Bona nit i tapa't: Els sentiments i la lògica\nCarme Rosanas 28 de setembre de 2015 a les 19:50\nT'entenc molt bé, com a treballadora en un coi de poble dels pocs de Catalunya que ha guanyat C's. Sento pena, molta pena, també.\nHan triat la pitjor oposició que podíem tenir. La més destructiva de tots.\nPerò hem de tirar endavant!!! I estic segura que la generositat entre els independentistes hi serà i que trobarem la manera de tirar endavant.\nGemma Sara 28 de setembre de 2015 a les 20:44\nSap greu això del percentatge de vot, però em sembla que amb el 55% dels vots també ens haguessin posat problemes (que si per independitzar-se no es pot tenir la meitat de la població en contra, que si la llei, etc.) Canviar la realitat és difícil, però és veritat que ara hi ha una legitimitat democràtica i que ens hem d'animar (ho dic perquè a la feina avui estàvem una mica xof).\nI sí, això de ciutadans fa ràbia, a mi molta perquè el meu pare, si hagués votat, hagués votat això (ma mare, Junts x sí). Ell que sempre havia votat Convergència, és de dretes, s'ha passat a C's per la corrupció. Suposo que també hi ha gent del PP que ha anat a parar a Ciutadans pel mateix motiu. El més fort és que el meu pare diu que de sentiment s'independitzaria, però creu que la independència serà dolenta per a les empreses, ergo per a Catalunya, i no el treus d'aquí :( T'ho dic, perquè no tot deu ser auto-odi identitari a Ciutadans, també deu haver calat el discurs de la por, com en el cas de mon pare.\nPel que fa a investir un president o presidenta... una amiga em deia avui que una possible solució seria la Forcadell, m'agrada la idea.\nVinga, to be continued!\nGemma Sara 29 de setembre de 2015 a les 19:32\nAra que sóc devota del Cotarelo, em plantejo això, però no ho tinc clar, seria posar la memòria que deia Roselles entre parèntesi:\nignasi 30 de setembre de 2015 a les 11:32\nÉs interessant aquest Cotarelo i més venint d'on ve. Però no crec que a la CUP i als seus votants se'ls pugui demanar que acabin votant i fent un monument al Mas quan els que els hem votat ho fèiem justament perquè, entre altres coses, sabíem que no el votarien. Ara es fa xantatge emocional a la CUP, i no em sembla correcte. Al final, però, el funcionament assembleari de la CUP, una pràctica de democràcia participativa poc estesa entre el món polític, prendrà la decisió que creï oportuna, i es farà, això espero, amb independència de les pressions que s'hi fan. No és lícit culpar la CUP si a JxSí no li han sortit els números bé. I afirmar que sense el Mas no estaríem on estem és un argument tan feble (o tan fort) com dir que sense la CUP tampoc no hi seríem. La diferència és que la CUP posa el grup, el col·lectiu, per davant de l'individu, com demostra la seva restricció en el número de legislatures que un representant hi pot ser. Una pràctica que tampoc és comuna en altres partits. Tanmateix, repeteixo, em sembla interessant que hi hagi gent com el Cotarelo que opinin.\nGemma Sara 1 d’octubre de 2015 a les 0:21\nNo sé, Ignasi, em sembla que la CUP ha de tensar cap a l'esquerra, com deia el Baños, amb les polítiques socials, no personalitzar tant amb el Mas, avui deia l'Arrufat que la seva oferta tindria més recorregut, no? Esperem que arribin a un bon acord, que no sé quin és.\nEm sembla, XeXu, que tenim tema per estona :)\nxavier pujol 28 de setembre de 2015 a les 21:48\nHa guanyat per una gran diferència l'opció independentista. Això és el que compte.\nJo també esperava una diferència més important. És cert que ha pujat C's però els vasos comunicants han fet baixar molt el PP.\nSeguirem treballant per la independència, no ho dubtis.\nAssumpta 28 de setembre de 2015 a les 22:25\nXEXU, ahir per la nti vaig escriure un tuit que deia exactament: "Què trist viure a Catalunya i no estimar-la".\nAixí doncs, suposo que veus que t'entenc perfectament :-)\nAssumpta 29 de setembre de 2015 a les 10:56\nD'altra banda, a mi dependre de la CUP no m'agrada gens ni mica. A l'estil Arrimadas, que creu que ha guanyat amb 25 diputats, ells es pensen que tenen la paella pel mànec amb 10 diputats enfront dels 62 de la coalició.\nAquesta fúria anti-Mas que comparteixen els de la CUP amb tot l'unionisme em fa pensar que el que no s'han carregat des de Madrid ens ho carregarem des d'aquí gràcies a aquests simpàtics companys de viatge que ens han tocat.\nLes coses s'han de pensar molt bé i hi ha persones que han passat de l'autonomisme a l'independentisme perquè en Mas els hi mereixia confiança, sobre tot gent gran... Anem fent bromes, anem...\nAssumpta 29 de setembre de 2015 a les 10:57\nBé, de fet, la paella pel mànec no és que es pensin que la tenen... és que la tenen. Ara veurem com s'ho carreguen tot a cop de paella.\nAssumpta 29 de setembre de 2015 a les 10:59\nLes majories absolutes no són bones en un cas del dia a dia normal del govern d'una nació.\nEn un cas excepcional com era el dia 27, la majoria absoluta hauria estat fantàstica, meravellosa i ideal. Cada situació és diferent.\nRoselles 29 de setembre de 2015 a les 14:23\nDeixa'm contestar-te des de l'altra banda. La CUP està plena de rancúnia. Les càrregues a plaça Catalunya, Ester Quintana i d'altres, mossos que amaguen la placa, les tortures a les comissaries,... guàrdia urbana condemnada per tortura amb sou vitalici per incapacitat plena concedida en un hospital que és/ha estat en mans de la corrupció per un assessor de Mas que s'ha emplenat les butxaques, abertis i el #novullpagar... Buf, no pararia.\nNo, no vull en Mas de president. No vull tornar a plorar davant el telenotícies mirant en què està convertint el meu país. Si la CUP accedís a fer en Mas president, què li quedaria a la gent com jo, que no oblida? Imagino que a la majoria li va bé més per amnèsia que per connivència. Però, fredament, és imprescindible en Mas de president? És més important que la independència? No, no ho és.\nI com ja li vaig comentar a en Xexu en el seu moment, la CUP m'agrada molt. Més a peu de carrer, més reals, lluitadors, compromesos. M'han revifat la il·lusió que em van fer perdre CIU i ERC quan els vaig votar en altres moments de la meva vida. Tenen l'esperit que sempre vaig somiar que havia de tenir un grup polític.\nignasi 29 de setembre de 2015 a les 15:49\nCaram Roselles, es pot dir més fort o escriure-ho en majúscula, però no es pot expressar més clarament! Comparteixo gairebé tot el que dius. Només deixa'm puntualitzar-te un punt: el de la rancúnia. No estic d'acord que la CUP estigui plena de rancúnia. Els rancuniosos no s'abracen ni fan una campanya tan neta i tan seriosa com ha fet la CUP, sense estridències ni ofenses. Segurament hi ha rancúnia en una part de la CUP però no crec que es pugui generalitzar. Jo tampoc vull en Mas de president, però, més enllà de tots els arguments que comentes i que comparteixo, hi ha raons socials, econòmiques, ambientals per negar-me a voler-lo. No és rancúnia i el que sento i llegeixo de la CUP comparteix moltes d'aquestes raons més enllà de la rancúnia. No m'ha semblat mai que els tres parlamentaris (David, Quim i Isabel) hagin mostrat cap símptoma de rancúnia. Només cal recordar l'esplèndida intervenció a l'inici de la darrera legislatura per part del David. No cal que em refereixi a la famosa abraçada, un tema d'emocions on, novament, no vaig veure-hi rancúnia. En fi, repeteixo el meu suport a les teves paraules. En l'entorn en què em bellugo, fins i tot al ciberespai, no és una opció molt acceptada, i de vegades sembla que hagis de demanar perdó per simpatitzar amb la CUP perquè, com bé dius, a mi també m'han revifat la il·lusió que també tenia perduda en altres lluites. Així que gràcies per la teva intervenció.\nRoselles 29 de setembre de 2015 a les 17:38\nGràcies a tu per la teva resposta Ignasi! Potser rancúnia no és la paraula més encertada, massa pejorativa. El que volia dir es que tenim memòria, però una memòria amb intencions.\nDe totes maneres m'alegro que m'hagis corregit perquè m'ha agradat molt el que has dit, i a més hi estic absolutament d'acord.\nPons 30 de setembre de 2015 a les 13:40\nQuanta piloteria un a l’altre! Ignasi, Roselles, voleu que us organitzi una cita a soles? ;)\nAra de debò, jo també trobo que Roselles ha resumit molt bé tot el que defensen els partidaris de la CUP. El que em sorprèn una mica es la part on l’Ignasi diu “En l'entorn en què em bellugo, fins i tot al ciberespai, no és una opció molt acceptada, i de vegades sembla que hagis de demanar perdó per simpatitzar amb la CUP”. De debò? El que jo sento en un entorn així rotllo “indepe-guai” es més aviat coses com “Sí, la CUP cau bé… però a la hora de la veritat no els votaré”, ja sigui perquè mola més votar a un partit més majoritari o perquè els perroflautes de la CUP no es dutxen, o qualsevol altre excusa, però de caure bé, cauen bé a tothom, exceptuant es clar, els integristes radicals de dretes que tenen el Mas divinitzat com ara l’Assumpta que li perdonen qualsevol pecat que hagi fet encara que reprimeixi manifestacions, consenteixi tortures i a sobre recompensi els responsables, concessions a les empreses privades amigues, retallades en sanitat i educació, i corrupteles varies. Com si el procés només el pogués liderar ell…\nignasi 30 de setembre de 2015 a les 15:26\nJo em bellugo poc en entorns "indepe-guai". Aquí hi ha molts (obro cita): "integristes radicals de dretes que tenen el Mas divinitzat" (tanco cita). M'has fet pensar novament que he de canviar de país... (com que no puc canviar el país...).\nI sobre la cita, encantat! Mentre no estigui el teu ull pel mig...\nRoselles 30 de setembre de 2015 a les 15:52\nEp, que amb l'Ignasi ens entenem molt bé, però veig que podem anar els tres de la maneta, eh? També et dono la raó, el meu entorn és sobretot d'esquerres, però la CUP no qualla per a o per b. De fet no conec ningú proper que els hagi votat.\nM'ha fet gràcia el concepte d'indepe-guai, fent una mica el foteta de bon rotllo. Llàaaaaastima que en Xexu no intervé en les converses dels comentaris, seria interessant saber què n'opina d'aquesta definició.\nSergi 28 de setembre de 2015 a les 22:44\nBé, felicitats per la part que et toca. Jo crec que s'han fet les coses bastant bé des de l'independentisme. Hem deixat molt tocats a Duran i a Pablo Iglesias, per no dir liquidats. Això del % de vots jo no ho compro; era només una de les trinxeres a les quals l'unionisme tenia pensat replegar-se en funció del resultat. Si haguéssim tret més del 50% haurien dit que no eren plebis (ja ho van dir abans), haurien sumat l'abstenció, haurien dit que ho han de votar tots els espanyols, etc.\nEl PP cinquena força a Catalunya, molt poc per sobre de les CUP. Pràcticament només els queda Ciutadans, que qui més qui menys ens hem fet una idea de quina classe de gent són però encara no hem construït un discurs prou sòlid per desemmascarar-los davant del seu públic potencial. I no hauria de ser tan difícil perquè quasi tot el que proposen perjudica directament els seus votants, en el dia a dia. Més ofec de la Gene, més retallades, menys drets socials... Caldria fer encara més evident que l'orgull de ser espanyols l'estan pagant ben car. Feina pels vostres Think Tanks.\nI la feina important és ara JxS té la responsabilitat de començar a construir sobre el terreny (ja no sobre el paper) els nostres somnis.\nPons 28 de setembre de 2015 a les 23:51\nEfectivament les eleccions les ha guanyat el bàndol independentista ja que per llei es compten els escons i no hi ha discussió possible, per tan tenen tot el dret a tirar endavant el procés, però... sempre hi ha un coi de "però", el bon català es derrotista de mena, no importa el petit detall que realment hagi guanyat, sempre hi ha un problema, en aquest cas el problema es que la meitat dels electors no volen la independència (ah vale, que hi ha els de CSQP i els de Unió que no s'han definit, sí la teoria diu això, però a la pràctica algun independentista de veritat els ha votat? Algú en coneix un d'aquests personalment? Existeixen? Si? Doncs clarament es tracta d'una espècie en perill d'extinció). El cas es que tot i haver guanyat la independència et queda aquest mal al cos de veure com mig país no s'hi sent còmode amb el concepte de independència, la pregunta és: Es sentiran tan incòmodes els unionistes quan siguem independents com els independentistes ho estan ara dintre d'Espanya? Encara més incòmodes? Realment no tant...?\nLo de Ciutadans es molt esfereïdor, ja no són gent que no solament no vulgui la independència sinó que volen tornar 40 anys endarrere i esborrar tot rastre de catalanitat de Catalunya, i no són quatre gats, són més de 700.000, dit d'una altra manera el 18%! Això es pràcticament un cada cinc! Demà quan aneu a la feina i conteu la gent que us creueu pel carrer, un, dos, tres, quatre i la que fa cinc semblarà normal però no! Haurà votat a Ciutadans! Llavors si encara no esteu deprimits seguiu comptant i el que fa 9 haurà votat al PP! Aquí! En la nostra Catalunya! Això no fa tan mal perquè fa anys que els tenim aquests i ho tenim més assumit, però dol igual perquè en el fons no hi veig diferència entre uns i altres.\nPel nou president jo voto pel Guardiola, se us acut un català viu (no val ressuscitar el Macià) més estimat?\nPons 28 de setembre de 2015 a les 23:54\nPerdona, el del PP es el que fa 11\nAssumpta 29 de setembre de 2015 a les 10:51\nGlo.Bos.blog 29 de setembre de 2015 a les 0:07\nSi he de ser sincera dubtava de que guanyes el SI. Al meu entorn proper: família, amics, companys eren del "Si" de totes, totes, però ampliant una mica el cercle veia molta gent que no es senten ni és volen sentir catalans. Això és així. Hi ha gent que, a demés, ens té una tírria injustificada i s'enyoren el seu "terruño" que no sé que fan aquí, si tan a disgust estan.\nPer això he estat molt contenta amb el resultat. I si els polítics no comencen a embolicar-ho tot amb picabaralles penso que és un primer pas ferm, important, transcendent.\nI penso XeXu que tu també hauries d'estar-ho de content.\nCarquinyol 29 de setembre de 2015 a les 0:37\nDoncs jo estic content i esperançat. Si volen contar vots, que fotin un referèndum i aleshores farem una campanya de referèndum, una campanya on no podràs atacar personalment a candidats perquè no hi haurà candidats.\nTrobo molt encertat el que diu en Pons... però a mi m'importa una bleda. Serà perquè visc en Badalona tota la vida al ben mig de "territori comanche" amb grans festes cada vegada que guanya la Roja o el Madrid. Així que els meus "conciutadans de barri" s'hagin portat un disgust no m'està gens malament... encara que són tan curs que es creuran El Mundo o el ABC i pensaran que l'Arrimadas té el control. Ja s'ho trobaran. Si no es troben còmodes en una Catalunya independent jo tampoc ho estic en aquesta la seva Espanya, i si jo m'he pogut aguantar 40 anys ells també ho poden fer. I si nó, que s'hi posin fulles.\nAra a posar la directa i acabar la feina !\njomateixa 29 de setembre de 2015 a les 8:26\nEstic contenta, però també estic d'acord amb el Pons, sempre hi ha d'haver un però que no ens deixa gaudir del tot i el que se'ns fa de més mal pair és aquest partit i la por que fa que molta gent els vulgui. Això és el que esgarrifa més.\nmaria 29 de setembre de 2015 a les 8:40\nEntenc ben bé com et sents. És una sensació estranya.\nQue consti que hem guanyat i ens desprestigien la nostra victòria com res amb dades falses i des del seu punt de vista.\nNo s'estimen el nostre país...\nmaria 29 de setembre de 2015 a les 8:42\nNo m'he identificat, perdó.\nNúria Martínez (Bruixeta) 29 de setembre de 2015 a les 10:20\nDons jo estic contenta i el fet que C's sigui la segona força no m'agrada, no m'agrada pensar que hi h agent amb aquest ideals cavernícoles, però sempre hi han sigut, només que abans es deien del PP, partit que ara no fa contents ni als que abans el votava i amb buscat aquesta altre alternativa. I creu-me, la devatllada del PP i veure l'Iceta dient que els resultats no son tan dolents quasi provoca que fes la croqueta pel passadís de casa\nignasi 29 de setembre de 2015 a les 11:52\nJo també estic content dels resultats. Em miro amb por els C's, això sí, potser pel to agressiu i bel·ligerant que gasten i per aquesta desagradable capacitat d'aglutinar a través de l'odi gent tan diferent... Pel que fa a lo de majories absolutes, sempre he estat en contra. Pactar amb els altres et fa més ric perquè t'obliga a empatitzar i a intentar entendre'l, i això és bo. Si JxSí volia un altre resultat més fort, i no ho dic a toro passat, potser hagués sigut més intel·ligent presentar-se per separat, però està clar que no convenia a tothom. Aquestes eleccions s'han venut des d'un sector com a plebiscitàries però n'hi ha que no hi han jugat, (i no ho dic pels C's o pel PP, perquè crec que aquests sí que hi han jugat) sinó per partits com els de CSQP (s'escriu així, oi?) o el PSC, on entre els seus votants n'hi ha d'indepes i d'altres que no. És molt difícil fer una lectura de referèndum del resultat. Suposo que al final, en algun moment no mot llunyà, acabarem fent-lo i podrem aclarir finalment qui és qui. Salut, XeXu!\nUnknown 29 de setembre de 2015 a les 12:26\nDoncs jo estic molt contenta, de fet encara ho estic assumint.\nEl tema dels "Ciutadanos" fa mitja por, és veritat, però queda compensat amb la pujada de la CUP. Sort que van anar separats, perquè si no, no sé si hauríem arribat a la majoria.\nMàrius 29 de setembre de 2015 a les 15:51\nNo podem menys que estar contents. Ben segur que m'hauria agradat més que el resultat total s'assemblés al que hi ha hagut al lloc on jo he votat -ho pots veure al meu blog- però la majoria absoluta sumant JxSí i CUP és un resultat excel·lent.\nSi això m'ho explica algú fa vint-i-cinc anys, quan era regidor per la CUP hauria pensat que s'ha pres alguna cosa il·legal.\nAda 29 de setembre de 2015 a les 18:27\nM'agrada llegir la teva opinió, perquè em sembla sincera... A tots els mitjans, si escoltes els diferents partits, tots estan contents!! com és possible? A mi m'ha sorprés que hi hagués tants "No"... pensava que la gent aniria més a votar i hi hauria més "Si"... Però bé, a veure si és veritat i tot continua endavant, Salut!\nM. Roser 29 de setembre de 2015 a les 20:41\njo estic contenta, però no faig salts d'alegria, em pensava que Junts pel si, tindrien la majoria absoluta...Potser aleshores els nostres contrincants no haguessin mentit amb tanta barra i tan poca vergonya. Ai! a Esplugues també han guanyat els taronges...\nNomés em faltava assabentar-me que en Mas i les dues conselleres, han estat imputats...Espero que tot els independentistes, els defensem i fem pinya al seu voltant i no els deixem als peus dels cavalls...\nVesper on, aquests dies és l'aniversari de l'assassinat del president Companys, quines coses!\nGarbí24 29 de setembre de 2015 a les 21:52\ntots voldriem tenir un resultat més ample, però és el que tenim i som majoria. Ara és hora de fer feina i estar junts perquè de pedres ens en tiraran moltes. Tant que s'omplen la boca els de C's però fins i tot ells mateixos han de veure que han arreplegat tots els votants de dretes que farts del PP no tenien cap més lloc on votar.\nA veure els propers dies com arranca tot i el més penós de tot és el fet de que ningú faci res amb tots els vots perduts del correu.\nrits 29 de setembre de 2015 a les 22:12\nI en 48h ... quantes coses noves. Fa un dia tot girava entorn la presidència. I ara, Mas imputat pel 9N.\nJo estic saturada, t'ho confesso. I alhora, no puc passar. Vaig dir que després del 27S treuria la senyera de casa (xq mai la tinc, només els dies especials). Encara la tinc posada.\nPerò ho torno a dir, estic saturada. Tot em supera i no sé què pensar. Agraeixo la teva sinceritat per la contradicció i cert pesimisme, el comparteixo. Jo tb esperava més. Volia més. I tot i que volia que la CUP fos decisiva, ara ... buf...\nPerò saps.... aquesta tarda li comentava a un company de feina que mira, en part és positiu que no hi hagi tan camí fàcil. Que així treballarem més. Massoquisme? potser si, xò crec que encara hi ha gent a qui s'ha de convèncer i unir en sentiment. Ja és un camí.\nPer cert, em pots explicar alguna cosa d'Oriol Amat i el seu tuit desaparegut de dissabte o les entrevistes que li van fer? mmmmmm..... suposo que ja saps que no confio massa en CDC, que només desitjo estar equivocada en els meus sentiments més íntims... xò avui m'han dit coses que ha dit que em fan dubtar.\nPerò em repeteixo, estic saturada i alhora no puc desconnectar. fins i tot havia dit, si! partit del barça i desconnectar! i mira, contestant posts de política!\nEn fi, tot i així, felicitats per la victòria, i amunt ben amunt i seguir treballant. Visca Catalunya!!!! lliure!\nXeXu 1 d’octubre de 2015 a les 1:00\nCaram, quina resposta a aquest post! No m'estranya que tingueu ganes de parlar-ne, és que hi ha algun altre tema sobre la taula a dia d'avui? És clar que sí, però aquest és EL TEMA. M'alegra la vostra valoració tan meditada i que compartiu amb mi les vostres impressions, n'he hagut de treballar les respostes, però val la pena, perquè com sempre us dic aprèn molt d'altres visions com les vostres. Moltes gràcies pels vostres cometaris, i pels debats que heu generat. Us deixo fer, però sobretot, respecte.\nCarme, no dubto que nosaltres arribarem a acords, amb les condicions que faci falta, però ho volem de manera clara, no ens aturaran, i molt menys aquesta trepa de Ciutadans, que es pensen que amb 25 escons són els reis del mambo. Són molts més que els que voldria, però pràcticament els tripliquem, així que ja poden bordar tant com vulguin.\nGemma Sara, els del NO s'haguessin buscat qualsevol excusa davant qualsevol resultat, sens dubte. Tothom guanya després d'unes eleccions, però a ulls del món aquí hi ha uns vencedors i uns vençuts, i nosaltres n'hem d'estar més convençuts que ningú. Segurament tens raó amb això de C's, els del partit també em van estar alliçonant al respecte i estic una mica més tranquil, però no del tot. Els motius per votar un partit poden ser els que siguin, però has de saber què estàs votant. Si a les catalanes votes ERC perquè el grassonet cridaner et resulta simpàtic, però estàs en contra de la independència, ets un carallot. Si votes ciutadans perquè tens por que les empreses pateixin, però ets d'esquerres, no tens cap problema amb els homosexuals, ni amb la immigració, i a més ets catalanoparlant i mires TV3, ets doblement carallot. I disculpa pel teu pare, no és culpa seva, és culpa de que el partit en qüestió només posa guapets al capdavant que amaguen el seu programa feixista. Havies de veure els seus apoderats, tots una figurins. Els deuen fer un càsting per entrar...\nForcadell també m'agradaria, però pensa que durant aquest temps haurà de rebre les ires dels gossos rabiosos al parlament, no sé si està preparada, ni li vull tant mal, pobra.\nEn Cotarelo és influent, però no sé si la CUP li farà cas en aquest cas. De totes maneres, no és una decisió que hagi de prendre Baños i companyia, entenc que la portaran a l'assemblea i aquesta decidirà sobiranament si investeix Mas en les noves circumstàncies.\nXavier, tots hauríem preferit més, però és prou i més que suficient. Caldrà treballar encara molt, però ara només depèn de nosaltres. Si no ens posem d'acord és que no ens ho mereixem, i com que sí que ens ho mereixem, i molt, estic segur que els acords arribaran.\nAssumpta, respecte a Ciutadans i el sentiment que em desperten estem d'acord, és molt trist per mi que tinguin tant suport, però és que a més estic convençut que molta gent que els vota no sap què està votant, si ho sabessin potser s'ho pensarien. Això podria animar-me, però em fa pena que la gent s'interessi tan poc per la política i triï sense pensar.\nRespecte a la CUP, saps que no puc estar d'acord amb tu. A més, penso sincerament que si haguéssim anat les tres candidatures per separat, CDC i ERC haurien tingut majoria absoluta sense dependre de la CUP, i segur que ERC hagués acabat investint Mas per tirar endavant el procés, tot i perjudicar la seva imatge com a partit. Però no ho sé, és només la meva percepció. Ara tenim el que tenim, i és majoria absoluta indepe al parlament, ens hem de felicitar. Que depenem de la CUP per tirar-ho endavant? Sí, i són 10 escons, que no és poc. Continua a baix\nXeXu 1 d’octubre de 2015 a les 1:01\nNo posis ni per un moment CUP i Unionisme al mateix sac, aquesta fòbia anti-Mas que dius te l'expliquen perfectament els cupaires que et contesten, i no estem parlant de jovenalla pollosa amb un gos al costat com et deu semblar que és el votant mitjà de la CUP, és gent molt formada, molt llegida i amb molts coneixements i experiència, gent polititzada que saben el que diuen, i em sap greu dir-te que comparteixo el seu criteri, sense anar tan lluny com ells, però la comparteixo. Amb tot, penso que per una banda les majories absolutes no són mai bones, ni en aquest cas, però que Mas és fonamental pel procés, per la seva projecció, per ser l'ase dels cops que ha estat, i no el podem amagar. Ara, cal que sigui el president perquè el procés continuï? En absolut. Volem Mas president o una Catalunya independent? Dit d'una altra manera, no volem una Catalunya independent sense en Mas de president? Pensa-hi. Ah, i una cosa, la CUP va néixer independentista. CDC no ho ha estat mai (i menys CiU), fins fa quatre dies. Compte, no dic els seus electors, vosaltres potser sí, però el partit mai. Així que no dubtis que la CUP té voluntat de desencallar el procés, faran concessions, però no totes. Cal negociar. Sense anar més lluny, la CUP defensa a ultrança el president davant dels atacs estatals, no el volen de president, però és una altra cosa, quan ataquen les nostres institucions ells hi són sempre, i no es pot dir el mateix dels peixos bullits d'ICV. Així que potser no és un odi irracional només, potser la seva negativa té una raó de ser. Ja et dic jo que hi és.\nSergi, ens hem de felicitar pel resultat, i com si d'una competició esportiva es tractés, no podem deixar de mirar els resultats d'altres, que ens fan encara més feliços. Duran baixa a segona, és fantàstic. I Pablemos es menja una merda a Catalunya per indefinició i perquè aquí no colen certes coses. O això vull creure. És una alegria igual de gran que el disgust pel tema Ciutadans. Ah, i jo això del percentatge tampoc ho compro, haver-nos deixat fer referèndum. I com dius, ja s'haurien buscat alguna altra excusa. I què dir del PP? Doncs que és una fórmula esgotada ara mateix, torni vostè demà. Pel que fa a Ciutadans, ens hem fet una idea de com són els que no els votem. Temo que una gran part ho fa per ràbia i odi, però tants altres no saben ni què voten, només aquests xavals guapets que surten per la tele i diuen NO a la independència, però tota la resta queda oblidada. Tard o d'hora serà molt més fàcil desemmascarar-los, com dius tu, a més, per nivell cultural i social dels seus votants, es perjudiquen a ells mateixos.\nAra ve la feina de veritat, tot i que tinc constància que s'hi ha treballat molt, però amb el mandat popular ara cal posar en pràctica el full de ruta famós. Ho farem, i tant, potser massa bé i tot, perquè els catalans som així i voldrem que tot estigui controlat en tot moment, cosa força difícil.\nPons, qualsevol diria que ets tot un analista polític! He sentit que dintre dels 11 diputats de CSQEP n'hi ha dos d'independentistes que podrien ajudar a investir el president i a tirar endavant el procés... si els deixen. Ara, gent indepe que els votés a ells? Doncs sí, n'hi ha. Són els d'ICV que no entenen que hi ha situacions excepcionals que requereixen vots excepcionals, que són uns cagadubtes i encara esperen un referèndum pactat per poder votar sí, però si el papa i la mama no els donen permís, votaran en contra tota la vida. M'agradaria veure quina excusa trobarien si féssim el referèndum, però en principi aquests són indepes.\nRespecte a la depressió que tenim alguns, almenys pel que fa mi no respon als resultats, que per mi ens legitima a tirar endavant el procés i esdevenir un estat ben aviat. Em fot que el meu país donis suport a una opció tan rància i anticatalana com aquesta. És clar que hi ha d'haver opcions en contra, però aquesta és la millor que han trobat? Continua a baix\nXeXu 1 d’octubre de 2015 a les 18:47\nNo sé què vaig fer que no vaig publicar totes les respostes i després vaig esborrar el document, així que em toca tornar-hi, no sé si recordaré tot el que us vaig dir, però ho intentaré! Disculpeu les molèsties.\nPons continuació, el que quedava per dir és que vaig tenir la mateixa sensació que descrius amb percentatges, pensar que aniria caminant pel carrer i que al meu voltant una quantitat inassumible de gent serien votants de ciutadans, que és com allò del principi de tenir un blog, que mires al voltant i et sembla que tots són blogaires i t'estan observant. Paranoia pura...\nGlòria, no és un primer pas, però és EL primer pas. D'aquí, cap endavant, sense dubtar-ho. Compartim sensació amb alguns dels nostres conciutadans, però també compartim l'alegria, i uns dies més tard, ho veig cada cop millor. Estic segur que hi haurà acord entre els partits del Sí, i veurem la independència del nostre país ben aviat. Així ho hem decidit a les urnes.\nCarquinyol, potser tu ets dels menys sorpresos amb aquesta polarització que hem observat a les eleccions, aquesta mena de població que ha votat a Ciutadans tu te la coneixes molt bé, però francament, a mi m'ha superat una mica. Amb el pas dels dies ho relativitzo, però em va fer mal. Això sí, el que és incontestable és la nostra victòria i el pas ferm amb que avancem cap a la plena sobirania. Potser a alguns els sorprendrà que no s'investeixi Arrimadas, de fet és el que els estan fent creure, però s'ho trobaran, i encara s'han d'endur unes quantes sorpreses més els propers mesos. Probablement nosaltres també, així que millor estar separats.\nJomateixa, amb el pas dels dies m'ha deixat de preocupar tant. Penso que molta gent els ha votat pel NO a la independència, però sense saber què votaven. Quan se n'assabentin, potser ja no els farà tanta gràcia. Però no passarà sol, caldrà que els ho expliquem. Potser així diran no a la independència, però no a qualsevol preu.\nmaria, poden dir missa, perquè només intenten confondre el personal. A tot el món ho saben ja, menys a España i la gent que s'escolta Ciutadans aquí: les opcions independentistes van guanyar les eleccions, i el procés tira endavant. I punt.\nBruixeta, a banda de la gran notícia de la victòria del Sí, tenim la dolenta de la gran pujada de C's, però també altres de molt bones per Catalunya, com la desaparició d'UDC, o la condemna a partits minoritaris com el PP i PSOE. S'ho mereixen, i és el que han aconseguit. Ah, i els de CSQEP...pobrissons també.\nAssumpta 2 d’octubre de 2015 a les 21:53\nPrecisament per això, XEXU, perquè moltíssima gent de CDC fa dos, tres, quatre anys no eren independentistes (alguns sí que ho eren però ho veien tan utòpic que ni s'ho plantejaven, i altres no ho eren de cap manera... en conec dels dos tipus hehe) i ara ho són, és perquè "han perdut la por" gràcies a que en Mas anava fent els passos i ara ja "s'han destapat" i defensen la independència de tot cor... I a en Mas li donem les gràcies fent-lo fora...\nEstà cremat? Qui ho diu això? Jo no el veig cremat... I en cas que s'hagi socarrimat una mica, per què ho ha fet? Ha aconseguit MOLT!!\nEl tio ha estat valent, se l'ha jugat... i tan sols són 18 mesos... que ell no vol ser President de per vida!! Ni deu anys, ni vuit ni quatre... un anyet i mig!!... No ho entenc de cap manera i, menys encara quan la Isabel Vallet diu que tenen un paquet de mesures de xoc per la crisi (que estic segura que deuen ser bones!) per negociar... doncs, donaaaa!!... Tu què vols que en Mas no sigui president o veure en Mas aplicant les teves mesures de xoc? Perquè si la CUP pateix per la situació dels més desfavorits, plantifica-li a en Mas les mesures que creguis necessàries per a aquest col·lectiu i li dius "si m'aproves això (o una part, la que es consideri més imprescindible) et voto".\nI és clar que sé que són gent intel·ligent! No en tinc el menor dubte... només cal haver escoltat unes quantes vegades al David Fernández i al Quim Arrufat per adonar-se'n... però de gent culta i llegida n'hi ha a molts llocs, eh, no només a les CUP... i, precisament, perquè sé que són intel·ligents m'estranya que sigui tan tossuts... Ser tossut sense voler moure's gens ni mica no és MAI una postura intel·ligent perquè jo tinc la certesa que mai ningú no té la raó al cent per cent. La raó absoluta en aquest món no existeix (en aquests temes, vull dir... en ciències no en tinc ni idea)\nEn fi, que no entenc aquesta tossuderia quan dius que tens aquestes mesures... no ho entenc.\nXeXu 1 d’octubre de 2015 a les 1:02\nIgnasi, la percepció que tenim de Ciutadans és la mateixa, però no només aglutinen a través de l'odi, també a través de la ignorància. Sobre majories absolutes també estem d'acord, convé que ningú no es prengui el parlament com la seva segona casa i que les decisions s'hagin de consensuar. Si no passa com en alguns ajuntaments, com és el cas del meu, en que mana la màfia directament. Et dono per tercera vegada la raó amb que també penso que s'haurien obtingut millors resultats anant per separat, però que a alguns no els convenia, i podem palar clar, la marca ERC estava en clar augment, mentre que CiU anava en davallada. Amagant les sigles, ara CDC, rere una coalició de la il•lusió, ajuda a que s'oblidin algunes coses, però francament, alguns dels seus socis d'ara no les oblidem tampoc. Ah, i això de la il•lusió i la revolució dels somriures ens ho han robat a nosaltres, eh! En l'únic que discreparé (eh, ja t'he donat massa la raó!) és en el tema del referèndum. Per mi ja és aigua passada, com en el seu dia ho va ser l'estatut o el concert econòmic. Aquesta pantalla ja l'hem passat, el proper que farem serà per votar la constitució. Si en aquestes eleccions algú no s'ho ha pres com un plebiscit, o unes eleccions on es decidia clarament una postura, és el seu problema, i els seus resultats han tingut. Per la propera vegada, que aprenguin a mullar-se en alguna cosa. Si és que hi ha propera vegada, eh ICV!?\nLoreto, sí que és una sort haver anat separats. No ens havíem de fixar en els ulls del món, com sempre deia jo, és igual el que pensin, el que importava és què pensaria la nostra gent, i la veritat és que tots junts ho hauríem tingut pelut, penso. La CUP ha aglutinat part del vot d'ERC, però també ha rascat molt de CSQEP, i algun que altre socialista. Han fet la feina de manera immillorable, amb un projecte sòlid i seriós. JxSí també ha fet molt bona feina, però la despesa en esforç demanava haver aconseguit més. Més, que penso sincerament que hauríem tingut d'haver anat separats. I sobre C's... massa que n'he parlat ja.\nMàrius, em sembla un resum perfecte de la situació, i et centres en les coses realment importants. Que volíem més? Sí. És suficient el que hem tingut? Sens dubte! I evidentment, si ho mirem amb perspectiva històrica, estar on estem era completament impensable, fins i tot insomiable fa uns quants anys. Potser no cal anar ni tant sols un quart de segle enrere, en fa sis tampoc!\nAda, la meva opinió és sincera, però és la meva. És una valoració molt subjectiva, i no m'importaria sentir veus discrepants, el que passa és que la majoria dels que correm per aquí tenim idees similars. El que sí que et puc dir és que, en teoria, si hi havia un augment de la participació, el Sí es veuria perjudicat. M'han dit que a partir d'un 68% de participació anava en la nostra contra, i hi va haver gairebé un 78%. Això és perquè hi ha un cens molt gran, i els independentistes surten en massa a votar en aquest cas perquè saben què ens hi juguem. Però tots els indepes i els votants habituals del No arriben fins a un cert percentatge. Si el superes, se suposa que els que van a votar són del No, que normalment no voten. Però en aquest cas s'ha vist que l'augment de participació no ha afectat els resultats, el Sí ha aguantat bé l'escomesa, i això vol dir que també teníem un bon nombre de votants potencials que no hi van normalment. S'ha acabat el mite de la majoria silenciosa que venien els unionistes, vaja.\nXeXu 1 d’octubre de 2015 a les 1:03\nM. Roser, com hem comentat més amunt, les majories absolutes no són bones, ni tan sols en aquest cas. Jo també esperava més, però hagués estat molt content amb 65, 66... Reconec que en alguns moments vaig pensar que si trèiem majoria absoluta, menys feina. Però és millor així, francament, quan ho penses en fred està clar. Arribaran a acords sens dubte, ja veuràs. I sí, s'ha de donar suport a les institucions catalanes atacades pel govern espanyol. Que hagin de jutjar Mas el dia del 75è aniversari de la mort de Companys penses que és gratuït?\nSr. Gasull, que no s'hagi deixat votar la gent de l'estranger és una tupinada flagrant. Però tampoc és gratuït, perquè si mires els percentatges es veu clarament que són superiors als obtinguts per aquí en favor de la independència. Diuen els que en saben que el vot exterior tampoc no canviaria res, que no modificaria els resultats, però igualment és una injustícia i una mala pràctica política i jurídica que caldria castigar durament. Però no passarà res, d'això n'estem tots segurs. Per això la victòria aconseguida té molt mèrit, per més que desitgéssim més, ho hem aconseguit amb tot en contra. Només per això ens mereixem ja la independència.\nrits, no t'enganyis, tot segueix donant voltes al voltant de la presidència, és la negociació en curs i hi ha molts interessos. Que imputin Mas ara i no abans de les eleccions hi està relacionat. Si tu estàs saturada del tema, imagina jo que he portat el comitè de campanya local i he estat 15 dies pendent d'això dia i nit. Si fins i tot he aconseguit que els convers penquessin!! Però total, no ha servit de gaire, què hi farem. Va ser molt esgotador per mi, però acabem superant-ho tot. Ja et dic que a mi em sembla bé que la CUP sigui decisiva, encara que m'agradaria algun més que 62 per part de JxSï. L'opció fàcil era la majoria absoluta, però no tinguis por, que arribarem a acords segur!\nSobre el tuit que esmentes de l'Oriol Amat, lamento dir que no te'n puc dir res perquè no sé de què parles, i mira que he estat al cas, però ara mateix m'has ben enganxat. De fet, no et puc dir massa res d'ell en general, no el coneixia abans de la candidatura i no m'he preocupat gaire per conèixer-lo, més enllà que deien que era un crack. Ja m'informaré. I no em facis dir de qui em refio i de qui no...\nSense que sigui una cosa obsessiva, està bé estar al cas del que passa al teu país. Tenir inquietuds polítiques és una virtut, pensa que molta gent passa de tot, i així ens va. Passen de tot, però voten igual. Voten el més guapo, el que balla, sense cap altre criteri. Així que considera't afortunada, descansa una mica, però estar interessada pel que passa i passarà està molt bé. Ara que, qui t'ha vist i qui et veu, cridant ben clarament 'Visca Catalunya Lliure!'. Fa un temps no ho hauries dit tan clara, oi? NI ho hauries tingut tan clar, per suposat. Benvinguda! :)\nPons 1 d’octubre de 2015 a les 12:35\nDels 11 de CSQEP, 2 son indepes, val, d'acord, un 18% ja veus tu, i els seus electors deuen anar per un percentatge semblant de vots o si vols un xic més alt, però no et pensis que massa més, ICV mai ha dit que sigui indepe per no perdre vots. Per tan en un referendum la cosa hagués anat ajustada.\nHas perdut una cinquena part de les respostes dels comentaris i Ciutadans ha tret una cinquena part dels vots, casualitat...? També es casualitat que hagis perdut una part de la meva resposta? Grrrrrrr\nFerran Porta 1 d’octubre de 2015 a les 12:38\nDiumenge me'n vaig anar a dormir creuat, com molts, però des de dilluns el meu estat anímic "nacional" ha anat pujant progressivament. Sí, correcte, tenim majoria absoluta, no sé què més hem d'esperar que passi per celebrar-ho! Que fora millor majoria indepe de vots? sí, i també fora millor que no hi hagués atur, que tothom tingués un sostre sota el qual dormir, que tothom tingués els bàsics per viure dignament. Per això hem de treballar... des de la majoria absoluta que democràticament es va assolir diumenge.\nSi els polítics no l'esguerren, i prou bé trobo que ho estan fent fins ara, ens esperen dies de glòria (a més que, no ens enganyem, Espanya ens fa permanentment mitja feina).


