Pols d’estels - El bloc d’Enric Marco - Pàgina 4\nArxiu de la categoria: Observació\nPublicat dins de Sistema solar i etiquetada amb Observació, Venus | Deixa un comentari\nEl pas de Venus per davant del Sol del 5-6 de juny\nPublicat el 3 de juny de 2012\nJa han passat 8 anys i la mecànica celeste no ha fallat. Venus tornarà a passar davant del Sol la nit del 5 al 6 de juny. És el que rep el nom de trànsit. L’última vegada que ho vàrem podeu admirar va ser el 8 de juny del 2004 i jo no gaudia encara del bloc Pols d’estels per anunciar-ho. Tanmateix vaig posar en marxa una pàgina web on podeu trobar tot el material generat. Part de les fotos i gràfics obtinguts llavors seran utilitzats en una sèrie d’articles que vaig a escriure sobre el tema.Venus i Mercuri són planetes que tenen les seues òrbites en l’interior de l’òrbita de la Terra. Per això sempre els veiem ben a prop del Sol, poc després de la seua posta o després de l’eixida, a diferència dels altres planetes que els podem veure a qualsevol hora de la nit.Venus i Mercuri s’alineen una vegada en cada òrbita amb el Sol i la Terra. En aquest moment formen una línea Sol-planeta-Terra i estan en conjunció inferior. A causa, però, de la seua inclinació orbital -és a dir la seua òrbita està inclinada respecte a la de la Terra- quan s’alineen amb la Terra sempre passen per dalt o per baix del Sol vist des d’ací.\nVa ser Johannes Kepler que en publicar les Taules Rudolfines el 1627, a partir de les dades planetàries obtingudes durant 20 anys pel seu mestre Tycho Brahe, qui s’adonà que Mercuri i Venus passen de vegades exactament per davant del Sol. I va predir que el 1631 ho farien. Kepler, però, va morir abans i va ser Pierre Gassendi que observa el pas de Mercuri des de Paris.\nL’observació de Venus del mateix any va ser més difícil ja que ocorria durant la nit a Europa i no era visible des d’Europa,\nUn estudi acurat dels càlculs de Kepler fet per Jeremiah Horrocks trobà que el següent pas de Venus es produiria només 8 anys més tard, el 1639. Ràpidament es confirmà que els trànsits es produeixen en grups de 2, separats per 8 anys, amb un temps de 105 o 121 anys sense cap pas entremig.\nL’astrònom reial Edmund Halley va ser qui determinà el mètode geomètric per a calcular la distància Terra-Sol (unitat astronòmica) utilitzant els trànsits de Venus. Amb l’observació del pas de Venus des de diversos llocs de la Terra i mesurant els temps dels contactes del disc venusià amb el Sol es podia calcular la unitat astronòmica i, a partir d’ella, les distàncies entre els altres planetes.\nPer això als segles XVIII i XIX es van organitzar expedicions científiques a regions allunyades d’Europa per observar aquests fenòmens. El llegendari capità James Cook, en la seua exploració del Pacífic, de Nova Zelanda i d’Austràlia, a bord del vaixell Endeavour va observar el 1769 el trànsit de Venus des de Tahití. D’altres, però, com Le Gentil, enviat a la Índia, no va tindre tanta sort. La història de les expedicions per veure els trànsits és apassionant i caldria parlar-ne en altre moment.\nActualment, el càlcul de la unitat astronòmica es fa mitjançant immensos radiotelescopis que envien fluxos d’ones de ràdio a Venus. Els astrònoms mesuren el temps d’anada a Venus i de tornada a la Terra quan aquestes ones reboten sobre el planeta. La mesura és molt precisa.\nTanmateix l’observació encara s’ho val, per veure com funciona la natura, com som capaços de predir-la i sobre tot per veure com es calculen els paràmetres fonamentals de l’univers. L’any 2004, amb un bon grup de companys vàrem observar el trànsit de Venus des de Burjassot i l’observació acurada dels temps dels punts de contacte ens donà un valor per a la unitat astronòmica de:\nunitat astronòmica en km (ua) paral·laxi solar en segons d’arc error mitjà (%)\n149 715 143 8.7873 0.078\nCom veieu un bon resultat, ja que 1 AU = 149 597 870 km segons aquesta pàgina de la NASA..\nFoto: Pas de Venus sobre el disc solar. Telescopi APO 7″ Aula d’Astronomia Universitat de València. Enric Marco.\nMarató astronòmica a Aras de los Olmos (II)\nPublicat el 14 d'abril de 2012\nCom ja vaig contar en un apunt anterior, la nit del dissabte 24 de març passat ens reunírem uns quants amics de l’Agrupació Astronòmica de la Safor (AAS), Marcelino Álvarez, el president, Ángel Requena, Maxi Doncel i jo, així com alguns membres de l’Agrupación Astronómica de Cuenca (AstroCuenca) en un dels llocs més foscos del País Valencià, Aras de los Olmos. Allí l’amic Joanma Bullón, membre també de l’AAS, que viu allí i que des del seu observatori La Cambra observa diàriament el Sol i el cel profund, havia organitzat la tercera Marató Messier.\nEl fet d’observar en una sola nit els 110 objectes celestes més bonics, i que classificà Charles Messier al segle XVIII, és una faena feixuga. Ja vaig contar l’experiència en un apunt anterior. En aquesta continuació us feré saber les altres activitats que feren altres membres de l’agrupació i que també mereixen ser contades.\nEls membres de l’Agrupació Astronòmica de Cuenca, a qui no coneixia, es dedicaren a tractar de fer fotografies d’alguns dels objectes Messier més interessants. Però el que més em va sorprendre és que sabien exactament on es trobava cada objecte al cel i, en preguntar-los-ho te l’assenyalaven exactament amb el làser astronòmic que portaven. Però, al Cèsar el que és del Cèsar, va ser Ángel Requena qui els indicà la posició del cometa Garrad en les cartes de l’Sky Atlas. Encara que brillant, el cometa no ho és tant per trobar-lo a ull nu, i gràcies a això el van poder observar.\nEl cometa Garradd fa mesos que es troba en les proximitats de l’Òssa Major. Vaig fer una fotografia de la zona celeste on havia d’estar amb una durada de 30 segons i, efectivament, molt poc per sobre del soroll de fons de la imatge, es veu un nuvolet en la zona indicada. Amb 30 segons sense seguiment, les estrelles ja no apareixen com a punts a la foto sinó com a petites traces. No es pot allargar més l’exposició de la fotografia.\nMolt millor sort i ofici va tindre el company Ángel Requena que, amb la muntura equatorial casera que l’amic Paco Pavía havia construït, va poder compensar el moviment del cel i durant 2 minuts va fer una presa del firmament i, allí entre centenars d’estrelles, va captar el cometa sense cap dubte, amb el seu nucli brillant i la seua cua escampada. L’aparell necessari per a aconseguir la proesa està descrit en l’últim número de la revista Huygens, òrgan d’expressió de l’AAS i que pot llegir-se ací. L’article és un poc tècnic, però recomane als lectors realment interessats en el tema de la fotografia astronòmica que lligen l’article original. I a veure si un dia vos presente una foto meua feta usant aquest aparell de seguiment.\nÁngel Requena va aconseguir unes fotos espectaculars del cel amb la seua càmera reflex i la muntura “made in Paco“. La foto de portada d’aquest article n’és la prova.\nL’original d’aquesta foto sense textos mostra centenars d’estels però si li posem els dibuixos de les constel·lacions es veurà molt més clar l’amplitud del camp observat i els 6 objectes Messier captats en una única imatge: M35, al peu dels Bessons, M36, M37 i M38 en Auriga, M44, el Pessebre, i M67 en Cancer. També són destacables els altres objectes de camp profund aconseguits: NGC2264 (Nebulosa del Con), NGC2237 (Nebulosa de la Roseta) sota el Bessons, NGC2355 i NGC2395 entre Geminis i Canis Minor, a, i NGC1893, NGC1857 i NGC1664 en Auriga. La imatge del cel de la portada es veu petita però si la punxeu o la descarregueu la podreu veure més gran i n’apreciareu millor la bellesa.\nMarcelino Álvarez, el nostre president, amb el Celestron de 30 cm, va fer algunes observacions visuals interessants del cometa, de la galàxia M95 i de Saturn però no va poder fer cap fotografia per problemes tècnics. Els astrònoms aficionats hem d’estar preparats per a aquesta circunstància. Moltes vegades no només el mal oratge pot espatllar-te una observació, sinó que un problema tècnic pot arruïnar-te la nit.\nSort de Joanma Bullón, que des del seu Observatori La Cambra, amb el seu telescopi fix de 30 cm i la seua nova càmera amb enfocament en pantalla, una solució per al mal de cap de l’enfocament nocturn d’una càmera dígital (DSLR), ens va treure en pocs minuts una imatge de la galàxia M95 i de la supernova que brillava en un dels seus braços espirals. Joanma, un enamorat de la Serrania interior i defensor dels cels foscos, ens parlà de les lluites per mantenir el cel d’Aras el més net possible de contaminació lumínica.\nI així fins que ens cansàrem. Faltava una hora per a l’eixida del Sol però estàvem realment esgotats i gelats. La temperatura ja estava sota zero a les 6 de la matinada. Així que ens retiràrem a dormir.\nFoto 1: Imatge del cel presa per Ángel Requena a Aras de los Olmos la nit del 24 al 25 de març 2012. Es veuen 5 objectes Messier i està feta amb la muntura equatorial descrita al text. Temps d’exposició 2 minuts. Ángel Requena. Amb permís.\nFoto 2: Muntura equatorial per a fer el seguiment fotogràfic del cel nocturn. Més informació als dos últims números de la revista Huygens, 94 i 95. Revista Huygens.\nPublicat dins de Telescopis i observacions i etiquetada amb AAS, Aras de los Olmos, Observació | Deixa un comentari\nMarató astronòmica a Aras de los Olmos\nEls astrònoms també fan maratons. Però en aquest cas no cal córrer sinó observar la major quantitat possible d’objectes durant tota una nit i aguantar estoicament el fred, la humitat i la fam fins que es faça de dia.\nDes de mitjans dels anys 80 es fan les maratons Messier. Cal observar en una única nit el major nombre possible dels 110 objectes que l’astrònom francés Charles Messier catalogà a finals del segle XVIII. La marató s’ha de celebrar en la segona meitat del mes de març, el més pròxim possible a l’equinocci de primavera i en lluna nova. Durant aquesta nit, tots els objectes són observables, si es busquen en l’ordre correcte i no es bada massa.\nCharles Messier, astrònom caçador de cometes, observava en la seua cerca alguns objectes brillants que sempre romanien al mateix lloc. Per evitar confondre’ls amb cometes els llistà i crea, així, el primer catàleg d’astres no estel·lars de la història de l’astronomia. Diu la llegenda que el 28 d’agost de 1758 començà el seu llistat amb la Nebulosa del Cranc (M1) quan estava buscant el cometa Halley al cel. El catàleg de Messier conté els 110 objectes més brillants del firmament i inclou nebuloses, cúmuls oberts, cúmuls globulars i galàxies.\nLa nit del dissabte 25 de març passat ens reunírem uns quants amics de l’Agrupació Astronòmica de la Safor (AAS), Marcelino, el president, Ángel, Maxi i jo, més alguns membres de l’Agrupación Astronòmica de Cuenca (AstroCuenca). Tots comptàrem amb l’ajuda i l’amistat de Juanma Bullón, membre de l’AAS que viu a Aras de los Olmos i que des del seu observatori La Cambra observa diàriament el Sol i el cel profund.\nTot i que a la Safor estava el cel completament cobert de núvols, m’asseguraren que a Aras de los Olmos (els Serrans) estaria totalment ras. Però en arribar-hi, a la posta de Sol, hi veiérem tants núvols com a Tavernes. Res a fer sinó sopar i fer la xarrada amb els amics, que feia temps que no ens véiem. Les previsions havien assegurat que tot estaria bé, però semblava que s’havien equivocat.\nTanmateix, en havent sopat els núvols desaparegueren de sobte i el cel se’ns presentà negre i ben fosc. Només els llums de la distant València apareixien pel sud-est i els fanals rojos intermitents i absurds dels molins de vent sobre la Muela de Santa Catalina ens feien la guitza.\nMentre altres buscaven el cometa Garrand que encara es veu prop de l’Òssa Major, jo muntava el petit telescopi Celestron Nexstar 130 SLT, li posava les coordenades del lloc i l’alineava amb dues estrelles. Aquesta operació, encara que tediosa, és essencial per poder localitzar ràpidament i amb precisió els objectes demanats.\nJa eren les 11 passades quan Maxi i jo ens posàrem mans a la feina per trobar els 110 objectes del catàleg. Utilitzàrem la cerca automàtica amb l’Autostar encara que la marató canònica exigeix buscar els objectes sense ajuda computacional.\nJa feia quasi 3 hores que s’havia fet de nit i, per tant, havíem perdut ja els 10 primers objectes. Que hi farem!\nOrió estava ponent-se, Venus brillava entre els núvols que quedaven per l’oest. Mart, prop de Regulus, brillava dalt en Leo. Saturn i Spica feien de doble far celeste.\nA primeries la cosa no semblava funcionar bé, doncs ja tots els primers membres del catàleg estaven molt baixos i els arbres o les edificacions dels voltants n’impedien l’observació.\nEl primer objecte aconseguit va ser el M45. Però aquest no sé si compta, ja que són les Plèiades, un cúmul obert d’estels a Taure, i que s’observa a ull nu. El veiérem, molt baix sense telescopi.\nEl següent, M42, és la nebulosa d’Orió i també es podia veure ja ben baixa a l’espasa del gegant caçador.\nLa poca potència òptica del telescopi no ens permetia observar les galàxies dèbils i, a més a més, la muntura altazimutal en forma de braç, juntament amb les potes del trípode impedien observar objectes prop del zenit, és a dir, objectes situats dalt del cap. Aquests calgué tornar a buscar-los més endavant, quan estaven més baixos.\nLa temperatura anava baixant de mica en mica i de manera inexorable. A la 1 de la matinada ja estàvem a 2 graus.\nDes d’un telescopi de 30 cm observàrem la galàxia espiral barrada M95 amb la supernova descoberta l’altre dia situada en un dels seus braços. Aquesta galàxia, situada a només 37 milions d’anys llum de nosaltres, sembla un objectiu fàcil per a telescopis mitjans, però no pas per al nostre.\nA poc a poc anaven eixint les constel·lacions de l’estiu. Lira ja estava alta. Per sota el Cigne i a la dreta l’Àguila. Les seues estrelles principals formen el triangle d’estiu que ja s’observava en aquestes hores de la matinada.\nDe mica en mica, ben calents amb els nostres abrics, bufandes i guants, anàvem enllestint el catàleg. Els objectes que es localitzen sobre les constel·lacions d’estiu són molt més fàcils de caçar i van caure tots, un rere l’altre.\nEl primer és M5, un cúmul globular fàcil d’observar. És visible a ull nu, si saps on mirar, clar, i situat a la constel·lació de Serpens.\nM13, el més gran i brillant cúmul globular, es troba en Hèrcules. Va ser descobert per Edmond Halley l’any 1714.\nM57 és la famosa nebulosa de la Lira, que amb una forma de toro, o “Donuts” és un objecte digne d’admiració. La seua anella amb la zona fosca central és un exemple de nebulosa planetària, residu de la mort d’una estrella de poca massa.\nLes constel·lacions de Scorpio i Sagitarius allotgen una quantitat immensa d’objectes de cel profund. Passàrem ben bé una hora explorant aquestes dues constel·lacions. Veiérem molts cúmuls globulars i cúmuls oberts, com per exemple M4, el cúmul globular més pròxim a la Terra, a només 7200 anys llum; o com el M21, un cúmul estel·lar amb una seixantena d’estels.\nEren ja les 5 (o potser caldria dir les 6 pel canvi d’hora) i ens quedaven encara 10 objectes per sota de l’horitzó est que encara havíem d’esperar que isqueren. Estàvem cansats i decidírem plegar. Havíem observat en total 56 objectes, la majoria d’ells, astres que no havia vist mai.\nAnàrem a dormir. La temperatura ja era d’un grau sota zero. El cristall del cotxe tenia una capa de gel.\nL’any que ve ja tractarem de superar-nos, portarem un telescopi millor i a veure si fem els 110.\nFoto 1: De dalt a baix: Les Plèiades (M45), Venus i Júpiter en l’horitzó oest, entre els núvols. L’exposició està forçada perquè es vegen millor els objectes. La nit era realment molt més fosca. La línea que apunta a Júpiter és un avió que passava i que ha deixat una traça en la foto de llarga exposició. Aras de los Olmos, 24 de març 2012. Enric Marco.\nFoto 2: Vista nocturna d’Aras de los Olmos, amb els llums dels aerogeneradors amb llums roges estàtiques i circulars intermitents. Enric Marco.\nFoto 3: Llums de la ciutat de València, situada a 100km, que es reflecteixen en els núvols baixos. Un clar excés de llum. Enric Marco.\nFoto 4: Constel·lació de l’Óssa Major. Enric Marco.\nLa Lluna canvia de grandària\nPublicat el 20 d'octubre de 2011\nQué us pensàveu? Que la Lluna es veia sempre igual? Observeu atentament la fotografia adjunta. Punxeu sobre ella per fer-la gran. Dues llunes observades en dos dies diferents d’enguany.\nLa grandària és ben diferent. I és que cal recordar que la Lluna fa una òrbita el·líptica al voltant de la Terra i, per tant, hi ha un lloc en que està més prop, punt anomenat perigeu i un altre lloc en que la Lluna es troba més lluny de nosaltres, punt anomenat apogeu. I això passa cada òrbita (mes sideral) de la Lluna que dura 27.3 dies. El problema és que en general aquests punts no coincideixen amb una Lluna totalment il·luminada, sinó amb quart minvant o creixent o qualsevol altra fase. I, d’aquesta manera, no es poden comparar bé les mides de la Lluna. Només en la fase de plena podem comparar-les bé.\nEnguany, però, hem tingut la sort que el perigeu va coincidir amb la Lluna plena del passat 20 de març i l’apogeu ha coincidit amb la Lluna plena del 12 d’octubre. Evidentment no són el perigeu i l’apogeu de la mateix òrbita.\nLa diferència de distància en quilòmetres és d’uns 50000 km. I la diferència de grandària és ben apreciable. Pensant-ho bé i observant les imatges no acabe d’entendre com els antics no ho tingueren en compte i s’entestaren en imposar una òrbita circular a la Lluna. I, és que la idea de la perfecció de l’esfera i de la circumferència va pesar molt en l’astronomia antiga fins que Kepler descobrí la el·lipticitat de les òrbites planetàries amb els vint anys d’observacions de Mart del seu mestre Tycho Brahe.