Ara farà 65 anys que em van fer aprendre el que era un “dogma”. El diccionari el defineix com a “un punt de doctrina establert, proclamat autoritàriament, com a cert, incontestable, fonamental”. L’Església em va fer creure, sota pena de mort eterna, que la Mare de Déu era verge i puríssima, cosa que m’haurien pogut dir en xinès, ja que als 7 anys això de la virginitat i la puresa no s’entenia encara que la portés posada. Uns homes en faldilletes insistien que el de la faldilla blanca era infalible quan parlava en nom de Déu, i que l’hòstia era carn i el vi era sang quan la consagraven aixecant-la amb dos ditets de cada mà. (Més tard em van dir que aquests ditets eren sagrats i que si hi agafaves una vespa no et picava... però això és com allò dels ous de divendres sant, que no es corrompen mai...). El que sí que vaig entendre clar era que hi havia coses que no es podien discutir si no volies rebre una clatellada i anar de cara a la paret. (Aquell temps no existia el racó de pensar, es tractava precisament de no pensar!). Més tard vaig aprendre que de dogmes de fe n’hi havia molts i que també existien els dogmes de fe polítics, a més dels religiosos.\nAquells anys hi havia un General-íssim que ens donava generosament les cartilles de racionament pel sucre, el tabac i altres productes d'extrema necessitat. Aquest anava sota pali perquè havia guanyat amb les seves armes i el braç incorrupte de Santa Teresa la Santa Croada d’alliberament nacional. Era beneïda per l’església nacional com les que anys enrere s’havien fet per alliberar Terra Santa dels moros, però aquesta havia alliberat Espanya de comunistes, maçons, jueus, separatistes i anarquistes. Aquest senyor va declarar el dogma de l'Espanya “Una, Grande y Libre”. Va descobrir la “democràcia orgànica” i el “sindicat vertical”, que feia joc amb el “moviment nacional” i “la fet i las jons”. Tots aquests dogmes ens els explicava un senyor amb bigotet molt ben retallat i camisa blau fosc que els “Hermanos” havien de llogar perquè era falangista i l’únic autoritzat per explicar-nos correctament aquests dogmes. Llavors vaig descobrir la grandesa de l’Imperi espanyol, que havia estat tan gran que a les seves terres mai es ponia el sol i que ens havíem sacrificat per imposar la veritable religió i la única llengua de la cultura a tot el món. Aquell temps ja només ens quedava part del Marroc, Sàhara i Guinea, ja ens havien “robat” Cuba, tot Amèrica, Filipines... No obstant érem els més bons i grans del món (com la “roja”) i el món estava ple de malagraïts i traïdors.\nQuan vaig poder escriure i parlar català, i a pensar sense rebre cap clatellada, vaig estudiar teologia, llegir la Bíblia i el Corà, em vaig enamorar del personatge de Jesús i després d'un any d’estudi de l’Església, els Concilis i els Papes, vaig deixar d’entendre la paraula dogma, i encara més les ballarugues dels senyors amb faldilletes blanques o morades.\nTambé em va sorprendre que a nivell polític es parlés de la “democràcia” que, com diu el Diccionari, és un: “sistema de govern basat en el principi de la participació igualitària de tots els membres de la comunitat en la presa de decisions d’interès col·lectiu.” Caram! El que deia el senyor del bigotet no lligava gens. Tampoc em lliga gens que en democràcia la participació del poble consisteixi en votar cada quatre anys uns papers que ja li donen escrits, unes llistes tancades amb noms desconeguts, i acceptar que han de pagar impostos i complir radicalment els milions de lleis que uns senyors han dictat pel seu compte, que interpreten com ells volen i que serveixen per defensar l’oligarquia de qualsevol pretensió popular.\nBe, desprès d’un article tant insubstancial, per quedar be citaré Pablo Neruda, com fa Otegi: “Podran tallar totes les flors però mai aturar la primavera”. Hi afegeixo de collita pròpia: “ni fer callar a un home en la seva tardor”.\nI tu, ets d'esquerres?\n16 d'agost 2016.12:12h\nDedicat al ”filòsof” Sr Oscar Miro!!!\n-L’afany de perfecció fa a algunes persones totalment insuportables.\n- Algunes persones són tan falses que ja no distingeixen que el que pensen... Llegir més és justament ho contrario del que diuen.\n- L’home que té por sense perill, inventa el perill per justificar la seva por.\n- Un pedant, és un estúpid adulterat per l’estudi.\n- Moltes persones estan massa educades per parlar amb la boca plena, però no es preocupen a fer-ho amb el cap buit.