La primera demanava que Girona situï la salut mental com a prioritat de mandat, i va ser presentada per Guanyem Girona i defensada pel regidor Lluc Salellas. Va ser aprovada per majoria absoluta amb 14 vots a favor (Guanyem Girona, PSC i Cs) i 13 abstencions (JuntsxCat i ERC). La segona, relacionada amb lluitar contra la pobresa infantil i juvenil a la ciutat de Girona, va ser presentada pel PSC i defensada pel regidor Quim Ruhí. Es va aprovar per majoria absoluta amb 21 vots a favor (JuntsxCat, PSC, ERC i Cs) i 6 abstencions (Guanyem Girona). La tercera i última va ser presentada per Ciutadans, defensada per Daniel Pamplona, i demanava la creació d'un mòdul didàctic d'introducció a la Unió Europea per exposar als col·legis gironins. El punt va ser aprovat per majoria amb 8 vots a favor (PSC i Cs), 6 vots en contra (Guanyem Girona) i 13 abstencions (JuntsxCat i ERC).


el bloc de salem: 08/03/09\nEl secretari general del BLOC, Enric Morera, ha enviat un email a la gent del BLOC -afiliats, simpatitzants i més gent de cor valencianista-, per tancar el curs polític i desitjar bon estiu a tothom. He escollit este paràgraf:\nEls temps estan canviat de forma accelerada. El Partit Popular governa el País Valencià des de fa més de catorze coincidint amb els anys de "bonança econòmica". Una economia amb bases poc productives, amb peus de fang. Nosaltres ho advertírem i ara en veiem les conseqüencies. El Govern Valencià ha tingut l'habilitat d'adjudicar-li tota la responsabilitat de la greu crisi econòmica al Govern Central i especialment a Rodríguez Zapatero com si ells no en foren responsables. Són les polítiques econòmiques sucursalistes, les dels governs de Zaplana i Camps les que ens han deixat un País arrasat. El model econòmic valencià que exhibia amb orgull el president Camps ha esdevingut en catàstrofe. Estem mal posicionats per a eixir de la crisi. Líders en deute autonòmic, desocupació i fracàs escolar. És el primer any on la balança exportadora és negativa i la pèrdua de turistes fa d'aquesta una campanya amb perspectives molt magres. I ara, per arredonir-ho el Govern Central de José Luís Rodríguez Zapatero ens atorga un finançament autonòmic que situa el País Valencià, no només per baix de la mitjana, sinó que ens situa a la cua de finançament per càpita. És incomprensible que el PSOE valencià liderat per Jorge Alarte aplaudesca una mesura humiliant i que condemna el País Valencià a patir la marginació econòmica.\nEns trobem en una cojuntura difícil, d'enorme gravetat per als treballadors i treballadores, les empreses i les famílies. El discurs oficial, entre el victimisme i l'autobombo, no s'aguanta. La realitat s'imposa i calen solucions a la gravíssima crisi econòmica, política i social.\nMentre tant, esperem que els jutges siguen íntegres i justos en la trama Gürtel , encara que el mal fet a la institució valenciana -Generalitat-, això, ja no hi ha qui ho repare. Però pareix ser que els dóna igual. Per altre costat, i com diuen al meu poble, si un ex alcalde de Salem es passeja en Mercedes i Ròlex d'or, regalats per una empresa, i ningú ha dit res, què li ha de passar a tot un President de la Generalitat?\nPublicat per juli a 2:31 1 comentari:


Escola Sant Josep de Calassanç Lleida | ESCOLA SANT JOSEP DE CALASSANÇ LLEIDA\nTenim un nou lloc web, a partir d’ara totes les informacions les trobaràs en el següent enllaç: http://agora.xtec.cat/esc-sjcalassans-lleida/ Anuncis\nPublicat dins de ÚLTIMES NOTÍCIES\nEl bosquet de la nostra escola i la seva diversitat.\nAquest curs, donant continuïtat al projecte de millora de les zones verdes del nostre pati i vetllant per una escola més sostenible, ens hem proposat: 1.- Continuar amb la recollida selectiva del paper. 2.- Continuar amb el cicle dels productes … Continua llegint →\nSetmana de la Ciència. Les llegums\nAlumnes de Primària ha participat en un taller organitzat per la Universitat de Lleida on han aprofundit en el coneixement i propietats dels llegums. Finalment han participat en un taller on elaboraven una hamburguesa de llegums. Us deixem un recull … Continua llegint →\nAvui hem celebrat el dia de Sant Josep de Calassanç. Com cada curs, els alumnes de 6è de l’escola han organitzat aquest matí jocs de pati per a tots els alumnes de Primària, des de 1r fins a 5è. S’han … Continua llegint →\nFutbol Sala 2016\nEls alumnes del Cicle Superior participen en les competicions esportives que organitza el Consell Esportiu del Segrià. Us deixem un recull d’imatges d’aquest inici de temporada.\nEls alumnes del Cicle Mitjà han participat al CaixaForum de l’activitat musical “Un te a la menta. Músiques del Magrib” Un te a la menta se centra en les músiques d’una àrea cultural amb la qual mantenim vincles molt importants, … Continua llegint →


SEXUALITAT DURANT LA GESTACIÓ - Pirineu | Connectant comarques\nNo es tracta de descriure si es pot o no es pot tenir sexe durant la gestació. La resposta és ràpida: es poden mantenir relacions sexuals en tot moment i durant tota la gestació sempre i quan no hi hagi restricció facultativa (del ginecòleg) per motius d’amenaça de part prematur, risc d’hemorràgia, risc d’avortament, prescripció de repòs…\nLa complexitat del tema comença quan observem com cada dona viu la sexualitat i la gestació de forma diferent i les parelles també. Durant la gestació se succeeixen canvis físics i emocionals que determinaran les respostes sexuals. La manera en com reaccioni la dona i la parella, la comunicació oberta i de confiança amb la parella i la llibertat de preguntar al vostre ginecòleg o llevadora sobre el tema, tindrà un paper important en la vostra actitud de cara al sexe durant la gestació.\nInicialment la parella pot trobar la dona més desitjable a causa de la interpretació que la dona porta dins una criatura; altres parelles però tenen por que es produeixi un avortament secundari a la relació sexual. La dona pot tenir moments d’activitat sexual reduïda coincidents amb oscil.lacions de l’estat anímic; hi ha dones que refereixen un augment de l’excitació sexual perquè no tenen risc d’una altra gestació i alhora han aconseguit la gestació actual; és com un sentiment de sexualitat alliberada; la dona es troba maca. Recordem que la dona començarà a notar un augment normal del fluix vaginal que facilitarà de forma natural la lubricació. Altres dones comparteixen les pors de risc d’avortament amb la parella; si a més experimenten les freqüents nàusees i vòmits de primer trimestre segurament no tindran ganes de moltes coses. Amb símptomes o sense, coincideix la necessitat que tota dona gestant té d’abraçades, carícies i petons. Repetim la importància de la comunicació de parella i resolució de dubtes amb els professionals referents.\nDurant el segon trimestre de gestació, tot i que la panxona va creixent, el volum encara permet una bona solturadel cos per mantenir les postures durant la relació sexual. Normalment és el trimestre pletòric per excel.lència ja que els símptomes del primer trimestrevan desapareixent, les emocions estan més gestionades i les pors al part encara són llunyanes. El desig en algunes dones augmenta i en altres disminueix. Repetim: comunicació franca i oberta entre la parella tenint en compte sempre les necessitats de l’altre.\nEns trobem en un tercer trimestre on el físic comença a ser un problema des del punt de vista de l’agilitat. La dona està esplèndida encara que algunes es trobin lletges i grasses. MAI heu d’oblidar que esteu embarassades i no grasses. Moltes parelles no busquen les relacions no per manca d’atractiu sinó perquè comencen a tenir sentiments de protecció cap a un fetus que ja es mou, no pas perquè us rebutgi a vosaltres. El tema de les postures s’arregla amb l’experimentació buscant postures còmodes i queens donin màxima satisfacció. Moltes parelles troben altres alternatives a la relació sexual en aquest moment de la gestació: massatges, tocaments, carícies… altres tipus de contacte físic íntim. Tot és respectable.\nAixí doncs, sempre que no existeixi recomanació mèdica de no tenir relacions sexuals, tindrem en compte que la gestació és un senyal de salut física. Les relacions sexuals no faran cap mal al nadó i es poden mantenir fins al moment del part. L’esperma conté unes substàncies anomenades prostaglandines que permetran estovar el coll de l’úter i facilitar el part quan arribi el moment.\nSi durant o després de la relació sexual teniu pèrdues de líquid, sagnat o dolor profund, acudiu a un centre d’urgències immediatament. Si no teniu cap problema: CARPE DIEM.\nLA LLEVADORA Marga Alegret – maralsa77@hotmail.com\nCarregant ... - 2.311 visites