\nI, a més a més, com a valor afegit, a les fotos, s’aprecia clarament el fenomen de libració en latitud pel qual la Lluna fa oscil·lacions de nord a sud. El cràter Tycho, ben visible a la part inferior de la Lluna, prop de la zona polar sud lunar, envoltat d’irradiacions, ha canviat de lloc d’una imatge a l’altra.\nI és que la Lluna té molt de misteri i de poesia.\nImatge: La Lluna plena el 20 de març i el 12 d’octubre. Punxeu sobre la foto per veure-la més gran… Autor: Enric Marco.\nJosep Costas, astrònom i constructor d’espills\nPublicat el 12 de juliol de 2011\nL’astrònom Josep Costas morí dissabte passat al seu domicili de Barcelona als 93 anys. Per als que no heu començat la passió per l’astronomia des de baix, construint-vos el vostre telescopi, potser el nom us diga ben poc però el treball de Costas va permetre que tota una generació d’astrònoms aficionats poguérem tindre el nostre primer telescopi.\nCostas, des de la rebotiga del seu colmado La Fontana de Oro al carrer Aragó, cantonada Balmes a Barcelona, era un expert en el polit d’espills per a reflectors. Més de 3500 en va fer, amb uns preus molt competitius.\nPerò Josep Costas no era només un constructor d’espills sinó també un expert observador del cel i sobretot del Sol.\nJosep Costas va néixer a Sant Celoni el 18 de gener de 1918, a uns 40 km de Barcelona. Un cel net i clar en el que la contaminació lumínica no era encara un problema. Fins els 15 anys no mostrà un especial interès per l’astronomia fins que, l’any 1933, un seminarista de nom Arturo li mostra el cel una nit de passeig. Josep queda meravellat i decidí crear l’any 1936 una agrupació astronòmica, la PDA (Pro divulgació astronòmica) en que amb un grup d’amics es dedicà a observar el cel i a construir els seus primers telescopis amb lents d’ulleres i lupes.\nVa ser per aquella època, amb uns 18 anys que visitaren l’astrònom Josep Comas i Solà que vivia a la seua Villa Urània al barri de Sant Gervasi, tocant a Gràcia. Comàs i Solà, gran divulgador astronòmic, amb 1200 articles a la Vanguardia, i descobridor de 14 asteroides, s’alegrà de l’espenta dels joves astrònoms i els animà a seguir. La segona visita li portaren un sac de creïlles ja que veieren que la situació familiar de l’astrònom era de penúria. Va ser per aquella època que la mare d’un dels membres va veure en una casa d’un poble pròxim un telescopi que feia nosa als propietaris. El van comprar per pocs diners i pogueren per fi observar el cel en condicions amb un refractor de 75 mm. Josep Comàs i Solà els continua ajudant amb el seu nou telescopi però morí el desembre de 1937 per una bronconeumonia per estar massa temps observant a la fresca.\nLa guerra acabà i Josep tingué la sort que no el cridaren al front. La república fou aniquilada per les tropes franquistes. Aquestes, però, si que el cridaren a files durant més de dos anys. Josep, però, continuà observant des de la caserna amb telescopis improvisats.\nEn tornar a casa continuà amb l’astronomia, cosa que la seua família no veia de bon grat cal havia de dedicar-se a alguna cosa de profit. Va organitzar alguna exposició astronòmica al poble amb gran èxit però al cap de pocs anys el seu germà major, l’hereu, es quedà la fàbrica de pastes familiar i a ell li oferiren un colmado a Barcelona. Va ser quan es comprà el seu primer telescopi de veritat, un refractor de la marca francesa Mailhat de 110 mm d’obertura. Costà 25000 pessetes de l’any 1950.\nL’any següent obria la tenda de queviures la Fontana d’Or, carrer Aragó, cantonada Balmes i es casà amb la Teresa Gual. El negoci anava molt bé, però ell s’escapava a migdia per observar el Sol encara que la cua de la clientela fora llarga. Sort de la dona que tenia…\nL’any 1959 un amic el convenç per a que es fera ell mateix els espills. Al principi no se’n fiava dels telescopis refractors ja que ell tenia un Mailhat preciós, però aprengué a fer-los ràpidament i molt bé. En la rebotiga els anava fent quan no tenia clients a la tenda o fins i tot quan en tenia. Aquests clients no entenien el que feia. Durant la seua vida va fer més de 3500 espills que va vendre, a preu de cost, a milers d’astrònoms principiants de tot l’estat. Ací podeu veure el mapa amb l’ubicació d’alguns d’aquests telescopis que usaven un espill made in Costas. Jo també en tinc un, guardat en una andana, que forma part d’un telescopi que vaig fer en acabar Física. Quan puga, li faré una foto al meu primer telescopi i us el presentaré.\nLes observacions diàries del Sol i el polit d’espills les va fer tota la vida conjuntament amb la venda de queviures fins que Josep Costas es jubilà el 1984. Aleshores es pogué dedicar a la passió de la seua vida. Ja s’endinsà plenament en l’astronomia.\nTota la vida va escriure el butlletí o els diaris de la PDA, amb les seues observacions i també dels seus col·laboradors, amb anotacions precioses i dibuixos detallistes com aquesta observació de l’aproximació de Mart de l’any 1954.\nJordi Lopesino, de la revista Astronomía, l’entrevistava fa uns anys i va comprovar que calia fer-li un gran homenatge a aquest homenot que va permetre que molts ens dedicarem més fàcilment a l’astronomia observacional. Li va obrir una pàgina web, amb la seua biografia, la ubicació dels seus telescopis i la digitalització dels seus quaderns. L’any passat a la reunió del RETA 2010, a Aras de los Olmos, ens feu un repàs de la seua vida. Ja ens digué que la salut de Josep Costas era fràgil i dissabte va arribar a la seua fi.\nNomés em resta dir: Gràcies, Josep.\nNota: La informació sobre Josep Costas l’he obtinguda de la web creada per Jordi Lopesino. Allí podeu trobar molta més informació detallada.\nFotos: Cosmofísica, Ángela del Castillo.\nPublicat dins de Astrònoms d'ara i d'abans i etiquetada amb Josep Costas, Observació, Telescopi | Deixa un comentari\nAstronomia amb l’Iphone\nEn els temps que corren i amb els avanços de la tecnologia digital, qui no fa fotografia astronòmica és perquè no vol.Les càmeres fotogràfiques digitals estan ara a l’abast de qualsevol butxaca i permeten obtenir fotografies del cel nocturn de manera molt senzilla. L’únic problema amb la fotografia del cel és el temps d’exposició, és a dir el temps en que el seu objectiu roman obert. Cal molt de temps per il·luminar bé el sensor CCD. De dia les càmeres obrin l’objectiu de 1/125 s a 1/1000 s segons les condicions d’il·luminació. Temps més llarg com 1/60 s, 1 s, o més encara necessiten que s’utilitze un trípode per que la foto no isca moguda i per tant borrosa. I també s’ha d’usar el disparador automàtic per a no tocar la càmera. Només per pitxar el disparador manual a aquestes baixes velocitats, la foto ja eixirà moguda.\nEn càmeres reflex digitals s’ha de fer de manera semblant per fotografiar el cel nocturn. Programa nocturn, trípode i disparador automàtic. En aquest cas també es pot usar un disparador amb cable. Amb aquestes càmeres existeix la possibilitat d’augmentar el temps d’exposició tot el temps que es vulga. Només cal usar l’opció Bulb. Amb ella l’objectiu romandrà obert rebent tota la llum necessària per a obtenir una bona fotografia del cel estrellat. El temps necessari no ha de passar d’uns 30 segons. Més enllà ja apreciareu la traça de les estrelles per causa de la rotació de la Terra. Però potser esteu interessats en fotografiar justament aquest efecte.\nPerò realment del que volia parlar és de la facilitat de fer fotografia d’objectes com la Lluna (sobretot) i dels planetes a través d’un telescopi. Si teniu un telescopi que no useu massa o veieu que alguna agrupació astronòmica ha plantat els seus telescopis a la plaça del vostre poble, tracteu de fer una foto amb la vostra càmera digital a través del telescopi posant-la justament on posaríem l’ull, just a l’ocular del telescopi. Que no porteu la càmera a sobre? Mala sort.\nHi ha una solució, però, en aquest cas. Tothom porta un mòbil amb càmera a sobre. Doncs tracteu de fer una foto a la Lluna a través del telescopi. Jo ho vaig fer l’altre dia amb l’Iphone d’un visitant a l’Aula d’Astronomia. Només cal encarar l’objectiu de la càmera del mòbil a l’objectiu del telescopi i amb una mica de paciència i traça. Voilà! Ja has aconseguit la primera foto astronòmica.\nFotografia: Quart creixent de la Lluna feta amb un Iphone 4 i usant el telescopi Apocromàtic de 7″ de l’Aula d’Astronomia de la Universitat de València. No usar sense permís de l’autor.\nPublicat dins de Telescopis i observacions i etiquetada amb Lluna, Observació | Deixa un comentari\nObservem el cel de l’hivern a Tavernes\nPublicat el 23 de febrer de 2011\nObservem el cel demà dijous 24 de febrer a Tavernes de la Valldigna des de les 20:00 a les 22:00 h. Les activitats de la Setmana Muntanyera i Cultural del Centre Excursionista de Tavernes inclouen també una observació astronòmica des del 2009, l’Any Internacional de l’Astronomia.Aquesta observació està organitzada per l’Agrupació Astronòmica de la Safor i el Fotoclub del Centre Excursionista de Tavernes.\nL’Ajuntament de Tavernes de la Valldigna col·labora amb l’activitat des de la seua Regidoria de Cultura. I tindrem la sort que ens apagaran els llums de la zona d’observació.\nEl lloc és fàcil de trobar. Serem a la zona dels Sequers, al camp de rugbi i enfront del Cementeri, entre els finals dels carrers la Dula i Monestir de la Valldigna.\nPer suposat que l’activitat és oberta a tothom. I en especial tots els lectors d’aquest bloc esteu convidats. Si esteu per la Safor no us ho perdeu.\nPublicat dins de Telescopis i observacions i etiquetada amb CETV, Observació | Deixa un comentari\nPublicat dins de Telescopis i observacions i etiquetada amb CCD, Nobel, Observació | Deixa un comentari\nPublicat el 29 de juliol de 2009\nPublicat dins de IYA2009 i etiquetada amb Observació, Viatges, Xerrada | Deixa un comentari\nI la Lluna ens amagà Venus\nDesprés d’un mes jugant a buscar-se Venus i Júpiter, ahir va ser l’apoteosi final. Tal com vaig contar en l’apunt del mes de Novembre 2008, la Lluna es va afegir a la festa celeste i va eclipsar el planeta més brillant. Anava a ser l’observació més espectacular del mes. Però, durant tot el dia va ser un dia de nervis. L’oratge no ens acompanyava gens. Els núvols passaven per dalt de Burjassot sense deixar-nos veure un bri de cel. I així semblava que anava a ser tot el dia.\nL’ocultació de Venus per la Lluna va començar a les 16:50 hores. En ser en ple dia no es podia veure res. Pero esperavem veure alguna cosa a l’eixida del planeta de darrere de la Lluna.\nEls núvols, però, no marxaven. Però com de vegades passa, dos minuts abans de l’hora fixada es van obrir les clarianes i van aparèixer la Lluna i Júpiter. Els ulls i els telescopis es van girar per captar aquest moment únic. I no va decebre ningú.\nEl mes de desembre ha començat amb una ocultació del planeta Venus per la Lluna. Una ocultació és com un eclipsi en el que un cos pròxim, en aquest cas la Lluna, tapa altre de més llunyà. Però en ser el cos ocultat tan menut passa moltes vegades desapercebut. Les ocultacions d’objectes del Sistema Solar se solen observar només en zones molt petites de la superfície terrestre. Aquesta ocultació ha estat visible només a Europa Occidental.\nTal com es conta a la previsió del butlletí electrònic de l’Agrupació Astronòmica de la Safor, el dia 1 de desembre, Venus, que presenta fases com la Lluna, estava il·luminada un 69% i tenia només un 17″ de diàmetre angular. La seua magnitud aparent era d’un -4.\nLa Lluna, per la seua banda, feia només 4 dies que havia estat en fase de nova, alineada amb el Sol, i, per tant, estava molt fina, il·luminada només un 13%.\nA les 16:50 la Lluna, en el seu camí al voltant de la Terra, tapà el planeta. No va ser visible a Burjassot ja que era de dia i, a més, estava nuvolós.\nEls membres de l’Agrupació Astronòmica de la Universitat de València van muntar els seus telescopis per observar el fenomen.\nJo vaig tractar de fer un vídeo de l’eixida del planeta de darrere del nostre satèl·lit. El núvols, però van continuar allí fins a uns pocs minuts abans de l’esdeveniment. I de sobte va passar. De darrere les muntanyes lunars va eixir la brillantor del planeta.\nDurant uns minuts i a ull nu es veia la Lluna amb un punt brillant a sota, cosa realment singular. Una emoció va recórrer tots els assistents a l’encontre del Campus de Burjassot. No deixe de meravellar-me de la precisió del càlcul de l’esdeveniment…..i de la bellesa de la natura que ens dóna aquests espectacles.\nVaig fer un petit vídeo d’on espere que trauré alguna imatge interessant de l’eixida de Venus de darrere de la Lluna. També vaig fer alguna foto amb el telescopi apocromàtic de l’Aula d’Astronomia. Amb la càmera d’una estudiant de Física vaig fer unes quantes fotos. Ella, però, en feu algunes encara més boniques.\nLes fotos es van fer amb una càmera Kodak Easy Share C713 l’1 desembre 2008 a les 18:20.\nFoto: Eixida de Venus de darrere de la Lluna. Sonia Soria\nPublicat dins de Sistema solar i etiquetada amb Lluna, Observació, Observatori, Venus | Deixa un comentari\nNit marciana a Ca les Senyoretes\nLa nit es va presentar serena i sense núvols, malgrat algunes pessimistes previsions.\nLa Nit Marciana a Ca les Senyoretes del passat 11 de juliol va seguir el guió previst. A les 22 hores observació dels anells de Saturn i del minvant Mart. Després vingué el sopar i a les 24 hores xerrada marciana amb visió dels desolats paisatges marcians en visió 3D.\nLa resta de la nit va continuar amb l’observació del rei dels planetes, Júpiter i la seua cort simètrica de llunes, fins que la pujada de la humitat va entelar els telescopis i va fer cloure la nit cap a les 2 de la matinada.\nEl dia va ser pesat amb temperatures fregant els 40 graus a València. També, a Otos, capital dels rellotges de Sol i seu de Ca les Senyoretes, l’aire era calent.\nUna hora abans de l’hora de l’encontre ja comence a muntar els telescopis. El cel és blau amb un poc de vent. El Sol ja no es veu des de la terrassa que mira al Sud, a la imponent serra de Benicadell. Prompte començarà a veure’s la conjunció dels planetes Saturn i Mars prop de Regulus, l’estel principal de Leo. Ara encara no.\nFinalment es veuen. Estan prop de l’horitzó i només el públic primerenc podrà observar Saturn. Algú que va demanar veure’l cap a les 24 hores ja no va poder ser atés.\nLa Lluna és un objectiu més fàcil. Acaba d’arribar al quart minvant i es troba clar i dalt la serra. El telescopi reflector de 25 cm és l’admiració dels primers arribats al sopar. Marcelino Álvarez, president de l’Agrupació Astronòmica de la Safor, també ha instal·lat el seu telescopi reflector i amb el màxim d’augments ja mostra els cràters de ben prop. Algun amb el pic central en primer pla i tot.\nEl meu telescopi ETX 125, una meravella d’òptica, em dona problemes d’alineació i me’n continuarà donant tota la nit. Tanmateix amb ell aconseguesc també veure la Lluna i mostrar-la als visitants que van prenent seient a taula.\nA les 22:20 trau el cap, de darrere el Benicadell, tal com estava previst, el gegant dels planetes, Júpiter, envoltat de manera simètrica, com en una desfilada, per dos llunes a cada banda. Els últims soparistes arriben i després de mirar per l’ocular breument, s’asseuen. Aquest és el moment de deixar-ho i seure per gaudir del sopar d’Assumpció.\nA la taula coincidesc amb coneguts i velles amistats, com Susi, que feia més de 20 anys que no veia. Amb l’activista cultural Pep Alminyana, que ens contà les darreres novetats de l’actuació de Paco Muñoz a Bocairent, sembla que l’última a la Vall d’Albaida. I a Àngel Canet, abnegat blocaire, a causa de la fractura digital entre les poblacions grans i les menudes sense accés a la banda ampla. Joan Olivares i jo mateix li proposem alguns avanços tecnològics per a solucionar el problema. A veure si algun d’ells li aprofita. O prompte deixarem de llegir els seus variats i interessants articles al seu bloc.\nSón les 12 de la nit. Ara cal parlar de Mart, el motiu de la meua visita a Otos. El canó preparat i el powerpoint també. Faig un breu repàs històric a les característiques visuals i físiques de Mart. Aquest planeta, en molts aspectes tan semblants a la Terra que molts han pensat sempre que estava habitat per una civilització decadent, sobretot després de la “descoberta” dels canals marcians. Tothom pensava en un planeta sec en el que els transvasaments d’aigua provenint dels gels dels casquets polars cap a les zones temperades del planeta travessaven tot el planeta. El planeta ideal del senyor Camps! Tot això desaparegué amb la primera missió fotogràfica a Mart, la Mariner 9. Ni ciutats, ni canals ni mars marcians. Només un desert gèlid i sec. Un repàs furtiu a les missions passades i futures, una aturada al rellotge marcià ideat per Bill Nye i per Woodruff “Woody” Sullivan, conegut de Joan Olivares, per acabar amb la possibilitat de vida microbiana a Mart.\nLa visió 3D dels paisatges marcians on tothom portava les ulleres bicolors ens donà l’oportunitat de bones fotos dels assistents. Son tan familiars aquests paisatges de Mart, pensava. Semblen els pedregars de les comarques del sud del País, o del desert del Sàhara o d’Acatama.\nVaig conéixer Rafael Ferrandis, aficionat a la meteorologia i mantenidor de la web meteontinyent, l’oratge de la Vall d’Albaida a la xarxa. Parlem de possibles contactes amb un familiar meu també afeccionat a l’observació de l’atmosfera terrestre. Sempre he admirat aquests observadors pacients de la natura que dia rere dia van registrant milers de dades. Preveient l’oratge present però també contribuint a la cobertura global d’estacions a tot el món.\nDesprés nova sessió d’observació amb Júpiter i la Lluna fins que la humitat començà a cobrir amb un tel de baf les lents i els tubs dels telescopis. Hora de marxar. Ja eren les 2 de la matinada i encara calia desmuntar-ho tot.\nFoto: Alguns assistents mirant els paisatges desolats de Mart. Enric Marco\nFotos adjuntes: Observació, sopar i visió 3D de Mart. Enric Marco\nPublicat dins de Telescopis i observacions i etiquetada amb Ca les Senyoretes, Mart, Observació | Deixa un comentari


