⚡ El 'zasca' inesperat que acaba de deixar anar Mireia Boya al magistrat que la jutja\nBoya diu al jutge «que posi la sentència al seu currículum per arribar al Suprem»\nEls acusats al TSJC reivindiquen la inviolabilitat parlamentària davant del canvi de jurisprudència del TC\nper Júlia Navarro / ACN 24/07/2020 16:26h\nL'exdiputada de la CUP, Mireia Boya, en una imatge d'arxiu. | ACN\nL'exdiputada de la CUP Mireia Boya ha dit aquest divendres al final del judici al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) que no li fa por la possible condemna per desobediència perquè el cas «va d'una cosa molt més gran, digna i legítima com els drets i llibertats del poble». De fet, ha considerat injust que ella estigui acusada de desobediència amb una pena d'inhabilitació i, en canvi, l'expresidenta del Parlament Carme Forcadell estigui empresonada per permetre la tramitació d'iniciatives parlamentàries que Boya va impulsar. «No hi ha justícia en aquesta sala», ha dit, i ha afegit que el president del TSJC, Jesús María Barrientos, pot afegir la possible condemna al seu currículum per ser magistrat del Tribunal Suprem.\nBoya no es retracta\nEn el seu últim torn de paraula, Boya no s'ha retractat de res del que va fer, sinó que ha reivindicat el dret al parlamentarisme i a impulsar iniciatives que «desobeeixin lleis injustes» i trenquin amb el «règim del 78». Ha assumit la desobediència, no pas la tipificada al Codi Penal, sinó la que suposa «l'obediència al programa electoral». Tot i considerar que això no pot ser delicte, ha admès que «no surt gratis i hi pot haver un càstig». «No vull trencar la Constitució espanyola, hi estic en contra, però vull una constitució per a Catalunya», ha resumit.\nEn tot cas, ha lamentat que una possible sentència condemnatòria farà que l'actual i els futurs parlaments catalans no puguin parlar d'independència. Per això, en el conflicte entre «resignar-se a acatar una llei injusta», intentar-la modificar per les vies legals tot i que l'estat «unilateralment no escolta les demandes majoritàries i persisteix en la via constitucional», o transformar la legalitat, ella opta per la «desobediència persistent», en considerar que «el règim del 78 ha obligat a desobeir, no dona altra opció i és legítim obrir una via davant del mur constitucional».\nHa acabat dient 'Visca la terra'\nEn un llarg al·legat final, l'exdiputada cupaire ha dit que durant el judici s'ha parlat més del Tribunal Constitucional que dels cinc acusats. Per això ha opinat que potser els magistrats de l'alt tribunal haurien hagut de declarar com a testimonis per justificar el seu canvi de jurisprudència del 2014 sobre el paper de les meses parlamentàries. «Ha faltat un actor», ha dit.\nBoya ha dit que ella estava compromesa amb un programa electoral legal i conegut del 2015 i estava obligada a complir-lo. Ha acusat l'estat d'immobilisme i de «guerra bruta» contra els independentistes, guerra bruta que «quan no ha funcionat ha optat per la via judicial, la repressió i la violència». «El problema és que els independentistes tenen majoria parlamentària i això ha espantat l'estat espanyol, que ha reaccionat d'una forma més pròpia d'estats totalitaris», ha conclòs.\nEncarant-se al president del TSJC i del tribunal que l'ha jutjada, Jesús María Barrientos, Boya li ha dit que podria posar la sentència al seu currículum per ser magistrat del Tribunal Suprem, com Barrientos ha sol·licitat, i ha acabat dient 'Visca la terra'.\nEl TC dona la sorpresa: La seva reacció davant d'un recurs de la Generalitat\nCUP Tribunal Suprem\nmolt orgullós de tu.


El Sainet feseter alcoià | Cau de la festa de moros i cristians\nJordi Davó i Moltó, fester alcoià, publicà a la revista de l’any 2002 de la foguera Foguera Sant Nicolau de Bari i Benissaudet d’Alacant , un article sobre el teatre de caire fester que es fa a Alcoi dos vegades a l’any, abans de Sant Jordi i pel Mig Any. Trobem interessant reproduir aquest text, amb permís de l’autor, a la nostra secció.\nEL SAINET FESTER ALCOIÀ\nTot i ser el sainet un gènere típicament valencià, en l’accepció més extensa de l’adjectiu, a Alcoi ha adquirit una sèrie de característiques que l’han fet ben peculiar i autòcton. La temàtica, els personatges, la ubicació urbana de l’acció, el llenguatge o el reguitzell de situacions molt pròpies de la ciutat, les filaes o els actes festers són bons exemples d’esta especificitat local del sainet. Però no penseu, per estes constants en els ingredients, que parlem d’un teatre fix, amb poques variacions en el decurs de la seua existència. No. Des del 1855, any d’edició dels primerencs “Mentres passa la diana” i “La nit que vénen els músics”, els sainets han incorporat noves situacions i sensibilitats i d’alguna manera han sigut reflex de l’època en què foren escrits. Qüestions tan transcendents com la lluita de classes, que l’any 1873 va esclatar violentament a Alcoi en la Revolució del Petrolio, l’anticlericalisme dels temps de la II República o l’anomenada i més recent Transició Democràtica han deixat la seua empremta històrica sobre el paper i els escenaris del sainet.\nCom quasi totes les vides, la llarga vida del sainet alcoià ha passat per moments creixents, minvants i de plenitud. En la que l’estudiós del sainet Jordi Botella anomena etapa fundacional, pren relleu l’obra de Juan Bautista Llorens “Tona y Toni o la Festa de Sen Chordi” (1871), tant per la lliçó moral i la crítica social que presenta, com per haver marcat personatges com el no-alcoià que jutja i si cal sanciona situacions molt locals i festeres o el de la dona forta, treballadora i comprensiva al costat d’un home dèbil i voluble, superat per les temptacions de la festa. Així, si bé la falta d’elements gratificants i autocomplaença fan únic este sainet, també és cert que va definir un bon nombre de pautes per als sainets posteriors.\nMés de mig segle després de “Tona y Toni...”, trobem una fita no usual en el camí del sainet alcoià: “No’s pot dir la veritat o la Nit de Panches-Buides”, una peça premiada al concurs de sainets de Lo Rat Penat del 1927 i representada aquell mateix any als teatres Moderno i Apolo de València. Els autors, Vicent Caro i Jaume Ferrer, pensaren i feren una obra que barreja elements propis del sainet tradicional valencià i del sainet fester alcoià, ja que s’hi accentuen qüestions menys explicitades en altres obres, pel fet que “No’s pot dir la veritat...” anava adreçada al públic del Cap i Casal, molt avesat en les falles, però poc familiaritzat amb els moros i cristians.\nConvé destacar també l’aportació al món saineter de “Matí de Glòria”, obreta humorística alcoiana de caràcter fester, en un acte, estrenada amb extraordinari èxit en el Teatre Calderón, el 13 de març de 1932; tal com la defineix Enrique Valls, el seu autor. En “Matí de Glòria”, hi ha la novetat d’usar la prosa, en comptes del vers heptasíl•lab i assonantat, i una centripetia major si cap de la Festa, com a pal de paller de l’obra i de tot Alcoi. En eixe sentit, trobe ben simbològic el motiu i el títol del sainet ja que la Glòria (desfilada d’un sol membre de cada filà el matí del Diumenge de Pasqua) és l’inici i pregó de la festa plena que vindrà amb el dia de les entrades, el de Sant Jordi i el dels Trons. Per contemporaneïtzar alguns dels continguts d’este sainet de fa setanta anys, resulta curiós advertir com els seus personatges lamenten algunes de les reformes hagudes als moros i cristians de l’època, mentre enyoren un passat mític i difícil d’ubicar. Hui, amb els de dos peus al segle XXI, són molts ?i moltes? els que s’emparen en la tradició, per oposar-se a fer les festes el cap de setmana més pròxim al 23 d’abril o negar la participació de la dona en la festa, en peu d’igualtat amb l’home. Poca broma, alacantins, això és un debat encés!\nL’època daurada del sainet ha estat datada entre l’any 1963 i el 1985 i és fruit de la inventiva de Joan Valls i Armando Santacreu, als quals, per fer justícia amb la història del gènere, hem d’afegir Camilo Bito i Ernest Valor, dos autors d’incorporació posterior, sí, però de vàlua provada i aplaudida. De Santacreu, cal destacar la gràcia ràpida i l’embolic hilarant, amanits moltes vegades amb l’actualitat festera, local o política. Així, sainets com “Primer la festa que els mobles” (1963), “Em veig negre pa eixir de negre” (1968) o “Llevadura de fester” (1971) connectaven fàcilment amb el públic, gràcies a la triple via de la comicitat, la realitat i, evidentment, l’alcoiania, que en les obres d’este autor va arribar al súmmum. No obstant els èxits i la importància, a Santacreu, hem de retraure-li el regust ultramuntà que destil•la en alguns acudits fàcils i la nul•la voluntat d’escriure en un valencià normatiu i digne. No va ser eixe el cas de Joan Valls. El vessant saineter d’este poeta es caracteritza per l’interés a mantenir la familiaritat i el costumisme del gènere, sense renunciar a un model de llengua tan correcte com entenedor. A més, l’autor de 2El primer tro” 81963), “La visita del blavet” (1968) i “Febreta d’abril” (1977) entre d’altres, fa servir el seu mestratge poètic en l’ús renovat del vers, denota el seu grau de consciència social i afig al clàssic escenari d’interior nous emplaçaments en l’espai i en el temps, tal com podem comprovar en “El crit de la festa” (1972), “la vinguda del rei Pere” (1974) o “En plena Glòria” (1979), una obra que porta el sainet al cel de sant Pere i sant Jordi. Convé recordar, ara i ací, la qualitat i el compromís de Joan Valls, de qui Enrique Cerdán Tato afirma que “la lectura minuciosa de sus versos nos devuelve, incentivada de alta estética, la memoria de un país que nunca terminó de perderse”.\nEl curt repàs a la llarga història del sainet fester, ha d’acabar necessàriament en l’època actual. Mentre escric estes línies, es representen els dos sainets que toca fer abans de festes i, pel que sé, no han quedat localitats buides en cap de les quatre funcions que tenen lloc al teatre Salesià. Això és un bon símptoma. La xicoteta davallada de públic que va patir el sainet a finals dels huitanta ha estat superada gràcies a l’arribada de saba nova: “El fantasma de Jordà” de Ximo Llorens, “La Nova se’n va a l’Orà” d’Adrián Espí, “Les xiques del boato” de Ramon Climent o “L’univers fester” de Miquel Peidro són prova de bona salut i promesa de rialles futures, més enllà del port de la Carrasqueta.\nJordi Davó i Moltó