Bibliografia nadalenca. Departament de Cultura\nEl Centre de Documentació de Cultura Popular de la Direcció General de Cultura Popular i Associacionisme Cultural, ens ofereix enguany –com un servei més- una bibliografia selectiva sobre Nadal. En document adjunt podeu trobar aquesta bibliografia selectiva.\nLa bibliografia, integrada per documents del Centre, s’ha estructurat en tres apartats: Nadal, pessebres i nadales. Aquesta selecció està adreçada a qualsevol persona interessada en cultura popular i tradicional, i també a un públic especialitzat amb necessitats d’informació més específiques.\nLes bibliografies selectives són seleccions bibliogràfiques comentades i especialitzades en matèria de cultura d’interès per al personal directiu i tècnic del Departament de Cultura. Per a consultar les altres bibliografies selectives: http://dom.cat/1dw0\nD'altres publicacions nadalenques editades pel Departament de Cultura són Nadal a cel obert. Les fires de pessebres a Barcelona de Jordi Montlló, De les estrenes a les felicitacions nadalenques de Lluís Carles Busquets, els dos catàlegs d'exposicions Fent camí per la molsa. Les figures del pessebre popular d'Isabel Banal i Josep Mañà i Ramon Amadeu (1745-1821) de Santiago Alcolea, i el llibre i CD Les llibertats d'orgue i el cicle de Nadal: http://dom.cat/1dzk\nBibliografia nadalenca [79,46 KB]


«Prou mentides, Cambray dimissió»: la comunitat educativa redobla la pressió al carrer | NacióDigital\n«Prou mentides, Cambray dimissió»: la comunitat educativa redobla la pressió al carrer\nCentenars de professors, estudiants i famílies es manifesten al centre de Barcelona en defensa d'una escola pública de qualitat\nper NacióDigital, Barcelona, Catalunya | 14 de maig de 2022 a les 13:28 |\nUn cartell on es llegeix «Conseller dimiteix», en referència a Cambray | ACN\nCentenars de persones han sortit al carrer aquest dissabte 14 de maig al migdia per manifestar-se en contra de la gestió del conseller d'Educació, Josep Gonzàlez-Cambray, i demanar-ne la dimissió o el cessament. Els manifestants s'han concentrat a les dotze del migdia a la plaça Universitat i han engegat una marxa que està previst que finalitzi a l'Arc de Triomf.\nLa comunitat educativa diu prou!\nPer una escola pública de qualitat!#14MPerLaPublica\nRevertim les retallades!#CambrayCessament pic.twitter.com/2Q6jFeF5Du\n— USTEC•STEs (IAC) (@USTECSTEs) May 14, 2022\nLa protesta ha aplegat els sindicats del sector -a excepció de la UGT que no està d'acord en eliminar les escoles concertades-, però també s'hi han sumat, per primer cop, les famílies i el Sindicat d'Estudiants. Precisament la presidenta de l'aFFaC, Belén Tascón, ha criticat que la conselleria els deixi al marge de l'organització de les extraescolars de setembre i ha dit que "sense les famílies les escoles no funcionen". La marxa ha aplegat 1.100 persones, segons la Guàrdia Urbana.\nLa manifestació d'aquest dissabte és el preludi de les quatre jornades de vaga convocades per als propers 17 i 25 de maig i 2 i 9 de juny. La protesta ha estat convocada pels sindicats CCOO, CGT, USTEC-STEC, la Intersindical, Professors de Secundària, el Sindicat d'Estudiants i l'aFFaC, que reuneix associacions de famílies d'alumnes de Catalunya. Alguns sindicats com la UGT i l'USOC s'han desmarcat de la protesta, ja que estan en desacord amb una de les reivindicacions, que és la demanda d'eliminar els concerts.\nAquest és el primer cop que les famílies se sumen a la protesta. Tascón ha explicat que alguns els motius que els han portat a sumar-se a la manifestació és la demanada d'una eliminació progressiva dels concerts educatius i també la reclamació que s'apliqui el Decret d'Inclusió. Tascón s'ha mostrat molt crítica amb la decisió del Departament d'Educació de cedir les activitats de lleure durant les tardes de setembre a empreses privades. Per ella, "si l'escola pública funciona és gràcies a les Afes i les Ampes que estan copagant molts serveis de l'educació pública que haurien de ser gratuïts". A més, ha titllat de "menyspreu i falta de respecte" Les paraules de Cambray acusant les AFA de ser entitats amb un "funcionament irregular".\nTambé els estudiants s'han sumat a la protesta d'aquest 14 de maig. El portaveu del Sindicat d'Estudiants, Oriol González, creu que és "molt necessària" la unitat de tot el sector educatiu "per tots els atacs que estan fent des del govern de la Generalitat i de l'Estat i que afecten el dia a dia de la comunitat educativa". González ha criticat la pujada de les ràtios i de les taxes que "impedeixen els estudiants accedir a l'educació pública".\nAlguns dels lemes que s'han sentit durant la protesta són "Això no és docència, és supervivència", "On és, no el veiem el 6%", "Els diners públics, a l'escola pública" o "Cambray cessament". Els assistents també han mostrat el seu suport al model lingüístic i han exigit a la conselleria que doni ordres "clares" als equips directius per aplicar la sentència del TSJC. A més, han reclamat que es reverteixin les retallades i que es destini el 6% del PIB a l'educació.\nDes del sindicat USTEC-STEC, Iolanda Segura, ha insistit en la importància que es tracti d'una manifestació de tota la comunitat educativa i, sobretot, que també s'hi hagin sumat les famílies. "Cambray sempre ha volgut fer veure que els únics indignats érem els sindicats, però ara veiem que és tota la comunitat educativa que està en desacord en la seva manera de procedir". Per la seva banda, la secretària general de la federació d'educació de CCOO, Teresa Esparbé, ha criticat que la conselleria funciona com una "gestoria" i, en canvi, "no té en compte la comunitat educativa i l'educació, que té ànima i s'ha d'anar teixint a poc a poc, com un puzle".\nLa Intersindical també s'ha mostrat contenta perquè tota la comunitat educativa s'hagi sumat a la protesta. La seva portaveu d'educació, Núria Pastor, ha deixat clar que "el malestar que s'està vivint és col·lectiu". Per la seva part, Marta Minguella, secretària general d'ensenyament de la CGT, ha recordat que la setmana que ve s'inicia un nou període de vagues i deixa clar que "si el govern es pensa que acabant el curs la cosa es calmarà s'equivoca". "El curs que ve serà un curs de conflicte si no se soluciona perquè estem disposades a defensar l'educació pública", ha assegurat.\nLa marxa, que s'ha iniciat a les 12 del migdia a Plaça Universitat, ha culminat amb una paella popular al parc de la Ciutadella, a tocar del passeig de Lluís Companys i continuarà amb un reguitzell de xerrades i debats al voltant dels temes que els sindicats reclamen al Departament d’Educació, com l'ajornament del nou currículum o la lluita contra la segregació. La jornada tindrà activitats infantils per a les famílies que participin a la manifestació, com un taller de circ i un espectacle d'animació.\nIolanda Segura: «Cambray està actuant a la desesperada»\nSocietat, escola, Josep Gonzàlez-Cambray, manifestació, educació, Barcelona\nPer Felix Ibanez el 14 de maig de 2022 a les 21:02\n¿1100 manifestants TOTA la comunitat educativa? Potser algu s'ha descomptat. Mestres i periodistes.\nEls dissabtes, per una altre cosa\nPer Sabado Sabadete el 14 de maig de 2022 a les 14:37\nUs voelu pixar damunt el cap del Conseller Cambray i no teniu pixera. Ha fracasat la mani. A quí se ocut convocar manis un dissabte o un diumenge????\nSer mestre és u xollo de feina\nPer Mestre de Mestres el 14 de maig de 2022 a les 14:34\nMestre-tites, què heu fracassat en la mani d'avui. Feu cas al Conseller Cambray, no feu vaga i treballu, conjugant bé el verb i, al esteiu aneu aviat a teballar què així, no se us farà llarg, als nens tampoc i el pares un ho agrairant.


Retiren el polèmic tòtem publicitari de Parc Riu Clar de Tarragona\nDesprés d'una lluita de gairebé tres anys, el tòtem publicitari ja no formarà part del barri Parc Riu Clar de Tarragona\n12/07/2018 14:11 | Actualitzat a 12/07/2018 16:33\nEl tòtem publicitari del barri de Parc Riu Clar, a l'ull de la polèmica. | Josep M. Llauradó\nUna gran grua i tres operaris han desmuntat durant el matí d'aquest dijous, 12 de juliol, el polèmic tòtem publicitari del barri de Parc Riu Clar. Després de dos anys i mig pressionant perquè es retirés el tòtem publicitari de 17 metres d'alçada, finalment les peticions veïnals han sigut escoltades. El tòtem s'havia instal·lat al barri el passat mes de desembre del 2016 al carrer de Lluís Bonet i Amigó.\nUna tanca al voltant del tòtem de Riu Clar des del març\nAl mes de març, es va instal·lar una tanca perimetral que envoltava el tòtem, però no pas tot el territori, com va ser sol·licitat. Van descobrir que el tòtem no tenia llicència per estar instal·lat allí, sinó que tenia permís per a estar a l'A-7 i no a la T-11, com era el cas.\nA més cal remarcar que va ser un inconvenient pels veïns des del primer moment, per motius d'estètica i de seguretat, pel perill que podia existir que algunes persones accedissin i s'hi pugessin. Arribats a aquest punt, el conseller d'Urbanisme va aprovar una nova ordenança municipal amb el propòsit que no hi hagués més publicitat d'aquest tipus a les poblacions.\nLa tanca va ser posada pel propietari del terreny, a requeriment de l'Ajuntament. | Josep M. Llauradó\nEl mes d'abril del 2017, la Junta de Govern Local va establir la retirada del tòtem, tasca adjudicada a l'empresa Annunzia Publicidad Exterior SL, que ho havia de dur a terme en el termini d'un mes. D'aquesta manera, s'havia de deixar el terreny en l'estat en el qual es trobava abans de cometre la infracció.\nL'Ajuntament de Tarragona va tapar el tòtem publicitari amb pintura a l'abril\nFinalment, però qui ha assumit la retirada del tòtem ha acabat sent l'Ajuntament de Tarragona. De fet, el passat mes d'abril l'Ajuntament de Tarragona va tapar el panell publicitari amb pintura i en va desinstal·lar la il·luminació, davant l'incompliment de l'empresa, que va haver de fer-se càrrec dels costos d'aquesta gestió per una questió subsidiària.\nAixí, després de gairebé tres anys de lluita, el tòtem marxarà de Riu Clar i ha estat el mateix propietari qui ha s'ha donat per vençut després de la pressió que hi ha fet l'Ajuntament durant tant de temps.