Piqué i Umtiti ja sumen quatre grogues i Mascherano estarà unes setmanes de baixa\n3 min. Barcelona 15/11/2017 19:18\n651x366 Mascherano al final del partit amistós jugat a Moscou ara fa una setmana contra Rússia. / SERGEI KARPUKHIN / REUTERS Mascherano al final del partit amistós jugat a Moscou ara fa una setmana contra Rússia. / SERGEI KARPUKHIN / REUTERS\nQuatre setmanes de baixa. Aquest és el diagnòstic de la lesió que Javier Mascherano va patir durant el partit amistós entre l’Argentina i Nigèria, partit en què els homes de Jorge Sampaoli, sense Leo Messi, van caure per 2-4. El defensa pateix un trencament fibril·lar al bíceps femoral de la cama dreta i, després de les proves que li van fer aquest dimecres al matí, en tindrà per a un mes. Això implica que Mascherano tindrà difícil jugar algun partit abans de finals d’any. Es perdrà segur els pròxims compromisos del mes de novembre (Leganés, Juventus, València i Múrcia) i els de principis de desembre (Celta, Sporting de Portugal i, probablement, Vila-real). A priori, sembla que hauria d’estar disponible per al Barça-Dépor del 17 de desembre, avantsala del clàssic del Bernabéu amb què es tancarà el 2017.\nA Ernesto Valverde, però, encara se li podrien complicar molt les coses de cara al partit de Lliga a Mestalla que el Barça disputarà el 26 de novembre. Més enllà de les lesions recents de Sergi Roberto i André Gomes, el tècnic nascut a Extremadura però criat a Vitòria sap que potser li toca visitar el segon equip més golejador de la Lliga, el València, amb baixes clau a la defensa. Gerard Piqué i Samuel Umtiti ja han vist quatre targetes grogues aquesta temporada a la Lliga i els en falta una per a la suspensió. Si aquest dissabte a Butarque, contra el Leganés, un dels dos, o els dos, veuen una groga, Valverde sap que li tocarà anar a Mestalla amb un forat al centre de la defensa, ja que Mascherano tampoc hi seria per aquesta lesió. L’argentí s’ha convertit en el tercer central de la plantilla, després de veure la temporada passada com Umtiti li passava per davant, però amb l’exjugador del River Plate i el Liverpool fora de combat, podria ser Thomas Vermaelen l’encarregat de defensar el centre de la defensa blaugrana en cas d’emergència. El belga va jugar a la Copa al camp del Múrcia, en una temporada en què ha tornat a patir problemes físics, tant una pubàlgia com altres musculars.\nDe moment, sense joves del filial\nAquest estiu, el Barça va descartar fitxar un nou central -tot i que va sonar el nom d’Íñigo Martínez- i deixar la plantilla amb quatre centrals, ja que el brasiler Marlon ha marxat cedit al Niça. Sense Mascherano, i amb opcions de tenir sancionats els titulars, Valverde haurà de pensar solucions, com resituar un lateral com Digne al centre de la defensa o mirar al filial, per exemple David Costas. De moment, però, Valverde no l’ha cridat per entrenar-se amb el primer equip d’un Barça que segueix decidit, en principi, a no fitxar aquest gener el central internacional amb Colòmbia Yerry Mina, actualment al Palmeiras, tot i que el club té una opció prioritària per incorporar l’exjugador del Santa Fe.