Compatibilitat amb càncer i àries: tot el que heu de saber - Astrologia\nIntimitat FísicaTrencamentsProblemes De RelacióAixafamentsAssessorament En RelacióHabilitats Socials I EtiquetaDivorciAbúsIdees De DatesReligiós\nHome/Astrologia/Compatibilitat amb càncer i àries: tot el que heu de saber\nCompatibilitat amb càncer i àries: tot el que heu de saber\nÉs a les estrelles per aquests dos signes? Descobreix-ho! | Font\nCàncer + Àries\nUna relació entre Càncer i Àries abastarà molt de terreny. Tots dos signes es troben a principis del zodíac, però Àries és foc i el càncer és aigua. Àries és la primera casa i Càncer és la quarta casa, cosa que fa els dos primers signes dels seus elements. Aquesta relació és una relació quadrada, que pot generar molta compatibilitat o tensió.\nTendeixo a pensar que aquestes relacions tenen la similitud i l’oposició adequades; una gran similitud farà que una parella se senti com a amiga i una massa oposició fa que sigui difícil trobar una connexió amorosa i solidària. Aquests dos arribaran al món amb perspectives completament diferents, de manera que caldrà molta conversa i una comprensió integrada de cada individu per fer que aquest treball funcioni.\nFull de trucs sobre càncer + àries\n1a casa 4a casa\n21 de març - 19 d’abril 21 de juny - 22 de juliol\nLa ment Mans\nComençament de la primavera Començament d’estiu\nLíder impulsat Moody\nSigne cardinal Signe cardinal\nÀries és el primer fill de l'any. Ve després de Peixos, la 12a casa, i es sacrifica per donar vida al món. Aries està marcat per aquesta independència de l’úter. Vol deixar una marca al món, separar-se de la seva família, i aconseguir que la gent que els envolta es desperti i se'n vagi. Àries no vol tornar als seus orígens i ser obligat a tornar a l’úter. A aquest signe li encanten l’aventura, l’ambició i l’acció.\nEl càncer prové d’una direcció completament diferent. El càncer canvia la temporada a l’estiu. Aporta intensitat a l'any, com si algú hagués quedat embarassada. I, en certa manera, sí. El càncer i l’estiu, en general, marquen les condicions per les quals passa una dona al cos per portar un fetus i ajudar-lo a madurar. El càncer és un dels signes més yin de tot el zodíac. És un signe molt reflectant: els seus estats d’ànim canvien amb les marees provocades per la lluna i porta el cor i les passions a la màniga. L’embaràs del càncer és el que es porta durant nou mesos fins al naixement d’Àries. Això pot fer que el càncer tingui un orgull extrem de ser el catalitzador. Àries és orgullós de ser el primogènit del zodíac.\nÀries i Càncer junts\nÀries s’haurà d’humiliar per fer funcionar aquesta relació. El càncer necessitarà una quantitat addicional d’atenció i afecte. No crec que hi hagi un límit per al càncer i quant pot rebre. A canvi, el càncer us submergirà amb el seu amor. Si no esteu obert a això, heu d’allunyar-vos del càncer. La independència d’Àries podria fer que aquesta relació no els resultés atractiva. El càncer i tots els signes d’aigua volen combinar-se amb la seva parella amb força. El càncer és molt directe al respecte, tenint en compte que són el primer senyal d’aigua, de manera que no van tan profunds i covants com Escorpí. . . i no són tan suaus, suaus i mentors com Peixos. El càncer necessita una gran quantitat de romanç, dedicació, lleialtat i orgull.\nÀries i el càncer poden connectar-se bé discutint, cosa que els fa calents i apassionats. Àries ha de recordar que el càncer és sensible, súper sensible i malhumorat. Penseu en el que passen les dones embarassades i això és un càncer: la necessitat de mimar-vos, la necessitat d’atenció, l’emoció pels colors i el menjar brillants, els canvis d’humor, la sensació d’escalfament, els somnis poderosos, els moments poderosos amb el cos, la intuïció augmenta, les hormones augmenten. És un estat d’ésser intens. Àries ha de respectar-ho i tampoc no té por. El càncer ha de respectar Àries la seva necessitat d’espai i independència. Aquesta relació podria ajudar a Àries a col·laborar més amb els altres, i això podria ajudar a que el càncer sigui millor alliberant i estimant a la gent sense ser massa enganxós. El càncer té dificultats per permetre que els altres tinguin independència perquè se centren molt en l’úter i en la connectivitat, la unió i l’alimentació.\nÀries haurà d’humiliar-se i el Càncer haurà de ser molt afectuós perquè aquesta relació funcioni. | Font\nEl primer fill i la mare\nÀries haurà de treballar molt per atendre el cor del càncer. L’Àries pot ser egoista quan es tracta d’afecte i ésser realment tendre. Això pot resultar antinatural per a Àries, que vol centrar-se més en la conducció, fer que les coses passin al món, encendre foc i crear espurnes. El càncer s’anirà naturalment amb qualsevol parella. Volen cuidar-los, però també poden ser egoistes quant vol donar i quant exigeix als altres. El càncer ha de tenir en compte si obté o no un compromís just en aquesta associació amb Aries.\nRecordeu que no es tracta d’una relació en què mireu a l’altra persona i us vegeu. La vostra parella té necessitats diferents de les vostres, de manera que heu de comunicar-la per entendre la seva perspectiva. Haureu de comprometre’s, col·laborar i ser pacients els uns amb els altres. Això serà difícil perquè els signes anteriors al zodíac no tenen tanta paciència. Són molt motivats per l'acció, i si tots dos teniu aquesta mentalitat, podria ajudar-vos, però també us podríeu tornar bojos sense cap motiu.\nAquesta relació podria tenir algunes batalles més grans basades en el gènere. Amb una femella d'Àries amb un mascle de càncer, el mascle podria sentir que està constantment emasculat i mai no se li dóna cap oportunitat. El Càncer el podria apartar o fer-lo sentir a les deixalleries més que no pas elevat. Això podria causar molta tensió, de manera que, de nou, Àries ha de ser humil si l’atrau un càncer. No empentes i estira la relació en qualsevol direcció que condueixi a les teves expectatives. També heu d’escoltar el que ha de dir la vostra parella. El càncer ha de contribuir de manera uniforme amb Àries.\nPassió i afecte\nTots dos signes realment volen passió, però provenen de llocs diferents. Àries vol una passió profunda, espontània, que fa volar ...El càncer vol baixar al fons de les seves emocions, amb tota la tristesa i l’aferrament possibles.\nEl càncer ajudarà Àries a tenir cura de les seves necessitats. Seran més administradors de la llar, netejaran la llar, s’encarregaran de les coses que Àries cria. Àries pot convocar diverses coses noves a la vida perquè tenen aquest do de manifestació. El càncer, amb una forta urgència dels pares, hi serà per madurar, nodrir i enfortir aquestes manifestacions.\nPunts forts comuns\nDeterminat Molt imaginatiu\nProtecció vs. Manifestació\nEl càncer vol protegir i preservar i Àries vol aventurar-se i manifestar-se. Es tracta d’una relació de gestor i líder: els dos no cobreixen el mateix terreny. Tots dos han d’operar al màxim de les seves capacitats. Aquesta relació tindrà dificultats si la parella està composta per dues parelles joves. Els adults que han viatjat més temps pel planeta i han après de les seves experiències estan preparats per a aquesta relació. De vegades es pot sentir tumultuós, però també es pot complir. Sàpiga que els dos teniu límits diferents: quan el càncer se sent emocionalment vulnerable, necessiten l'ajut de l'Àries per no sentir que està fent alguna cosa malament o que s'atura. Passarà temps per equilibrar els diferents punts forts i febles.\nDe temperament curt Sospitós\nCompatibilitat de matrimoni / amistat\nPel que fa a la compatibilitat matrimonial, quan els dos tenen massa similituds, poden funcionar millor com a amics. Es necessita un bon equilibri de similituds i diferències perquè una parella romàntica aprengui els uns dels altres i prosperi.\nAigua + Foc = vapor. Aquesta relació és apassionada i sensual.\nEl càncer pot sentir inseguretat i donar suport emocional a Àries.\nCap dels dos signes renuncia a una relació fàcilment.\nÉs fàcil que cada signe oblidi el compromís.\nEl càncer pot ser possessiu i limitar Àries a fer allò que els agrada.\nÀries pot esdevenir temperamental i desgavellat.\nQuè passa amb la compatibilitat de l’amistat? Semblant a un maridatge romàntic, hi ha aspectes positius i negatius en aquesta relació. Una vegada que aquest emparellament s’adona del molt que tenen en comú i de com acceptar les seves diferències, l’amistat només es pot fer més forta.\nÀries és la millor animadora personal.\nEls càncers poden ensenyar paciència a Àries.\nL’amistat és important per a tots dos signes: l’Àries busca especialment amics per a tota la vida.\nUn Àries pot ser aclaparador o exigent.\nEls càncers poden ser una mica massa emocionals per a un Àries.\nÀries necessita assegurar constantment al Càncer que la seva amistat és forta.\nEl matrimoni Cancer + Aries està ple de passió i romanç. | Font\nConsells de relació\nPreneu-vos el temps per escoltar i no només respondre a la vostra parella. És possible que no us entengueu a l'instant i els problemes que teniu. Sigues pacient.\nEstigueu oberts al perdó.\nTria les teves batalles de manera intel·ligent. No cal discutir sobre res i tot.\nÉs important passar temps junts gaudint de coses més alegres. Això ajuda a progressar la relació.\nÀries constantment quedarà desconcertat i fascinat per les emocions del Càncer, que canvien com la lluna. Com més tard Àries accepti aquesta energia, més aviat la podrà gaudir.\nEls cardenals arriben a encendre noves estacions i produeixen una nova i emocionant energia. No us deixeu portar amb la vostra energia i demaneu a la vostra parella més del que aporteu vosaltres mateixos. No jugueu a un joc comptant els 'punts'.\nUs sentiu recompensat pel diferent que sou si us hi fixeu, els ressalts i la tensió disminuiran i no sempre seran nítids. Podeu unir-vos.\nNo us preocupeu massa, però treballeu en la confiança. Practiqueu meditació i ioga per ajudar a frenar mentalment i frenar les vostres energies ferotges. Tots dos teniu temperaments forts que haurà de compensar amb la vostra parella.\nViatjar junts us ajudarà a obrir les vostres ments. Recomano molt viatjar per tot el món i trobar noves perspectives.\nNo defugiu la passió, perquè solucioneu molts dels vostres problemes amb passió.\nTingueu en compte com us veuen els altres. Si us poseu en pugna, aneu a algun lloc privat. D’altres poden sentir-se incòmodes amb la molèstia que teniu i com esteu intentant resoldre-ho.\nCreus que Cancer + Aries és un bon partit?\n'Cites amb Àries: què esperar'\n'5 raons per les quals la relació Àries-Càncer és la millor amistat'\n'Compatibilitat amb càncer i àries: la mestressa de casa i l'heroi'\nsortir amb un bessó\nper què m'agraden els crossdressers?


ERC exigeix saber "la veritat" del paper del rei Joan Carles al 23-F\nEls independentistes plantegen una nova bateria de preguntes sobre "la simpatia" del monarca espanyol amb l'intent de cop d'Estat\n2 min. Madrid 22/02/2012 12:39\nEls tres diputats de la coalició que formen a Madrid ERC-Reagrupament-Catalunya Sí han plantejat una nova bateria de preguntes al govern espanyol sobre la casa reial espanyola. Els independentistes han reformulat les 36 que l'executiu de Rajoy els va rebutjar sobre "sous, fortunes i presumptes delictes" de membres de la corona, segons ha explicat el diputat Alfred Bosch. Les noves preguntes giren al voltant de l'intent de cop d'Estat del 23-F, després de les noves dades que van aportar fa pocs uns documents de l'ambaixador alemany a Espanya l'any 1981.\nBosch ha dit que volen saber si, com es conclou d'aquells papers, el rei Joan Carles sentia "comprensió i simpatia pels colpistes". Entén que són acusacions "alarmants i greus" i ara el govern espanyol ha de decidir si vol "tancar la carpeta del 23-F amb transparència". "Els ciutadans no som menors d'edat i tenim dret a saber la veritat", ha conclòs.\nSobre la composició de la comissió de secrets oficials, que es vota demà al Congrés, el polític republicà ha assegurat que ningú del PP li ha confirmat les especulacions periodístiques que apunten que els populars no acceptaran que Bosch en formi part. S'ha limitat a dir que "per cortesia parlamentària" tots els diputats haurien de votar els membres que proposa cada grup. El cap de files d'ERC és el candidat del Grup Mixt però, en privat, el PP mostra reticències i s'estimaria més un polític d'una altra formació. Ahir, PP i PSOE ja van deixar els republicans al costat d'Amaiur, fora del consens de la proposta per gestionar el final d'ETA.