▷ Santuari de Montferri - Visites al patrimoni a Montferri amb nens - Escapada amb nens\nVisites al patrimoni a Montferri amb nens\nLa veneració del territori per la verge de Montserrat va fer que li dediquessin un santuari, dissenyat per Jujol. La visita al santuari de Montserrat de Montferri és una escapada gairebé obligada per la seva bellesa i perquè els més petits tindran contacte amb un espai que els semblarà màgic i ple de colors i formes extravagants; en definitiva, divertides.\nLa Moreneta també pot ser visitada a la comarca de l'Alt Camp. Concretament, a Montferri, on trobareu el curiós i interessant santuari que porta la signatura del mestre modernista Josep Maria Jujol i que alberga una imatge de la Mare de Déu de Montserrat.\nSantuari de Montferri. Foto: ESCAPADAAMBNENS.COM\nAquesta verge sempre ha sigut molt venerada per la gent de la zona, que ja al segle XIX tenia la tradició d'anar en peregrinació fins a Montserrat, després de les verema, per donar gràcies a la Moreneta per la collita.\nPer tal que no s'haguessin de desplaçar, i per apropar la verge al territori, el jesuïta de Montferri Daniel Vives va tenir la idea de construir un santuari en un dels turonets que envolten el poble, propietat de la seva família. Com que era parent de Jujol, va demanar al reputat arquitecte modernista que li dissenyés l'edifici, que es va començara a construir el 1925.\nJujol va idear un santuari en forma de vaixell orientat cap a Montserrat, amb poca base i molta altura, i amb una estructura formada per arcs parabòlics. No us perdeu cap detall i gaudireu del cambril, inspirat en el del monestir de Montserrat; de les portes i les baranes de ferro forjat, i de les voltes exteriors, en les quals trobem la imitació de les formes de la muntanya de Montserrat.\nUna auténtica escapada per incentivar la creativitat i despertar els sentits dels més petits.\nDimarts, dimecres i dijous de 10.30h a 13.30h. (Aquest horari pot variar)\nDissabtes i diumenges de 10.30h a 13.30h