El Consell de Mallorca ha posat en marxa el programa SOIB Reactiva 2021, un programa adreçat a persones desocupades per la crisi arran la covid o aturats de llarga durada - Consell de Mallorca\nVés enrere El Consell de Mallorca ha posat en marxa el programa SOIB Reactiva 2021, un programa adreçat a persones desocupades per la crisi arran la covid o aturats de llarga durada\nPrograma SOIB Reactiva 2021.\nEl Consell de Mallorca ha posat en marxa el programa SOIB Reactiva 2021, un programa adreçat a persones desocupades per la crisi arran la covid o aturats de llarga durada\nEl Consell de Mallorca contractarà per un període de sis mesos 103 persones provinents del programa SOIB Reactiva 2021 adreçat a persones desocupades a causa de la crisi econòmica per la covid-19 o aturats de llarga durada. El passat dia 22 de febrer s’incorporaren un grup de 53 persones, de la línia 1, per a menors de 30 anys i la Línia 3 per a majors de 30 anys.\nL'objectiu que té aquest programa és que els beneficiaris puguin mantenir les seves habilitats competencials i també que la feina pugui permetre la seva requalificació professional.\n«El Consell en moments complicats com el que ha generat aquesta crisi sanitària fa feina per donar resposta a les necessitats d'homes i dones que es troben en una situació de desocupació», ha assenyalat el conseller de Presidència, Javier de Juan, qui ha valorat molt positivament la col•laboració amb el Govern de les Illes Balears per possibilitar la incorporació d'aquestes persones a la institució.\nEl programa SOIB Reactiva 2021, que forma part del Pla de xoc per a l’ocupació com a resultat de la crisi sanitària de la covid-19, el qual, a la vegada, forma part del Pla de Reactivació del Govern de les Illes Balears, està promogut pel SOIB i cofinançat pel Fons Social Europeu i la conferència sectorial.\nPodeu consultar la nota de premsa fent clic aquí.