Gürtel.- Fiscalia atribuïx a Cotino possible prevaricació, tràfic d'influències, malversació i suborn\nPublicado 10/11/2014 19:04:05CET\nEl fiscal creu que la trama Gürtel li va regalar una jaqueta de Milano de 375 euros en el Nadal del 2007\nLa Fiscalia Anticorrupció atribuïx a l'expresident de les Corts i exconseller d'Agricultura, Juan Cotino, possibles delictes de prevaricació, tràfic d'influències, malversació de cabals públics i suborn, en entendre que va participar "activa i regularment" en l'organització de la visita del papa a València el juliol del 2006, malgrat que no formava part de la Fundació V Encontre Mundial de la Família (VEMF), i que va contactar amb un dels presumptes capitostos de la trama Gürtel perquè la seua empresa, Orange Market, fora adjudicatària. El projecte finalment va recaure en Teconsa tot i que Álvaro Pérez i la "branca valenciana" del grup han estat part dels beneficiaris.\nAixí consta a l'escrit que ha enviat el fiscal al jutge instructor del 'cas Gürtel' en el Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana (TSJCV), dirigit a la peça 4 del procediment, que investiga presumptes irregularitats en la contractació de Radiotelevisió Valenciana (RTVV) amb Teconsa per al subministrament de pantalles de vídeo, so i megafonia relacionades amb la visita del papa Benet XVI a València. El magistrat ja ha decidit imputar a Cotino i l'ha citat per al dia 28 de novembre.\nEn el seu escrit, el fiscal subratlla que de la documentació relativa a la Fundació --constituïda el 2005 per a la promoció de la visita del papa i participada a parts iguals per la Generalitat, la Diputació, l'Ajuntament de València i l'Arquebisbat-- es desprèn que Cotino el 2006 no ostentava formalment cap càrrec en ella ni era membre del Patronat.\nTot i això, el 2005 i 2006 "hauria participat activa i regularment" en l'organització, responsabilitats i reunions de la Fundació, i hauria mantingut "directa i indirectament" contactes amb un dels presumptes capitostos de la trama, Álvaro Pérez, conegut com a 'El Bigotes', amb la finalitat que l'empresa Orange Market i Trasgos, entre d'altres, portessin a terme esta contractació a través de la creació d'una Unió Temporal d'Empreses, projecte que no es va portar a terme.\nAlhora, considera --d'acord amb diferents testimonis-- que Cotino hauria estat l'encarregat de mantenir els contactes i reunions amb els responsables de RTVV a la qual, a través de la Fundació, li ha estat finalment encarregat en febrer del 2006 no sol la cobertura audiovisual de la visita del papa, sinó també l'estructura de les pantalles i megafonia.\nEncàrrec que es va donar cobertura mitjançant la firma d'un conveni en el qual s'atribuïx a la fundació "no ja la promoció, col·laboració i suport", sinó que "passa a tenir al seu càrrec l'organització del V EMF". Després esta adjudica a Teconsa, per 6,4 milions d'euros més IVA, el contracte de les pantalles i so, "i han estat presumptament Álvaro Pérez i la branca valenciana del grup Correa part dels beneficiats".\nRESPONSABLE DE PANTALLES\nEn esta línia, sosté, d'acord amb la declaració de diferents testimonis, que Cotino era el responsable del tema de les pantalles per part de la fundació. I també el fiscal es remet a uns informes de la Policia en els quals es destaca la intervenció de Cotino en els contractes i se li descriu com un "element nuclear".\nEl ministeri públic, finalment, afegix un apunt, i és que a l'any 2007 Cotino figura en el llistat de personalitats als quals Orange Market, mercantil dirigida per 'El Bigotes', realitza regals de Nadal, i apareix el cost, en concret, d'una jaqueta de Milano per 375 euros.\nAixí, estima que existixen una "pluralitat" d'indicis "racionals i fundats" dels quals s'inferix la presumpta participació de Cotino en fets que poguessen ser constitutius de delictes de prevaricació, tràfic d'influències, malversació de cabals públics i suborn investigats en esta causa, pel que interessava la seua declaració com a imputat.\nAl costat d'ell, el fiscal també ha requerit --i així ho ha acordat el jutge-- la imputació d'exdirectius de l'extinta Radiotelevisió Valenciana (RTVV): Vicente Sanz --exsecretari general de la societat, també processat en un cas per presumptes abusos sexuals a tres extreballadores--; José Llorca -- que ha estat director general de TV-- i Juan Prefaci --exsecretari general, en substitució de Vicente Sanz quan ha estat processat--. I de la qual fora advocada de RTVV, Encarna Pérez; i l'excap de la secció de Compres, Salvador Benjamin. Entén que tots ells van poder participar en irregularitats durant la confecció i aprovació dels documents per a adjudicar els contractes de la visita.


Publicat el 18/07/2018 10:45\nPer primera vegada, un dels concerts serà retransmès en directe de la mà de Catalunya Música.\nLa música de cambra es deixarà sentir a les Terres de l'Ebre del 3 al 5 d'agost en el marc de la tercera edició del ‘DeltaChamber Music Festival’, que tindrà lloc a Amposta. Els directors del certamen, Laura Ruiz i Pau Rodríguez, es proposen "deixar petjada al territori" partint d'un festival "humanista" amb voluntat "integradora" de totes les arts amb "l'eix central de la música de cambra".\nPer primera vegada, un dels concerts serà retransmès en directe per la UER, Unió Europea de Radiodifusió, de la mà de Catalunya Música. Serà el concert del divendres 3 d'agost amb obres de Lutoslawsky, Martinu i Beethoven.\nPel que fa als intèrprets, aquest any hi participaran el violinista Sebastian Böhren, el violoncelista Jan Ickert, la pianista Yukako Morikawa o la clarinetista Laura Ruiz, entre d'altres. Dins l'apartat Young Talents hi participarà l'ebrenca Paula Aguiló, violí, i l'ebrenc Marc Garcia, trompa.\nIMATGE: Cartell presentació del 'DeltaChamber Music Festival'. Ajuntament Amposta.


7 Days Inn Foshan Sanshui Plaza Branch Foshan Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNo.61, Middle Guanghai Avenue, Xinan Street, Sanshui, Foshan, Xina, 528199\nHabitació queen (oferta especial)\nSanshui Plaza330 m\nChao LiFang650 m\nJinHua YinHua JinYe GouWu Jie1,8 km\nTemple de Confuci de Foshan1,92 km\nSanshui Lotus World2,87 km\nParc Forestal Sanshui3,01 km\nRenshou Archway5,82 km\nShiShan BuXingJie13,08 km\nKang-Youwei Former Residence16,94 km\nDaqitou Village17,43 km\nInformació bàsica sobre 7 Days Inn Foshan Sanshui Plaza Branch\nTé alguna pregunta per a 7 Days Inn Foshan Sanshui Plaza Branch?\nMés informació sobre 7 Days Inn Foshan Sanshui Plaza Branch\nDissenyat tant per oci com per negoci, 7 Days Inn Foshan Sanshui Plaza Branch està situat idealment a Sanshui; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nPlateno és ben reconeguda per la seva qualitat de serveis i el seu personal amable, i 7 Days Inn Foshan Sanshui Plaza Branch compleix amb aquesta expectativa. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen servei d'habitacions 24 hores, Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, servei de neteja diari, accés per a cadires de rodes, recepció 24 hores.\nEls clients poden triar d'entre 110 habitacions, i totes desprenen una atmòsfera de pau i harmonia total. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, 7 Days Inn Foshan Sanshui Plaza Branch no troba competidors en cap categoria.\nTemple de Confuci de Foshan - 1,92 km\nChinese Ceramic City - 26,91 km\nMt. Foshan Liang Park - 26,97 km\nXiqiao Mountain National Forest Park - 27,53 km\nTemple ancestral de Foshan - 27,65 km\nLlac Qiandeng - 28,7 km\nSanshui Lotus World - 2,87 km\nParc Forestal Sanshui - 3,01 km\nTemple de Confuci de Foshan


Primer intenta convèncer a tothom del seu error, però ells fan com si sentissin ploure. Quan els seus amics comencen a desviure's per l'homenet de la barba blanca, aquest comença a agafar-li gust a fer de Pare Noel, tot i que no sigui veritat, i es converteix en un pocavergonya mandrós. Arribada la Nit de Nadal es desespera perquè no té regals pels seus veïns; així que, decideix improvisar alguns obsequis amb els seus trastos i inicia el camí per fer el repartiment previst. Quan arriba a la casa més propera i fa una ullada per la finestra s'adona que els regals ja han arribat. Com reaccionarà el Pare Noel vertader quan es trobi cara a cara amb el seu impostor?


Holiday home Ålvik Tveit Ytre Ålvik Noruega - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 3 allotjaments a Ytre Ålvik.\n-, Ytre Ålvik, Ytre Ålvik, Noruega, 5614 - Veure al mapa\nMés informació sobre Holiday home Ålvik Tveit\nDissenyat tant per oci com per negoci, Holiday home Ålvik Tveit està situat idealment a Ytre Ålvik; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Holiday home Ålvik Tveit, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nL'ambient de Holiday home Ålvik Tveit es reflexa en cada habitació. calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera, forn microones són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Pesca de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Ytre Ålvik, faci de Holiday home Ålvik Tveit la vostra llar.


Puig Castellar – reptes muntanyencs\nCurta passejada que ens servirà per visitar les excavacions del poblat ibèric d’una tribu laietana, fundat a l’entorn del segle VI aC i que va perdurar fins al final del segle III aC o inici del segle II aC. Des del cim tindrem també unes esplèndides vistes de Barcelona, el Besòs, Santa Coloma de Gramenet i el mar.\nDepuradora 41.476382 2.194357 00:00:00 43 0\nSeparació camins 41.475083 2.196879 00:09:47 57 568\nPal GR 41.473912 2.198105 00:14:43 99 765\nSeguir GR 41.472863 2.19797 00:18:48 130 889\nColl de la Torre dels Frares 41.473448 2.199741 00:23:59 164 1.062\ntorre elèctrica 41.471276 2.204096 00:38:10 258 1.537\nPuig Castellar 41.470284 2.206332 00:47:40 297 1.966\nMirador 41.469467 2.208176 01:19:45 257 2.279\nColl de Puig Castellar 41.470538 2.208639 01:23:02 244 2.410\ntorre elèctrica 41.476317 2.203591 01:46:35 136 3.506\nEnllaç pista 41.476202 2.200021 01:52:54 76 4.060\nUnió camins 41.475124 2.196774 ?01:58:50 63 4.434\nDepuradora 41.476355 2.194333 ?02:04:00 43 4.821\nPunt d’inici: E.D.A.R. de Montcada\nAltura màxima: 298 metres\nPendent mitjà de pujada: 15,87%\nTemps aturat: 40 minuts\nAltura mínima: 42 metres\nPendent mitjà de descens: 9,92%\nMapa: full 290-122 e/1:5.000\nAscens positiu: 279 metres\nAixí ho vaig viure jo el dia 16 de setembre de 2009, data de realització del recorregut.\nCreuarem la carretera i anirem en direcció a Sant Jeroni de la Murtra. A 500 metres del començament deixarem la pista i seguirem pel GR i ens desviarem per un sender que surt per la dreta de la pista.\nAnirem seguint els senyals de GR i arribarem al coll de la torre dels Frares. Continuarem pel GR i passarem al costat d’una torre elèctrica i al cap de poc temps arribarem al cim del puig Castellar.\nPer tornar baixarem al que se suposa que és l’aparcament de visitants del poblat ibèric i seguint el GR per l’esquerra sortirem a la pista apta per a vehicles que ve de la urbanització del collet de la Vallençana.\nJust en sortir a la pista veurem un corriol que neix entre dues grans pedres i que passa entre la vegetació. Començarem a baixar per aquest corriol, estret però molt evident. Seguirem recte a un encreuament que trobarem a uns 500 metres des que hem agafat aquest sender. 300 metres més endavant deixarem un altre camí que va per la dreta.\nFinalment, després de caminar 1000 metres pel sender, el deixarem i continuarem pel corriol estret que baixa més a la nostra esquerra (deixarem un camí que puja recte i un altre que baixa, a l’esquerra, en gir de 90º) i que es troba senyalitzat amb una petita fita de pedres. Uns metres més endavant tirarem dret a l’encreuament que trobem i acabarem sortint a una pista. La seguirem per l’esquerra i acabarem trobant la pista per on hem començat a caminar. Desfent el camí tornarem al cotxe.