Una enquesta particular per als escriptors 'collita del 1963' - VilaWeb\nHem proposat a Sergi Belbel, Manuel Baixauli, Màrius Serra, Joan-Lluís Lluís, Sebastià Perelló i fins a onze autors, que enguany han fet cinquanta anys, tres preguntes que provenen dels anys trenta...\nEl 1963 hi va haver una bona collita literària: Manuel Baixauli, Sergi Belbel, Flavia Company, Oriol Izquierdo, Joan-Lluís Lluís, Vicenç Pagès Jordà, Sebastià Perelló, Ponç Puigdevall, Màrius Serra, Jaume Subirana, Vicent Usó i més. Són escriptors que, tot i no sentir-se generació, alguns han viscut com si ho fossin per l'amistat que els uneix, i alguns altres han estat volgudament 'outsiders'. Amb tot, uns i altres sempre han lluït una certa marca de pertinença i un orgull per haver nascut el 1963. No volíem que s'acabés l'any que n'han fet cinquanta sense felicitar-los tot desafiant-los en una mena de joc.\nEn la biografia de Salvador Espriu, 'Espriu transparent' (Proa), Agustí Pons recull a les pàgines 126-127 una enquesta sobre la literatura i la cultura catalanes que va publicar 'La Revista' l'any 1933, amb l'excusa de commemorar el primer centenari de la Renaixença. Aquell any van convidar a respondre-la tant els escriptors i intel·lectuals sèniors, com els que en començaven a despuntar. L'enquesta contenia tres preguntes, que són les que ara hem proposat de respondre a aquests autors 'collita del 1963':\nVital: viure intensament –sense destorbar ningú– els petits plaers quotidians, intel·lectuals i sensuals, i tindre amb qui compartir-los. Professional: fer una obra que irradie una seducció semblant a la del foc de la llar en una nit d'hivern.\nNo en tinc una visió global. Quina és la generació anterior? Monzó?... Em sent molt diferent d'ells, però també dels qui se suposa que són de la meua generació. Potser m'influeix més el lloc on visc, i ser de poble, que no l'any en què vaig nàixer.\nÉs una pregunta fàcil de fer i difícil de respondre sense caure en tòpics. El meu ideal, vital i professional, és tirar sempre endavant tot intentant de no perdre'n gaires més pel camí, d'ideals.\nMalauradament, només he arribat a conèixer bé un dels seus màxims exponents: Josep M. Benet i Jornet, que ha estat determinant per a mi com a autor i com a persona (parlo d'autors teatrals, és clar). Li estic eternament agraït per la seva generositat amb mi i amb les generacions posteriors a la seva. La resta d'autors no va mostrar gens d'interès per la gent de la meva generació perquè, suposo, prou feina tenien a subsistir.\nNo puc parlar de les Illes ni del País Valencià. No hi visc. Tot i que amb les Illes mantinc una relació molt estreta per motius famiars. Ara, per Catalunya tinc molt clar què desitjaria 'per demà': que fos un estat independent, democràtic, pacífic, plural, tolerant. Uf! Hi ha massa 'ideals' en la resposta! (O no.)\nLa felicitat i la república anàrquica de l’art.\nLa generació dels 70 va ser fèrtil, llum i llumenera, alimara i esberla al mateix temps. Gent com Jaume Pont, Joan Navarro, Maria Mercè Marçal, Jaume Creus o, si anem una mica més enllà, Carles Hac Mor són un exemple de valentia, de dicció pròpia, de trencament de models antics i de renovació en tots els sentits. No crec gaire en el concepte de generació, perquè jo mateix em sento molt més a prop de la gent dels 80 que dels nascuts a la meva dècada.\nIndependent, català i lliure d’aquest capitalisme nefast, trist i destructor. Ecològic i autogestionari. Un país que cregués en l’educació, en el coneixement, en el conreu de la persona. Un país sense elits, botiflers, llepaculs ni mandarins. I net, evidentment, de podrimeners i corrupteles. Un país en què el Castellet de Perpinyà en reflectís en les aigües –a la riba enrivetada de canyissos– del Xúquer i del Segura.\nVital, la serenitat. Professional, l'honestedat.\nEl diàleg amb la tradició és sempre important i enriquidor. La memòria forma part de tota creació.\nCom m'agradaria que fos la resta del món: un lloc lliure i en pau.\nLa resposta impulsiva és dir lliure!, amb signe d'exclamació, i esperar-ho, i exigir-ho. I això vol dir, naturalment, independent. Si posem a la resposta un matís de correcció política, necessària, ho podríem dir així: vull que el demà de Catalunya, de les Illes i del País Valencià sigui el que decideixin els ciutadans de cadascun d'aquests països. I jo treballaré perquè els ciutadans de Catalunya vulguin, com jo, que el nostre país sigui un estat tan independent com ho són els altres. I desitjo que els ciutadans de les Illes, del País Valencià i dels altres països catalans vulguin, també, conquerir la seva independència i apostin aleshores, com hi aposto jo, per la lliure federació dels Països Catalans.\nNo estic segur que mig segle sigui un temps prou llarg per a poder respondre aquesta pregunta. L'única cosa que podria dir sense gaires dubtes és que a mesura que el camí que queda per fer s'escurça, els objectius es densifiquen i ja no s'hi val perdre temps en coses secundàries. O sigui que, com més va, més pressa tinc, perquè se m'incrusta a la pell l'evidència que no ho podré fer tot. Llavors, amb els anys, abandono allò que em sembla superflu i em concentro en l'intent d'arribar al més essencial. Quin és aquest essencial? Ho sabré, potser, quan per fi el vegi...\nMai no m'he plantejat la vida ni l'escriptura en termes generacionals. No veig una generació anterior sinó individus que m'han precedit més o menys, i que m'agraden, m'entusiasmen o m'avorreixen també més o menys. De la mateixa manera no crec que els escriptors feliçment nascuts el 1963 formin cap generació, ni per bé ni per mal.\nUn demà que permetés a la llengua catalana d'esperar de sobreviure amb tota la dignitat que mereix, és a dir com a llengua oficial d'un estat indepedent. Això, com a mínim per Catalunya. Per la resta, m'acolliria al dret de la utopia per desitjar que algun dia els Països Catalans sencers fossin una realitat jurídica i política, volguda pels ciutadans que hi viuen.\n―Quin és el vostre ideal vital i professional?\nMenjar i riure cada dia, viure amb algú que em miri amb bons ulls, dormir planer, tenir algun amic, convertir l’oci en feina, disposar de veïns civilitzats, aprendre i ensenyar, llegir llibres que m’agradin i escriure el que em vingui de gust i –si pot ser- que agradi a algú.\n―Quin concepte us mereix la generació que us ha precedit?\nDurant la infantesa la respectava, durant la joventut li vaig agafar una mica de mania, i actualment en gran mesura m’hi he reconciliat. Ha deixat novel·les tan respectables com 'Ventada de morts' o 'El dia que va morir Marilyn'. Finalment he entès que si jo hagués nascut uns quants anys abans hauria actuat si fa no fa com ells.\n―Com voldríeu que fos el demà de Catalunya / les Illes Balears / el País Valencià?\nM’agradaria que cadascú disposés de l’oportunitat de triar el que vol ser, com a col·lectiu i també com a persona.\nEscriure és parlar amb un extern enmig d’una escala. O amb un estranger, que segons Jabès és aquell que et fa creure que ets a casa. Escriure i llegir són la mateixa cosa. Escriu aquell qui no ha deixat la pell en la feta. Per això és aquí, davant el paper. Llegeix, a vegades, aquell qui enterra i desenterra ossets. Sempre escapolons, detalls, deixalles, fragments. I els mots ja diuen més en aquestes llimadures. I no ho sabia el que escrivia. Saber, precisament, no. Ara el que llegeix obre la mà i mostra el que ha trobat: els mots que he dit i el que són sense mi. Aquesta remor que no sé. Allò que no som. Encara. Fins i tot allò que no vull ser i tanmateix em pasta.\nAquest afany de claredat i precisió davant el desconcert i el garbuix que ens conforma. I l’escriptor com a roter. La llengua que fa servir: una rota, un camp arrendat a curt termini. Terra prima i sempre lluny. Lluny de les cases de possessió. I ja ho pots ben dir que ens hem de guardar de fer jocs amb el sentit dels mots de la tribu. Però també saps que te n’has de fer lluny, cap a la frontera. No hi ha retop. Aquesta manera de dir per les bardisses. Vorera, vorera. 'Il n'y a de vie que dans les marges', deia Balzac. Allà, als confins, al llindar, les fites ben netes, i amb l’ànsia de fer-se lluny i ja no ser enlloc, no creure que la rota és un lloc on posar casa, o arriscar-se a guardar-hi un silenci sagrat. Com qui aixeca una barraca o guarda cabres. Però sempre des de la certesa d’anar onsevulla cul llogat.\nEscriure: desfer-se, el lloc menut que mai no acabes de conquerir i ja no ho vols ni provar, coses que no vols fer, llocs errants, derives particulars. Salvar-se en la pell dels mots per on has de llenegar sempre. Exceptuar-se en lletra. Aquesta inconveniència de surar.\n'Homo bulla est'. Escriure: voler fixar els dies a casa d'un saboner.\nLes generacions genealògiques, si deixam de banda les dates, poca cosa han de dir si no han sorgit com a fenomen de sociabilitat i no han compartit espais discursius i de discussió, si no han generat perfils de visibilitat conjunta, intel·lectual i cultural en el sistema literari. I així i tot són arbitràries. I a mi em fa la sensació que els qui rodam la cinquantena hem anat més a lloure, i no hi veig més coincidència que la de compartir generació històrica. Vull dir que és difícil parlar de grup, moviment, escola, ni tans sols de generació que no ha quallat o s’ha perdut entre el final del franquisme i la transició. Almenys és el meu cas, i no tenc una idea de pertinença generacional si això implica compartir formació i orientacions estètiques i literàries. Coincidències i afinitats s’han produït, però de manera circumstancial. Tot i que pugui semblar que la generació dels setanta tengui més visibilitat en la història recent de la literatura catalana, tampoc no crec que s’hagi establert cap relació d’oposició ni de mestratge. Crec que el canvi generacional no implica un relat d’aquesta mena en la història més recent de la literatura catalana. Ni tans sols si cercam un feix de relacions amb la seva literatura no cal pensar, en el meu cas, que la cosa hagi anat per la via de presentar-se com una proposta que els defugia, o en reclamava un guiatge o una continuació. En alguns casos, i de manera aïllada, pot haver representat un horitzó, l’ànsia de moure conversa amb els seus textos, en altres la relació ha estat nul·la, vull dir que ni tans sols ha implicat una noció de rebuig en relació a conceptes com textualismes o experimentalismes. De fet podria parlar del mateix amb autors i texts que històricament em són contemporanis.\nA mi, m’agrada disposar de la biblioteca i no m’excita gaire això dels 'top ten', ni fins i tot els més personals. Però si he de citar noms ja me’n desdic i en literatura, no és que me n’afluixi de prendre per no triar, és que no m’estira el comportament fan. Són els textos que han de dir aquesta set, s’hi han d’haver trunyellat i ja puc cantar llistes. Tanmateix no diran sempre el sentit de filiació que vols proposar. En literatura tampoc no tries els pares. I en el lector no hi cerc oficiants ni vestals del meu sentit, sinó conversa. Ni els meus textos no em semblen un espai que pugui tractar com si fos la meva cambra pròpia.\nM’agradaria que fossin allò que els catalans vulguin. I ser-hi. I en aquest context poder dir la meva. Anar a l’encontre d’alguna cosa que ha d’existir, que existirà paradoxal i sense essencialismes identitaris, amb el desig de reapropiar-se d’una vegada de la seva història llegida en tots els sentits possibles, conformant una cultura que s’insereix en el món multipolar que fa camins i ponts de les fronteres, amb una capacitat d’absorció viva i tenaç dels fluxos que lliguen el planeta. En definitiva afirmació i obertura. I per això cal envestir primer un referèndum d’autodeterminació. La ruptura política de declaració d’independència s’ha de proposar sense por, sense traumes, precisament, per tal d’establir lligams d’interacció i de transferències de tota mena en una nova dinàmica de contactes. Desplegar-se, constatar diferències que permetin els creuaments amb Europa i la resta del món, noves estratègies d’acció política i cultural capaços de produir noves maneres de moure una conversa que en l’estat de coses actuals s’ha esgotat. Reformular-se, divergir i convergir en els punts que siguin oportuns. Traduir-se en veus capaces de dialogar en la diversitat on han de tenir una participació activa tots els actors socials. I aprofitar per no ser una imitació del que ja hi ha, interrogar-se seguit seguit sobre el procés i deixar comparèixer les veus necessàries de la dissensió. Agafar un lloc, situar-se en el món i transformar-se davant l’alteritat, desfer tòpics i no assentar-se sobre els estereotips de sempre, vénguin d’on vénguin. Allunyar-se dels mites delirants i puristes, cercar alternatives en projectes populars participatius i solidaris. Impulsar projectes ecològics i saludables en matèria ambiental, economies sostenibles i un projecte de país sense localismes, però tramats en les localitats.\nNo ser maniàtic, ni obsessiu, ni neuròtic. Tenir el temps, la força, la paciència i el silenci que em cal per a poder escriure i llegir tot el que vull escriure i llegir.\nNo m'he parat mai a pensar si tinc o no un concepte sobre la generació precedent. Hi ha escriptors que m'agraden i n'hi ha d'altres que no tant, que és el que sol passar sempre amb qualsevol generació d'escriptors.\nEl meu ideal és no tenir ideals. Mai no m'ha agradat fer plans, però si calgués explicitar-ne uns quants potser ja faria menant una vida com la d'ara, que em permet llegir i escriure i viatjar i escoltar i xerrar.\nLes generacions són una convenció com qualsevol altra i, per tant, només existeixen si així ho volem. Si ara vull respondre la pregunta i, per tant, m'atinc a la convenció que realment ha existit una generació articulada que ens ha precedit (dita dels setanta), confessaré que sempre m'ha semblat que es van haver de posar a escriure amb una sabata i una espardenya. La sabata era l'ambició i l'espardenya la llengua, la sabata era l'actitud i l'espardenya l'estil. Potser ara valoro més l'espardenya, però continuo pensant que les generacions són una murga.\nVoldria que fos compartit. Voldria que algú passés per la ferreteria de la cultura i comprés 3 en 1 per constituir una comunitat cultural ben lubricada. La d'un país en el qual dius bon dia i et responen bon dia.\nLlegir, viure i escriure, amb música de fons, sovint barrejats.\nEl verb 'merèixer' en aquest cas és enganyós. A aquestes alçades cadascú individualment ja ha anat trobant o fent-se el seu lloc, enllà o ençà dels mèrits. I això s'aplica també al nostre cas, suposo.\nCulte, ric, lliure, desvetllat i feliç, no? I enllaçat. Però per a tothom.\nM’agradaria pensar que he contribuït d’alguna manera a fer una mica millor l’espai on m’he mogut: la meua família, els meus amics, els meus lectors, el meu país. A través de les accions quotidianes i també a través de la literatura. I m’agradaria creure que en el futur no em faltaran els reptes ni el desig d’aprendre que m’impulsa cada dia, perquè, sense ells, no sabria què fer ni amb la vida ni amb la literatura.\nCrec que la gent que ens ha precedit ha fet una tasca admirable. Es van trobar un buit immens, propiciat pels anys de la dictadura, i es van posar a treballar per omplir-lo de la millor manera possible. Van (re)construir la literatura catalana a partir de les brases d’una foguera que el franquisme havia intentat apagar del tot i que, gràcies a la gent que els havia precedit a ells, encara cremava. I la van dotar de continguts i de prestigi fins al punt que, en poc de temps, ja es podia equiparar a les altres literatures d’Europa. Sense la seua feina, la vitalitat actual no s’entendria.\nJa fa molts anys que pense que el futur del País Valencià –i dels Països Catalans- serà molt negre si no aconseguim deslliurar-nos del jou castellà. Ho creia quan era impensable que es realitzara i ho seguisc creient ara que, a Catalunya, aquest horitzó sembla possible. La descomposició moral del sistema vigent és tan gran que resulta impossible no esperar canvis. El problema és quina mena de canvis es produiran i qui els controlarà. Particularment, m’agradaria que fórem capaços de construir un país lliure i independent, però també més just i més democràtic. De moment, no sembla un horitzó pròxim, però la història ens ha ensenyat que els fets més impensables poden produir-se l’endemà mateix d’haver-los descartat.\nEscriptors del 1963\nÉs pintor i escriptor. Amb la novel·la 'L'home manuscrit' (premi Mallorca de narrativa 2006, Moll, 2007 i Proa, 2008) va sorprendre crítica i públic i es va convertir en un dels noms de qualitat de la literatura catalana actual. Abans havia publicat el recull de contes 'Espiral' (1998) i la novel·la 'Verso' (2002). Aquest gener publicarà nova novel·la, 'La cinquena planta'.\nDramaturg i director teatral. És un dels escriptors catalans actuals de més trajectòria internacional: un bon nombre de les seves obres de teatre han estat traduïdes i són representades, sobretot a Europa. És autor de gairebé una vintena d'obres, com ara: 'Elsa Schneider' (Institut del Teatre, 1988), 'Carícies' (Edicions 62, 1992), 'Morir' (3i4, 1995), 'Forasters' (TNC, 2004), 'A la Toscana' (Proa, 2007)… Ha obtingut alguns dels premis de més reconeixement en l'àmbit teatral. També ha fet una tasca important com a traductor i com a docent a l'Institut del Teatre. Ha estat director artístic del Teatre Nacional de Catalunya del 2006 fins al 2012.\nPoeta, escriptor i assagista. Treballa en el camp de la gestió cultural. La seva producció poètica és ben extensa. Els darrers llibres de poemes, a més de 'El buit i la medusa' (Flor Natural als Jocs Florals, Proa, 2002): 'Al ras' (Perifèric, 2007), 'Última oda a Barcelona', amb Jordi Valls (La Garúa, 2008), 'Cent mil déus en una cau fosc' (premi Rosa Leveroni, Proa, 2008), 'Col·lisions' (premi Vicent Andrés Estellés, 3i4, 2009), 'Estiula' (premi Crítica Serra d'Or, Labreu, 2011), 'Teresa la mòmia', amb David Caño, (El pont del petroli, 2013). És responsable de la pàgina web 'Daltabaix poètic!'.\nTé obra escrita tant en català com en espanyol. Les novel·les publicades en català: 'L'illa de l'última veritat' (Proa, 2010), 'Negoci rodó' (Columna, 2005), 'Melalcor' (Edicions 62, 2000), 'Ni tu ni jo ni ningú' (premi Documenta 1997, Edicions 62, 1998), 'Llum de gel' (El Mèdol, 1996). També ha publicat relats, antologies i literatura per a infants. Ha combinat la literatura amb el periodisme cultural i els tallers d'escriptura.\nVa començar amb la crítica literària i després va passar a l'altra banda, com a director editorial de Proa (1987-1998). Més tard va fer classes a la Universitat Ramon Llull i la Universitat Oberta de Catalunya, i darrerament havia assumit la direcció de la Institució de les Lletres Catalanes (2007-2012). El 2008 va mostrar el vessant de poeta amb el llibre 'Moments feliços' (Edicions 62, 2008). També ha publicat el conte 'Una festa sobre rodes', amb Dolor Borau, amb il·lustracions d'Ignasi Blanch (Cruïlla, 2010).\nLa seva trajectòria literària és llarga i fructífera. Es va fer un nom en el panorama literari català amb 'El dia de l'ós' (premi Crexells, La Magrana, 2004), però abans ja havia publicat en la mateixa editorial: 'Ulls de sorra' (1993), 'Vagons robats' (1995), 'Cirera' (1996), 'El crim de l'escriptor cansat' (1999). Després va arribar la novel·la 'Aiguafang' (premi Crítica Serra d'Or, 2008) i acaba de publicar 'Cròniques del déu coix' (Proa, 2013). A més, ha publicat l'assaig 'Conversa amb el meu gos sobre França i els francesos' (1999) i rareses literàries delicioses com 'Pascal Comelade i Arsène Lupin, les proves irrefutables d'una enginyosa mistificació' (Mare Nostrum, Perpinyà, 2005), 'Xocolata desfeta, exercicis d'espill' (2010), i també el recull d'articles publicats al setmanari Presència, 'A cremallengua, elogi de la diversitat lingüística' (Viena, 2011). Dirigeix el servei de difusió de la llengua catalana de la Casa de la Generalitat a Perpinyà.\nEs va fer conèixer amb 'El món d'Horaci' (Empúries, 1995), segon que explica ell mateix, la seva novel·la més ambiciosa, que es troba a mig camí entre la ficció i l'assaig creatiu. Després va venir la novel·la curta 'Carta a la reina d'Anglaterra' (Empúries, 1997). També ha publicat 'La felicitat no és completa' (premi Sant Joan, Edicions 62, 2003) i darrerament i amb molt d'èxit de crítica i públic, 'Els jugadors de Whist' (premi Crexells, Empúries, 2009). A més ha publicat els reculls de contes: 'En companyia de l'altre' (premi Documenta, Edicions 62, 1999) i 'El poeta i altres contes' (premi Mercè Rodoreda, Proa 2005). I els assaigs 'Un tramvia anomenat text' (Empúries, 1998) i 'De Robinson Crusoe a Peter Pan. Un cànon de literatura juvenil' (Proa, 2006). Exerceix la crítica literària.\nÉs poeta i narrador. Professor de llengua i literatura catalana. És autor dels reculls de contes 'Exercicis de desaparició' (premi Bearn 1999, Di7, 2000) i 'Mans plegades' (Empúries, 2004). L'any 2007 va aparèixer el seu primer llibre de poesia, 'La set' (El Gall) i anà seguit de 'Percaceries' (Lleonard Muntaner, 2010) i 'Talls d'ombra' (Lleonard Muntaner, 2012). L'any 2008 va publicar la novel·la 'Pèls i senyals' (Empúries).\nExerceix la crítica literària. És autor de 'Un silenci sec' (premi Andròmina 1991, 3i4, 1992), 'Era un secret' (Quaderns Crema, 1998), 'Àlbum Galmés' (Quaderns Crema, 2002), 'Un dia tranquil' (Tusquets, 2010) i 'L'atzar favorable' (Tusquets, 2012).\nUn tot terreny en el món de la llengua i la literatura, marcat per l'enigmística, els mots encreuats, els jocs de paraules. Col·laborador en diversos programes televisius i articulista d'opinió de diversos mitjans de premsa escrita. En l'àmbit estrictament literari és premi Sant Jordi 2012 per la novel·la 'Plans de futur' (Proa, 2013) i també premi Ramon Llull 2005 amb 'Farsa' (Planeta, 2006). Però el llibre més captivador que ha escrit fins ara és 'Quiet' (Empúries, 2008). També és autor de les novel·les 'Ablanatanalba' (Edicions 62, 1999), 'Mon oncle' (Proa, 1996), 'L'home del sac' (Columna, 1990). La producció literària de l'autor no s'atura aquí perquè ha conreat molts altres gèneres: narrativa breu, assaig, enigmística i mots encreuats, traduccions de l'anglès i fins i tot una novel·la 'bluetooth'.\nProfessor a la Universitat Pompeu Fabra i la Universitat Oberta de Catalunya, va engegar i dirigir el portal del projecte LletrA, dedicat a la literatura catalana. Del 2004 al 2006 va ser director de la Institució de les Lletres Catalanes. És poeta. També s'ha dedicat a l'assaig i a la crítica literària. Entre els volums de poesia publicats hi ha 'Pel viure extrem' (Proa, 1985), 'Final de festa' (Premi Carles Riba 1988, Proa, 1989), 'El rastre de l'animal més lliure' (Proa, 1994), 'En altres coses' (Edicions 62, 2002), 'Rapala' (Edicions 62, 2007) i 'Una pedra sura' (premi de Poesia de Sant Cugat, Edicions 62, 2011). Ha estat curador de diverses antologies i també s'ha dedicat a l'estudi de Josep Carner.\nEscriptor, també ha conreat el periodisme (com a crític literari, periodista cultural i columnista d'opinió) i guionista de cinema i televisió. En l'àmbit de la narrativa va debutar el 1992 amb 'La cançó de la terra estimada' (premi Ciutat de Vila-real) i amb 'I amb els arbres i amb el vent' (premi Ciutat de Vila-real,1995), dues novel·les breus que l'editorial Bròsquil va reunir en el volum 'La memòria del vent' el 2002. Es va fer conèixer amb 'La mirada de Nicodemus' (premi Ciutat d'Elx, 3i4, 1996) i es va consolidar amb 'La taverna del Cau de la Lluna' (premi Ulisses, Tàndem, 2001) i 'Crònica de la devastació' (premi Andròmina i premi de la Crítica dels Escriptors Valencians, 3i4, 2003). Va quedar finalista del premi Sant Jordi amb les novel·les 'Les ales esteses' (Proa, 2004) i 'El músic del bulevard Rossini' (Proa, 2009). La darrera obra publicada és 'La mà de ningú' (Proa, 2011).