On són i què defensen els antivacunes? La República\nQuan rebre aquest medicament suposa protegir la societat i el teu entorn resulta estrany negar-s’hi. És egoista usar únicament la vacunació social com a mètode de protecció contra la COVID-19? Què passaria si tothom fos antivacunes?\nEl primer vacció de Pfizer que les infermeres preparaven per vacunar la primera ebrenca, una usuària de la Residència Natzaret de Móra d'Ebre.\nÉs innegable que la crisi sanitària de la COVID-19 ha intensificat la vigilància social. Potser perquè s’ha evidenciat que la llibertat individual també afecta la col·lectiva. Ras i curt, per la irresponsabilitat aliena pots quedar-te sense les teves somiades vacances. Tothom opina què han de fer els altres sovintejant una doble vara de mesurar: una que s’usa per jutjar l’actuació dels confraternals ciutadans i l’altra que es reserva per a un mateix.\nTambé hi ha hagut aquesta vigilància a les xarxes socials. De fet, qualsevol pot llegir reposades i respectuoses piulades a la plataforma de l’ocellet blau, expressades a dojo, com si fossin la via principal per combatre el virus. Això no obstant, un dels col·lectius menys visible ha estat el dels obertament antivacunes.\nÉs a dir, aquell grup social que més enllà de tenir un raonable recel per les vacunes desenvolupades en temps rècord, pensa que “és pitjor el remei que la malaltia”, que l’aclaparadora evidència científica és una barroera propaganda d’un estat controlador que frisa per posar xips als ciutadans.\nEm pregunto què se n’ha fet dels antivacunes. Han decidit camuflar-se en la multitud i viure “de paisà” mentre es beneficien dels avantatges que suposa la vacunació social? Silenciosament han decidit passar-se al club de la xeringa, essent conscients de la seva responsabilitat ciutadana al viure en una comunitat? Estan preparant una poderosa campanya antivacunes que llançaran quan la crisi de la COVID-19 permeti normalitzar la situació al primer món gràcies a aquests medicaments?\nM’agradaria que m’ho expliquessin. Que em donessin arguments sobre per què no volen accedir al privilegi que suposa la vacunació. Segurament, també ho volen molts altres joves que han esperat pacientment el seu torn i han respectat la llei. Molts dels quals encara no se’ls ha permès vacunar-se i a qui se’ls demonitza diàriament. Si hi ha algun antivacunes que m’ho vulgui explicar, estaré encantat d’escoltar-lo. Això sí, li demanaré que ho faci respectant la distància, que aquesta mesura de seguretat, suposo que la compleix.


No calia esperar a un dia com el d'avui ( dia mundial contra el càncer de mama) per a expressar el que sento, però tampoc es mal moment. Vull simbolitzar en una persona propera, que ha patit i pateix aquesta malaltia, el sentiment de solidaritat i admiració així com el reconeixement de la meva enveja per la fortalesa demostrada , en general totes les dones que ho pateixen i en particular la que dona nom a aquest comentari. Sembla com si el destí tingues reservat especialment per a elles aquesta experiència sovint amb conseqüències quirúrgiques agressives, traumàtica i sempre colpidora. Es evident que per a un home es molt difícil poder atansar-se ni que sigue minimament a la situació de sofriment d'una dona amb càncer de mama, nomes ens ho podem imaginar i intentar comprendre-ho.\nEfectivament, jo no se si seria tant valent. després de pràcticament 20 anys d'haver estat diagnosticada de càncer de mama, tornem-hi amb un altre repte de la vida i el destí: Probes, mes probes, quimioteràpia, radioteràpia, pastilles, malestars, alguna que altra conseqüència paral·lela, i sempre sense demostrar-ho especialment, per a que no pateixen en excés els del costat. Per timidesa, falta de valentia i temor a la segura emoció, mai t'ho he dit a la cara ( que es on s'ha de dir), però ho deixo escrit aquí, per sempre mes i per a que conste. Quin munt d'ànim i valentia tens!!!!\nUn comentari que t’honora ... No cal afegir res mes...\n25 d’octubre de 2008, a les 17:25\nGracies, mc calan. Sempre hi ha alguna que altra cosa que apropa a les persones, encara que sigue un comentari a un bloc que ningú llegeix.\n26 d’octubre de 2008, a les 16:56\nalferza31 ha dit…\nJa era hora de que per una vegada mc calan i jo pensessim el mateix...\nTampoc cal afegir res més ...\n27 d’octubre de 2008, a les 12:51


> Recursos > recuperar > Tutorial de Mac escombraries suprimit la recuperació d'imatge\nCom recuperar fotos esborrades del Mac escombraries?\nI suprimia algunes fotos inútils del meu Mac d'escriptori, i llavors treia les escombraries. Quan comprovava la meva taula de treball una altra vegada, he trobat que moltes imatges valuoses s'han suprimit massa. Que vull saber és allà qualsevol possibilitat de recuperar les meves fotos?\nLa resposta és absolutament sí. Fins i tot si les fotos s'han buidat d'escombraries de Mac, encara podeu restaurar-los. Això és perquè que les imatges esborrats encara existeixen en la seva empenta dura de Mac, encara que vostè no pot accedir-hi. Per tant, cal prendre mesures immediates per trobar un programa eliminat de escombraries foto recuperació Mac per recuperar les seves fotos.\nAmb Wondershare Data Recovery for Mac, no és necessari que et preocupis sobre aquest problema de pèrdua de fotos. Aquest programa ben dissenyat Mac eliminat de escombraries foto recuperació és capaç de recuperar una quantitat enorme de tipus d'imatge, com JPG, TIFF(TIF), PNG, BMP, GIF, PSD, CRW, CR2, etc.\nDescarregui la versió de prova ara. Aquesta versió de prova li permet escanejar la partició de Mac per a fotos perdudes, i les fotos es troba està disponible per a la vista prèvia abans de decidir a recuperar-los.\nRealitzar escombraries suprimit foto recuperació Mac en 3 passos\nPas 1 Mode de recuperació seleccioni recobrar fotos suprimides des de la Paperera de Mac\nCom es pot veure en la imatge sota, vas a llegir instruccions prudentment i selecciona un mode de recuperació en la interfície de començament per començar la recuperació.\nPer recobrar fotografies suprimides des de la Paperera de Mac, seleccioneu el mode "Recuperació d'arxiu perdut".\nPas 2 escannejar Mac escombraries buscar fotos perdudes\nL'eina es mostrarà totes les particions o volums al seu Mac, només cal que les seves escombraries Mac localitza en seleccionar i fer clic "Escannejar" per començar l'escaneig. També podeu seleccionar la partició on es van perdre les seves fotos perdudes de escannejar també.\nPer recuperar fotos, si us plau seleccioni "Imatge" en fer clic a "Seleccioneu arxiu de tipus" a la finestra.\nPas 3 presentar i recobrar fotografies suprimides des de la Paperera de Mac\nTotes les fotos es troba en partició escanejada es visualitzarà en carpetes. Aquí podeu fer clic carpeta "Paperera" per previsualitzar i veure fotos que necessita recobrar.\nSi us plau seleccioneu fotos que necessita i fer clic el "Recobrar" botó per salvar-los tornar al seu Mac.\nNota: És millor restaurar les fotos recuperables a una altra partició al seu Mac per evitar fotos de ser sobreescrit.