Història dels cromos de xiclets\nEls grecs mastegaven resina. Al segle XVI, els maies ho feien amb tzictli, que d’aquí és d’on ve el nom de Xiclet. En John Curtis al 1848 va començar a comercialitzar aquest producte. Als anys quaranta els soldats americans van popularitzar aquestes gomes indigeribles. Va començar a ser una industria gran on més d’un s’hi va apuntar. En algun moment dels anys trenta algú se li va ocórrer posar un cromo per vendre més que la competència i la febre del xiclet va arribar arreu el món. A la nostre època, per sort, encara duien cromo i cap nen se li passava pel cap comprar-ne un que no en portés. Aquests petits adhesius sempre acabaven a les carpetes, estoigs, llibres escolars i al capçal del llit, que ens feien companyia mentres somiàvem en un món màgic i de fantasia…\nAls anys quaranta amb la febre dels còmics, la majoria de cromos eren sobre super herois com Superman de DC Comics. Molts, eren cromos de cartró i els nens intercambiaven els repetits per les faltes.\nAls anys cinquanta, el cinema i els actors de Hollywood eren la moda. Molts dels cromos de l’època eren d’actors i actrius famoses, eren foto-cromos. També no ens em d’oblidar que els cromos de beisbol als EEUU sempre eren els més populars.\nAls anys seixanta, podies trobar-te els Beatles fins hi tot als xiclets. Cromos de xiclets de dibuixos animats o d’il·lustracions d’algun artista contractat per la mateixa empresa. A molts bars o quioskos podies trobar màquines de xiclets.\nAls anys setanta, el plàstic te’l trobaves per tot arreu, la majoria de cromos ja eren “plasti-cromos” i amb adhesiu. Aquí es van fer famosos els xiclets cosmos, els xiclets negres de regalèssia espacials. Naus espacials, robots i ciència ficció eren els ingredients per fer al·lucinar un nen. L’empresa Dunkin regalava figuretes en promocions.\nAls anys vuitanta, hi havia tantes marques i competència que algunes empreses feien autèntiques virgueries, com els cromos platejats dels Ewoks, o calcomanies dels Snorkels, He-man. Cromos premiats que et regalaven un pòster o l’àlbum. I el gran invent, el cromo hologràfic.\nAls anys noranta, la majoria seguien l’estètica dels vuitanta. La febre de Bola de drac, Dartacan va temptar a l’empresa Sonric’s a treure cromos. I realment va ser l’empresa més important del moment junt amb Boomer i el seu Kilométrico-Boomer.\nBé, de cromos i marques ja aniré expandint més. Parlaré d’ empreses desaparegudes i algunes que encara existeixen com Dubble Bubble, Boomer, etc… La majoria d’aquestes, desgraciadament han deixat de fer xiclets amb cromos…Us imagineu ser un nen petit, obrir un xiclet i que no tingui cromo?\nArxiu de museu: Sherlock Holmes [ Dubble Bubble ]\nDigues quina era la col·lecció de xiclets més guai per tu i en un futur segur que li dediquem un espai.


La Tresca i la Verdesca canta les dures condicions de la construcció de «Pou» | Enderrock.cat\nEstrenem el nou tema del grup per a públic familiar\n"Pou" forma part de 'Maquinaigües', un espectacle que relata la creació de la Central de Cornellà fa més d'un segle\nÈlia Gea | 26/05/2020 a les 10:30h\nArxivat a: Enderrock, estrenes, La Tresca i la Verdesca, videoclip, estrena, públic familiar\nLa Tresca i la Verdesca | Carles Rodríguez\nLa Tresca i la Verdesca ja compta amb un recorregut de més de vint anys oferint música i espectacles per a tota la família. Fa prop d'una dècada, l'any 2009, la Central de Cornellà celebrava el seu centenari i va demanar a La Tresca que creés un espectacle a mida per a l'ocasió. Així es va engendrar Maquinaigües, un espectacle teatralitzat que il·lustrava el recorregut que feia l'aigua en els inicis de la Central, quan començava a abastir Barcelona i rodalies. La formació va arribar a fer una vintena d'actuacions a la sala de màquines del Museu de les Aigües de la Fundació Agbar però, fins ara, totes aquelles cançons no havien passat encara per cap estudi de gravació. Enguany veuen la llum, en un disc que sortirà a la tardor sota el nom de Maquinaigües (Temps Record, 2020). I avui n'estrenem en primícia un dels temes: "Pou".\n"Pou" il·lustra la història de la construcció, l'any 1905, d'un dels pous més emblemàtics de la central, el Five Lille. La cançó parla sobre les dures condicions de treball que van viure els obrers que van construir el pou, en una feina en què la sinistralitat i la intempèrie eren el pa de cada dia. "No es pot dir que ara ens manqui la bufada, la queixa de la terra i el trepant, la percussió més subterrània, l'esquena torta del company", canta Toni López, veu i guitarrista de La Tresca.\nEl tema s'il·lustra amb una selecció de fotografies al Mobba, una antiga fàbrica de bàscules de Badalona, reconvertida en espai de creació i refugi de companyies artístiques de la ciutat. Les imatges van ser preses per la càmera de Carles Rodríguez, que va retratar la banda en ple assaig.\nAire fresc del pou...\nLídia E., 26/05/2020 a les 13:24\nNois, el so de la Tresca sempre em sorpren i m’agrada... fresc, nou i ple d’històries. Em refresca l’ànim com aigua fresca del pou... gràcies als constructors d’aquestes infraestructures tant necessàries... (físiques com espirituals 😉)\nXavier B, 27/05/2020 a les 00:21


La Diputació retira els títols honorífics a Franco i a sis alts càrrecs del règim - Empordà\nLa Diputació retira els títols honorífics a Franco i a sis alts càrrecs del règim\nEl ple ha aprovat la moció per unanimitat i ressalten que és una "reparació històrica" i un "exercici de dignitat"\nACN 21.06.2016 | 16:11\nLa Diputació de Girona ha retirat els títols honorífics que encara conservaven el dictador Francisco Franco i sis alts càrrecs més del règim. El ple ha aprovat per unanimitat la moció presentada per la CUP, un text que han acabat consensuant totes les forces polítiques. Amb aquest text, els diputats asseguren que es fa una "reparació històrica" i un "exercici de dignitat". La corporació havia concedit diversos honors a dirigents franquistes entre els anys 1939 i 1974, entre els distingits hi havia Carrero Blanco o l'expresident de la Diputació Juan de Llobet. El president Pere Vila ha tornat a demanar disculpes per no haver-se adonat abans que els títols continuaven vigents. La moció també acorda reclamar a familiars i descendents dels guardonats que tornin les medalles d'or.\nEl ple de la Diputació de Girona ha retirat, 40 anys després de la recuperació de la democràcia, els títols i els honors que durant el franquisme havia concedit tant al dictador com a altres alts càrrecs del règim. Amb la moció aprovada aquest dimarts a instàncies de la CUP i consensuada amb tots els grups, han acordat "deixar sense efecte" i "revocar" tots i cadascuns dels acords de ple que van concedir medalles i honors als franquistes.\nEl diputat de la CUP, Lluc Salellas, ha recordat que el franquisme va deixar un rastre de 82.000 represaliats a Catalunya, dels quals més de 7.000 eren de les comarques gironines, i els anys de dictadura es van saldar amb més de 500 afusellats a la demarcació. "Avui fem un exercici de dignitat, de reparació històrica, avui la Diputació de Girona serà un pèl més digna que ahir, podrà anar amb la cara més alta que ahir perquè fem un autèntic homenatge a les persones que han lluitat per la democràcia", ha destacat Salellas.\nEn aquest sentit, el diputat ha assegurat que li produeix un "fàstic enorme" que 40 anys després els responsables de la mort i la repressió de centenars de gironins encara conservessin títols i medalles d'or concedides per la corporació. El president de la Diputació de Girona, Pere Vila, ha tornat a demanar disculpes públicament per no haver sabut abans que els dirigents franquistes encara conservaven aquestes distincions i ha agraït la unitat de totes les forces polítiques al ple per aprovar la moció per unanimitat.\nEl portaveu del PSC, Juli Fernández, ha afirmat que han decidit donar suport ala moció perquè "és una reparació històrica" que "ajuda a fer un pas més cap a la democràcia plena". El portaveu d'ERC, Pau Presas, ha lamentat que la decisió arribi "40 anys tard" i ha assegurat que mantenir títols a dirigents franquistes és "incompatible" amb un país plenament democràtic.\nCinc honors a Franco\nAquest dimarts, el ple ha aprovat revocar diverses distincions concedides al dictador Francisco Franco. En concret, encara ostentava la Cruz Laureada de San Fernando, era fill adoptiu de la província de Girona, president honorari de la Diputació de Girona segons un acord de l'any 1944, president d'honor de la corporació aprovat en ple l'any 1945 i li van concedir la medalla d'or de la província de Girona el 1960.\nTambé han retirat els honors a sis alts càrrecs més del règim. El ple ha acordat retirar les medalles d'or concedides al ministre de l'aire José Lacalle Larraga, el president de la Diputació de Girona durant la dictadura Juan de Llobet, al capità general de Catalunya Alfonso Pérez-Viñeta, al ministre d'obres públiques Gonzalo Fernández de Mora, al president del govern espanyol durant el règim Luis Carrero Blanco i al governador civil Víctor Hellín Sol.\nEls 27 diputats també han acordat, per unanimitat, reclamar a familiars i descendents dels franquistes distingits que tornin les medalles d'or a la Diputació de Girona "com a legítima propietària de les medalles atorgades". A més, es comprometen a continuar amb la recerca de la documentació de l'arxiu de la corporació per detectar si hi ha més honors concedits a alts càrrecs vinculats a la dictadura i poder-los revocar.\nDiputació Juan de Llobet