Inspecció fa 600 actuacions a l'estiu i incrementa un 62% les sancions de gener a agost - Empordà\nInspecció de Treball de la Generalitat\nInspecció fa 600 actuacions a l'estiu i incrementa un 62% les sancions de gener a agost\nLes infraccions detectades per excés de jornada van pujar un 68%, per salaris baixos un 36% i per cessió il·legal de treballadors un 250%\nACN 02.09.2016 | 13:05\nLa Inspecció de Treball de la Generalitat s'ha proposat des de fa mesos reduir les irregularitats en la contractació i com ja es va anunciar ha augmentat les inspeccions a empreses. Aquest estiu, centrant-se en l'àmbit turístic, se n'han fet 600. En els primers vuit mesos de l'any s'han interposat 1.288 sancions, un 62,5% més que les 792 del mateix període de l'any passat. Gràcies a aquestes inspeccions, un total de 4.800 contractes han passat de temporals a indefinits, gairebé el doble que el 2015, segons ha explicat aquest divendres el secretari general de Treball i Afers Socials, Josep Ginesta.\nEn concret, les sancions per excés de jornada han crescut un 68%, les multes per salaris massa baixos han pujat un 36%, les irregularitats en contractes temporals un 12%, i les sancions per cessió il·legal de treballadors, externalitzacions irregulars o similars, han pujat un 250%.\nTot el que se sap fins ara del nou iPhone 8