Guerra i pau | Catorze.cat\nVicent Sanchis | 12/02/2017 a les 07:49h\nArxivat a: Biblioteca, Jirô Taniguchi, manga, còmic\nJirô Taniguchi va néixer a Tottori el 14 d'agost del 1947 i ha mort a Tòquio l'11 de febrer del 2017.\n«El caminante», de Jirô Taniguchi.\nEl món del manga és excessivament pautat. Se’n compten els especialistes per centenars. I els seguidors, per milers. A aquestes alçades de la historieta qui més qui menys sap que el gran èxit anual de Ficòmic no és el Saló del Còmic, sinó el del Manga, que desborda criteris i alegries. Va més gent al Saló del Manga que a un clàssic Barça-Madrid. Si l’imbatible equip que lidera Carles Santamaria pot aguantar tot l’any sense haver de recórrer a l’Aliança contra la Pobresa Energètica, és precisament pels ingressos que els faciliten el taquillatge i els venedors mangakes. Això vol dir, també i òbviament, que la demanda es correspon amb l’oferta. Oferta i demanda fan que el consum d’historieta japonesa de totes les edats representi més de la tercera part de les vinyetes que es consumeixen a Catalunya.\nPerò aquesta febre allargada en el temps des de l’esclafit de Bola de Drac no explica el concepte “pautat”, que vol dir que en aquest país, a més d’editors i lectors, hi ha més especialistes en manga per metre quadrat que al Japó en Gaudí. Som així. Boníssims en erudició extraordinària. Per això resulta difícil parlar-ne. Sempre hi ha un mestre tezukaire disposat a discutir a qui sigui la dada més estrambòtica. La publicació durant el darrer Saló del Manga dels Nobel del gènere, una selecció canònica impulsada per l’expert total autòcton Oriol Estrada, ha provocat més polseguera digital que la concessió del Premi Nobel a Bob Dylan a Minnesota.\nPer això parlar de manga és arriscat. Però paga la pena. Malgrat els amants del gènere més llepafils, perquè el nivell de qualitat a què ha arribat el situa com una de les potes, si no la que més, més decisives del novè art actual. I per això, i després de l’èxit renovat del Saló de Barcelona, cal reivindicar-lo aprofitant l’última publicació d’un dels seus més alts exponents: Jirô Taniguchi.\nTaniguchi va començar a publicar a començament de la dècada dels setanta. És un autor prolífic. Com tots els del seu país, sotmesos a la dictadura d’unes editorials que els marquen uns ritmes satànics de producció i que els lliguen a cadenes de duríssims contractes que no els permeten ni parar per descansar o viatjar. És autor, doncs, d’una pila d’obres, que han estat traduïdes en bona part al castellà, gràcies a la decisió i la feina de l’editorial Ponent Món, SL. Però no va ser Ponent sinó Planeta qui el va començar a publicar per aquesta part de l’hemisferi nord. L’escàs èxit de la iniciativa va desmotivar la màquina planetària –que sempre deixa les pedres quan no es transformen ràpidament en pans–, després de publicar l’any 2001 El almanaque de mi padre, un dels treballs més reconeguts i que millor defineix l’autor. A partir del 2003 l’equip intuïtiu de Ponent Món va recollir-ne el testimoni i no ha parat. Des de Barrio lejano fins a El viajero de la tundra. Ponent Món ha publicat gairebé tot Taniguchi, tret, curiosament, d’una de les seves obres que ha obtingut més ressò: El gourmet solitario, que es va emportar la sempre atenta Astiberri. En català, per cert, es pot llegir, gustosament, Barri llunyà, a la mateixa Ponent Món, que va rebre el premi Alph’Art al millor guió al Saló d’Angulema el 2003 i el de millor obra al Saló de Barcelona l’any següent.\nPer on començar, doncs, amb un autor que pot omplir un pany de paret sense desmerèixer ni un pam de prestatge? Podem fer-ne un doble tast a partir d’una dualitat: la que propicien El caminante, també de Ponent Món, i Crónicas de la era glacial, que acaba d’editar Planeta Cómic, per rectificar en part l’error que va perpetrar quan va descartar i oblidar Taniguchi.\nEl caminante és la delícia crepuscular d’un autor, encara jove quan el va començar a dibuixar seriadament (1990), que es recrea en els detalls de la vida contemplativa. Juan Manuel Díaz de Guereñu defineix el dibuix de Taniguchi en l’edició espanyola com “perfeccionista, ric en detalls, de línia precisa i ombres matisades”. És probablement més que això. L’aspiració de Jirô Taniguchi en aquesta sèrie és retratista. La mateixa que movia el traç dels botànics il·lustrats. Taniguchi Cabanilles. Un reflex absolut de la realitat més calmada, que flueix davant els ulls del protagonista com si el món fos una processó perfecta. Animals, arbres, paisatges, arquitectura urbana, tot desfila pausadament sota la mirada atenta del caminant, que es deixa anar, mogut per la curiositat i la calma, pel barri on acaben de mudar-se ell i la seva dona. Que camina pel gust de caminar i observar. Que calla, aprèn i es deixa seduir pels detalls, la gent o els ocells. Que es deixa mullar per la pluja pel gust de sentir-se xop i que neda sol i nu a la nit en una piscina pública tancada per l’alegria de fer-ho.\nEl caminant fa el tipus de vida que tots els occidentals afirmen que envegen i que sempre ajornen per a la jubilació. Però quan es jubilen tampoc la suporten. És un somni de plaers i sensacions a què només pot aspirar avui dia una mentalitat oriental idíl·lica. El lector d’aquesta sèrie s’inunda de calma. I enveja la contemplació i la pau d’un personatge que el sedueix des de la primera vinyeta. Els títols de cada capítol, que es van publicar de manera separada, són ben expressius: “Enfilant-se a un arbre”, “Plou”, “Remuntar el riu”, “El camí llarg”, “Nit de pluja d’estrelles”, “Travessar el carreró”, “Matalàs de flors de cirerer”, “Que bé que està l’aigua calenta”, “Cel d’estiu”, “Nit de lluna”... L’origen, però, de tot plegat és molt més inquiet, i es fa present quan el llibre ja s’acaba. El caminante no avorreix en cap moment el seu impacient lector occidental i li fa envejar una altra manera de viure. Només és un somni, però cal ser un gran creador per concretar-lo tan magistralment.\nPer això sorprèn tant l’altre Taniguchi, el de Crónicas de la era glacial, una narració carregada d’acció, combats i morts en un planeta postapocalític, que acaba de patir la darrera gran glaciació i on els éssers humans ja només són una anècdota superada per una raça de gegants dorments, savis, poderosos i amables que desperten amb el canvi de clima que genera també criatures molt més hostils. Takeru, el protagonista, reviu una epopeia grega i, triat pels déus, s’embarca en un viatge iniciàtic que acaba amb la destrucció d’un perill robòtic que amenaçava les restes de la humanitat.\nDos volums de 300 planes, però, no són suficients per arrodonir una trama excessivament ambiciosa que ofereix detalls i suggeriments que es perden en una teranyina enorme. El mateix Jirô Taniguchi ho reconeix a l’epíleg, en una exhibició de modèstia que sorprèn els lectors occidentals: “Vaig haver d’invertir moltíssim més temps del que imaginava en aquest procés, una circumstància que va resultar quasi letal. La veritat és que sempre anava just amb els lliuraments i em veia obligat a dissenyar l’estructura d’un capítol mentre encara dibuixava l’anterior. En tot cas, en aquella època la meva ferma intenció era donar a llum un món, una història, que fins aquell moment ningú hagués vist ni dibuixat. Ara, però, rellegint-la, no puc deixar de tenir la sensació que aquest ímpetu tan fort, paradoxalment, va provocar algun fiasco. Potser vaig ser massa pretensiós en intentar ficar amb calçador massa factors dins la història”. Taniguchi conclou que hi ha molts misteris que ell no desvela, afirmació que és absolutament certa, i per tant aspira, si “em donen l’oportunitat”, a reprendre aquesta història de ficció científica.\nAfirma Taniguchi que la Terra està en perill i que l’empitjorament del medi ambient podria destruir-la: “Em pregunto si en el futur la humanitat evolucionarà i aconseguirà el poder i la saviesa necessaris per a poder parlar i conviure amb la natura”. És això el que fa el caminant. I és això el que mou l’aventurer de les cròniques glacials a arriscar-se en un altre camí: el de la guerra.\nJirô Taniguchi. Guerra i pau. Un plaer contradictori per als sentits i les vísceres.\n«Crónicas de la era glacial», de Jirô Taniguchi.\nMolt bó Tanaguchi\nJRAMON, 23/11/2016 a les 10:42\nDes de que va a caure a les meves mans Barri Llunya he anat llegint el que he pogut de aquest autor i sempre em sorprent la capacitat de sentiment que transmet. Precisament vaig a profitar al Saló a comprar de saldo Enemigo y el Rastreador.\nRealment excepte El Gurmet solitario, encara no he llegit cap obra seva que no m'agradés. Un autor a reivindicar sen dubte.