Apunt Menorca Les meravelles de la Menorca natural que has de veure | Apunt Menorca\nAmb el 66% del territori protegit, Menorca es caracteritza per una àmplia varietat d’espais naturals i per una gran biodiversitat, que la converteixen en un indret únic a la Mediterrània.\nPrecisament, en reconeixement a aquest equilibri entre l’activitat humana i la preservació de l’entorn natural, Menorca fou declarada Reserva de Biosfera l’any 1993. Amb aquest article us convidem a fer un tomb per la Menorca verda, i us descobrim algunes de les seves meravelles.\nA la descoberta de la Menorca natural\nL’albufera des Grau és la zona humida més important de l’illa i un dels tresors de la Menorca natural. Amb una extensió de 70 hectàrees i situada al cor del Parc Natural de s’Albufera des Grau, aquesta llacuna és un indret privilegiat per a l’observació d’aus.\nLa visita a l’albufera es pot iniciar al Centre de Recepció Rodríguez Femenias, on una exposició sobre el parc ens donarà la benvinguda, i on ens informaran sobre els tres itineraris, autoguiats i de poca dificultat, que ens permetran gaudir de l’albufera des dels diferents miradors i punts d’observació.\nEl fons marí que envolta Menorca és un dels seus grans atractius naturals de l’illa, especialment la zona compresa dins la Reserva Marina del Nord de Menorca. Capbussar-se en les seves aigües és una experiència inoblidable, que ens permetrà gaudir d’una gran varietat de flora i fauna.\nLa Reserva Marina del Nord de Menorca fou aprovada l’any 1999, i comprèn una extensió de 5.119 hectàrees, entre la badia de Fornells i el Cap Gros, al terme municipal de Ciutadella.\nEl cap de Fàvaritx és una de les zones més singulars del Parc Natural de s’Albufera des Grau. Aquest impressionat espai es caracteritza per la manca de vegetació i pels afloraments rocosos formats per gresos i pissarres, que ens recorden els paisatges lunars.\nLa quietud de l’entorn i la força del paisatge converteixen el cap de Favàritx en una visita obligada si volem gaudir de la màgia de la Menorca més salvatge i natural.\nAmb una longitud de 7 quilòmetres, el barranc d’Algendar és el més important de l’illa, i un dels pocs que té un curs d’aigua que corre durant tot l’any. El barranc neix a Ferreries i desemboca a Cala Galdana, i al llarg del seu recorregut ens sorprendrà amb les seves imponents parets verticals, que en alguns punts arriben als 80 metres d’alçada.\nEls barrancs del sud de Menorca s’han format al llarg dels mil·lennis per l’erosió de l’aigua sobre la roca calcària, i l’ambient humit del seu interior els converteix en autèntics vergers naturals i en indrets idonis per al cultiu d’horts i fruita.\nLa península de Cavalleria ens ofereix un dels paisatges més impactants de la Menorca natural. Amb el far de Cavalleria com a punt de referència al final del camí, aquí la força feréstega del nord de l’illa contrasta amb la bellesa de les postes de sol i la calma serena del port natural de Sanitja, un indret que a l’època dels romans va acollir la ciutat desapareguda de Sanisera.\nSens dubte, el cap de Cavalleria és un dels paratges més fascinants de Menorca, i un d’aquells llocs que ens connecten amb les forces tel·lúriques de la natura.\nEl barranc de Binigaus és molt popular entre senderistes i cicloturistes, que gaudeixen d’un recorregut que transcorre entre vegetació de barranc i zones de conreu. A més, el barranc acull la cova des Coloms, una imponent cavitat natural de grans dimensions, que s’ha guanyat el sobrenom de ‘la catedral’.\nPer visitar el barranc, podem començar l’itinerari al cementiri des Migjorn Gran, i seguir el seu recorregut fins a la platja de Binigaus, indret on desemboca.\nSituada a 30 de minuts de les platges d’Algaiarens, sa Bassa Verda és un dels paratges més sorprenents de la Menorca natural, especialment en els mesos freds, quan l’estany està inundat.\nSa Bassa Verda es nodreix de l’aigua de pluja i juntament amb altres 25 basses de l’illa forma part d’un projecte de la Unió Europea per a la preservació d’estanys temporals, considerats hàbitats d’interès prioritari per la seva fragilitat, exclusivitat i escassesa.\nSituada davant la costa de Sant Lluís, prop de la platja de Punta Prima, l’illa de l’Aire és un dels illots de Menorca de més valor ecològic i ambiental, ja que és un lloc de pas d’aus migratòries i és l’hàbitat d’una sargantana negra endèmica de l’illa.\nA més, la riquesa del seu fons marí és excepcional, i la converteixen en un indret ideal per a la pràctica del submarinisme.\nSi has arribat fins aquí, segurament també t’interessarà llegir aquesta entrada: “Costa nord: les millors platges de Menorca”.\nBarranc d'Algendar Bassa Verda Cavalleria Favàritx\nLa Biblioteca Pública de Maó celebra el Dia Mundial de…


A PROPÒSIT DE L’ARTICLE D’EDUARD VOLTES | Notices from nowhere\n← VICENT PARTAL FA UNS 20 ANYS.\nPETITA RADIOGRAFIA A EUPV. (I……LLAMBREGADA A IU) →\nA PROPÒSIT DE L’ARTICLE D’EDUARD VOLTES\nPublicat el 13 de setembre de 2006 per josepblesa\nAquest és el primer apunt que vaig incloure al bloc i arran de l’article d’en Voltes, vull contribuir-hi una mica defugint de visions una mica endarrerides i resistents, com la de l’amic Jaume Ciurana, que sols ens farien recular més encara. Tot expressant un sentit positiu i de cultura avançada. Trobe escaient alguns paràgraf que encara són vigent, malgrat la seua ja llunyana escriptura.\nLA RESISTÈNCIA SOLS ENS PORTA A PERDRE UN LLENÇOL A CADA BUGADA.\nENDEMÉS, QUE CAL PENSAR UNA MICA EN L’ENTORN MUNDIAL, EN UN MÓN GLOBALITZAT COM REEIXIR BEN DINAMITZATS.\nEste bloc pretén ser un lloc de reflexió, personal i amb la vostra companyia, el voltant del fet creatiu entès en un sentit ampli. Com anirem veient si llegiu l’article següent. El dia a dia, les circumstàncies que ens envolten, la vivor de l’existència. Espere ésser suficientment perserverant per a conformar una mena de cos vivencial que destil·le una certa coherència……..amb el vostre ajut.\nL’article el vaig escriure pels volts de 1999. L’hauré de rellegir i comprovar si hi ha res de salvable. S’admeten esmenes. S’intitulava:\nFou publicat a EL PUNT, edició del País Valencià, pels volts de juny de 1999. Mesos abans el vaig donar a llegir a Isabel-Clara Simó i em va dir que no tenia “format” periodístic i amb l’ajut de Zequi Castellano, el vam remodelar per a que sí ho fóra. Aquest que vos done a llegir n’es l’original.\ndimecres, 18 de gener de 2006 | 23:38h\nSubscriure’s a una enciclopèdia és, gairebé, un acte de fe. L’Encyclopédie, duia aquest mateix sistema d’adquisició. Palissot en 1757, tot fent una crítica aguda , relativitzà el novell d’aquella obra : “Aquest to d’inspiració en uns, d’èmfasi en d’altres, tan allunyat de la raó que dubta o de la veritat que persuadeix, revoltà alguna persona sensata. Examinant de més a prop les obres que prometien tan grans coses, trobaren que les unes eren còpies servils de Bacon sense que s’haguera avisat el lector i que d’altres tan sols contenien pensaments rebatuts mil voltes, però renovellats amb una traça epigramàtica i amb molt mal gust a la moda d’avui o amb un to d’audàcia fet a mida per a seduir els ximples” .\nA tall d’exemple, la cronologia social en el gòtic català encara conviu llargament amb models decoratius renaixentistes. Talment com a Anglaterra, però en grau menor per l’influx castellà i el desplaçament del centre de poder. Que, en el nostre cas, es relaciona pregonament amb el ressorgiment i reestudi, dins del barroc de finals del segle XVII i principis del següent, de l’arquitectura gòtica. Fenòmen aquest, encara avui, no massa estudiat.\nPer a confegir una enciclopèdia cal plantejar-se la qüestió sempiterna de saber què és una obra d’art i com estudiar-la. I ací ve la recança. La presentació d’En Barral persisteix a distingir entre obra d’art i artesania, hom no té en compte que des d’una perspectiva actual, mitjançant la transvehiculació, el que antigament fer un atifell era pura necesitat, avui fet per Picasso o Miró i Artigues, tal estri és una obra d’art i no sols això sinó que considerem igualment art aquell antic. Pel simple fet d’haver estat fet pels homes. Haver vessat intel·ligència i intenció sobre aquella matèria. De fet tots dos són, avui, als museus, perquè en són representatius d’un moviment, societat etc. d’un temps i un lloc. Punt central de l’immens camp de la Història de l’art. Els humans no creem, sinó que transformem la natura.\nAquesta enciclopèdia d’Ars Cataloniae parteix de la concepció epistemològica provinent de les teories d’en Jacob Burckhardt(1818-97) que dóna predomini a la intuïció i a l’impuls vital de l’artista – la intensitat de què en parla en Jordi Pujol- tot incloent-hi la idea d’esperit nacional, intenta de comprendre els fenòmens estilístics en sí, abstenint-s’hi de donar judicis de valor, i d’ací s’hi afegeixen les idees evolucionistes amb elements de la psicologia amarades per Wölfflin (1864-1945). Adobat amb una mica d’estructuralisme – supose que pel pas per la Sorbona, del sr. Barral, que tendeix a veure el conjunt de l’experiència humana com l’efecte de la cultura, com la seua consequència. En l’orientació d’aquesta tendència la cultura és vista com un tot programàtic i de conductes que fan de filtre en el procés d’aprehensió del món, per part dels subjectes culturals.\nNoucentista, on el Principat, bàsicament central, subjecte fet, tot ell, de consciència -nacional- practica l’art com experiències puntuals en el camp experimental. Amb això s’arriba a concloure que entre el gòtic i el modernisme, a grans trets, continua havent-hi una enorme Decadència.Tenim, doncs, un art, sincopat i sense continuïtats. Quan la realitat és ben diferent, tal i com demostren avui les investigacions sobre microhistòria, on es palesa una activitat rica i diversa. En aquest sentit els nuclis d’investigació de les universitats, entre elles la de València, són capdavanteres a desentranyar la història que se’ns amagava rere les històrietes èpiques dels Grans Capitans.\nEl model -sincrònic- del coneixement expressat pel teòric Peter Carruthers,correspon a una illa amb forma d’estrella de mar, ço és, amb vores tentaculars i irregulars surant en un mar d’ignorància. L’augment de coneixement correspon a un augment de la superfície de l’illa, on els diferents braços estan associats als distints camps científics.\n” Els límits geogràfics de l’art d’un país ni coincideixen pas amb la història política recent, la cronologia, en canvi, seria infal·liblement unes etapes històriques per enumerar la feina de l’historiador”.\nNo coincideixen, efectivament, i a Catalunya menys encara, per dos motius efectius i instrumentals\nB) La cronologia d’una part del país no pot ser contínua quan resta el seu desenvolupament mutilat i esquarterat. ¿Com explicar sinó l’accés del Renaixement per València dins de la cultura catalana ?, ¿ Com explicar el Modernisme esbiaixadament sense comentar l’altra galta del Modernisme la d’arrel germànica i anglesa, que sí dóna el pas cap al Noucentisme, Neobarrocs i algun castissisme, a Mallorca, Alcoi, València i Girona, que no es prodiga a les contrades barcelonines ?. ¿ I les esglésies jesuïtiques, començant pel Gesù vignolià sense les esglésies parroquials de nau única amb capelles entre contraforts, transportades per st. Francesc de Borja a Roma? I a l’inrevès ¿S’explica el Grup R sense les relacions amb el Piamont i la Llombardia?. S’explica Calatrava sense Gaudí, Candela, les vagues universitàries i la biblioteca de l’ETSA de València – amerada de llibres tecnològics i gens conceptuals- i el pas per l’ETH de Zuric ?.\nArt de Catalunya tan sols es refereix a Catalunya més Andorra i la Catalunya Nord “quan històricament això es justifica i les referències comparatives més o menys directes al País Valencià o a les illes Balears hi són quan cal.“\nPer a Arnheim la forma d’un objecte ve determinada pels seus límits. Però no amb el seu contorn necessàriament ni amb la seua silueta, que remet directament a la línia. Els ulls –i el cervell- reben informació de les formes externes i la forma perceptual pot canviar considerablement si alterem el punt de vista o la seua orientació. O dit altrament, a l’estil de la Gestalttheorie “el tot és major que la suma de llurs parts”. És a dir, tenint en compte l’existència dels components estructurals de la forma contingut tenim grans possibilitats d’extraure l’evidència de l’estructura global. Que és el que pretenia l’AC.\nAmb els continguts donats per la línia actual d’AC i per a qui es dirigeix AC, “un públic molt ampli, inquiet, interessat….universitaris i els estudiants utilitzin aquesta obra com a llibre de consulta…” no estarà en disposició de traure’n l’entrellat de l’art que s’hi ha fet, fa i es farà.\nPer tant, ens trobem, davant d’una altra ocasió perduda. Amb açò queiem en la paradoxa d’estar fent una història convergent, en resulta una de divergent.\nSenzillament la metodologia és repudiable pel marc metodològic en el que s’hi desenvolupa, de l’instrumental i corol·lariament de societat i territori, esdevenint una ENCICLOPÈDIA DE L’ART DE CATALUNYA DE D’ORS. Però del de Madrid, D. Eugenio.