La nova temporada Escenes fa dialogar la música amb les arts escèniques amb tres propostes trencadores - L'Auditori\nAleix Palau | 13 de novembre 2019\nLa nova temporada Escenes fa dialogar la música amb les arts escèniques amb tres propostes trencadores\nLes Impuxibles, Xavier Bobés i Demoledora fusionen escena i música al laboratori de nova creació de L'Auditori.\nDesprés de l'èxit d'Homenaje a Martha Graham el passat mes d'octubre, continua la sisena temporada Escenes de L'Auditori amb tres propostes que posen en diàleg la música i les arts escèniques.\nLa primera cita serà els dies 1 i 2 de febrer amb Les Impuxibles i l'espectacle Suite TOC núm. 2. Quins són els paràmetres que estableixen una societat sana? Les germanes Clara i Ariadna Peya participen en el Festival Beethoven250 de L'Auditori amb aquesta peça que tracta sobre la simptomatologia del TOC (Trastorn Obsessiu Compulsiu) i que ens fa reflexionar sobre l'aïllament que pateixen molts d’altres col·lectius com les persones amb sordesa, i la seva percepció de l'art i la realitat. Un espectacle accessible en què la llengua de signes és un llenguatge escènic més.\nDel 20 al 23 de febrer podrem gaudir de Corpus de Xavier Bobés. Una coproducció de L'Auditori i Los Teatros del Canal de Madrid que consistirà en una trobada entre una peça escultòrica, un manipulador d'objectes i un músic. Un diàleg escènic a cau d'orella de la qual podran participar només 25 persones en cada passi.\nAquí, l'artista proposa explorar el moviment d'un objecte escultòric amb relació al cos humà, l'animal i el vegetal. Es tracta d'una reflexió poètica sobre la cosificació que cerca trobar la manera d'interpretar-la, transformar-la i representar-la.\nLa posada de llarg del col·lectiu Demoledora, que uneix a la directora i mediaturga Sara Serrano, l’actor i creador David Climent (loscorderos.sc), el músic i performer Adriano Galante (Seward) i l’arquitecta Alessia Schoor, reflexionarà sobre el tema de l’habitatge digne des de les quatre perspectives artístiques dels integrants de l'espectacle. Serà el 18 i 19 d'abril.\nEscenes, universos que s'uneixen en una mateixa programació\nLa sisena temporada Escenes referma L'Auditori com l'altaveu de la modernitat musical a Barcelona. Per això, aquest laboratori de nova creació segueix apostant per espectacles únics que posen cara a cara la música en directe amb altres disciplines.\nL'experimentació, la recerca dels límits, la suma de talents i el risc artístic són un motor que dona l'oportunitat a artistes i públic de créixer junts al voltant d'un espectacle viu i en transformació constant.\nTrobaràs més detalls sobre la programació Escenes 19-20 en aquest enllaç.