La importància dels Backups Remots | Barcelona Innova\nAixí doncs la recuperació de la informació es basa en el us d’una política de seguretat (Backups) adequada, cal tenir en compte que a la pràctica només existeix una raó perquè es perd informació: la falta de Backups.\nEl Backup d’arxius permet tenir disponible la informació per quant succeeixin els accidents. Sense un backup, simplement, és impossible tornar la informació a l’estat anterior al desastre.\nLa falta de conscienciació dels usuaris en aquest sentit és molt alta. Més enllà del que seria normal; un alt percentatge d’usuaris sap lo que és un Backup o Copia de Seguretat però ningú sap com fer-ho, o pitjor encara: saben fer-ho però ningú o fa!.\nUn backup ens permet emmagatzemar i protegir dades com:\nEs pot realitzar un backup de moltes maneres diferents:\n• Es pot gravar un CD o DVD\n• Es pot gravar una cinta\n• Es pot copiar la informació a un disc dur\n• Realitzar backups remots contra un servidor extern\nL’opció de realitzar de backups remots ens aporta un valor afegit que la resta d’opcions no tenen. L’emmagatzematge de les dades es fa en un servidor extern a l’empresa, per tant incidents com un incendi, inundació, robatori, etc. seran sempre menys traumàtics en quant a la recuperació de la informació.\nMes informació a JAD\n← Internet cent vegades més ràpid El domini .CAT ja té 5 anys. →