Dante-Fachín convida CSQP a debatre el seu posicionament per l'1-O - Diari de Girona\nDante-Fachín convida CSQP a debatre el seu posicionament per l'1-O\nacn 15.08.2017 | 00:28\nDante-Fachín convida CSQP a debatre el seu posicionament per l'1-O Diari de Girona\nEl líder de Podem, Albano Dante Fachin, va defensar ahir que el grup parlamentari de Catalunya Sí que es pot (CSQEP) faci un debat «profund» sobre el seu posicionament davant la Llei del Referèndum, ja que es tracta d'una coalició en la qual hi pot haver «posicions diferents».\nEn declaracions a TV3, Fachin va explicar que CSQEP haurà de fer un «debat profund» per intentar buscar una «posició conjunta» davant la votació sobre la proposició de llei del referèndum que van registrar Junts pel Sí i la CUP el passat 31 de juliol, després que els anticapitalistes advertissin de què no s'entendria un vot contrari de les confluències al Parlament.\nEl secretari general de Podem a Catalunya, Albano Dante Fachin, va assegurar ahir que «en aquest moment que viu Catalunya seria contraproduent, pel paper de Podem, apartar la direcció i tornar a convocar unes primàries».\nVa ressaltar que la societat i la militància ara està més preocupada en l'1 d'octubre i no en un debat de primàries. Per altra banda, va criticar la falta de concreció que hi ha al voltant de la llei de referèndum.


Cicle Superior » Curs 2016-17\nExperiment ciències 6èA\nBenvolguts pares i mares !!\nLa mare de l’Unai Melero de 6è A va venir a l’escola a fer uns experiments a la classe. Tots els nens i nenes van aprendre molt de les propietats de l’aigua i ens ho van passar molt bé.\nAquí teniu un petit vídeo d’aquell dia:\nActivitats, Curs 2016-17\nPosem en pràctica el què hem après!!\nUn cop treballades les diferents energies, hem fet algunes pràctiques per saber-ne més!\nEl passat 12 de maig va ser el dia mundial de les matemàtiques i els alumnes de 6èB vam fer un activitat per saber si l’esmorzar que fem tots els alumnes de l’escola és saludable.\nPrèviament, vam elaborar el material necessari per dur-la a terme. Vam fer una maqueta amb una fusta on vam enganxar 15 ampolles, tres per cada dia de la setmana, de dilluns a divendres, i cada ampolla tenia una etiqueta on posava el tipus d’esmorzar: fruita, entrepà, i altres (“bolleria”, galetes, “palitos”…).\nEl dia 3, vam presentar l’activitat a cada classe, explicant en què consistia: cada dia a l’hora del pati haurien de col·locar un cigronet a l’ampolla corresponent al seu esmorzar.\nEl mateix 12 va ser quan vam dedicar tot el dia a enregistrar els resultats obtinguts. Per parelles vam treure les conclusions del grup que analitzàvem, i després tota la classe vam posar en comú els resultats i vam elaborar un gràfic de barres comú.\nVam treure la conclusió que tot i que mengem força saludable, el dia de la fruita no es respecta gaire, i podríem millorar el consum d’ella.\nEls alumnes de 6è s’ho han passat molt bé fent de detectius, buscant l’errada ortogràfica de paraules. Estan treballant de valent!!\nSORTIDA 6è AL PARC NATURAL SANT LLORENÇ DEL MUNT I OBAC\nEl passat dimecres dia 1 de Març els alumnes de sisè vam gaudir de la visita al parc natural de St LLorenç de Munt i Obac.\nAquí teniu un recull d’algunes fotos.\nCurs 2016-17, Sortides\nA l’àrea de valors estem treballant les emocions. Hem començat la descoberta de les diferents emocions que podem sentir, realitzant un joc: un dòmino, que consistia en relacionar diferents situacions amb les emocions que ens generen.\nAl finalitzar el joc hem fet una valoració i reflexió sobre les diferents emocions que cadascú pot tenir envers la mateixa situació. Ha estat una bona descoberta observar les diferents opinions dels companys.\nLa Paola, mare de la Iara, va voler compartir una estoneta de temps lector amb nosaltres, i ens va preparar una activitat molt interessant sobre el bullying. Després de llegir-nos un conte vam poder fer una bona reflexió. Moltíssimes gràcies Paola!!!\nEls nens i nenes de 6è A hem fet un “mannequin Challenge”.\nEls nens i les nenes del cicle superior hem plantat maduixeres, mongeteres i pesoleres.\nVam posar els planters i esperem que creixin ben aviat i tinguem una bona collita.\nConverses quotidianes 6è\nEls alumnes de 6èB han estat treballant la conversa: característiques formals, llenguatge utilitzat segons el context… i quina millor manera de posar-ho en pràctica que fent representacions de la seva vida quotidiana.


Schuster defensa l'ús de substàncies dopants per a la recuperació de jugadors\n"Mentre el que es busqui és la regeneració, no tinc cap problema amb això", ha dit Schuster en declaracions a la revista 'Sport Bild Plus'\nARA Barcelona 19/08/2013 16:22\n260x366 Bernd Schuster, actual entrenador del Màlaga / GETTY IMAGES Bernd Schuster, actual entrenador del Màlaga / GETTY IMAGES\nL'entrenador del FC Màlaga, Bernd Schuster, s'ha mostrat partidari de permetre l'ús de substàncies dopants per accelerar la recuperació de jugadors lesionats. "Mentre el que es busqui és la regeneració, no tinc problema amb això", ha dit Schuster en declaracions a la revista 'Sport Bild Plus'.\n"No es tracta que un jugador doni el 120, el 150 o el 180 per cent del seu rendiment habitual. Es tracta de fer-lo tornar al seu nivell al més aviat possible", explica l'exinternacional alemany. Schuster assegura que en el món del futbol professional és bastant freqüent el consum de medicaments. "Alguns tenen més píndoles i pastilles que desodorant i perfum. Són molt sensibles i sempre necessiten prendre alguna cosa per algun motiu", diu Schuster.\nEn la seva època com a jugador actiu, en què va militar al FC Colònia, el FC Barcelona, el Reial Madrid, l'Atlètic de Madrid i el Bayer Leverkusen, el tema del dopatge no es discutia gaire perquè la idea pràcticament no existia. No obstant això, els metges proporcionaven permanentment als jugadors diversos medicaments. "Tots preníem alguna cosa, no estimulants en sentit estricte. Però els metges i els fisioterapeutes sempre ens donaven alguna cosa", explica. "Tu no preguntaves què era el que t'estaves prenent", afegeix.


EL COR DE LES APARENCES: Sobre Ortega i les masses de classe mitjà\nSobre Ortega i les masses de classe mitjà\nLa Gran Via de Madrid, 1929\nMissatge obert a Albert Sánchez Piñol\nSOBRE ORTEGA I LES MASSES DE CLASSE MITJA\nÉs sols una consideració sobre aquella referència que vaig fer al facebook sobre la perillositat de les masses de classe mitja segons Ortega y Gasset. Ès que el tema m'és molt interessant en general, vull dir el del pànic lliberal a la irrupció de les masses a la història, acompanyant sobre tot el fenòmen urbà. Vull dir la incompatibilitat de les masses amb el projecte de la democràcia representativa, determinada per la primacia de l'individu. De fet, tota la tradició republicà-liberal del XIX aprofita la mínima oportunitat per expressar la seva desconfiança cap a aquest nou ens polític col·lectiu que ha irromput en escena amb força a les ciutats. Penso en l'aversió que sentien cap al populatxo teòric fonamentals per al pensament liberal com Tocqueville o John Stuart. I el mateix per Mosca, Pareto, Robert Michels, Scheller, T.S. Eliot ...\nSens dubte l'obra més coneguda d'aquesta línia de pensament és La rebelión de la masas, publicada per Ortega i Gasset el 1917, en què el pensador desenvolupa la seva incomoditat davant l'abigarrament humà que coneix la vida a les ciutats, la gentada que es aglomera arreu i ho envaeix tot, sense opinió, sense criteri, però que, paradoxalment, rep la possibilitat d'imposar els seus capritxos com a forma de govern. Per massa no entén Ortega només les multituds entremaliades, sinó, en general, la púrria indiferenciada de persones sense opinió ni voluntat pròpies. Mira el que diu: "La masa es el conjunto de personas no especialmente cualificadas. No se entienda, pues, por masas sólo ni principalmente las 'masas obreras. Masa es el 'hombre medio'. De este modo se convierte lo que era meramente cantidad –la muchedumbre– en una determinación cualitativa: es la cualidad común, es el mostrenco social, es el hombre en cuanto no se diferencia de otros hombres, sino que repite en sí un tipo genérico". Això està a la pàgina 117 de l'edició de 1977 d'Espasa-Calpe.\nAquesta proclamació de que no parla de les masses levantisques és més aviat relatiu. Tot i que Ortega insisteix que les masses a què al·ludeix no són les que vénen protagonitzant vagues i mobilitzacions a tot moment, sembla contrastat que en el moment en què comença a escriure sobre el paper de les masses està impressionat per els esdeveniments de l'anomenat trienni bolxevic a Andalusia. és a dir entre 1917 i 1919, que el filòsof advertia com l'anunci d'una imminent revolució social al sud d'Espanya.\nAixò de les masses de clase mitja no ho diu a La rebelión de las masas , sinó al segon capítol de La España invertebrada , el llibre on justament s'exclama devant del que aleshores i ara es coneix com "el auge de los nacionalismos" i el creixement de tendències disgregadores i separatistes. Aquest part es titula —"El imperio de las masas"—, on Ortega reconeix que les masses que l'espantaven no son les proletàries, sinó, com et deia, les de classe mitjà. Mrra el que diu a a les pàgines 102-103 de l'edició d'Espasa-Calpe del 1972: "Pues bien: en España vivimos hoy entregados al imperio de las masas. Los miopes no lo creen así porque, en efecto, no ven motines en las calles ni asaltos a los Bancos y ministerios. Pero esa revolución callejera significaría sólo el aspecto político que toma, a veces, el imperio de una masa social determinada: la proletaria. Yo me refiero a una forma de dominio mucho más radical que la algarada en la plazuela, más profunda, difusa, omnipresente, y no de una sola masa social, sino de todas, y en especie de las masas con mayor poderío: las de clase media y superior."\nRes, que em venia de gust comentar-t'ho.