\n- La ignorància pot ser guarida, però l’estupidesa és eterna\n• La llibertat és el dret de fer el que no perjudiqui als altres.\n• Els moralistes són persones que es graten allí on a uns altres els pica.\n- Dues coses són infinites: l’univers i l’estupidesa humana; i jo no estic segur del univers!\nMes clar el aigua!!!!!\n15 d'agost 2016.18:53h\n- És millor tenir la boca tancada i semblar estúpid que obrir-la i dissipar el dubte.\nJa esta be ...Prou!\n15 d'agost 2016.18:03h\nNombrar al Otegi, amb versos de Neruda com el que “Podran tallar totes les flors però mai aturar la primavera”, es de un cinisme repugnant.\nOscar!, que podem pensar de una persona com tu, que... Llegir més to cargues tot, i tires flors als amics dels que practicaven el tir a la nuca????\nPodràs adornar els teus pensaments, amb boniques paraules, pro el teu odi visceral , se et nota, en tots els teus comentaris!!!\n(Avui , fins i tot, li ha tocat el rebre a la Mare de deu, si avui dia de la Asencio, i ho critico jo, que no soc religiós, pero crec firmament que totes las creences, es tenen que respectar, no et sembla Oscar defensor de lo indefensable )\n15 d'agost 2016.16:49h


La visita i míting del líder del PP Mariano Rajoy a Cerdanyola ha estat tingut aquest matí la resposta d'un centenar de persones, convocats per l'Assemblea de l'acampada de Cerdanyola, la Plataforma d'Afectats per Hipoteques, la CUP de Cerdanyola, el Compromís i les JERC. Dies abans es va conèixer la convocatòria de l'acte de precampanya del PP a Catalunya, que havia triat aquesta població com a punt d'arrencada. En una marxa els manifestants han portat un taüt que simbolitzava la mort de l'estat del benestar, dels serveis públics i dels drets i les llibertats.\nLes persones que han participat ala protesta no han pogut aproximar-se a la porta del poliesportiu de Can Xarau, on s'ha realitzat l'acte del PP, i ni tans sols han pogut visualitzar Rajoy, que hi ha accedit en un cotxe camuflat. Sí que han intercanviat crits amb alguns seguidors del partit espanyolista, i amb l'alcalde de Badalona García Albiol, que ha fet un gest despectiu amb el dit adreçat als concentrats. En tot moment els manifestants han estat barrats per un cordó de Mossos d'Esquadra.\n22/10/2011 23:38 Política\nProtesta cerdanyola. visita rajoy\nDurant la protesta s'han realitzats diversos crits i càntics referents al caràcter "feixista" del PP, especialment adreçats a García Albiol, recordat com a "racista". També s'han cridat consignes de defensa dels serveis públics i sobre la memòria històric, com "PP, criminals, quan demanareu perdó?"\nLa CUP de Cerdanyoal, que també s'ha fet present a la convocatòria amb estelades i pancartes contra les retallades, ha emès una nota de premsa en què expressava el "profund rebuig a la presència a la nostra Vila del president del Partido Popular, Mariano Rajoy, i la presidenta del Partit Popular de Catalunya, Alícia Sánchez-Camacho, amb motiu de l'inici de la precampanya a les eleccions espanyoles del 20 de novembre de 2011".\nPer a la CUP de Cerdanyola, segons aquesta nota, el "PP fa possible, junt amb CiU i PSOE, que els nostres drets socials estiguin sent menyspreats, perseguits i extorsionats per satisfer els interessos del sistema financer capitalista. A més, la seva croada contra el català a les nostres escoles, és una intromissió inacceptable que la immensa majoria dels catalans i catalanes hem rebutjat. atacant ens volen impedir ataquen el nostre model d'immersió lingüística la nostra llengua el poble català".\nPer altra banda, el discurs del líder del PP al poliesportiu de Can Xarau, que ha estat acompanyat per nombrosos seguidor arribats en autocar des de fora de Cerdanyola, ha consistit en declaracions com les referents a l'abandonament de la lluita armada per part d'ETA, molt calculades, en què ha exposat que és el moment d'estar "serens" per plantejar un futur de "la unió de tots els demòcrates espanyols" i pel "triomf de la llei i l'Estat de Dret". Abans de tot això, Rajoy ha començat el seu discurs referint-se als dos regidors del PP català morts en accions d'ETA, Francisco Cano, de Viladecavalls, i José Luís Ruiz Casado, de Sant Adrià del Besós.\nEls represenants del PP al míting també han criticat els "separatistes" de CiU i les mentides del PSOE. Segons alguns mitjans el PP català s'ha presentat en aquest acte a la recerca del votant desencantat del PSC.