Neix el Centre per la Integració de la Medicina i les Tecnologies Innovadores a Catalunya\nquery_builder 27 setembre 2017 13:01\nL'objectiu del projecte és posar en valor la innovació dels sistema de salut i social promovent projectes que tinguin un gran impacte sobre la millora i el benestar dels pacients\nEl conseller de salut ha presidit aquest matí, l’acte de presentació del Centre per la Integració de la Medicina i les Tecnologies Innovadores a Catalunya (CIMTI.cat) que neix amb l’objectiu de millorar el posicionament de Catalunya en termes d’innovació en salut. Durant l’acte Comín ha destacat que projectes com el CIMTI “enriqueixen l’ecosistema de la innovació que es fa en salut a Catalunya i contribueixen al seu posicionament arreu del món”.\nEl conseller de Salut ha explicat que el concepte d’innnovació va unit al d’internacionalització i en aquest sentit ha afegit que afegit que “cal posar la innovació al nivell de la nostra recerca”. D’altra banda Antoni Comín també ha assenyalat que “la innovació en salut ha de ser un motor de transformació del model econòmic i social d’aquest país”.\nEl Centre per a la Integració de la Medicina i les Tecnologies Innovadores a Catalunya (CIMTI.cat) persegueix la generació de noves solucions d’alt impacte social en l’àmbit dels dispositius mèdico-tecnològics a partir d’iniciatives disruptives d’abast internacional. En aquest sentit aglutina el coneixement de clínics i tecnòlegs per ajudar als organismes d’investigació del Sistema de Salut Català a impulsar el desenvolupament, comercialització i adopció de noves tecnologies i dispositius mèdics per al tractament dels principals problemes sanitaris.\nCada any, un comitè d’experts internacional, extern i independent, seleccionarà entre 10 i 20 projectes que es desenvoluparan en el centre. Aquests projectes rebran suport tècnic especialitzat per portar-lo a maximitzar l’impacte al sistema sanitari\nUn altre del reptes que es planteja és el de facilitar la internacionalització del producte. Les solucions que es dissenyin a Catalunya poden i s’han d’oferir al món. Així doncs aquesta aposta pionera permetrà també posicionar Catalunya al món com a exponents en innovació.\nEl CIMTI ha estat impulsat per LEITAT amb el suport del Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya i l'Agència de Qualitat i Avaluació Sanitàries de Catalunya (AQuAS). El centre gaudeix d’una aliança estratègica amb el CIMIT de Boston (Consorci d’innovació mèdic-tecnològica), un cas d’èxit que ha aconseguit fer arribar les iniciatives innovadores als pacients mitjançant la col·laboració entre experts.


Una àvia i la seva neta, als extrems de la llista de CLAM\nMontserrat Ventura és la cap de llista de CLAM, mentre que Amèlia Guardià ocupa l'últim lloc\nLa llista del CLAM, amb Montserrat Ventura al centre i Amèlia Guardià a la dreta. | Cedida\nUna de les curiositats de les llistes per a les eleccions municipals del 26 de maig la trobem a l'Arboç, concretament a la llista de la formació Canviem l'Arboç - Acord Municipal (CLAM). Aquesta candidatura està encapçalada per Montserrat Ventura, i tancada per la seva àvia, Amèlia Guardià. Ventura s'estrena al capdavant de la formació, als seus 52 anys. L'Amèlia també és el primer cop que va a llistes, una fita que li arriba als 107 anys.\n«L'àvia sempre ha estat molt conscienciada amb el tema de votar, i no deixa passar unes eleccions sense fer-ho», explica a Tarragona Digital la cap de llista del partit. Així ho va fer el passat 28 d'abril, a les eleccions generals. Ho va haver de fer en una cadira de rodes, ja que feia unes setmanes s'havia trencat el fèmur. Tot i això, la seva determinació va ser més gran, i va exercir el seu dret a vot amb decisió. «Durant molts anys va estar prohibit, ara que es pot fer, vull votar», va explicar aquell dia l'Amèlia.\nAmèlia Guardià i Montse Ventura, votant a les últimes eleccions al Parlament. | Cedida\nUn intercanvi entre àvia i néta\nDe segur que el 26 de maig ho tornarà a fer, i amb més motiu encara quan forma part d'una de les llistes electorals. La història de com s'ha donat aquesta situació ve de lluny. Montserrat Ventura explica que la seva àvia feia anys que li demanava que entrés a la Confraria de la Mare de Déu dels Dolors. «Jo he estat fent una carrera els últims anys, i li deia que estava enfeinada, però quan la vaig acabar em vaig avenir a entrar a formar part de la confraria, sempre que ella tanqués la llista del partit», afegeix Ventura.\nD'aquesta manera, Amèlia Guardià és la desena suplent de la llista del CLAM i serà el primer cop que votarà essent una candidata. L'àvia del Baix Penedès farà aquest novembre, si tot va bé, 108 anys, i és una de les poques persones que pot dir que va votar el 1936, als segons comicis espanyols on les dones tenien dret a vot. La seva néta, com a cap de llista, mirarà de millorar els resultats que ERC va tenir a l'Arboç el 2015, un regidor. El partit ha fet una renovació, canviant el nom per Canviem l'Arboç, i rellevant Carles Ribé, un històric al municipi, que en aquests comicis ocupa el lloc número 12.\nLes llistes electorals al municipi de l'Arboç.\nAmèlia Guardià, rebent l'escalf de la cultura popular arbocenca. | Eduard Kemperman\n"L'Arboç impulsa un servei a la Diversitat Afectiva, Sexual i de Gènere" "Calafell i Cunit tindran Wi-fi gratis per una subvenció de la EU"\nL'Arboç eleccions municipals 2019


Woody Allen i la seva New Orleans Jazz Band sedueixen el públic de Peralada\nWoody Allen i la seva New Orleans Jazz Band han seduït les 1.800 persones que han assistit al concert que el director i clarinestista ha ofert al Festival de Peralada, l'únic que oferirà a l'estat espanyol. Allen i la seva banda, que han començat el recital amb una versió de la cançó "Only you", han contagiat durant dues hores amb el seu ritme i bon humor els assistents.\n06/08/2004 - 00.00 Actualitzat 06/08/2004 - 12.07\nDesprés d'una tímida mirada al públic que omplia Peralada, Allen ha començat a tocar sense preàmbuls amb la seva New Orleans Jazz Band, la formació que l'acompanya cada dilluns des de fa anys en un club de Manhattan. Tocar jazz amb el clarinet és la seva gran passió, però Woody Allen sempre diu que només és un músic aficionat i és conscient que el que atreu la gent als seus concerts és l'actor i el cineasta. El rodatge de la seva nova pel·lícula a Londres el va obligar a anul·lar fa unes setmanes tots els concerts de la gira espanyola, però Allen va decidir mantenir en peu la cita de Peralada. El jazz forma part de l'univers Woody Allen, sona de fons en les seves pel·lícules i ell el practica des que era adolescent. Ara ha fet del seu "hobby" un espectacle que com les seves pel·lícules troba grans entusiastes entre el públic europeu.\nL'estrena mundial del nou film de Woody Allen, al Festival de Cinema de Sant Sebastià\nArriba a les pantalles "Qualsevol altra cosa", l'entrega anual de Woody Allen\nWoody Allen captiva el públic de L'Auditori


Jordi Navarro: El canvi climàtic entra en campanya\nEl canvi climàtic entra en campanya\nLa temperatura global augmenta, els pols es fonen i els glaciars desapareixen a una velocitat sorprenent. En conseqüència puja el nivell del mar i hi ha menys neu arreu del món. A partir d'aquí l0aigua potable escasseja cada cop més, hi ha més sequeres i episodis meteorològics extrems.Els ecosistemes es desestabilitzen, les rutes migratòries dels ocells es modifiquen perquè els animals perden el nord i la brúixola i la vegetació modifica la seva distribució arreu del món. La realitat és que l'atmosfera avança inexorable cap a les 400 ppm de diòxid de carboni i la temperatura mitjana ha augmentat fins a 2 graus centígrads; les causes son antròpiques, l'acció de l'home i la civilització capitalista en la qual ens trobem immersos és la responsable d'aquesta situació\nEl canvi climàtic és una realitat, i ho certifiquen els científics de l'IPCC i documents governamentals com ara l'informe Stern. El negacionisme alimentat i finançat per les grans empreses i governs irresponsables ja no és creïble discursivament i malgrat que els lobies i els grups de pressió controlen les polítiques internacional i decideixen per sobre de les institucions democràtiques, que a la pràctica ni son democràtiques ni pinten gaire res.\nA Catalunya els efectes del canvi climàtic i l'escalfament global son palpables i ho seran més en un futur proper. L'augment de temperatures i la disminució de precipitacions així com la desigual distribució i intensitat de les pluges contribuiran a fondre les poques glaceres que resten al Pirineu i a afectar les estacions d'esquí. A la costa l'augment de temperatures i la previsible pujada del nivell del mar afectarà a moltes poblacions i a les economies del sector turístic. L'agricultura de les planes interiors patirà a causa de l'aridesa i els ecosistemes del nostre ric i divers mosaic paisatgístic experimentaran modificacions. L'informe Stern deixa molt clar que les conseqüències econòmiques del canvi climàtic seran ben palpables i xifra en una forquilla del 5-10% la reculada del PIB mundial en els propers anys.\nI malauradament els polítics catalans obvien i menystenen aquesta gravíssima problemàtica que posa a prova el futur de la nostra civilització. Centrar-se només en l'economia especulativa i precària com a formules de creixement econòmic, els polítics i empresaris catalans, ens aboquen a un escenari d'incerteses. Les problemàtiques ambientals com ara el canvi climàtic o el peak oil brillen per la seva absència en aquesta campanya.\nI davant d'aquesta realitat em nego a seguir callant. Per això faig la meva humil i modesta aportació en el meu blog personal, esperançat de que altres candidats i ciutadans i ciutadanes facin també aportacions en aquest sentit. Sense planeta no hi ha nació!