Mathieu, Jennifer\tTraducción: Delgado Picó, Llu¡s\nLa Vivian Carter n'está farta. Farta que a l'institut de secundária de la petita ciutat de Texas on estudia s'afavoreixi els nois de l'equip de futbol americá per sobre de tot. Farta dels codis de vestir sexistes, de l'assetjament als passadissos i dels comentaris masclistes dels nois durant les classes, que ningú no condemna ni castiga. Peró, sobretot, está farta de complir sempre les normes. Prenent l'exemple de la seva mare, la Viv vol fer alguna cosa perqué tot aixó canviï. I a partir d'una iniciativa que en principi sembla passar desapercebuda, la noia s'adona que ha comenÇat ni més ni menys que una revolució de les noies.


Audiència invisible per a adults Fabricants i proveïdors - Productes a l'engròs - Byvision Science Technology Limited\nCasa > Productes > Audiència invisible\nAudiència invisible per a adults\nDisseny discret còmode de portar ocults darrere de l'oïda Audiència invisible per a adults amb el soroll i la tecnologia de reducció de retroalimentació\nl'audiòfon Adsound ric de G-28-RIC és l'únic disseny discret, còmode de portar oculta darrere de l'oïda Audiència invisible per a adults amb el soroll i la tecnologia de reducció de comentaris per adaptar - se a la pèrdua d'audició lleu o moderada\nAudiència invisible discreta per a adults G-28-RIC\n4. Distorsió total d'ona harmònica:\n7. Baix corrent de bateria actual, 1.0 mA\n8. Mida de bateria de la bateria de 13 zinc de l'aire\n✔ Moda Receptor en canal, lleuger i còmode\n✔ Qualitat digital Modificador NH Trimmer ajustable\n✔ Disseny únic, petit i prim i senzill d'operar\n✔ Cristall So transparent per micròfon de baix nivell de soroll\n✔ Circuit de processament de so d'alta qualitat\n✔ Drenatge de baix consum i bateria durant 300 hores en A13\n✔ portar altres tipus d'audiòfons, les orelles se senten taponades, no gaire còmodes.\n✔ l' audició de baixa freqüència és inferior o igual a 40 dB.\n✔ pacients amb otitis mitjana o otitis mitjana recurrent\n✔ gent amb alts requisits per a la bellesa.\nnoves especificacions d' assistència auditiva invisible RIC :\nAjust obert Ajuda auditiva invisible\nQuè són els audiòfons rics, pros i contres?\n✔ RIC Audiòfons Pros:\nEls audiòfons RIC són extremadament populars, fins i tot més que audiòfons petits que s'adapten al canal de l'oïda. Això es deu principalment al seu confort físic i atractiu cosmètic. Quan sigui apte per a un audiòfon RIC, el professional de la seva audiència podrà triar entre una selecció de consells per trobar la mida que millor s'adapti a l'orella.\nAltres pros inclouen:\n-No tanquis l'orella; El tub evita la sensació de "parat" de les ajudes a l'oïda\n-Minimina els sons de la teva pròpia veu i mastegant permetent que aquests sons s'escapen del canal auditiu\n-Les fundes típiques solen quedar totalment fosques darrere de l'orella externa\n- Tubs invisibles actuals fan que els ajuts RIC siguin pràcticament no notables\n✔ RIC Audiòfons Cons\nTot i que aquests dispositius són similars d'alguna manera als audiòfons Behind-the-Ear (BTE), hi ha algunes petites diferències. Són molt menys visibles que les ajudes BTE i més còmodes. Però a causa de que el receptor es troba al final d'un petit tub, els ajuts RIC requereixen una mica més de destresa manual per inserir correctament al canal auditiu. I el seu sentiment "obert" és sens dubte un plus, però també els fa més sensibles al soroll del vent.\nAlgunes altres característiques a tenir en compte són:\n-Sols adequat per a persones amb pèrdua auditiva lleu o moderada\n-El final del receptor és vulnerable a la humitat del canal auditiu i pot requerir reparacions freqüents\n-Les mans intrusives que altres estils d'audiòfons permeten perdre'ls i no notar-los\nHot Tags: audiòfons invisibles per a adults, fabricants, proveïdors, a l'engròs, a baix preu\n2 conjunts d'audífonos recarregables per a la venda ...\nNew In The Ear Mini Audiòfons personalitzats i serve...\n2 Estableix amplificadors d'audició d'assistència au...


Joc El tanc d'última Online. Jugar gratis\nJuga el joc El tanc d'última En línia:\nDescripció del joc El tanc d'última\nColorful línia shooter tipus arcade. En el paper d'una forma de tanc que necessita per destruir les unitats de combat enemigues, mentre que guanyen punts i gastar per actualitzar a un ésser estimat. . Juga el joc El tanc d'última en línia.\nCaracterístiques tècniques del joc El tanc d'última\nJoc El tanc d'última ha afegit: 06.03.2011\nEl joc es juga: 3491 vegades\nEls jocs com el joc El tanc d'última\nDescàrrega del joc El tanc d'última\nInsereix el joc El tanc d'última a la seva pàgina web:\nEl tanc d'última\nPer inserir el joc El tanc d'última a la seva pàgina web, copieu el codi i enganxeu-lo al codi HTML del vostre lloc. A més, si t'agrada el joc El tanc d'última, copiar i enviar l'enllaç a un amic o els teus amics, compartir el joc amb el món!\nAmb el joc El tanc d'última, també va jugar al joc:


La dona de l'emblemàtica foto del petó del dia V-J va morir als 92 anys, aquí està la seva història | Smart News - Icònica\nLa dona de l'emblemàtica foto del petó del dia V-J va morir als 92 anys, aquí està la seva història | Smart News\nQuan la Segona Guerra Mundial va acabar definitivament el 14 d’agost de 1945, els nord-americans de tot el país van sortir al carrer per celebrar el final d’una llarga i brutal guerra. Totes les efusions d’alleujament i felicitat semblaven resumir-se en la fotografia d’Alfred Eisenstaedt d’un mariner besant una dona amb un vestit blanc al centre de Times Square. La dona de la fotografia es deia Greta Zimmer Friedman. La seva família va anunciar que va morir a principis d’aquest mes als 92 anys.\nEn aquest vídeo de cor, els musulmans nord-americans connecten amb els interns de la Segona Guerra Mundial\nLa foto es va publicar originalment una setmana després del que es va conèixer com a Victòria al Japó o V-J Day com a pàgina completa a La vida revista, assegurant la fama d’Eisenstaedt i consolidant-la com una imatge icònica. No obstant això, durant anys, les identitats de les dues persones van ser desconegudes, Sarah Cascone informa de Notícies artnet . Eisenstaedt no va obtenir la identificació dels seus súbdits en aquell moment i, amb el pas dels anys, diverses dones es van presentar afirmant que eren les destinatàries del famós petó. No obstant això, quan Friedman va veure la fotografia per primera vegada als anys seixanta, va dir que va saber immediatament que era ella.\nÉs exactament la meva figura, i el que portava, i la meva tasca sobretot, va dir Friedman a Patricia Redmond en una entrevista per a la Library of Congress. Projecte d’història dels veterans el 2005 . Els vaig enviar algunes fotografies. El temps va passar i el 1980 VIDA La revista es va posar en contacte amb mi i vaig portar la fotografia, i el senyor Eisenstaedt la va signar i es va disculpar.\nEn aquell moment, Friedman treballava com a assistent dental en una oficina de Times Square. Havia sortit a fora per veure quina era l’enrenou quan de sobte es va trobar amb l’abraçada del mariner George Mendonsa. Però si bé molta gent ha interpretat la foto com un petó amorós, el relat de Friedman explica una història molt diferent.\nVaig sentir que era molt fort. Només m’agafava fort. No estic segur del petó ... només algú estava celebrant, va dir Friedman a Redmond. No va ser un esdeveniment romàntic. Va ser només un esdeveniment de 'gràcies a Déu que la guerra ha acabat'.\nEn els anys posteriors, el moment s’ha reinterpretat a partir del relat de Friedman i d’un examen més atent de la fotografia, que sembla més contundent que afectuosa. Alguns l’han anomenat documentació d’una agressió sexual i, tot i que, segons sembla, Friedman no ho veia així, va entendre aquella lectura del moment, Eli Rosenberg informa del Noticies de Nova York .\nen quin any es va alliberar l’últim jove negre en el cas scottsboro?\nNo va ser la meva elecció fer-me un petó, va dir Friedman a Redmond. L’home acaba d’acostar-se i agafar!\nLa història de Friedman i Mendonsa podria haver-se fet famosa amb la fotografia d’Eisenstaedt, però aquest tipus de celebració espontània era força habitual. A les grans ciutats, la gent va inundar els carrers, mentre que altres celebraven de manera més tranquil·la, com omplir els seus cotxes de gasolina addicional o portar a casa un estoig de refresc per als seus fills, segons els lectors. Revista Smithsonian el 2005. Per a d’altres encara, el final de la guerra va fer temer que els seus llocs de treball poguessin desaparèixer o que els éssers estimats encara no tornessin dels combats. El relat de Friedman només mostra com els sentiments al final de la guerra sovint eren molt més complicats del que podria semblar mirar-lo enrere ara.\nquan va passar la cabana de l'oncle Tom\nquè fa ara l'eddie l'àguila\nquins animals són immunes al verí de la serp\nles dones representen el 52% de la població en edat de votar i, encara, és més probable que votin\nels gats són els animals més domesticats del món\nqui va ser el primer metge afroamericà\nquan es van utilitzar àmpliament els codis de barres