Hotel Tres Reyes Pamplona Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nJardines de La Taconera, s/n, Pamplona Centre, Pamplona, Espanya, 31001 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nBarri Pamplona Centre Pamplona Centre\nMés informació sobre Hotel Tres Reyes\nAquest hotel modern està situat als jardins del parc de la Taconera, al centre de Pamplona. L'establiment es troba a prop del centre de conferències i de l'auditori de Navarra. L'hotel Tres Reyes disposa de totes les instal·lacions i serveis necessaris perquè gaudiu d'una estada agradable i relaxant. L'establiment té una piscina, oberta a l'estiu, i un jardí. A més, ofereix accés al club de golf Ulzama. L'hotel gaudeix d'una ubicació privilegiada al costat del centre històric de la ciutat i a prop dels llocs d'interès cultural. Al restaurant gurmet de l'hotel podreu degustar alguns dels millors plats tradicionals de la cuina basco-francesa. Els plats s'elaboren amb productes orgànics i de temporada de la zona. Hi ha menús sense gluten disponibles a petició. L'elegant piano bar de l'hotel és el lloc ideal per gaudir d'una copa en un ambient agradable.\nEs poden combinar 2 habitacions dobles executive per crear una habitació comunicada. Aquest servei està disponible a petició i segons disponibilitat. La piscina exterior només obre al juliol i l'agost.\nComentaris d'Agoda (4)Comentaris de Booking.com (1755)\nDescompte a Hotel Tres Reyes


saragatona: assumptes pendents\nJo, quan sigui gran, desitjaré tenir uns anys menys, segur... (un post genial, pere)\nSi algun dia em presento a la presidència del país, i em votes, el teu desig et serà concedit, no ho dubtis. Si cal, ho confirmaré notarialment: sempre al teu servei.\n"jo, quan sigui gran, vull ser gran!" (i res més... i ho tinc claríssim)\nper cert, com que encara no sóc prou gran, ahir vaig anar a un mcdonalds (obligacions de mare, és clar...)\n(buenuuu, un altre per cert) de política ja no dic res perquè ja en vaig prou colapçada (tu ja ho saps) (obligacions d'amiga, és clar...)\nun petó de poesia (és que vinc de sant cugat...)\njo quan sigui gran vull ser com la reina mare anglesa que prenia el seu gin tonic i es vestia de pastís de fruites i jugava a les cartes. l'ikea i el mcdonalds em destrossarien els nervis ja delicats que si arribo tindria...\npropaganda electoral: total, si res no es compleix, prometre és tant fàcil... se'ls hauria de denunciar al defensor del poble per falsa propaganda!!!\nJo com la hanna b !!!\nEi, doncs a Sant Cugat ja tenim mcDonals i aviat tindrem l'Ikea més gran de tots. ja ho saps, pots passar-t'hi poèticament o no tant.\nQuan s'és gran???? Per cert, a Ikea cal anar-hi quan es vol redecorar la vida o instal·lar una república a casa, no cal ser massa gran, només el suficient per tenir tarja de crèdit. Respecte al macdonalds aquest, només si va amb criatures petites,per tal que et donguin unes bestieses que donen, cal dir que de petit t'empasses moltes porqueries i no ve d'una, per exemple, els cucs de gelatina i els núvols de color de rosa ensucrats.\nPerdó, no si va, s'hi va...\npuajj, Júlia!(cucs de gelatina i núvols ensucrat)\njo quan sigui gran vull ser... ondia! però si jo ja en dec ser, de gran!\nDoncs bé: jo vull ser com sóc.\nI si torno a néixer em demano ser el meu gat (que viu molt bé, el punyetero, sense necessitat de fer res més que passejar pel bosc i tornar a casa a menjar i a dormir)\nA l'Ikea hi ha moltes coses i no està tan malament.\nA Macdonalds... ecsssssssssssss\n... i a més a més no ha de votar!...\n(el meu gat)\n... i pel que fa a les promeses electorals,\nDoncs val a dir, (i em fa vergonya confessar-ho) les hamburgueses del macdonals saben molt i molt bé. El problema és comprar-les, per que has d'aguantar la respiració durant tot el procés, si no vols inhalar les flaires nauseabundes de l'oli amb el que fregeixen les patates (que no són gens bones).\nI clar, com que has d'arribar al mostrador, has de parlar, l'han de demanar per megafonia, t'han de cobrar i has de sortir del local, per molt ràpids que siguin triguen un parell de minutets, i se t'acaba l'aire.\nTotal, que acabes mig desmaiada, fent un numeret a punt de morir d'asfíxia, i et passa la gana.\nAixí que jo votaré al polític que em porti les hamburgueses a casa, sense flaires tóxiques, ja els hi podeu dir. M'és igual que declari davant notari, que sigui gris o verd o blau o groc. Com si té mostatxo.\nPer cert, si l'entrepà és light i no acabo supersized, millor: vot vitalici.\nAmb quétxup, sispli.\nja saps que si vols anar a l'IKEA, jo t'acompanyo segur!!!\nGeneralitzaré, si em permeteu. Pura demagògia les que justifiqueu l'anada al mcdonals amb els petits que teniu al vostre càrrec, us hauria de fer vergonya.\nHanna, com t'atreveixes a parlar de porqueries al meu bloc. Perquè ets tu, que sinó...\nRepeteixo, que us siguin concedits els vostres desitjos per quan sigueu grans, fins i tot a tu, arare, que tens enveja del teu gat.\nJa ho ´se julia, que això de ser grans ho decideixen i ho classifiquen (i ho arxiven) els altres...\nxurri, menos mal que has rectificat posteriorment (o anteriorment, segons com es miri), que ja te l'havies guanyat...\njbauer, no dubtis que quan sigui gran aprofitaré el teu oferiment.\naixó es pot dir: ruqueries globalizada. en tincs dels mateixos. incluso mcdonalds.\nGreat task ! Your web blog has given me the majority of the particulars I needed .