Edelweiss Vallvidrera Barcelona | Edelweiss\nUn entorn idíl·lic, envoltat de natura, a tan sols 15 minuts de Barcelona\nVisiteu-nos i conegueu el centre:\nServeis desenvolupats especialment per a la 3a edat i la millora física i cognitiva.\nMetge, servei d'infermeria, fisioterapia i molt més, de forma permanent\nActivitats de lleure que promouen la interacció i sociabilització: jocs, festes, excursions...\nFinanciación y tramitación de ayudas\nPossibilitat de finançar l'estada. A més, gestionem la sol·licitud d'ajudes públiques\nEdelweiss Vallvidrera, situat a 15 minuts de Barcelona, a l'històric i noucentista "Hotel Vallvidrera". El centre residencial compta amb unes vistes privilegiades a Barcelona! Tenim unes instal·lacions magnífiques, adaptades a la tercera edat però conservant l'estil de l'edifici, amb un ampli jardí, sales amb il·luminació natural... I una graella d'activitats per gaudir de la tercera edat.\nA més, Edelweiss Vallvidrera ofereix serveis assistencials personalitzats i d'altres com són fisioteràpia, podologia, odontologia, perruqueria, bugaderia, gimnàs i tractaments de rehabilitació, dietes personalitzades, planta exclusiva per a demències, una sala de cicle circadiari amb una il·luminació terapèutica per l'estat d'ànim i infraestructures adaptades.\nTreballem amb sistema ACP: Atenció Centrada a la Persona\nA residències Edelweiss treballem amb un model assistencial de caire europeu que basa l'atenció al resident en una personalització d'aquesta, tenint en compte la seva història de vida, hàbits socials i personals, i adaptant-nos per oferir-li una vida el més semblant possible a la que tenia a casa.\nEl sistema ACP otorga al resident major autonomia i control sobre la seva pròpia vida, afavorint el benestar subjectiu.\nVine a coneixer Edelweiss Vallvidrera\nVen a conocer Edelweiss Vallvidrera\nSol·licita més informació sense compromís i visiti el nostre centre\nResidència Edelweiss Vallvidrera\nCarrer dels Algarves, 23\nTelèfon: 934 06 91 24


El franquisme, el crim perfecte\nRosa Sala: per què una vegada més han de venir de fora a explicar-nos la nostra història?\nLa setmana passada, l’alemanya Verena Boos presentava a Barcelona el seu debut literari Taronges de sang (Editorial Bromera), una novel·la ambientada durant la Guerra Civil espanyola.\nDijous passat, 8 de juny, literatura, memòria i història van omplir l’Institut Goethe de Barcelona de la mà de l’assagista i traductora literària Rosa Sala Rose i l’autora, Verena Boos, sociòloga, filòloga i escriptora.\nA Taronges de sang, Verena Boos furga entre les ombres de la història contemporània espanyola, una història molt marcada pel silenci. El silenci envolta com una boirina espessa la vida de la protagonista de la novel·la, Maite, una jove valenciana, filla d’una família benestant, que se’n va a Munic a estudiar. El silenci, que s’escola arreu, esdevé el nervi de la novel·la, com ho és en la història contemporània espanyola. I és aquest silenci, que encara perdura avui, en paraules de Boos, el que “va fer del franquisme el crim perfecte”.\nSi bé és cert que una boirina silenciosa continua envoltant la narrativa històrica, afortunadament les fissures comencen a obrir-se arreu. Taronges de sang és una d’aquestes esquerdes, una esquerada que, paradoxalment, brota des d’Alemanya. De la mateixa manera que Munic revelarà a Maite (la protagonista) alguns secrets sobre el seu passat, des d’Alemanya Verena Boos transformarà alguns silencis que planen al voltant del franquisme en paraules. De la mà de Verena i Maite, la novel·la es converteix en un pont entre dues històries marcades per la violència i el silenci: l’Alemanya de Hitler i l’Espanya de Franco.\nDijous passat a l’Institut Goethe, l’assagista Rosa Sala Rose apuntava a la impossibilitat d’escriure narrativa històrica a casa nostra: “Per què una vegada més han de venir de fora a explicar-nos la nostra història?”. Certament, han hagut de passar una bona colla d’anys perquè hagi brotat una narrativa històrica sense embuts; però, que potser no s’ha conreat i es conrea la literatura històrica a casa nostra? No és la Guerra Civil un dels temes més recurrents de la nostra literatura? Fa poc parlàvem a Núvol de dues novel·les recents amb la història contemporània espanyola com a teló de fons, La sorra vermella, de J. N. Santaeulàlia i El color del silenci, de la valenciana Elia Barceló.\nRosa Sala Rose i Verena Boos apuntaven a la necessitat d’una mirada distanciada, ja sigui marcada per la geografia o pel pas del temps. En el cas alemany, el boom de la narrativa històrica centrada en el nazisme va arribar de la mà de la tercera generació, l’anomenada “Revolució dels néts”. I a Espanya, ha arribat aquesta revolució? Tant Barceló com Santaeulàlia escriuen des d’una mirada allunyada. Barceló escriu des d’Àustria, el seu país d’acollida. I Santaeulàlia, en canvi, escriu des de casa nostra: però, després d’haver viscut a l’estranger. Casualitat?\nSegons Sala Rose, a casa nostra la “memòria no acaba d’abraçar la història”. Estem, encara, immersos en el procés de creació i construcció d’una memòria històrica, que no deixa de ser un discurs compartit sobre la història. La literatura es converteix en veu (o altaveu) d’aquesta història viva, escrita entre tots. I Taronges de sang és una veu més en aquest recorregut a mig fer, en aquest entramat que és la memòria històrica. En paraules de Sala Rose, és una novel·la calidoscòpica amb infinitat de miralls, veus i perspectives, que recorda la novel·la familiar de Thomas Mann, Els Buddenbrook. D’alguna manera, la novel·la és un retrat de l’Espanya de finals del segle passat, però, també de l’Espanya d’avui. Boos aconsegueix esbossar un retrat polièdric i plural de la idiosincràcia i la història contemporània espanyoles. Dues famílies, dos països, tres generacions i un sense fi d’històries: una novel·la que neix de la distància, però també de l’empatia. A Taronges de sang l’ara i l’ahir, l’aquí i l’allà, l’oblit i la memòria, la paraula i el silenci s’entrellacen. Som fruit de la nostra memòria però també de l’oblit, com ens recordava Paul Ricoeur. Es pot viure sense oblidar? I sense recordar?\nL’autora utilitza tres vegades l’expressió “de la mà de” al llarg del text. A més de la poca cura que demostra repetir tants cops una mateixa expressió en un text tant breu, aquesta locució no està reconeguda al GDLC, encara que últimament se sent a tot arreu (també en castellà i també erròniament). La locució més propera, “de pròpia mà”, té un significat (‘autògraf’ o ‘personalment’) que no s’adiu amb l’ús que es fa d’aquesta frase inventada, la qual es remplaça fàcilment per “per obra de” o “gràcies a” i fins i tot, a vegades, simplement per les preposicions “per” o “amb”.\nFaig aquest comentari perquè crec que un digital de cultura tan excel·lent com Núvol ha de posar una cura especial en la llengua.


Cheap Flights d' Alacant a Sevilla from 11 € - KAYAK\nTroba vols barats d' Alacant a Sevilla\nALC — SVQ\nCerca a centenars de webs de viatges alhora per trobar ofertes de vols cap a Sevilla.\nGood to know - Cheap tickets d' Alacant a Sevilla\nL'època més habitual per volar amb un augment del preu del 48 % de mitjana.\nVol de Alacant-Elx a Sevilla\nQuan és millor reservar un vol des de Alacant cap a Sevilla\nCerques un vol barat? El 25 % dels nostres usuaris ha trobat vols per a aquest itinerari per 28 € o menys només anada i 37 € o menys anada i tornada.\nEl vol més barat de Alacant a Sevilla es va trobar, de mitjana, 72 dies abans de la sortida.\nPMF per a la reserva de vols d' Alacant a Sevilla\nQuines aerolínies ofereixen polítiques de cancel·lació flexible per als vols d' Alacant a Sevilla a causa de la COVID-19?\nRyanair no aplica les taxes per canvi i cancel·lació als vols d' Alacant a Sevilla. Consulta'n la política al web de reserves.\nQuant de temps dura un vol de Alacant a Sevilla?\nUn vol directe triga una mitjana de 1h 15min, i recorre una distància de 478 km.\nQuants vols hi ha entre Alacant i Sevilla?\nDe mitjana, hi ha un total de 3 vols directes setmanals que connecten Alacant i Sevilla.\nQuin és el dia de la setmana més barat per volar de Alacant a Sevilla?\nPer volar de Alacant a Sevilla, dimarts és el dia, de mitjana, més barat, i dissabte el més car. Per volar de tornada de Sevilla a Alacant, les millors ofertes generalment es troben en dijous, i divendres és el dia més car.\nQuins aeroports faré servir quan voli de Alacant a Sevilla?\nL’aeroport de Alacant s’anomena Alacant-Elx, i l’únic aeroport de Sevilla és Sevilla.\nQuin és el primer vol d' Alacant a Sevilla?\nEl primer vol surt d' Alacant a les a les 6:15 i aterra a Sevilla a les a les 7:30.\nQuin és el darrer vol d' Alacant a Sevilla?\nEl primer vol surt d' Alacant a les a les 13:25 i aterra a Sevilla a les a les 14:40.\nQuines aerolínies ofereixen vols directes entre Alacant i Sevilla?\nRyanair és l'única aerolínia que ofereix vols directes d' Alacant a Sevilla.\nQuins models d'avió volen més sovint d' Alacant a Sevilla?\nEl model d'avió que fa amb més freqüència l'itinerari de Alacant a Sevilla és Boeing 737-800 Passenger/BBJ2 (winglets).\nQuins dies hi ha vols directes d' Alacant a Sevilla?\nPots agafar un vol directe d' Alacant a Sevilla els a dimarts, dijous, i dissabte.\nCom troba KAYAK preus tan baixos per a vols d' Alacant a Sevilla?\nKAYAK és un motor de cerca de viatges. Cerquem per tot Internet per trobar els millors preus per als nostres usuaris. Amb més de 2 mil milions de sol·licituds de vols anuals, podem mostrar una varietat de preus i opcions per a vols d' Alacant a Sevilla.\nCom m'ajuda l'eina de predicció dels preus dels vols de KAYAK a triar el moment adequat per comprar el meu bitllet d'avió d' Alacant a Sevilla?\nL'eina de predicció dels preus dels vols de KAYAK utilitza dades històriques per determinar si és probable que el preu d'un vol a Sevilla d' Alacant canviï en els propers 7 dies perquè sàpigues si és millor esperar-se o reservar-lo ara.\nQuina és l'opció de KAYAK Mix per als vols d' Alacant a Sevilla?\nKAYAK Mix et permet combinar bitllets d'un sol trajecte per estalviar diners. Pots volar a Sevilla amb una aerolínia i tornar a Alacant amb una altra.\nEn què consisteix l'opció de "dates flexibles" de KAYAK i perquè l'he de tenir en compte si busco un vol d' Alacant a Sevilla?\nDe vegades, les dates de viatge no són inamovibles. Si tens una mica de flexibilitat, l'opció de dates flexibles et mostra totes les opcions per volar a Sevilla d' Alacant fins a 3 dies abans o després de les dates que triïs perquè decideixis quin vol et convé més.\nPrincipals 3 aerolínies que volen de Alacant-Elx a Sevilla\nAir EuropaPuntuació total basada en 3262 valoracions\nMesures de seguretat per a les aerolínies que volen d' Alacant a Sevilla\nLes aerolínies que volen d' Alacant a Sevilla han aplicat mesures addicionals de seguretat i han adaptat les seves polítiques per atendre millor els seus clients. Les polítiques varien en funció de l'aerolínia.\nNeteja diària, instal·lació de filtres HEPA a la cabina en els vols d' Alacant a Sevilla\nÚs de la mascareta obligatori a bord, en els vols d' Alacant a Sevilla es proporcionen mascaretes\nNo es poden reservar els seients del mig en els vols d' Alacant a Sevilla\nProves d'anticossos i proves de símptomes per als vols d' Alacant a Sevilla\nCanvis sense despeses. Cerca de vols flexibles d' Alacant a Sevilla\nReserva vols barats d' Alacant a Sevilla\nVols Alacant - Sevilla\nCompara mitjans de transport per anar de Alacant a Sevilla\n43 € 1h 15min\n186 € 0h 00min\n130 € 10h 10min\nSearch Sevilla flights on KAYAK. Find special offers and cheap tickets to Sevilla from Alacant. KAYAK searches hundreds of cheap flight ticket sites to help you find cheap airfare and book the flight that suits you best. With KAYAK you can also compare prices of plane tickets for last minute flights to Sevilla from Alacant.