Un viatge als pitjors racons de la xarxa fosca - Drogues\nUn viatge als pitjors racons de la xarxa fosca\nDrogues L'autora Eileen Ormsby es va submergir en els mercats de drogues i llocs d'assassinat de la xarxa fosca. Ràpidament es va trobar amb els seus jugadors clau. Londres, GB\nFoto via PxHere .\nAquest article va aparèixer originalment a VICE UK . El mes passat, Matthew Falder, de 29 anys, graduat a Cambridge, va ser condemnat a 32 anys de presó per una llista d’ofenses sàdiques que incloïen xantatge, voyeurisme, fer imatges indecents de nens i fomentar la violació d’un nen. Molts d'aquests crims s'havien produït a través de la xarxa fosca, on Falder formava part d'una comunitat virtual de maltractadors. Els seus crims es van convertir en un gran record que sota l'anonimat de la xarxa fosca, enmig de la compra de drogues i de les llibertats de privadesa, hi ha horrors indescriptibles.\nVa ser en aquesta zona tèrbola, plena de rumors sobre arxius secrets del govern i lluites de gladiadors fins a la mort, que el periodista i blogger Eileen Ormsby es va impulsar. Un advocat corporatiu desil·lusionat es va convertir en escriptor d’Austràlia, el nou llibre d’Eileen, La web més fosca , és la història del seu viatge, des de mercats de drogues i llocs de matança per contracte fins a les alcoves més antigues d'Internet. Però els moments més sorprenents del llibre passen quan es troba cara a cara amb alguns dels seus actors clau.\nla palla de metall mata la dona\nVaig parlar amb Eileen sobre el seu viatge a l'ànima de la xarxa fosca i el que realment diu aquest domini secret de nosaltres.\nVICE: Quina importància té el secret per a la comunitat de la web fosca?\nEileen: L’anonimat és sacrosant a la xarxa fosca. El Doxxing es considera el crim més odiós. La web fosca proporciona un lloc on els membres poden donar-se un nom i una identitat que se’ls fa seva. Confien que no seran identificats a la vida real ni tampoc es tancarà el lloc de trobada. Hi ha una comunitat forta. Aquestes eines fan que les persones amb idees afins es puguin reunir amb propòsits més nefastos, amb la seguretat que no se’n pot fer un seguiment. Això pot ser bo i també es pot utilitzar per al mal.\nLa comunitat de la web fosca està tancada del món real?\nLes nostres vides estan tan en línia ara que el món en línia és el món real. No hi ha cap línia entre ells. El que marca la xarxa fosca és la seva capa de secret i el que fa que la gent faci. D’alguna manera, pot ser bo. Dona una veu a la gent que normalment no en tindria. L’utilitzen els denunciants o persones dels països opressors.\nPerò també pot fer que la gent faci coses que mai no faria a la seva vida real o que mai no admetrien. El nerd de l’ordinador que mai no ha colpejat algú a la seva vida pot convertir-se de cop en un pilar. Les persones de la xarxa fosca no són tan terrorífiques i intimidadores físicament com les de l’inframón, però si algú pot ordenar un assassinat amb només tocar un botó, potser no cal que ho tingueu.\nVau investigar Matthew Lux, el jove que dirigia els pitjors llocs pedòfils i 'hurtcore' de la xarxa fosca des del seu dormitori de Melbourne. Vostè era a la seva audiència de sentència el 2016, on el jutge el va descriure com un mal pur. Què en vas fer?\nEl més important d’ell és que era un nen petit patètic, sense amics i trist. Era molt inepte socialment. Tenia molts problemes i aquesta era la seva manera de ser important i de ser algú. Però era un perdedor patètic. És gairebé trist, excepte que era tan odiós que en realitat no el pots compadir. [No hi havia] proves que els seus pares no tinguessin ni idea. Vaig veure el seu pare en aquelles sessions judicials. Només era un home trencat, que escoltava el que feia el seu fill sota el mateix nas. Va ser força devastador veure-ho.\nQuin tipus de persones formaven les comunitats 'hurtcore'?\nÉs inabastable de què són capaços els malvats. Però el que realment fa por és com semblen normals d’altra manera. Pensaries que hi hauria d’haver alguna cosa que els regalés, però semblen ser racionals, intel·ligents i no necessàriament mancats d’habilitats socials. És terrorífic.\nHi ha un fil conductor que vinculi les persones que estan actives a la xarxa fosca?\nHeu de tenir una certa quantitat de coneixements tècnics per ser-hi. Acostuma a ser més de coll blanc, aclaparadorament masculí, procedent de països de parla anglesa occidentals, principalment EUA, Europa i el Regne Unit. L’idioma que s’utilitza a la majoria de la xarxa fosca és l’anglès, tot i que ara hi ha força fòrums de parla russa.\nCom a part de la vostra investigació, us heu posat en contacte amb alguns dels coneguts llocs d'assassins contractuals de la web fosca. Els havíeu de proporcionar un objectiu?\nPer provar un dels llocs, vaig fingir que volia contractar-los per matar un exmarit meu. Ja estava mort, per la qual cosa va ser segur enviar la seva foto i detalls. Només volia veure com va anar el procés. No estava convençut que fos genuí.\nVau colar-vos a la porta del darrere de Besa Mafia, el lloc web més gran per matar contractes de la web fosca. Com va anar això?\nBesa Mafia era un lloc molt elegant que molta gent de la xarxa fosca considerava genuïna. Mitjançant alguns fitxers piratejats que el meu amic del Regne Unit, Chris Monteiro, va trobar a Internet, vam obtenir accés a la base de dades i a la safata d’entrada del lloc. Va ser una mica desconcertant quan el propietari del lloc va començar a amenaçar-me amb violència. Semblava que s’estava desgavellant una mica.\nLa base de dades mostrava una llista de persones reals que estaven disposades a pagar per matar persones. Què vas fer?\nAl voltant de dues dotzenes de persones havien pagat a Besa Mafia milers de dòlars en Bitcoin per matar persones. Sobretot es tractava de situacions de marit i esposa o d’amants menyspreats, amb una barreja de homes i dones, de tot el món. Monteiro i jo vam contactar amb la policia i els vam enviar l’enllaç a la base de dades.\nLa policia va reaccionar molt lentament. Seguíem rebent policia que deia 'a qui li importa, és una estafa'. Però el punt era que hi havia tota aquesta gent que pagava diners molt reals en sumes molt grans per dur a terme violències i assassinats. Sorprenentment, les gràcies que va obtenir Monteiro per haver ajudat a la policia britànica va ser que la National Crime Agency li enderrocés la porta. Va estar detingut 48 hores abans que la policia es donés compte del que havia fet.\narruïneu el vostre historial de cerques\nAl llibre s’endinsa en la saga de la Ruta de la Seda. Què vas fer de Ross Ulbricht que manava matar la gent?\nDurant un parell d’anys vaig beure el Kool-Aid. Realment creia en la seva visió i en el que feia amb la Ruta de la Seda. Així que després de ser arrestat quan la policia va dir que havia ordenat cops, tot i que sabem que no es van dur a terme, no m’ho vaig creure. Vaig pensar que només era part de la narrativa del govern tornar la gent en contra d’ell perquè tenia un seguiment tan culte. Esbrinar que realment va passar va ser devastador. Demaneu excuses perquè l’acompanyessin a un racó, però el fet és que, tot i que parlava de ser llibertari buscador de pau i d’algú que proporcionava un entorn lliure de violència per comprar drogues, estava disposat a utilitzar la violència per protegir el seu imperi. . Estic decepcionat.\nQuins consells donaries a les persones que explorin la web fosca per primera vegada?\nFora dels mercats establerts i, fins i tot, a l’interior, de vegades, gairebé tots els llocs que desitgin la vostra criptomoneda l’emportaran i no us donaran res a canvi. Els usuaris del mercat de la xarxa fosca han d’estar alerta constantment que no han d’iniciar sessió en un dels plethoras de llocs de pesca que netejaran els seus comptes de Bitcoin.\nEl més important és investigar. Llegiu tot el que pugueu abans d’arribar-hi. Mireu els foscos mercats nets de Reddit. Feu-vos una idea del que és real i del que no és real i del tipus d’estafes que hi ha. Si aneu a la web fosca i feu clic al primer enllaç que trobareu, serà un enllaç de pesca. No feu clic als enllaços que no sabeu cap a on van, perquè us podeu trobar amb tot tipus de coses que no voleu veure i que no podeu veure.\nQuina és la probabilitat de ser atrapat comprant drogues en línia?\nSi esteu comprant quantitats personals, és probable que sigui molt, molt baix. Especialment si compreu a algú del vostre país. Es presentarà en un paquet empresarial senzill que no es pot distingir dels milers de milions d’altres paquets empresarials que circulen pel món aquell dia. Es tancarà en una bossa barrera d’humitat perquè els gossos no puguin olorar-la. És més probable que us enxampin si prové d’un país amb bandera alta com els Països Baixos.\nÉs cert que els mercats de drogues de la web fosca s'han tornat més caòtics en els darrers anys?\nCrec que l’època daurada de la Ruta de la Seda podria haver acabat. Els foscos mercats nets estan desordenats. Els mercats que van arribar després de la Ruta de la Seda eren molt més grans, però no els importava el que venguessin. La meitat dels propietaris van fer les maletes i van marxar tan aviat com havien guanyat prou diners i hi ha hagut tants aturaments de les forces de l'ordre.\nAra teniu mercats descentralitzats molt més petits. Ja ningú no confia en ningú que mantingui tot aquest bitcoin en dipòsit. Tot aquest sistema que funcionava perfectament amb Silk Road ja no funciona per a la gent. No tenen la integritat ni l’estabilitat de la Ruta de la Seda. Qualsevol cosa que fes Ross Ulbricht, va intentar dirigir la Ruta de la Seda de la manera més honesta possible. Va mirar pels seus clients i els seus venedors. Per descomptat, l’altre llegat de Silk Road és l’auge de Bitcoin. Valia menys d’un dòlar quan va començar la Ruta de la Seda. Silk Road realment va mostrar la utilitat d’una criptomoneda descentralitzada estable. Bitcoin ja no depèn del seu valor als mercats nets foscos, de fet, està perdent el seu favor com a moneda preferida per la xarxa fosca, però no hauria arribat on és avui sense la Ruta de la Seda.\nCreieu que el mercat de medicaments en línia es reduirà?\nSi la gent s’arrenca prou sovint o els resulta massa difícil, tornaran a les seves velles maneres de comprar drogues. Per tant, els mercats de medicaments en línia poden ser menys populars. Crec que hi haurà un petit nucli de venedors, sobretot els que venen drogues més suaus com el cànnabis, el MDMA i el LSD, que continuaran fent-ho molt bé.\nEls partidaris de la xarxa fosca diuen que és un espai vital per a la llibertat i la privadesa en línia. És només una excusa?\nNo crec que siguem prou paranoics per ser honestos. Cada vegada que feu clic a alguna cosa que l’algorisme es dirigeix a algun lloc, els explica una mica més sobre vosaltres i tots es venen entre ells. Crec que hem renunciat tant i ho hem renunciat sense ni adonar-nos-en i ara no podem tornar a posar aquell follet a l’ampolla. Ara els nens han crescut sense conèixer cap privadesa. Ho posen tot en línia, és normal per a ells. No sabem quant s’està agregant entre bastidors ni com s’utilitzarà aquesta informació en el futur.\nCom veieu el futur de la web fosca?\nCrec que ens hem traslladat a un món post-privadesa gairebé sense adonar-nos-en. Molta gent es conformaria amb renunciar a la seva intimitat per viure fàcilment. Però crec que veurem un moviment molt més fort que busca recuperar el control de la seva informació perquè algunes persones simplement no volen cedir tota la seva informació als professionals del màrqueting. Les eines de privadesa, com les que proporciona el dark web, s’integraran més a la tecnologia perquè puguem decidir quant estem disposats a renunciar.\nQuin és el millor lloc del dark web?\nNo us puc dir el nom, però m’agrada anomenar-lo un petit racó d’arcs de Sant Martí i felicitat a la xarxa fosca. És un lloc on es reuneixen els psiconautes: és per a les persones que entren en psicodèlics. Està ple de gent agradable que parla de coses agradables.\nThe Darkest Web d'Eileen Ormsby va ser publicat el 14 de març per Allen & Unwin.\nSegueix Max Daly a continuació Twitter .\nall per curar les infeccions per llevats\nveure a través de parets csgo\nmobile homes john oliver\ndefectes congènits d’ordre Kingston\npuc donar de mamar després de beure\nés oli vegetal bo per a la pell