2009 | Àlber Digital\nAnem a la piscina de casa\nJo a casa tinc una piscina que és de la meva família i la podem tenir plena quant volem. La forma es com un cor i també hi ha cinefes i dibuixos amb les rajoles petites. Ha un costat hi ha ciment i al altre costat gespa.\nTambé hi ha un trampolí que et pots tirar de totes les maneres, però tens que vigilar no tocar al fons perquè et pot obrir el cap.\nEs depura amb un sistema que no hi va cloro perquè no et facin mal els ulls. Al costat més arrodonit hi ha els esquimers que entren les fulles per una tapa però desprès no poden sortir de manera que es neteja.\nAl fons hi tirem una espècie de robot que va anant pel fons i xucla tota la porqueria.\nTambé hi a una caseta de fusta que a dins hi han unes escales que van a una sala subterrània que allí hi han tots els aparells i la depuradora es per a buidar la piscina, etc.\nTambé tenim com un dipòsit que hi ha aigua calenta que va cap a la piscina, si veiem que esta molt freda.\nJo recomano tenir piscina privada a casa encara que sigui cara perquè la fas com bols i estàs mes tranquil.\nPublicado por Jaume Vilella - 21:28 0 comentarios\nEntrevista a la Jose\nL’altre dia vaig entrevista a la Jose que es modista i ella hem va respondre així\nPer què vas decidir obrir una merceria?\nPerquè sempre m’avia agradat tindre una botiga , i també era el meu ofici i el vaig tindre que aprendre.\nDe les deu del matí fins a les dotze i mitja, i de les cinc i mitja fina a les vuit de la tarda, i els dissabtes de deu a una.\nQuants anys fa que ets modista?\nUns 20 anys, i ara n’estic satisfet d’haver triat aquet ofici.\nQuant temps vas haver de estudiar per ser modista?\nDos o tres anys.\nA part de merceria a quin servei oferiu més?\nSí, retocs de roba\nA part de aquesta merceria abans n’hi havies obert una altra?\nNo. Tot i que m’hagués agradat molt.\nSi, molt n’hi que al començament no .\nCom et vas interessar a ser modista?\nPerquè la mare mi va fe anar, perquè volia que s’espigués cosir i hem va agradar.\nAls matins treballava amb un magatzem de fruita i a les tardes anava a Lleida a aprendre a cosir.\nQuè utilitzes a part de la agulla?\nLa maquina, les tisores,el fil i el didal\nQuè et fan arreglar més pantalons cremalleres ...?\nRetocar pantalons,retocar camises i cremalleres.\nQuants anys fa que has obert la merceria ?\nUns cinc anys i mig al novembre en farà sis\nDe què vas treballar abans d’això?\nAl magatzem (catafruit) hi vaig treballar molt anys.\nPublicado por Anna Cardeñes - 20:59 0 comentarios\nPer sant Joan s’acostuma a tirar petards pel poble i això es bonic si es tiren bé. No es poden encendre a la mà, es tenen que encendre al terra i marxar el mer ràpid possible.\nTampoc no es poden fer sevir per tirar-los dins les bústies, als vidres, als cotxes, etc. Però sobretot a la gent no.\nTambé es tenen que tindre en compte les edats, tens que tirar els petards a la edat que pertoquen perquè si no un podeu fer molt de mal, encara que tireu es que us pertoca au de anar molt en compte perquè ens podem fer mal igual.\nTambé teniu que vigilar molt amb els coets perquè si es desvien et toquen et poden fer una bona cremada, es millor que et posis a cobert si en tires un.\nNo cal gastar-te mols diners amb petards perquè com mes ni portes es mes possible fer-te mal, a demes no val la pena comprar ni molts perquè costen diners.\nLa conclusió es que tirar petards esta ve sempre que complexis les normes.\nPublicado por Jaume Vilella - 20:45 1 comentarios\nEl hoquei, ja fa molts anys que es practica aquest esport, es un esport d’equip com a màxim poden averi deu jugadors per equip, a la pista ni juguen cinc, quatre jugadors que porten un estik uns patins unes espinilleras unes gen oyeres i uns guants el porter porta un casc, uns guants que un serveix per agafar l’estik i laltre per a para les pilotes, unes guardes, son semblanza amb unes espinilleras lunic que aquestes arriven fins als genolls, un xaleco de plastic dur i uns patins.\nLes normes son: Quant el arbrit pita al principi el que saca no pot tornar a tocar la pilota si no la toca el altre jugador, quan el jugador a passat del seu camp no pot tornar amb la pilota si no es camp enrere, si un altre jugador agafa el estik i li comenca a picar moltes vegades als patins es tarjeta groga. Jo jugo en un equip que es diu Llista blava.\nPublicado por Àlex Guiral - 19:22 0 comentarios\nAvui, al matí, quan hem arribat al col·legi, ens hem posat a caminar direcció a la radio. Pel camí, parlàvem i ens ho passàvem molt bé.\nVam arribar en una casa on hi havia un cartell que posava: “la veu del jovent”.\nVam pujar les escales una mica emocionats i ens van ensenyar les dues sales.\nEn una hi havia dos ordinadors i es on es preparava tot quan ho tenien gravat. L’altra sala tenia una taula rodona amb quatre micròfons i l’Arnau, l’Anna C, l’Anna P i jo ens vam seure.\nEns vam posar els cascs i parlàvem pels “micros” i es sentia. Des de l’altra sala la Celia ens va explicar el que havíem de fer, ens va presentar amb un: “Bon dia!” i l’Anna C i l’Anna P es van posar a dir el seu text que havien preparat. Vam donar les gracies a la Pilar de la radio i també vam explicar alguna coseta de l’equip de futbol, la Noguera.\nEn sortir de la radio vam anar cap al Castell del Cinto per veure el poble des de dalt. Vam pujar com podíem per aquell camí tan estret i que relliscava.\nA dalt ens vam fer unes quantes fotos del poble i de nosaltres i desprès... cap al cole que hi ha examen!\nPublicado por Laia Hospital - 11:19 0 comentarios\nAnem a collir pèsols\nUn matí de primavera, el meu pare i el meu tiet van anar a collir pèsols. Amb aquell temps t’han fabulós. Van sortir de casa per allà a les deu del matí i van tornar a les onze i mitja. Nosaltres vam anar a jugar però com que no hi havia ningú, tots feien la comunió vaig tornar a casa. Però no hi eren.\nM’avorria amb els meus germans. Vaig intuir que la mare estava a casa de la meva tieta. Hi vaig anar i vaig veure una cosa increïble. A la vora de les escales hi havia un munt de pèsols amb herbes, acabats de collir. Vam anar al terrat i vaig veure el meu pare, la mare, el tiet i les dos tietes. Estaven pelant pèsols.\nJo i els meus germans ens vam apuntar. Per ni havien massa. Tot el rato pelant i pelant. Vam acabar a les cinc de la tarda. Va ser molt divertit però també molt cansada aquella tarda.\nPublicado por Ayoub Moudjaoui - 11:17 0 comentarios\nNosaltres els alumnes de 6é vam començar a fer el tipis que son unes casetes petites que es fan per cinc pals i una cordeta petita que es lliga al damunt de tot.\nPer fer aquesta cosa tens que tenir molta paciència, i nosaltres com que hem tingut vam acabar fent-los.\nDesprés de acabar amb els pals vam ficar un paper de seda per tapar-los. A casa si en voleu fer un hi podeu ficar algun altra cosa al damunt d’ell.\nLa nostra professora Anna ens va donar un paper per retallar amb les estisores unes coses que les teníem que empegar al damunt dels nostres tipis.\nVam agafar els papers i vam començar a pintar-los i després els vam retallar i els vam empegar cadascú al seu tipi.\nDesprés els vam ficar al damunt d’una cartolina negra i amb plastilina vam començar a construir coses. Alguns van fer un riu de plastilina, o també van fer més coses, com per exemple homes, ocells, una muntanya, un riu, gallines, cavalls etc.\nAlguns van fer uns tòtems i havien uns quants tipis que eren molt originals.\nNi han hagut alguns tipis que han quedat una mica pobres es a dir que no tenien tantes coses fetes\nPublicado por Andrei Marian - 11:16 0 comentarios\nEl dia 25 de març van organitzar un taller de conducció amb bicicletes. Com que érem molts, ho vam fer per cursos. Primer ho van fer els de 4art i 3er. Segon van fer els de 1er i 2on. Després, a l’hora del patí, nosaltres els de 5é i els de 6é.\nPrimer explicaven l’importancia i els tipus de senyals: s’hi la veieu quadrada vol dir que t’anuncia alguna cosa. Un triangle vol dir perill. I una rodona vol dir prohibit.\nDesprés, com que hi havia moltes persones, ens partien en grups. Als de 5é i 6é els van repartir en tres grups. A-B-C. Et donaven uns cascos i una mena de jersei. Et deixaven unes bicicletes i havies de respectar els senyals, els semàfors i, sobretot, el pas de vianants.\nPer exemple, si el grup A circulava, dos del grup B feien de vianants. Alguns feien malament això de vianants. Però també alguns feien malament el de circular amb bici.\nVa trigar uns tres quarts. A mi em va agradar fer-ho, perquè així aprenem a respectar els senyals.\nPublicado por Ayoub Moudjaoui - 11:16 7 comentarios\nLes minimotos, anomenades “pockets”, són com motos reals, però petites i sense marxes.\nAra fa un mes el meu pare ens va comprar una minimoto per a mi i l’Albert, el meu germà. Primer ens va dir que anàvem a Castelló a arreglar un aspersor del tros del meu padrí. Volia que fos una sorpresa...\nDesprès, quan varem arribar a la rotonda de Llívia, varem entrar dins del poble i llavors ens vam trobar al Toni, un amic que cor amb minimotos i és el tercer de Catalunya. I quan vam veure la minimoto el meu pare ens va dir que li compràvem. I a casa ens vam endur: la minimoto i una gran il·lusió.\nEs una moto negra amb ratlles grogues al parafang de darrere i per això ni diem “ el abejorro”. Amb aquesta moto si agafes una recta llarga i la poses al límit cor a vora a 70. Una vegada ens la vam endur a Castelló de Farfanya el poble dels meus padrins i dels meus tiets i la varem fer córrer un bon rato.\nI al acabar em vaig animar i em vaig posar a plantar roda i la moto és va plantar i vaig trencar el parafang de darrere. Una experiència horrorosa, tot el culin xafat.\nLa minimoto està trucada això vol dir que cor molt més que el normal i la sensació es única. Està una mica més aixecada de davall hi han dos ferros que fan que sigui tot una mica més alt. Porta un tub de competició, es molt doble i fa molt de seroll.\nDe vegades quedem amb el Xavier i anem a córrer amb les dos minimotos, ell també en té una de negra amb el número 2. A per cert jo a la minimoto porto el número 46 que és del Rossi. També tenim un cadenat que es el que es posa a davant de tot però no el posem mai.\nL’altre dia varem anar a Castelló i vaig fer córrer un ratet el vespino del meu padrí. Però clar acostumat amb la minimoto el vespino no cor gaire.\nEl que no m’agrada de les minimotos, es que són il•legals, i si ens pillen ens prendran la moto, i dos-cents euros de multa.\nPublicado por Oriol Colomina - 12:41 1 comentarios\nEls yorkshire terrier són uns gossos bastant delicats. De caràcter son molt trapelles i una mica envejosos i els mascles son una mica mes marranets.\nDins la raça ni ha que son diferents de mida, es a dir mes grans mes petits i coses així. També ni ha que son mes delicats i quant es cansen molt els hi pot agafar una baixada de sucre i es poden morir si no li dones alguna cosa dolça.\nJo en tenia un que es va morir per això, es a dir que si en voleu tenir un, vigileu.\nDe preu son molt cars i com més petits més, a nosaltres el que es va morir era súper car.\nQuant son molt petits si els vols tenir molt aviat a casa els hi tens de donar una mica de mel per el del sucre, com vam fer nosaltres amb una gosseta que encara esta viva i es diu Deysi.\nA l’estiu passen molta calor perquè son molt peluts i val mes que a les hores que fa molta calor es quedin a dins de casa i no que estiguin pel jardí.\nJo també recomano que mireu el que mengen perquè hi ha pinsos que els hi poden fer mal de panxa i potser es que el pinso no es de suficient qualitat.\nTambé com que son petitets no molesten gaire, ni poden fer mal als nens petits i jo crec que encara que siguin molt cars val la pena tenir-los a casa.\nPublicado por Jaume Vilella - 12:35 1 comentarios\nPublicado por Arnau Palau - 09:38 3 comentarios\nSerie: Los secretos de la magia\nA la Ksar li agrada descobrir coses.\nUn dia, voltant per la biblioteca secreta i provant poders nous va fer una cosa que ningú podia fer: Transformar-se.\nEs va transformar amb la reina i va voltar per l’escola.\nL’endemà va entrar en unes quantes sales i es va amagar en un armari fosc perquè algú venia.\nEra el Scopo, el seu professor, i un traïdor el va matar.\nVan manar a la Ksar i al León que marxessin a buscar el Savio.\nVan anar al Castillo del Olvido i van rescatar a la mestra Lusar.\nElla els hi explicava coses que havien passat i que necessitaven saber.\nI al final els va dir una cosa, estava morta.\nVan tornar a Vekion (la seva ciutat) i després d’uns dies que hi havia una reunio van marxar.\nEntre passar aventures i tot, el van trobar, però ja sabien qui era...\nLlegiu-vos-el i sabreu el final!\nPublicado por Laia Hospital - 10:35 1 comentarios\nTítol: Una luz en la Marisma\nIl·lustracions: Marta Higueras\nEdicions: 2, la primera va ser al febrer 1994 i la segona va ser al 2007.\nGabriel, un adolescent de 15 anys, es veu obligat a guardar repòs després d’una rara malaltia. Per a vèncer l’avorriment es dedica a observar la marisma des de la finestra de la seva habitació de convalescent amb ajuda d'una vella ullera de llarga vista. Un dia apareix en la marisma el cadàver d’una dona jove. AL principi totes les sospites recauen sobre un rodamón, Solapo, poc apreciat en el llogaret i que sol rondar pel paratge. Però Gabriel, que des de la seva talaia havia vist la nit anterior un cotxe sospitós en la marisma, està convençut de la innocència de Solapo i, amb ajuda de la seva germana, porten a terme una investigació per a demostrar que es va a cometre una gran injustícia.\nPublicado por Anna Cardeñes - 09:41 1 comentarios\nEsquiar, quin esport més divertit!\nJo em moria de ganes d’anar-hi, quan el Xavier, un professor del col·legi, ens va dir que es faria una excursió allí. Tenia moltes ganes d’anar-hi, i finalment entre cinquè i sisè, que eren els únics cursos que i podíem anar, solsament érem uns nou nens i nenes en total.\nPer fi, havia arribat el dia de marxar a esquiar, teníem que ser a les sis i mitja a Balaguer, una mica aviat, però ben mirat, ja estava be. El viatge es va fer bastant llarguet, però amb l’Arnau ens anàvem imaginant coses del paisatge.\nJo no havia esquiat mai, volia saber que es sentia esquiant i si era divertit o no. Ja havíem arribat a pistes, i amb els esquis posats, no m’aguantava dret, lliscaven i no sabia que fer. Fins que el monitor ens va ensenyar els trucs i tot per esquiar be.\nQuan vaig començar a esquiar, no sabia fer res, tenia la sensació de que era impossible. Peró el millor es no rendir-se i seguir-ho intentant i finalment te n’acabaràs sortint, i t’acabarà agradant.\nA la nit, a l’hotel, tots sortíem de les habitacions a parlar, i ens apagàvem els ploms de les llums uns als altres. Ens o vam passar de conya a l’hotel, tots corrent, saltant per les habitacions. Però a les onze ens van fer anar a dormir a tots. Tot i que el nostre grup menys dos que van anar a dormir abans, ens i vam anar a les dotze.\nAl segon dia, a la tarda, l'Arnau, l’Àlex i jo vam anar a baixar blaves, i era divertidíssim. Crec que és un esport súper divertit. Però és molt important portar unes ulleres i sucat de la crema, perquè sinó et torraràs del sol.\nI quan vaig tornar cap a casa, la sensació és:\n- Mare, tinc ganes de tornar-hi!\nPublicado por Oriol Colomina - 09:23 4 comentarios\nIl·lustradora: Sara Rauno\nEditorial: Sopa de llibres\nTema: Amistat i amor\nEn Tavi es un nen que s’enamora de la Vanina, una nena nova que ve d’un país llunyà. La causa de perquè a vingut es que el seu país esta en guerra. Ella a vingut amb la seva mare i els seus germans. El seu pare es queda per defensar el seu país.\nCada cop que en Tavi s’acosta a la Vanina el Ricky i els seus col·legues li barren el pas. Això l’ajuda a descobrí que hi ha moltes coses d’ell mateix que no sàvia i que quan s’ho proposa pot arribar lluny.\nUn dia va voler anar a parlar amb la Vanina però el Ricki li va dir que no la toques que ell l’havia vist primer.\nA en Tavi trist va anar a l’olivera del patí a dormir però quan es va despertar va veure que no hi havia ningú. Va arribar a classe i com que havia fet tard el va castigar.\nLa Vanina li va passar un paperet dient-li on era i en Tavi justament quan li anava a passar-li la Filprim li va dir que li ficaria una nota a l’agenda. El seu pare va tindre que marxar a fer un concert. Va dir que cuides dels gats.\nEl primer dia que va anar a donar-li menjar als gats eren sis i amb en Sebastià feia set. En Sebastià estava mirant l’horitzó hi havia la Vanina. Es va treure els cordons i li va ficar un missatge.\nAixí sempre. Van fer una cançó de pau, i la van escollir una de les deu primeres. A la Vanina el seu pare li va enviar una carta dient-li que estava be. Llavors va dir que marxaven cap al seu país i en Tavi va dir que moriria sense ella. Ella va dir que si que podia i li va fer un petó.\nPublicado por Ayoub Moudjaoui - 09:24 1 comentarios\nMolta gent no fa esport i això es dolent, si no fas esports i menges molt et tornaràs gras. Es molt bo fer esport, es bo per la salut i si el fas amb companya es molt divertit, com el futbol, bascket, hokey etc...\nEs bo menjar i fer esports però no et passos en menjar. Si no podeu sortir a fer esport a fora perquè plou, com a l’altre text del bloc de l’Oriol si teniu la Wii hi podeu jugar.\nHi ha gent que es molt gos i no fa esport, això no es bo. Si veieu algú que es gras, no sempre es perquè no fa esport, pot tenir una malaltia o alguna cosa així.\nSi no us agrada jugar a futbol o coses així sempre podeu córrer una mica per la tarda o passejar, que no et canses tant. Jo faig molt esport i els meus amics també, bé no tots, però vosaltres feu esport que es molt bo per la salut i molt divertit.\nPublicado por Andrei Nicolaie Ioancea - 12:52 0 comentarios\nPublicado por Oriol Colomina - 16:06 0 comentarios\nTítol: Courtney Crumrin y las criaturas de la noche.\nAutor: Ted Naifeh.\nCourtney era una nena estranya, es va transladar al palau del seu oncle, per ella tot era estrany, l’escola, la casa... tot. Ningú no es portava bé amb ella, no tenia amics. En una nit va sentir una cosa estranya, ella va anar a veure que hi ha però va topar amb el seu oncle, ell li va dir que no passa res i que anés a dormir. Al dia següent igual, ningú no li feia cas. Ella estava molt estranyada i va decidir averiguar-les, tot era un misteri i va passar moltes aventures. Llegiu vosaltres i ho sabreu, jo ho us encomano aquest llibre.\nPublicado por Andrei Nicolaie Ioancea - 16:16 0 comentarios\nJa fa unes setmanes que els dijous a plàstica, ens vam fer portar un cartó per fer unes mascares, però uns quants no o van poder fer-ho perquè estàvem enfeinat fent el carnestoltes.\nAl cap d’unes setmanes les persones que faltaven la van fer, primer vam agafar el cartó i amb paper de calcar ho vam calcar. Un pic ja calcat tenim de retalla la mascara, però jo i l’Anna teníem el cartó massa doble i ens o va talla la senyoreta amb cúter.\nQuan ja ho teníem tallat varem pintar de la manera que van voler. Hi havia gent que ho va pintar de colors clars, altres de fosc i d’altres una combinació de fort i fluix.\nTotes van quedar molt be, ni que ni algunes que no sembla que estiguin pintades per nens i nenes de sisè.\nEl que veieu a la imatge son les nostres mascares. El Àlex va ser l’únic que li va fer cabells,també es la més original.\nPublicado por Anna Cardeñes - 12:46 0 comentarios\nEls de 6è fem tutors de contes, no lectors de contes com fèiem a 5è, si no tutors. Els hi llegim contes i els hi fem activitatas. Nosaltres el fem dimarts i cada vegada canviem de nens, a vegades un l’altra vegada dos, però sempre tenim els mateixos contes.\nEns ho passem bé fent de professors, però alguns no tant. Els nens a vegades no ens escolten, però al final els fem aconseguir que ho facin.\nSi falta algú el seu nen el tindrà un altre que te un nen. Normalment no falta ningú, però ara que es hivern venen els constipats i llavors la gen es troba malament i no ve.\nBé no hi ha molta explicació perquè no ho hem fet moltes vegades, però aquí ho explico una mica.\nPublicado por Andrei Nicolaie Ioancea - 12:43 0 comentarios\nAquet Dimarts, era el dia de portes obertes de l’institut on hem d’anar els d’Albesa, Benavent i altres pobles.\nEl Dimarts (el dia de portes obertes), primer ens van explicar (gracies amb un PowerPoint), com era, que volien aconseguir, ... Desprès, ens van dividir en quatre grups d’unes 25 persones aproximadament, i vam començar la visita.\nL’institut és un edifici enorme. Te moltes aules amb projectors, 2 o 3 aules d’informàtica, de tecnologia, 2 laboratoris (un de física i l’altre de naturals), una classe de plàstica (on hi havia unes manualitats fantàstiques), un gimnàs, un pati de 3.000m quadrats, una biblioteca (amb uns llibres fantàstics), una cafeteria i un menjador, (em sembla que no m’he descuidat res).\nLa visita començava a les set i vam acabar a les nou de la nit. Tinc moltes ganes d’anar-hi, tot i que em sabrà greu marxar de l’escola.\nPublicado por Anna Pérez - 11:22 2 comentarios\nPublicado por Anna Cardeñes - 09:12 0 comentarios\nEl dijous, (dia 29 de gener), els alumnes de sisè, vam començar amb les classes del llenguatge audiovisual amb la Gisela, una de les professores d'infantil i el Ramon. Vam canviar l'hora de matemàtiques i l'hora de biblioteca per el llenguatge audiovisual.\nPrimer, la Gisela ens va explicar que significava el llenguatge audiovisual, es a dir àudio i vídeo. També ens va explicar una mica de que anava i després ens va ensenyar un vídeo d'una televisió d'un poble prop de Barcelona.\nEn aquell vídeo, vam veure com funciona la televisió, les sales que hi ha, la gent que i treballa i les maquines que utilitzen.\nAra escriure algunes de les moltes cosses que vam aprendre.\n- Com ara que, els presentadors de les noticies escriuen un mínim o màxim, (depèn del canal, si es gran o petit) de vint noticies per telediari.\n- Als programes de la televisió no o veiem, però darrere les càmeres i a molta feina.\n- Els presentadors escriuen ells mateixos el guio, es a dir el que diuen, però no s'ho han d'aprendre perquè tenen una pantalla gegant (darrere les càmeres) on i diu tot el que han de dir, i s'hi a algun problema tècnic s'han d'anr mirant el guio que han escrit.\nPublicado por Anna Pérez - 09:21 0 comentarios\nCursa de la seu vella\nEl meu pare corria la cursa de la seu vella. La cursa de llargada tenia 10000 m, es a dir 10 km. A les 10:30 teníem que estar allí, la cursava començava a les 11:30.\nQuan varem arribar allí, varem anar tota la família, el meu pare va anar a fer cua per agafar el dorsal i el chip. Allí hi havia un corredor que era amic de la meva mare que corria maratons de 42km. A les 11:30 ja estaven tots preparats a la línea de sortida, hi havia 580 participants.\nQuan ja varen sortir, nosaltres varem anar a fer una volta al castell, i quan va passar mitja hora ja arribaven els primers participants, el primer que va arribar es deia Elicky Mase, que es un dels millor d’Espanya amb 10km. Al cap de mitja hora més ja va arribar el meu pare, que va tardar 1 hora. La sortida i l’arribada de la cursa a estat a la Seu Vella de Lleida, desprès els corredors han anat cap al barri de Pardinyes, a la zona de la mitjana, la canalització del riu Segre, fins a la passarel·la peatonal del carrer cavallers, i els últims 1250 metres, amb un desnivell del 13% fins arribar al castell, aquest últim tram a tingut un premi especial, per la seva duresa, el més ràpid ho ha aconseguit amb 3 minuts\nPublicado por Josep Vigo - 16:19 0 comentarios\nIl·lustrador: Espasa Juvenil\nAquest llibre ha set fet per la Gabriela Keselman. És un bon llibre per alguns, però per altres no. Aquest llibre parla d'una nena que passa una mala etapa per culpa dels seus pares. Ella te amics i també enemics.\nValeria esta tenint una relació amb un nen que és diu Mat, i es amiga de Paula. Ells per final de curs, volen fer un grup musical titulat Aracni-Rap. Però la seva professora no i esta d’acord. A més a més, el seu pare se n’havia anat a Amèrica de Sud per ajudar els nens pobres. La seva mare troba un amic de la facultat i durant uns dies sempre surten junts. Valeria es pensa que s’ha mare esta lligant amb el seu company.\nUna nit la nena, la mare, i Tirso van amb un restaurant. La noia li volia fer una broma però va sortir malament.\nEn un dia la mare va parlar amb la seva filla i la va fer comprendre que ella i el monstre de la cua (el company de s’ha mare), com li deia Valeria, eren nomes amics.\nAl final va parlar amb el seu pare que no ho va entendre be la relació de la mare amb el seu col•lega.\nVoleu saber com acaba aquesta historia? Doncs llegiu-vos el llibre.\nPublicado por Andrei Marian - 11:45 0 comentarios\nEl dia 23 de Gener a la nit va començar un vent petit que no feia gens de por i la gent no li feia cas. La nit va passar normal però el segon dia, el 24 que era el dissabte al matí ni feia, però com a la nit passada.\nA les onze va començar a fer una miqueta de fred i el vent s’anava fent més fort.\nEl nostre ajuntament d’Albesa va tenir unes problemes amb aquesta catàstrofe. De la teulada van caure la canalera, però a trossos.\nDesprès també van tenir problemes amb l’antena que casi queia al terra.\nLa gent si sortia aquell dia a fora i passava pel costat li podia caure però per sort no va passar res.\nAquest cicló va fer destroces a tot Catalunya. A Sant Boi de Llobregat, uns nens estaven entrenant en un polí esportiu quan la teulada va caure. I per desgracia es van morir.\nAquest vent anomenat Cicló va passar a més ciutats i pobles. Uns quants homes van morir sortint afora, els va tocar amb alguna cosa. Aquest cicló podria ser provocat per la destrucció humana, del planeta.\nI perquè ho sabeu ha set el vent més fort de l’any 2009, fins ara.\nEls humans contaminem massa el planeta amb els cotxes les motos i moltes fabriques.\nAquest vent podria passar més vegades aquí a Espanya però esperem que no. El que hagi fet aquest vent terrible pot ser provocat per culpa del Cambi climàtic.\nTenim sort encara que no ha passat un tornado perquè si no, puff quantes destroces hauríem de suportar.\nQuan faci vent no sortiu de casa, quedeu-vos a cobert. Vigileu molt!\nPublicado por Andrei Marian - 11:14 0 comentarios\nEl mercadillo d’Albesa.\nEl fan els dijous al mati a la plaça dels sarrains. El fan allí perquè es una placa gran, per tan hi cap be i també perquè es al mig del poble, de manera que hi pot anar la gent amb facilitat.\nLa gent que monta les parades normalment són gitanos i africans, també hi ha gent de altres països com catalans. Hi venen tot tipus de coses de roba, joguines, menjar, etc.\nLa gent sempre passa pel mercadillo, i alguna gent sempre li fa gracia alguna cosa, i l’acava comprant.\nLa feina de fer les parades als mercadillos deu ser cansada perquè aguanten les condicions del temps hi s’ha de despertar-se aviat pel mati per anar a vendre.\nTambé es una part dels dijous, si no hi agües mercadillo no seria com un dijous, potser al cap del temps acabarà sent una tradició d’Albesa.\nTambé deu ser dolent per les boïgues del poble, perquè els hi prenen els clients perquè allí ho venen mes barat tot, encara que sigui de menys qualitat, perquè en el que et gastes en un xandall de marca al mercadillo en compraries tres, però val mes qualitat que quantitat.\nPublicado por Jaume Vilella - 21:12 0 comentarios\nL'altre cap de setmana me'n vaig anar a passa el dia a la Pobla de Segur. Vaig agafar el tren de Térmens que destinava a la Pobla de Segur. En Arriba varem anar a fer un tom pel poble.\nLa Pobla és un poble de 3.000 habitants. Hi podem trobar moltes cosses per visitar com ara: el museu dels raiers, que es tracta de les raïes si algú no sap que es ara us o dic son com unes barques de canyes son canyes totes planes que formen una raïa, aquet museu estar molt be. També podem trobar diferents museus com el: Museu del Oli, que es va construir al 1.898 per Ramon Mauri, a la planta baixa hi ha els documentals de la Vila i fotos, i als altres plantes hi ha la funció de Oli.\nHi ha moles festes i tradicions com ara. Al gener la cavalcada de reis, al març una olimpíada escolar, i setmana santa, al maig sant miquel del Piu,i també una cursa a,b bicicleta, el dia 17 i 18 els correfocs de juny,i també la festa del Promopallars. Al juliol i molt important la primera setmana baixen amb raïes pel riu,i la quarta setmana la festa major de la Pobla de Segur, al setembre la dia de Catalunya,i al desembre arriba del pare noel.\nSi algun dia voleu anar a la Pobla de Segur a Albesa podeu agafar el tren que se'n va de Térmens o el de Lleida. Per a mi aquet viatge em va ser genial us recomanar anar a la Pobla de Segur.\nPublicado por Anna Cardeñes - 09:57 0 comentarios