Aquest article planteja la situació de les energies renovables des d'una òptica purament econòmica, en cap cas, des d'una visió científica del tema.\nExisteixen unes noves tecnologies energètiques, les renovables, que sembla que per primera vegada a la Història, podria representar una solució per abastiment d'energia, una solució senzilla i sostenible però que contradiu l'esquema centralitzat de l'actual model, basat en combustibles fòssils i nuclears, en els que les grans corporacions energètiques són els propietaris de les seves infraestructures, mantenint l'oligopoli corporatiu en un bé imprescindible pel benestar i pel creixement de les persones, i per tant, el captiveri generalitzat dels seus consumidors.\nEl canvi energètic no es tracta, per tant, d'un canvi o batalla tecnològica, sinó que es tracta de una lluita ideològica i social amb un fons econòmic de primer nivell.\nExisteixen diversos factors racionals, que fan suposar que hauria d'existir en breu el canvi de model tecnològic:\n- El preu dels panells fotovoltaics ha baixat en més del 75% respecte l'any 2012, i continua baixant, fet que suposa una forta amenaça, ja que l'elevat cost de les instal·lacions suposaven un important fre per aquestes.\n- Increment en les estratègies de gestió de la demanda, de forma que el consum dels usuaris es desplaça des de les hores més cares, on hi ha els pics de consum fins a les hores de menys consum i més econòmiques, de forma que es reduirà considerablement la factura energètica. S'aconsegueix, per exemple, amb la càrrega de bateries en les hores de consum més econòmic per aprofitar-les en les de màxim consum i preu.\n- Millores pels usuaris de l'eficiència energètica. No en som plenament conscients, ni sabem moltes vegades com arreglar la pèrdua de recursos, i per tant d'estalvi, de forma involuntària.\n- La finalització del vergonyós, però desitjo i espero insostenible, escàndol que suposa que alts dignataris dels governs de l'Estat espanyol, prioritzin els interessos de l'oligopoli energètic enfront dels legítims interessos dels ciutadans, amb un objectiu personal de manteniment de “status” propi un cop acabades les seves responsabilitats, o irresponsabilitats, polítiques. Alguns: Boyer (95mil euros anuals), González (126mil euros anuals), Aznar (200mil euros anuals), Solbes (250mil euros anuals), Salgado (entre 35-70mil euros anuals), ...\nL'any 1970, el cost de l'energia solar era de l'ordre de 16 vegades superior al carbó, i de més de 4 vegades en el cas de l'energia eòlica. L'any 2000 era de 6 vegades en el cas de l'energia solar i de quasi 2 vegades en el de l'eòlica. L'any 2010, les diferencies de costes es seguien retallant, de forma que l'energia solar triplicava en el seu cost a la dels fòssils, i l'eòlica només era el 30% més. Es calcula que les energies solar i eòlica coincidiran en el cost de les fòssils aproximadament l'any 2025. Aquestes dades sempre parlen dels estàndards occidentals i no dels estàndards xinesos, altament nocius per la salut immediata de les persones.\nEl problema d'aquest canvi, no ve per l'avanç tecnològic que ja s'està produïnt, ni pels seus costos, sinó que ve donat perque un canvi de model energètic questionaria les actuals estructures de poder global, ja que aquest canvi conduiria a un canvi d'actors econòmics, polítics i socials, cosa a la que no estan disposats els actuals, que es creuen amb la potestat de dirigir i decidir immoralment sobre el consumidor energètic, obviant els seus drets fonamentals, i per tant, convertint-se en una autèntica dictadura centralitzada pels oligopolis de poder energètic que tot i de forma excessivament sovint, s'ha convertit en el quart poder de l'Estat.\nLes grans corporacions saben que les energies renovables seran part del futur immediat però intentaran impedir el pas fins que elles estiguin preparades perquè només elles el puguin realitzar, buscant en l'energia : mateixos gossos, diferents collars.\nL'única solució a les dictadures és la democràcia, i a la centralització la descentralització. És ètic i inajornable que si el món depèn del subministre d'energia, ningú pot negar ni limitar per interessos personals aquest dret vital. És imprescindible que les persones superem les barreres mentals que ens mantenen en el passat, sense cap raó de ser, perquè de tecnologia ja en disposem.


La Manga del Mar Menor - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEntitat territorial administrativa La Manga del Mar Menor (Regió de Múrcia)\n37° 43′ 52″ N, 0° 43′ 21″ O / 37.731169°N,0.72246133°O / 37.731169; -0.72246133Coord.: 37° 43′ 52″ N, 0° 43′ 21″ O / 37.731169°N,0.72246133°O / 37.731169; -0.72246133\nLa Manga del Mar Menor (part en Cartagena i part en San Javier), Regió de Múrcia, (Espanya) és una llengua de terra de 24 km d'extensió, que se va anar estructurant des de Cap de Pals cap al nord. La seua formació va ser deguda a la sedimentació d'arena que aportaven els corrents dominants en la zona. A l'oest d'esta llengua de terra queda el Mar Menor, que és com un gran llac d'aigua salada, amb una xicoteta obertura. A l'est es troba el Mar Mediterrani. Ambdós mars estan comunicats per uns canals, denominats "goles", per mitjà dels quals l'aigua discorre entre ambdós.\nEn el segle xvi, la qual cosa hui es coneix com a Mar Menor era una badia oberta, i La Mànega era un llarg rivet de xicotetes illes, molt juntes les unes de les altres. Amb el temps se va anar acumulant entre les illes la sedimentació de terres fins a donar lloc a La Mànega del Mar Menor.\nVista des del parc regional.\nEsta zona de terres de sedimentació estava formada per dunes i vegetació de matolls que van arribar sense cap canvi fins als anys 60, dècada en la qual el paratge va ser descobert per al turisme i les grans construccions van començar gradualment a poblar el paisatge.\nHui en dia la localitat viu bàsicament del turisme que nodrix les seues platges durant totes les èpoques de l'any gràcies a la seua càlida climatologia, i forma part de l'estació Nàutica Mar Menor, la qual cosa assegura al visitant l'oferta d'activitats i esports nàutics, destacant els de vetla per les excel·lents condicions per a la seua pràctica que reunix el Mar Menor.\nAdministrativament es dividix entre les localitats de Cartagena i San Javier, encara que ha sol·licitat la seua segregació com a municipi independent.\nS'accedeix des de Cap de Palos per una carretera que finalitza en el Parc regional de Las Salinas y Arenales de San Pedro del Pinatar, pertanyent al municipi de San Pedro del Pinatar.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: La Manga del Mar Menor\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=La_Manga_del_Mar_Menor&oldid=28998227»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 28 des 2021 a les 11:01.


Venda a l'engròs de vidre art de vidre aranya personalitat aranya aranya senzilla Candelabre PC305 Fabricant i proveïdor | Langsheng\nAranya de vidre art de vidre personalitat aranya aranya senzilla Aranya PC305\nEstil: font de llum nòrdica\nEspai aplicable: sala d'estar\nClassificació del color: 8 cap diàmetre 50 9 cap diàmetre 60 10 cap diàmetre 80 làmpada de peu\nMaterial principal de la pantalla: vidre\nTipus de font de llum: LED\nNombre de fonts de llum: 6\nProcés: àrea d’irradiació per galvanització: 15-30 M2\nEstà dividit entre el disseny vintage i el contemporani? Podeu tenir-ne les dues amb el canelobre Ezra. Aquesta preciosa làmpada penjant elevarà i il·luminarà la sala d’estar amb un aspecte brillant. La seva esvelta tija té un acabat de llautó antic i conté un cúmul d’esferes de vidre transparent. Col·loqueu diversos equips junts a diferents altures per crear un bonic cúmul.\nL’aranya Salasco, acabada en or, presenta un element bellament ramificat. Cada vareta està tapada per ombres de vidre fabricades artesanalment amb un tall de diamant. Un cop encès, els llums LED integrats proporcionen bells reflexos al sostre i a les parets properes.\nHipnòtic, amb el cap a una estètica retro, la col·lecció Pontil de George Kovacs presenta matisos de vidre blanc gravat penjats d’una esfera central. Aquesta magnífica col·lecció està disponible en un elegant níquel raspallat o un acabat càlid Honey Gold i està il·luminada amb bombetes de xenó. La col·lecció Pontil crea una silueta de mitjans de segle que crida l’atenció.\nLa construcció d’acer resistent està dissenyada per durar i ofereix un aspecte net i polit\nUtilitza vuit bombetes de xenó G9 de 60 watts\nCompatible amb regulador de paret estàndard\nEl vidre opal gravat crea una bella brillantor quan s’il·lumina\nInclou peces de muntatge i instal·lació\nPart de la col·lecció Pontil de George Kovacs\nAranya de vidre vidre aranya personalitat aranya aranya simple\nAnterior: Aranya pc-8233 personalitat llums d'art d'enginyeria de làmpades Aranya nova\nPròxim: Aranya PC-207 Llum d'enginyeria lleugera de teixit metàl·lic Aranya d'art\nAranya 33766 Aranya real de candela elegant\nAranya 33765 Espelma de vidre d'estil senzill ...\nLlums d'aranya SPWS-C009 Exquisits moderns senzills i ...