Sant Feliu de Pallerols (Garrotxa), 1972\nXavier Solà Colomer és professor de geografia i història a l’ensenyament secundari (Institut Vescomtat de Cabrera, Hostalric). Ha fet un màster en museologia i patrimoni i és doctor en història per la Universitat de Girona (2005), amb una tesi doctoral sobre les visites pastorals als bisbats de Girona i Vic (1587-1800). Ha gaudit de diverses beques de formació Intercampus a la Universitat Nacional San Cristóbal de Huamanga (Ayacucho, Perú) l’any 1996, on va realitzar tasques de catalogació arqueològica d’objectes precolombins; a la Pontifícia Universitat Javeriana de Bogotà (Colòmbia) l’any 1997, on va participar en el taller d’elaboració d’una guia arquitectònica de la capital (dirigida per Germán Rodrigo Mejía), i a la Universitat Internacional SEK (Santiago de Xile) l’any 1998, on va exercir la docència en diversos cursos d’història de l’art i va col·laborar en el projecte museogràfic del Museu d’Art Religiós Dominic en la Recoleta Dominica. És membre de les juntes del Patronat d’Estudis Històrics d’Olot i Comarca (PEHOC) i de l’Associació d’Història Rural (AHR).\nCom a investigador, s’ha centrat en qüestions sobre el Barroc i l’època moderna a Catalunya en diferents aspectes. Ha publicat la tesi doctoral La Reforma Catòlica a la muntanya catalana a través de les visites pastorals. Els bisbats de Girona i Vic (1587-1800) (Girona, Associació d’Història Rural / Centre de Recerca d’Història Rural de la Universitat de Girona / Documenta Universitaria, 2008). La tesi estudia els efectes, a llarg termini, del Concili de Trento en un seguit de parròquies rurals i de muntanya (a la Garrotxa, la Selva i Osona), a través de les visites pastorals. També ha estudiat la parròquia a través de la fotografia històrica, amb un projecte comú amb Maria Garganté (Revista d’Etnologia de Catalunya, Barcelona, desembre 2010).\nHa elaborat les guies urbanes dels pobles garrotxins de Sant Feliu de Pallerols (2002) i de les Planes d’Hostoles (2002), conjuntament amb Montse Auguet, i d’Amer (2011). S’ha centrat en l’estudi del patrimoni de l’època moderna, com ara l’ermita de Santa Cecília (La Comarca, Olot, novembre 2000); la capella del Roser (Annals del Patronat d’Estudis Històrics d’Olot i Comarca, Olot, 2005) i el santuari de la Mare de Déu de la Salut (Barcelona, Publicacions de l’Abadia de Montserrat, 2003), tots dos de Sant Feliu de Pallerols; la destrucció del patrimoni eclesiàstic gironí als segles xvi i xvii, a L’època del Barroc i els Bonifàs (Barcelona, Universitat de Barcelona, 2007); l’església de Sant Vicenç de Besalú (Besalú, Ajuntament de Besalú, 2008); l’hospital Sant Jaume d’Olot (Olot, Ajuntament d’Olot, 2010), i el monestir de Santa Maria d’Amer (Barcelona, Fundació Noguera, 2010). També ha estudiat els retaules barrocs de Sant Feliu de Pallerols (Ausa, Vic, 2000) i de les Planes d’Hostoles (Annals del Patronat d’Estudis Històrics d’Olot i Comarca, Olot, 2005). Es pot trobar una visió de conjunt d’aquest període en el llibre, en col·laboració de Francesc Miralpeix, L’art barroc a Girona (Girona, Diputació de Girona, 2011), una acurada síntesi entre la divulgació, la recerca i la restitució d’un art menystingut.\nEstà preparant, conjuntament amb Miquel Puig, un estudi sobre els retaules barrocs de la Garrotxa, «On és l’art barroc de la Garrotxa?» (El Cartipàs, Olot, novembre 2010). També té enfocades les seves recerques entorn la construcció, l’urbanisme, la producció i el consum artístic en el trànsit dels segles xvi al xvii en el context de la parròquia catalana.


Tirisiti marxa a terres llunyanes | Teatre Principal d'Alcoi\nTirisiti marxa a terres llunyanes\nEl passat dilluns l'alcalde, la regidora de cultura i la resta de responsables del Betlem de Tirisiti van acomiadar els titelles de Tirisiti, Tereseta i la filà Cordón que un any més formaran part de l'exposició internacional "Ventana al títere Ibérico" que enguany es celebra al Performing Arts Museum of the National Theater of Korea a Seúl.\nL'exposició ofereix una amplia panoràmica de l'art del teatre de titelles a la Península Ibèrica, des del segle XVIII fins a avui, amb més de 350 exemplars històrics precodents d'Espanya, Portugal i Iberoamèrica.\nÉs una mostra única, donat que reuneix titelles de gran significat històric. S'inicia amb les peces més antigues, del s. XVIII, y continua amb ejemplars d'estils i procedències molt diverses. Destaquen els "Titeres de la Tia Norica" de Cádiz de finals del s. XIX i El Betlem de Tirisiti, ambdós espectacles van ser guardonats amb el Premi ASSITEJ-ESPAÑA de 2006, i ja van participar en la darrera exposició l'any 2008 celebrada a Nova Delhi, Xina i Mèxic.\nTambé s'exhibeixen exemplars dels primers anys del s.XX, com els ninots i escenografies realitzades en 1927 per Ignacio Zuloaga per al "Retablo de Maese Pedro". De Portugal procedeixen els titelles del Maestro Talhinhas per al "Auto de la Creación". El recorregut finalitza amb exemplars contemporanis de coneguts creadors.\nLa mostra presenta titelles de diversos tipus, des dels que es manipulen amb els dits o amb fils, fins a alguns que s'accionen mitjançant les tecles d'un piano.\nEnguany Tirisiti visitarà Seúl i posteriorment altres països asiàtics com Vietnam formant part novament d'aquesta exposició "Ventana al Títere Ibérico" i del que podeu consultar el catàleg passat fent clic a la imatge de la portada.\nLa Gran Muralla Xina, a Tereseta li agrada més pegar la volta als ponts.\nUna de les piràmides que vam visitar a Mèxic, més escales que la costera del Gurugú\nAl Taj-Mahal, Tereseta no va voler posar-se a la foto


Compost inorgànic com més gran sigui la força - notícies - Guangdong Nanhai ETEB Technology Co, Ltd\nCompost inorgànic com més gran sigui la força\nSilici inorgànic compostos CEMENTANTS desenvolupament d'aplicacions refractaris de refractaris de ciment compost de silicona material resistent a l'aigua i àcid resistència a causa de les condicions d'Enginyeria complexes, el projecte abans i després de la calor del medi àcid i aigua , o en la calor quan el paper del medi àcid, compostos inorgànics que requereixen refractories té resistència tèrmica i resistència àcid i aigua. Inorgànica compost no climatitzada got d'aigua refractari exemplar immersa en diferents tipus i concentracions d'àcid a la taula després disminuït emmagatzematge en l'aigua que en la força àcid d'emmagatzematge, que a l'aire també curat força disminuït.\nPerquè hi ha no similar a l'aigua de l'àcid entre el silicat i la reacció àcida, gel de silicat ja no es genera, però es dissoldrà el material soluble, compost inorgànic l'estructura no és estret, disminució de la intensitat, el contrari l'àcid concentració de la major força refractari també superior, indicant que el paper de l'àcid i silicat d'enfortir i millorar la força.\nActuació refractari d'alta temperatura de silicat de sodi, compost inorgànic àcid i aigua resistència i la naturalesa de silicat de sodi, fluorosilicate contingut en sodi, tipus agregat, en la producció ha de ser estrictament controlades. Mòduls de silicat de sodi en el rendiment d'alta temperatura de materials refractaris. Àcid i aigua resistència té un impacte significatiu, alt mòdul, compost inorgànic amb bona resistència àcid i aigua i mòdul d'actuació alta temperatura és baixa reduirà aquestes propietats. Generalment triar que el mòdul és millor.\nA casa i a l'estranger en l'aplicació de compostos inorgànics silici en el desenvolupament de refractories, hi ha informes relacionats, noves tecnologies i nous materials segueixen apareixent les noves patents. Producció proposades-compost inorgànic desenvolupat per a una varietat de condicions industrials per a la utilització de materials refractaris ambientals a les necessitats de diverses indústries. En les condicions industrials de compostos inorgànics de magnesi maó Co, Ltd, el procés de producció de refractories que contenen carboni Unit-ceràmica Corindó era estudiar i aplicar en la pràctica.\nCompostos orgànics es refereix principalment als compostos de carboni (cadena) (monòxid de carboni, diòxid de carboni, carbonats i altres compostos de carboni simples exclosos) en general. Poden ser vegetals i animals, compostos inorgànics carbó, petroli, natural gas i altre separació derivades, però principalment sintètic, segons l'estructura molecular es pot dividir en compostos de cadena recta, compostos de cyclization i compostos heterocíclics. Inorgànica compost segons grups funcionals es divideixen en hidrocarburs, alcohols, aldehids, àcids, etc. En comparació amb compostos inorgànics, espècies orgànics, generalment volàtil i baix punt d'ebullició, compostos inorgànics resposta lenta, soluble en dissolvents orgànics, pot cremar.\nCompostos inorgànics en general són denominats com compostos inorgànics diferents de carboni orgànic (orgànic), però també incloure monòxid de carboni, diòxid de carboni, carbonat, etc. de compostos inorgànics. La gran majoria de compostos inorgànics es poden classificar com a òxids, àcids, gran classe.\nUn parell de:Ús d'actuar de nitrat de plata Següent:Desenvolupament de compostos inorgànic de


Les ajudes per estudi es tornen a retallar | www.viureaaiguaviva.wordpress.com\nPàgina d'inici > notícies\t> Les ajudes per estudi es tornen a retallar\nLes ajudes per estudi es tornen a retallar\n15/12/2010 Deixa un comentari Go to comments\nAquests dies l’Ajuntament està realitzant els ingressos de les ajudes per estudi demanades al mes d’octubre. De nou aquest any, la partida corresponent a aquestes ajudes no ha estat suficient per atendre totes les sol·licituds. Lògicament depèn de l’equip de govern augmentar o no aquesta partida del pressupost, però el que no és tan lògic, és anunciar unes ajudes, sabent que no les podran concedir.\nDonat que el proper any la parida serà exactament la mateixa que la del present exercici, però que els sol·licitants a totes les franges augmentarà, potser seria més adient rebaixar entre un 15% i un 20% la quantitat que les famílies puguin demanar, i evitar haver de passar les tisores a posteriori.\nLa Marató del 2010 El Lib dub de l’escola