Venda Privada - La Roca Village • La Roca Village\nCom aconseguir el 20% de descompte addicional\nNomés has d'introduir el teu correu electrònic, acceptant rebre les nostres comunicacions; i aviat obtindràs el teu codi personal per a la Venda Privada de tardor. Serà la clau d'accés per obtenir descomptes addicionals sobre el preu La Roca Village a les boutiques participants.\nJa ets membre de Privilege? La teva invitació arribarà en pocs dies.\nUNEIX-TE I GAUDEIX D'UN 20% ADDICIONAL\nEt convidem a una experiència de compres única a La Roca Village, on descobriràs col·leccions excepcionals amb un...\nViu la nostra Venda Privada del 26 d'octubre al 04 de novembre 2018.\n*sobre el preu outlet La Roca Village.


Crits de "Buch dimissió" en l'Assemblea de Càrrecs Electes | betevé\nL'òrgan reuneix unes 2.000 persones al Palau de Congressos per constituir-se després de la sentència del procés\nRedacció | dimecres, 30 d'octubre del 2019, a les 21.08\n(ACN) Crits de “Buch dimissió” en l’Assemblea de Càrrecs Electes. Unes 2.000 persones s’han reunit aquest dimecres al vespre al Palau de Congressos per la constitució del nou òrgan, després de la sentència del procés. Els crits contra el conseller d’Interior, Miquel Buch, han començat sent espontanis, fins que s’han multiplicat entre els assistents. Una de les electes que han demanat la paraula ha exigit que es “depurin responsabilitats” arran de les actuacions policials durant les protestes postsentència.\nGritos de “Buch dimisió” en la Assemblea de Carrecs Electes, donde han venido Torra, Torrent y Aragones pic.twitter.com/qmdp0BRVj2\n— Pol Pareja (@polpareja) October 30, 2019\nAquesta escena arriba un dia després que els Mossos d’Esquadra hagin engegat l’auditoria interna més àmplia feta mai fins ara d’un dispositiu policial per analitzar 15 actuacions per possible mala praxi. Abans dels crits, també hi ha hagut proclames com ara “Fora les forces d’ocupació”, dirigides als cossos policials de l’Estat.\nA l’Assemblea d’Electes hi han assistit el president Quim Torra; el vicepresident Pere Aragonès, i altres consellers i conselleres, però no Miquel Buch. També hi ha anat el president del Parlament, Roger Torrent. També hi havia regidors d’ERC (Ernest Maragall, Jordi Coronas, Gemma Sendra, Eva Baró, Jordi Castellana…) i de JxC (Elsa Artadi, Ferran Mascarell, Jordi Martí i Francina Vila) a l’Ajuntament de Barcelona.\n👭👬 El món local d’@Esquerra_ERC molt present a l’Assemblea de càrrecs electes. Alcaldes, alcaldesses, regidors i regidores ferms i plenament determinats en el rebuig a la sentència del Suprem i en la defensa dels drets civils i polítics 🎗 #FemAssemblea #Electes30O pic.twitter.com/WbvmScjYAd\n— ERC Pol. Municipal (@ERCmunicipal) October 30, 2019\n📷 Els nostres regidors @elsa_artadi, @neusmunte, @ferranmascarell, @jmartigalbis i @Francina_Vila participen a l’Assemblea de Càrrecs Electes que ha organitzat avui @ConsellxRep.#FemAssemblea#Electes30O pic.twitter.com/AtN9rk6AW5\n— JuntsxCat Barcelona (@JuntsxCatBCN) October 30, 2019\nRebuig a la sentència i exigència de llibertat per als “presos polítics”\nL’assemblea ha aprovat per unanimitat la seva posició política. El text rebutja la sentència del Suprem, demana l’amnistia i exigeix la llibertat dels “presos polítics”, el retorn dels “exiliats” i la fi de la “repressió”. A més, dona suport a la “mobilització popular” i a seguir defensant la sobirania de les institucions catalanes. La posició política també exigeix diàleg a l’Estat, així com una mesa de negociació que retorni el conflicte a la política.\nApel·la a la mediació internacional per aconseguir aquest objectiu. Finalment, el text apunta que l’Assemblea d’Electes treballa per l’autodeterminació i per una solució política que permeti als catalans decidir el seu futur polític a les urnes. Tot i que no forma part de la posició política, l’Assemblea d’Electes també ha apostat per la “desobediència institucional”, una mobilització “constant” i la denúncia de la “repressió policial”.\nTall d’electes a la Diagonal\nJust després de l’acte al Palau de Congressos, alguns electes han tallat la Diagonal com a protesta. Això ha provocat un enfrontament amb un conductor afectat que, finalment, ha marxat amb el cotxe. Els electes s’han dirigit posteriorment a la plaça de la Universitat per donar suport als centenars de joves han iniciat una acamapada “contra la repressió”.\nTallen el trànsit a l'avinguda Diagonal els 2000 càrrecs públics catalans que han assistit a l'#AssembleadeCarrecsElectes impulsada pel @ConsellxRep liderat per @KRLS pic.twitter.com/FOFN4GLTXZ\n— Alberto Martínez (@mzalbert_) October 30, 2019\nL’òrgan es vol autofinançar per no dependre de partits ni institucions. Els 10 euros que els electes han pagat per assistir a l’assemblea d’avui han servit per pagar la sala del Palau de Congressos (tot i que la despesa no s’ha pogut cobrir del tot). El grup motor que ha fet la feina prèvia fins a la trobada d’avui constituirà una gestora per articular una proposta de governança que es votarà en la propera sessió.\n— Departament d'Interior — judici del procés — manifestacions a Barcelona — Mossos d'Esquadra — sentència


Maria Barbal presenta nou llibre a Terrassa - Diari de Terrassa\nMaria Barbal presenta nou llibre a Terrassa\nLa reconeguda escriptora de “Pedra de Tartera” ha visitat avui la Casa Alegre de Sagrera\nL'escriptora Maria Barbal i la regidora de Presidència Jennifer Ramírez a la Casa Alegre de Sagrera / Lluís Clotet\nL’escriptora de llarga trajectòria, professora i guanyadora enguany del Premi d’Honor de les Lletres Catalanes, Maria Barbal, ha visitat avui la Casa Alegre de Sagrera de Terrassa per parlar sobre el seu llibre més recent, «L’amic escocès» en el marc d’una de les trobades mensuals del Club de Lectura de la Casa del Llibre.\nL’última obra de l’escriptora s’emmarca als anys de la Segona República, la Guerra Civil i la postguerra, recurrents en la trajectòria literària de l’autora. La història d’en Benet, protagonista, ens acompanya al llarg de la novel·la amb el seu relat vital: infantesa, joventut i període durant la Guerra Civil, on experimenta una relació puntual però intensa amb en George, amic escocès que es explica una part de l’escrit des del seu punt de vista. El llibre explora l’amistat, l’amor i la crueltat de la guerra, així com el sentiment de pertinença i d’arrelar-se a una terra.\nL’acte a la Casa Alegre ha coincidit amb el 90è aniversari de la proclamació de la Segona República, per la qual cosa una exposició fotogràfica n’ha adornat el pati i ha acompanyat les paraules de Maria Barbal, juntament amb les melodies del nou disc “Estació del Nord”, del músic terrassenc Roger Felez, en un maridatge entre música, fotografia i debat.\nLa sessió s’havia anat posposant per la pandèmia, però finalment els socis del Club de Lectura de la Casa del Llibre s’han pogut retrobar per gaudir de l’esdeveniment i de la presència de la reconeguda escriptora. La regidora de Presidència, Jennifer Ramírez, també ha estat present a l’acte i ha manifestat la satisfacció de poder celebrar reunions culturals i socials un altre cop.\nTemes:Casa Alegre de Sagrera, La Casa del Llibre, Maria Barbal