Festa del Fitness 2015 | EscolaVitae Cicles Formatius\nHome > Notícies Formació Esportiva > Noticies Educació > Festa del Fitness 2015\nFesta del Fitness 2015\nFa un parell de dies us parlàvem de la Cursa de la Mercè, una de les curses més populars de la ciutat; però no és l’única activitat al voltant de l’esport que s’ha programat a Barcelona pels voltants de la seva festa major. Un altre acte que volem destacar és la Festa del Fitness que hi haurà aquest cap de setmana, el diumenge dia 20.\nUna festa dedicada al fitness\nAquesta activitat va néixer amb l’objectiu de fer arribar el fitness a tota la ciutadania en general. Es tracta d’una classe de 45 minuts de duració que es farà a l’Avinguda de la Reina Maria Cristina a les 10.30 del matí.\nL’activitat està oberta a tothom, però molt especialment a persones grans o a persones amb discapacitat, ja que el que es vol mostrar es que aquest tipus d’activitats no requereixen grans esforços sinó que més aviat el que es necessita es voluntat i ganes de mantenir el cos amb forma.\nA l’esdeveniment hi participaran un munt d’entitats esportives tant de caràcter públic com privat. Hi haurà monitors i es faran diferents coreografies mentre un equip de so anirà compartint la millor música per tal de convertir-ho en una festa agradable i familiar. Es el tercer any que es celebra.\nTot i que l’activitat és gratuïta, els organitzadors recalquen que és molt important que la gent s’hi inscrigui prèviament, ja que per qüestions logístiques és necessari saber quantes persones hi haurà. Remarquem que no és necessari tenir cap preparació física específica, només ganes de moure’s i passar-ho bé.\nA part de la pàgina web que hem enllaçat més amunt, dir-vos també que existeix un vídeo on es mostra la coreografia per tal de que les persones interessades puguin veure’l i anar practicant per fer-la el dia de la trobada:\nCom veieu, bàsicament són exercicis de caràcter cardiovascular i el principal objectiu és que la gent vegi que amb pocs moviments i una mica de constància pot mantenir el seu cos en forma i tenir una millor salut, ja que com més exercici es practiqui més ho agrairà el nostre cos.


Arran Reus: El meu cos, la meva decisió! Aturem la contrareforma de l'avortament\nEl meu cos, la meva decisió! Aturem la contrareforma de l'avortament\nDes d’ARRAN fem una crida a sortir al carrer el proper dia 28 per clamar contra la nova llei de l’avortament. Per una educació sexual integral, contra la privació de l’autodeterminació dels nostres cossos i, en definitiva, per una societat lliure de l’opressió patriarcal.\nMobilitzacions dia 28 de Setembre:\nConcentració a Tarragona > Pl/de la Font a les 19h\nManifestació a Barcelona > Delegació del Govern a les 19h\nEl meu cos, la meva decisió! Aturem la contrarefor...\nEl proper 26 de setembre, envoltem l'Ajuntament!\nPresentació Arran del Camp\n4a Marxa de Torxes per l'Independència\nComunicatde les assemblees d’Arran de les comarqu...\nVídeo 11 de setembre d'Arran


I avui, primeres visites escolars a la biblioteca d’aquest nou curs! Quin gust! – Mirmiga, la formiga que amaga llibres dins del cau!\n15 Octubre 2013 biblioconstanti General\nAquest matí a la biblioteca hi ha hagut molt de moviment i molts i molts contes, doncs ens hem retrobat amb les visites escolars del nous curs 2013/14!\nI la veritat, totes n’hem quedat molt contentes i en especial la Mirmiga!\nEns han visitat P5B i 6è A de l’escola Bergadà i 5è de l’escola Centcelles.\nAmb ells hem vist que la informació pot arribar a deteriorar-se molt després d’haver passat per diferents boquetes, amb els més petits, els de P5 ho hem vist a través del joc del telèfon i amb els més grans, els de 6é a través dels contes El príncep dels embolics i Per què diuen que els llops són tant dolents?\nAmb els grans hem rigut molt amb les rimes de Cuentos en verso para niños perversos i intentant seguir les rimes del Carles. He vist que teniu molt de talent!\nTambé hem tingut temps d’aprendre moltes coses sobre el funcionament de la biblioteca, els nens i nenes de P5B de l’escola Bergadà han recordat ben recordat que és el que hi poden fer a la biblioteca, els de 5è de l’escola Centcelles han aprés com es classifiquen els llibres de matèria de la biblioteca i els nens i nenes de 6A de l’escola Bergadà, han fet una visita a la sala d’adults de la biblioteca i han marxat amb alguns llibres recomanats!\nRomans per un dia!


Joan Talarn assisteix a la presentació de l’informe anual de l’economia catalana 2018 | Diputació de Lleida\nInici / Joan Talarn assisteix a la presentació de l’informe anual de l’economia catalana 2018\nS’ha celebrat a Barcelona i ha estat presidida pel vicepresident del Govern i conseller d’Economia i Hisenda de la Generalitat, Pere Aragonès\nLa Diputació de Lleida expressa el seu suport al desplegament de l’Agenda Catalana per a la Prosperitat, anunciat pel vicepresident\nEl president de la Diputació de Lleida, Joan Talarn, ha participat aquest dijous a la presentació de l’informe anual de l’economia catalana corresponent al 2018. Talarn ha estat acompanyat per la portaveu d’ERC a la Diputació, Mercè Carulla.\nL’acte s’ha celebrat a la Sala d’Actes de la Creu Roja a Catalunya, a Barcelona, i ha estat presidit pel vicepresident del Govern i conseller d’Economia i Hisenda de la Generalitat de Catalunya, Pere Aragonès.\nSegons l’informe presentat per Aragonès, l’economia catalana avança a bon ritme i, malgrat un context desfavorable en l’àmbit exterior, presenta un escenari força positiu i un creixement per sobre de la zona euro, amb la recuperació del PIB per habitant a nivells anteriors a la crisi.\nAragonès ha anunciat que, en un termini màxim de tres mesos, el Govern té previst fixar els índexs d’un salari mínim professional, i ha evidenciat que la bretxa salarial a Catalunya encara és “massa estructural”, motiu pel qual tenen previst impulsar polítiques sostenibles i “tangibles per reduir les desigualtats”. Entre elles, hi ha el desplegament de l’Agenda Catalana per a la Prosperitat, una eina que implementarà mesures per aconseguir un acord ampli del Parlament per a la renda garantida de la ciutadania, com també més polítiques redistributives en l’àmbit fiscal, tot plegat amb el repte d’actuar sobre les causes de la desigualtat i fomentar la formació i la innovació.\nEn aquest sentit, Aragonès ha precisat que, durant els darrers anys, les administracions públiques catalanes han fet un esforç per gestionar bé els recursos dels quals han disposat “malgrat ser injustos els objectius de dèficit, la regla de despesa del 2018 i el deute, que la Generalitat va complir”, tot el contrari que l’Estat, que “no va complir els tres objectius, perquè és l’Estat i marca els nostres i els seus”.\nHa destacat, doncs, aquest esforç que hi ha hagut de “gestió responsable, que no és només mèrit d’aquest Govern, i ara volem gestionar amb tota la llibertat”. “Hi ha hagut un esforç per tornar als nivells de despesa corrent d’abans de la crisi, en l’àmbit de salut, ensenyament i protecció social, però hi ha una diferència: 8.000 milions menys de dèficit. Tenim menys dèficit i s’ha recuperat el nivell de despesa. Però no és suficient. Volem recuperar el nivell d’inversió. Volem augmentar la despesa pública”, ha afegit Aragonès.\nPer tot plegat, ha continuat el vicepresident, “tots ens hem fet corresponsables de poder arribar a fer aquesta gestió responsable. I, per tant, creiem que els indicadors demostren que ho podem fer millor que el govern de l’Estat. I, per tant, aquesta autoritat no és del Govern, sinó que és del conjunt de la societat; hem de ser exigents. Cal passar dels pactes d’austeritat a les polítiques de prosperitat. Creixement des del conjunt de la ciutadania. Des del Govern, seguirem treballant per reduir les desigualtats amb aquesta Agenda Catalana per a la Prosperitat i esgotarem tot el marge de maniobra”, un criteri que comparteix plenament la Diputació de Lleida que, per boca del seu president, Joan Talarn, ha expressat el seu total suport a la implantació d’aquesta Agenda Catalana per a la Prosperitat.\nSegons Joan Talarn, la paradoxa actual del món local, especialment dels ajuntaments, és que, tot i estar sanejats, tenen limitacions d’inversions per part de l’Estat, més encara quan “la reducció del dèficit de l’Estat s’ha carregat bàsicament a l’esquena de les administracions locals”. Per tot plegat, el president de la Diputació ha dit que caldria dur a terme un canvi que permetés poder “fer polítiques de prosperitat i inversions”, i ha afegit que hi ha una necessitat de “passar dels pactes d’austeritat a les polítiques de prosperitat, ja que no pot ser que els ajuntaments, tot i estar sanejats, continuïn tenint limitacions de despesa”.\nA la presentació de l’informe també hi han assistit el president del Consell d’Administració de Fira Barcelona, Pau Relat; la directora general del Cercle d’Economia, Marta Angerri; el president de la Cambra de Barcelona, Joan Canadell; el degà del Col·legi d’Economistes de Catalunya, Anton Gasol, i el president de la Societat Catalana d’Economia, Eduard Arruga, entre altres autoritats.