Ple del mes d’octubre | Ajuntament d'Amposta\nInici L’Ajuntament Grups municipals ConvergÃ¨ncia i UniÃ³ (CIU) opina Ple del mes d’octubre\nArticle del mes de novembre de 2016\nEl nostre grup municipal es va abstenir en la votaciÃ³. Aquestes sÃ³n les raons de la nostra abstenciÃ³:\nDes del nostre grup vam proposar:\n- Rebaixa del 10% de l’impost d’escombraries, rebut que paguem tots els ciutadans i que l’Ajuntament pot rebaixar quan vulgui , continuant donant igualmentels mÃ xims serveis. Resposta de l’equip de govern a la nostra proposta: NO\n- Rebaixa de l’IBI rÃºstic: els pagesos estan passant des de fa temps una situaciÃ³ complicada, per aixÃ² l’any passat ens vam comprometre a aquesta rebaixa i l’equip de govern la va acceptar. Aquest any 2017, han canviat d’opiniÃ³ i la resposta Ã©s NO\n- Bonificacions als comerciants que vulguin establir-se al casc antic o fer reformes en els seus establiments. El nostre grup municipal va proposar a l’equip de govern una ordenanÃ§a ja redactada, que nomÃ©s calia comenÃ§ar a aplicar, de manera que alguns comerciants s’haguessin pogut veure beneficiats d’aquesta iniciativa. La resposta de l’equip de govern: sÃ. PerÃ² la veritat Ã©s que continuem en el res de res.\n- Â¿QuÃ¨ passa amb la contribuciÃ³? A Amposta s’ha fet una revisiÃ³ cadastral que donarÃ lloc a un augment de l’IBI per a molts ciutadans i fins i tot se’ls pot demanar que paguin 4 anys d’endarreriments, a mÃ©s dels 60 euros que han hagut de pagar de forma obligatÃ²ria. El nostre grup va demanar a l’Alcalde que, tal i com estÃ previst dins de les seves potestats,reclami nomÃ©s l’Ãºltim any. Esperem que aixÃ es faci, ja que de no ser aixÃ, molts ampostins hauran de pagar els 4 anys anteriors, la qual cosa no ens sembla just.\nTambÃ© recordar que els que ara governen, quan estaven a l’oposiciÃ³, demanaven que es fes aquesta revisiÃ³ cadastral per tal de poder baixar la contribuciÃ³. Nosaltres sempre vam dir que fent la revisiÃ³ cadastral ens trobarÃem com ara, amb augments que no s’ajusten a la realitat. .\nBases per la contractaciÃ³ de persones aturades: AbstenciÃ³ de CIU\nNo dubtem de la bondat i la bona voluntat de fer unes bases de contractaciÃ³ que facin possible que les persones aturades puguin tenir feina, perÃ² aquestes bases s’han de fer dins la legalitat vigent.\nLes bases que ha aprovat l’ajuntament subvencionen amb un mÃnim de 250 euros a empresaris o empreses que contractin persones aturades i els facin un contracte de llarga durada, encara que aquestes empreses estiguin ubicades a qualsevol municipi. Idea molt bona, execuciÃ³ pÃ¨ssima. Segons l’informe de secretaria i intervenciÃ³, aquestes bases sÃ³n nulÂ·les de ple dret, perquÃ¨ l’Ajuntament d’Amposta nomÃ©s tÃ© competÃ¨ncies dins el seu municipi. A mÃ©s, pretenen enganyar la Generalitat de Catalunya, donant una informaciÃ³de mitges veritats.\nPer evitar la inseguretat jurÃdica que aixÃ² pot crear en les empreses i la falta de confianÃ§a que generaria si finalment aquestes empreses no poguessin acabar cobrant la subvenciÃ³, des del CIU hem demanat a l’equip de govern de l’Ajuntament que es repensin les bases i que ho apliquinnomÃ©s per empreses d’Amposta i si convÃ©, augmentar la subvenciÃ³ a les empreses ampostines contractants. D’aquesta manera possibilitem la contractaciÃ³ de persones d’Amposta que estiguin aturades, perÃ² subvencionem empreses d’Amposta. Tal i com s’han aprovat ara les bases, l’equip de govern pot acabar volent subvencionar una empresa de JaÃ©n que dÃ³na feina a un ampostÃ i finalment no poder-li pagar per haver aprovat unes bases nul.les de ple dret. .\nMociÃ³ de CiU perquÃ¨ la residÃ¨ncia d’avis tingui una gestiÃ³ pÃºblica\nAquesta mociÃ³ va ser aprovada per tots els grups, inclÃ²s l’equip de govern, que en diverses ocasions havia manifestat la seva intenciÃ³ d’externalitzar el servei.\nSempre direm el mateix: no hi ha cap empresa privada que vulgui perdre diners, per tant, Ã©s evident que si les empreses privades s’interessen per gestionar la residÃ¨ncia Ã©s perquÃ¨ preveuen que obtindran beneficis. D’aquÃ que, des del nostre grup municipal, proposem que la residÃ¨ncia sigui gestionada per la fundaciÃ³ municipal, que Ã©s pÃºblica,i els beneficis que generarÃ en el futur es quedin a les arques municipals i no en mans d’empreses privades.


MALGRAT 07: d’octubre 2010\n"UNA Y PA CASA" DEMANA:\nL'associació de jugadors del Malgrat 07 "Una y pa casa" demana la confirmació per al sopar del divendres, ja que es va a Blanes al Damajuana i s'ha de saber quants serem per encarregar taula, com a molt tard, el mateix divendres al migdia.\nEls confirmats: Paco, Clopés, Saucedo, David i Gerardo.\nApunta't aquí mateix a l'apartat de comentaris.\nPublicat per VICEPRESIDENT a 16:32 4 comentaris:\nEl Malgrat07 perd a Santa Coloma de Farners per 73-64 i acumula així dues derrotes en tres partits. En el partit es va veure clar que, després de jugar només tres partits dels cinc que ja porten els demés, l'equip està en baixa forma. Després d'aquesta derrota i de no comptabilitzar encara els dos partits aplaçats comentats anteriorment ens trobem en darrera posició per primer cop en la història del 07.\nEl partit començava amb un triple d'en Jordi Clopés així que ens confiavem una mica en que podia ser un partit per guanyar, però de seguida el Farners va posar-se a córrer al contraatac després d'aprofitar errors de llançament o de passada per part nostra fins a posar-se 10 a 3. Després de sol·licitar temps mort, 5 punts seguits d'en Jordi Martí ens apropaven a 2 al marcador però el Farners seguia corrent i agafant rebots ofensius que els permetien engreixar la diferència de punts fins al 23-16 de final de quart. El segon quart segui la mateixa tònica fins que vam endurir una mica la defensa acostant-nos fins a 3 punts. El treball defensiu era correcte, la millora del balanç defensiu estava sent la clau ja que al rival li costava més atacar en estàtic. Tot i això una empanada a final de quart, tant ofensiva com defensiva permetia que els locals fessin un parcial de 6 a 0 i marxéssin amb +9 al descans, 40-31.\nEn Javi ho tenia clar, si ens fan més de 70 punts no guanyarem. En Paco també, si seguim defensant així no tindrem res a fer. Al tercer quart va semblar que es podia reaccionar amb 6 punts seguits d'en Jordi Clopés que ens donaven una mica d'aire. Tot i això el Farners va seguir fent feina i deixant-nos a un marge considerable per sota, +14 a la meitat de quart. Llavors va venir la reacció que va començar amb un triple d'en Javi i 6 punts seguits interiors de l'Oriol que, sumat a unes bones defenses als darrers 3 minuts on el Farners només anotava 1 punt, ens deixaven 58-55. El darrer quart començava amb més emoció encara després d'una cistella d'en Jordi Martí que ens posava a 1 i ens deixava amb opcions fins que estavem a 5, demanem temps mort per intentar posar-nos per davant i de nou parcial del Farners de 5 a 0 que ens deixava groguis fins al KO final 73-64 després d'atacs a la desesperada per part nostra.\nJordi Clopés (12), Jordi Martí (7), Quirze (4), Oriol (14) i Francesc (6)\nPep (2), Javi (6), Ramon (9), Paco (4) i Edu (-)\nAbsències: David (de lluna de mel) i Kiki (de rural).\nPublicat per VICEPRESIDENT a 14:47 Cap comentari:\nCASAMENT DAVID I AINHARA\nDe moment el millor partit de l'any.\nPublicat per VICEPRESIDENT a 18:41 Cap comentari:\nPRIMERA VICTORIA EN UN PARTIT FORÇA COMPLET\nArribàvem per jugar al pavelló i encara es parlava del "comiat de solter" d'en David de feia un dia i escaix, però al començar el partit tot s'oblidà i amb una molt bona defensa i gran encert vers a cistella vam deixar al Escolapies Figueres sense possibilitats de lluitar per la victòria.\nPrimer quart on comencem amb alternances al marcador, gràcies al nefast balanç defensiu d'aquest quart que feia que els visitants estiguéssin en tot moment dins del partit amb cistelles fàcils, però la bona feina de l'Oriol i els triples dels germans Clopés, sobretot un de distància Acb o més d'en Javi, feia que marxessim al finalitzar el quart un per sobre (19-18).\nSegon quart amb 2 aspectes a destacar: el negatiu que vàrem fallar molts tirs lliures i el positiu que la gran defensa feta a partir de llavors i les sortides al contratac rapidíssimes finalitzades de manera genial per en Quirze i en Jordi Martí, feia que el descans fós més tranquil (39-25).\nTercer quart, al reves que durant molts partits de la temporada passada, sortim com motos i ben aviat posem la màxima diferència a l'electrònic (+25), encara que després d'això la típica relaxació de que tot està fet i en 4 minuts ens fan un parcial de 4 a 15. Als últims minuts de quart ens refem i acabem +19 (61-42).\nDarrer quart sense història, perquè encara quedava una setmana sinó podiem dir que estavem pensant ja en el casament d'en David de la setmana que vé. Només destacar que la majoria dels punts els van fer en aquest quart entre en Quirze, Pep i Ramon i que va haver força rotació, per 1er cop en molt de temps quasi tothom va jugar uns 20 minuts, cosa inusual!!jeje. Això és degut a que tothom vam fer un gran partit. Marcador final: 85-48.\nJordi (9 punts, 0/2 t.lliures, 3 triples i 1 falta comesa)\nJordi Martí (9 punts, 1 triple i 3 faltes)\nDavid (3 punts i 1/4 en t.lliures)\nPep (11 punts, 2/6 t.lliures, 1 triple i 2 faltes)\nOriol (11 punts, 1/2 t.lliures i 2 faltes)\nQuirze (13 punts, 1/1 t.lliures i 1 falta)\nJavi (11 punts, 2/2 t.lliures, 3 triples i 1 falta)\nEnric (6 punts, 1/2 t.lliures, 1 triple i 2 faltes)\nRamon (8 punts i 3 faltes)\nPaco (4 punts i 2/2 t.lliures)\nAbsències: Francesc (lesionat) i Edu (per la província d'Albacete).\n* La setmana que vé no juguem (el Porqueres ha acceptat l'aplaçament, GRACIES!!), degut a que hi ha el casament de l'Ainhara i en David!!! Enhorabona Amics, que sigueu molt feliços i... ens veiem al casament!!!!!!\nPublicat per VICEPRESIDENT a 12:11 Cap comentari:


Es el tronc i personatge més estimat pels infants....\nEl 24 de desembre caga el tió\nMenuts i família a l'aguait\nGaudim tots de Nadal, dolços i regals.\nLa tradició marca que han de ser els menuts de la família els encarregats de buscar un bon tronc. També seran els que faran que el tronc es converteixi en tot un personatge que, de mica en mica, cobrarà vida fins al 24 de desembre: cal que tingui ulls, nas i, sobretot, boca, i amb el fred una manteta anirà bé.\nSi no hem anat a buscar el tió al bosc, avui en dia hi ha moltes parades de fires on podem comprar-lo, també hi ha cases on el tió arriba tot sol: un dia algú pica el timbre de la porta i resulta que és el tió!\nEl tió haurà de presidir la casa durant tots els dies previs a les festes de Nadal. Caldrà que en tinguem molta cura i alimentar-lo bé per tal que es faci fort i màgic!!.\nS'ha de tenir en compte que els tions només mengen de nit, o quan estan sols, així que el millor és servir-l'hi el menjar abans d'anar a dormir. Li podem donar alguna peça de fruita o les pells, li agraden molt les de mandarina i plàtans.\nEl tió, a poc a poc i sense que ens n'adonem, anirà omplint la panxa ... fins al dia que l'haurem de fer "cagar", que recordem és el 24 de desembre.\nCom són nits d'hivern, és important, per tal que no passi fred el tapem amb una manteta ben calenteta.\nQuan arriba el 24 de desembre...\nJa podem començar a fer "cagar" el tió. Per això els més petits és col·loquen al voltant del tronc (tió) que ha d'estar abrigat i tapat amb la seva manta.\nComençarem amb molta il·lusió a cantar la cançó "caga tió, neules i torrons...", tots els nens i nens aniran donant cops de bastó al pobre tió ... i finalment ... de forma màgica ... sortiran de la seva panxa els regals i obsequis per als menuts, família i amics.\nLa tradició era que el tió "cagués" les neules, els torrons i tots els dolços i llaminadures que després s'anirien consumint durant les festes. Actualment, hi ha tios que ho fan, d'altres o combinen amb dolços i regals., tot dependrà de la bona alimentació que hagi tingut.\nEls nens i nenes cantaran i donaran bastonades al tió... aixecaran la manta i aniran trobant els regals ... mentre al tió li quedin forces!\nI quan s'acaba la festa? Antigament, quan a sota la manta s'hi trobava una arengada, això volia dir que el tió ja havia acabat!. Actualment, els tions quan es cansen poden "cagar" qualsevol cosa.\nCançó del "CAGA TIÓ"\nNo caguis arengades que són molt salades\nI un confit de tant en tant\nEn canvi, hi ha famílies que l'agafen i el cremen (recuperant una mica la tradició original) de manera que l'any següent hauran de fer-ne un altre.\nCom pot ser que un tros de fusta (el tió) esdevingui el centre de la festa i sigui un dels "personatges" importants dels Nadal?\nEl tradicional "tió de Nadal" té l'origen en una mena de festa o celebració com a agraïment i reconeixement de la importància de l'arbre i la seva fusta a les llars. D'aquesta manera, el dia 24 de desembre a la nit, després d'assistir a la Missa del Gall, la família cremava el tió, i aquest obsequiava els més petits amb dolços i llaminadures.\nDoncs l'origen està en el fet que, antigament, la fusta de l'arbre era el punt de partida per a moltes coses necessàries i quotidianes per a l'home: els mobles, les eines, les bigues de les cases i les de les vies del tren, escales, estris de casa ... Igualment, la fusta de l'arbre, cremant a la llar de foc, era la font per poder cuinar, per fer calor i caliu a les cases i per il·luminar.\nImatges: composicions Capital2020/tradicions xtec\nArticle anterior: Alcover i el Tió més llarg del món Anterior\nArticle següent: La Setmana Bio a l’escola Següent