l'antiga ciutat maia va construir un sofisticat sistema de filtració d'aigua amb materials que encara fem servir avui - Totes Les Novetats\nEls arqueòlegs que treballen al lloc de l’antiga ciutat maia de Tikal, al nord de Guatemala, han trobat un sofisticat sistema de filtració d’aigua que hauria demostrat ser mil·lenaris abans del seu temps.\nConstruïda al final d’un canal des de l’embassament de Corriental, una font crítica d’aigua potable per al nord de Maya, la barreja de zeolita i sorra de quars a la boca del canal hauria eliminat la majoria de contaminants com cianobacteris i metalls pesants i encara s’utilitza en els filtres moderns d’aigua encara avui.\n'El que és interessant és que aquest sistema encara seria efectiu avui en dia i els maies el van descobrir fa més de 2.000 anys', va dir Kenneth Tankersley, professor associat d'antropologia de la Universitat de Cincinnati en un comunicat.\nI parlant de 2.000 anys, passarien uns 2.000 anys des de la data estimada de la finalització del sistema de filtració a Tikal que es començarien a emprar els mateixos materials a Europa.\nRELACIONATS: Quan la 'reina' de 8 anys troba una autèntica espasa antiga en un llac, els seus fans es reuniran per forjar-li una rèplica\n'Probablement va ser a través d'una observació empírica molt intel·ligent que els antics maies van veure que aquest material en concret estava associat a l'aigua neta i va fer un cert esforç per portar-lo de tornada', va dir el professor de geografia de la UC Nicholas Dunning, que va participar en la investigació.\nTankersley i Dunning van publicar junts un treball de recerca sobre el descobriment. D'acord amb la declaració corresponent al lloc web de la universitat, la qualitat i la disponibilitat de l'aigua haurien estat una de les principals preocupacions de la florent civilització maia al segle III aC.\nTot i que Tikal i els maies que la van construir van centrar les seves ciutats en una selva tropical, el sòl de pedra calcària i porosa va significar que l’aigua no es mantingués durant molt de temps i, en períodes de sequera prolongada, l’aigua estancada com l’embassament de Corriental es contaminaria amb bacteris.\nMÉS: Sepulcre de caçadora qualificada de 9.000 anys trobada als Andes peruans, canviant l’estereotip de ‘L’home caçador’\nDurant les estacions de pluges, la ciutat, que ha estat catalogada com a Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO i que podria haver estat la llar d’unes 60.000 persones, va ser alimentada per aigua de pluja procedent de quatre embassaments, sent el Corriental el més allunyat de la ciutat a una distància d’uns 18 quilòmetres.\nTot i que el “tamís molecular” intuïtiu de sorra de quars i zeolita filtrava l’aigua a Corriental, els altres embassaments més propers a la ciutat no tenien aquest sistema de filtració modern, i la contaminació resultant es combinava amb un període de canvi climàtic caracteritzat per la reducció de les precipitacions. el poderós centre comercial i cerimonial de la civilització maia del nord abandonat durant el segle IX.\n'Les principals fonts d'aigua del nucli del lloc de Tikal, especialment els embassaments del Temple i el Palau, estaven greument compromeses com a fonts d'aigua potable al final del període clàssic tardà', escriuen Dunning i Tankersley en el seu diari.\nCOMPROVAR: L’artista d’impressió 3D dóna nova vida a artefactes i escultures destruïdes per ISIS\nNo només els metalls pesants i els bacteris estaven sent filtrats per Corriental, sinó també el mercuri, un compost tòxic present en un pigment anomenat cinabri que els maies utilitzaven constantment com a decoració. Els embassaments del Temple i del Palau no tenien el sistema de filtració necessari per eliminar l’escorrentia de mercuri dels edificis pintats de cinabri i les mostres de sòl han demostrat que durant el període anterior a l’abandonament els nivells de mercuri podrien haver estat deu vegades més que la mesura de toxicitat més baixa.\n'No tenim proves absolutes, però tenim proves circumstancials sòlides', va dir Dunning en la seva declaració. 'La nostra explicació té un sentit lògic'.\nLLEGIR: Egipte acaba de descobrir 27 taüts segellats en un antic cementiri que va ser enterrat fa 2.500 anys\n“Els antics maies vivien en un entorn tropical i havien de ser innovadors. Es tracta d'una innovació notable ', va dir Tankersley. “Molta gent veu que els nadius americans de l’hemisferi occidental no tenen el mateix múscul tecnològic o d’enginyeria de llocs com Grècia, Roma, l’Índia o la Xina. Però pel que fa a la gestió de l’aigua, els maies tenien mil·lennis per davant ”.\nCOMPARTEIX les grans novetats de Tikal amb els teus amics a les xarxes socials ...\nla campanya de descans donava al peix espasa una web de mar i\nEls adolescents americans eviten l'alcohol i els cigarrets en xifres rècord\nEls residents de la residència geriàtrica recreen tapes d’àlbums clàssics mentre es trobaven bloquejades - MIRAR\nEls tribals veuen les llums a casa per primera vegada


Pots gestionar la teva subscripció aquí! - Sindicat Punt Net\nGestionar la subscripció\nPots gestionar la teva subscripció aquí!\nLlistes de distribució públiques\nBullletí audiovisual Sindicat Punt Net\nPer rebre totes les novetats amb periocitat mensual.\nClub Filmoteca de Sindicat Punt Net\nOn trobareu les nostres recomanacions cinematogràfiques.\nLlistes de distribució d'ús restringit per a professionals de la comunicació\nComunicats de premsa d'USTEC·STEs\nDemanem una correcta identificació per tal de validar la subscripció a aquesta llista.\nVoldria canviar la direcció de correu?\nL'únic camp obligatori és l'adreça de correu electrònic. Ara bé, ens agrada saber a qui ens dirigim, per tant us agrairíem que introduíssiu també els camps NOM i COGNOM.\nQue és el camp ESTAT?\nNomés hi ha dos valors del camp ESTAT:\nSubscrit a alguna de les nostres llistes de distribució.\nDonat de baixa de totes les nostres llistes de distribució.\nQue són els camps MITJÀ i CATEGORIA?\nAquests camps són per als professionals de la comunicació.\nAls mitjans de comunicació els hi demanem una identificació per tal de validar la seva subscripció a la llista Comunicats de premsa d'USTEC·STEs.\nMITJÀ és el nom amb què hom coneix el mitjà de comunicació.\nLa CATEGORIA del mitjà pot ser:\nSi la categoria de mitjà no s'ajusta a cap d'aquestes, podeu omplir aquest camp lliurement.\nQue són els camps WHATSAPP i TWITTER?\nAlguns periodistes o mitjans subscrits a Comunicats de premsa d'USTEC·STEs aprecien la immediatesa de ser els primers a rebre les novetats per WhatsApp. Tanmateix, ens agrada seguir als periodistes i mitjans en Twitter per mantenir-nos nosaltres també al dia de les notícies.\nQue és el camp TERRITORI?\nCom puc esborrar les meves dades?\nPodeu donar-vos de baixa de totes les nostres llistes de distribució de dues maneres.\nTriant "Donat de baixa" en el camp ESTAT del Formulari per actualitzar les dades i desant l'actualització.\nSeguint l'enllaç "Donar-se de baixa" que trobaràs al peu de tots els nostres emails.\nEn donar-te de baixa de totes les nostres llistes de distribució, encara disposaràs d'un període de trenta dies durant el qual podràs gestionar la teva subscripció. Finalitzat aquest període, les teves dades seran esborrades permanentment del nostre sistema informàtic de manera automàtica. Per exercir altres drets consulti la nostra política de privacitat.\nFormulari per actualitzar les dades


Els reis no conviden enguany l'expresident Soler\nEls regidors de Som Palma declinen la convidada a la recepció, i al portaveu d'El Pi, Antoni Pastor, li arribà quan ja era de vacances\nARA BALEARS Palma 04/08/2015 20:58\n260x186 L'expresident del Govern Cristòfol Soler. / ISAAC BUJ L'expresident del Govern Cristòfol Soler. / ISAAC BUJ\n— Els reis d'Espanya no han convidat enguany l'expresident del Govern Cristòfol Soler a la recepció de les autoritats i representants de la societat illenca al palau de l'Almudaina que es durà a terme aquest dimecres. Es dóna la circumstància que l'expresident sí que va ser convidat l'any passat per Felip VI i Letícia en la seva primera recepció oficial. De llavors ençà, Soler ha estat nomenat president de l'Assemblea Sobiranista de Mallorca, fet que podria haver estat la causa que hagi estat eliminat de la llista de convidats. Els qui han declinat la convidada han estat els regidors de Som Palma a Cort, que ho han justificat perquè "suposaria una incongruència ideològica d'un moviment polític que promou la igualtat". Per altra banda, el portaveu d'El Pi al Consell, Antoni Pastor, no hi assistirà perquè rebé la invitació dilluns, quan ja es trobava de vacances.\n— En el Consell de Mallorca ja s'ha produït la primera dimissió d'un alt càrrec. Es tracta del director insular de Relacions Institucionals i Presidència, Ignasi Palmer Forés, nomenat per Podem. És un docent que ha presentat la renúncia pocs dies després d'accedir al càrrec. Ja té substituta, Maria Elena Ramis Llabrés, també proposada per Podem.\n— En la presa de possessió dels nous síndics de Comptes al Consolat de Mar s'ha vist fora de l'edifici un vehicle oficial semblant als que té assignats el Parlament balear. Alguns assistents es demanaven si la presidenta de la Cambra balear, Xelo Huertas, era qui havia fet servir el cotxe oficial per al curt trajecte que hi ha entre el carrer Palau Reial i el passeig Sagrera.\n— En la seva visita als embassaments del Gorg Blau i Cúber, la nova direcció d'Emaya ha tornat a parlar de recuperar un projecte per generar energia hidroelèctrica aprofitant la caiguda de l'aigua entre Cúber i la planta de Lloseta, encara que de moment no sigui prioritari pel seu elevat cost. Es tracta d'un projecte que han estat 'venent' totes les direccions d'Emaya des de l'any 2008 i que un particular denuncia que li "copiaren" des de l'empresa municipal després que ell el presentàs i registràs davant l'administració. L'únic que continua a l'empresa des d'aquell moment és Llorenç Mestre, director tècnic d'Emaya que s'hi ha mantingut malgrat els canvis en la direcció.


Podem Catalunya demana un acord entre governs per "clarificar" competències i rebutja "judicialitzar" la pandèmia La República\nPodem Catalunya demana un acord entre governs per “clarificar” competències i rebutja “judicialitzar” la pandèmia\nACN Barcelona.-El portaveu de Podem Catalunya, Lucas Ferro, ha instat el govern català i espanyol a posar-se d’acord per “clarificar” les competències de cada administració i permetre que les comunitats […]\nACN Barcelona.-El portaveu de Podem Catalunya, Lucas Ferro, ha instat el govern català i espanyol a posar-se d’acord per “clarificar” les competències de cada administració i permetre que les comunitats autònomes puguin intervenir en la gestió de la pandèmia. “És per a nosaltres fonamental no judicialitzar constantment la gestió de la pandèmia”, ha afegit en roda de premsa després que un jutjat hagi tombat l’enduriment del confinament de Lleida i set municipis més del Segrià. El portaveu de Podem Catalunya ha qualificat de “fracàs” la gestió de la fase 3 per part del Govern, que es van “ventilar en 24 hores”, i ha reclamat que es replantegi el sistema de rastreig. Segons ha dit, si l’ha de fer Ferrovial, no serà viable.\nFerro ha explicat que la seva formació no comparteix que el Govern hagi incidit tan directament sobre la ciutadania del Segrià quan els rebrots s’estan produint en empreses i no tant al carrer. En aquest sentit, ha reclamat que s’intensifiquin les inspeccions. Preguntat per la decisió del Govern de no acceptar la decisió judicial i donar cobertura jurídica al confinament a través d’un decret, Ferro ha insistit en la necessitat d’un acord entre governs. “Si es clarifiquen les competències via decret, millor, si no serà necessari obrir un espai per a l’acord. El que no podem és arribar a paradoxes on els ciutadans se’ls vulnera el dret a vot però les administracions no tenen capacitat per protegir la salut pública amb un confinament”, ha defensat.


Fira de Nadal de Cabrils - Fires, festes, oci i llocs per visitar.\nPropera edició: 26/11/2022\nTorrons, arbres de Nadal, decoració, cava, regals pel tió i l’amic invisible... artesania de qualitat.\nUnes reproduccions de les antigues felicitacions dels oficis i serveis de Nadal, aquelles que passaven per les cases demanant l’arguinaldo, us donaran la benvinguda d’aquest Nadal tan especial!\nCabrils és oferta comercial, a Cabrils és Nadal.\nA l’aparcament de la Concòrdia, entre els carrers Domènec Carles i el Passatge Horts de Santa Creu el dissabte 5 de desembre trobareu un mercat de Nadal on podreu adquirir els vostres detalls per regalar i decorar les vostres llars!


El futbol territorial començarà el primer dissabte d'octubre - Empordà\nEl futbol territorial començarà el primer dissabte d'octubre\nddg 08.07.2020 | 06:30\nEl futbol territorial començarà el primer dissabte d'octubre L'Empordá\nEl cap de setmana del 3 i 4 d'octubre. Aquesta és la data prevista perquè torni el futbol territorial a Catalunya mentre continua sense saber quan s'engegaran les lligues de Segona B i Tercera Divisió.\nAixí, segons va aprovar ahir la Federació Catalana de futbol, la Primera, Segona i Tercera Catalana masculines aixecaran el teló el 3 i 4 d'octubre mentre que en femení està previst que arranquin en la mateixa data la Preferent i Primera Divisió. La Quarta Catalana, la Divisió d'Honor i Preferent masculina i femenina eran els següents: el 10 i 11 d'octubre. També en futbol base, tota la Primera Divisió tant masculina com femenina ho farà el 17 i 18 d'octubre; mentre que la resta de categories formatives ho faran el cap de setmana del 24 i 25 d'octubre.