De Tot: d’octubre 2010\nAvui he vist el Polònia. Ha sortit un paó. Si, un paó no un Gall dindi (com han dit).\n<= Paó (Pavo cristatus)\nGall dindi (Meleagris gallopavo) =>\nPublicat per Jordi a 23:50 1 comentari:\nPublicat per Jordi a 16:35 1 comentari:\nAquesta és el comentari que havia escrit a aquesta entrada. Degut a que m'ha sortit massa extens i m'ha portat a més reflexions he decidit posar-ho aquí. Assumeixo que he fet una simplificació perfectament criticable però es tracta d'un tema complexe i complicat.\nLes enquestes són un procés estadístic mitjançant el qual s'estudia una mostra representativa de la població per poder extrapolar les dades a la totalitat d'aquesta. Si la mostra és realment representativa, els resultat haurien de semblar-se molt als d'unes votacions fetes el mateix dia. Un cop dissenyades correctament, els problemes que podem tenir és: que la gent no contesti amb sinceritat o que siguin manipulades.\nEl primer cas és una qüestió dels individus i mereixeria una reflexió a part. Sembla ser més preocupant la segona doncs la tècnica deixa de ser científica per esdevenir simple propaganda. Si considerem que es manipulen potser no les haurien de tenir en compte. O no pot ser que sigui aquesta la raó de les diferències entre enquestes i els resultats a les darreres eleccions? Un cop acceptada la manipulació, per a l'estudi de tendències entre enquestes només valdria la comparació entre enquestes de la mateixa font (empresa, partit, etc) i si la manipulació tingués el mateix sentit i magnitud.\nEl que probablement guanyarà és l'abstenció: no es pot negar que hi ha una part important de la població que no es preocupa per aquest tema. De fet, a tot grup humà independentment del tema que tractem, hi ha un percentatge elevat de gent que no es sent prou implicada i simplement es deixa portar. Un altre grup format pels que no poden anar a votar per diferents causes: malalties, compromisos inesperats, etc. I, finalment, els rebotats contra el sistema: No els agrada com es fa, consideren que el seu vot no serveix per a res, etc.\nSobre el primer dos grups poc es pot fer però al tercer hi ha molta gent que s'identifica com a independentista però, que per diferents raons no votarà, proporcionant d'aquesta manera més vots als unionistes. Un cop veiem els resultats de les eleccions, simplement comptaran com a unionistes.\nUn factor important de desmotivació al vot entre els independentistes és la fragmentació de partits. Hi ha qui diu que és aquesta la finalitat d'algun grup. Per a altres és la conseqüència normal del augment del nombre d'independentistes. Però, de veritat que en som tants? Si les assumim que les estadístiques estan manipulades haurem de mirar les activitats dels partits: Diuen que Solidaritat, Rcat omplen allà on van però aquesta és un mesura relativa la capacitat del local, el que interessa és saber la quantitat absoluta. No és el mateix omplir un teatre per a quatre-centes persones que el Nou Camp.\nEn fi, si ens estem preocupant per un nombre reduït de representants independentistes al parlament, el resultat de la votació serà que seguirem “de genolls i pagant” i buscant un nom per anomenar als amos: “amos, excelencias, boanas,...”\nPublicat per Jordi a 12:59 2 comentaris:\nEn Gorbacho ha dit que la independència de Catalunya seria “traumàtica” i “no pacífica”. Aquest senyor hauria d'anar molt en compte amb el que diu. Llegit d'aquesta manera sona a amenaça. Com sempre, els catalans no tenim traumes i ens sentim pacificats mentre callem i els altres tenen el que volen. Vol dir això que si ens declarem independents ens enviaran l'exercit? Vol dir això que els espanyols iniciaran una revolta? Em consta per coneguts que cada vegada se'ns té més mania a les espanyes (exceptuant, potser, el nord). No fem ni som com ells voldrien: una simple colònia que, per dret de conquesta ha de pagar i callar. Potser es refereix a aquesta ràbia que es desfermaria a sobre de nosaltres? En definitiva, vol dir que són tan poc madurs tant que s'omplen la boca de democràcia?\nAquí diem que un cop aconseguida la independència que cadascú escolli la seva nacionalitat. Cap problema amb aquelles persones que deixideixin ser espanyols. Faltaria més! A més, garantint els seus drets a parlar en la llengua que vulguin. I tot, pagant menys impostos i/o reben més beneficis pels pagats. La independència no va en contra de ningú, més aviat afavoreix a tothom qui viu a Catalunya. En aquestes condicions no ha d'haver cap “desendollament d'Espanya” (en el sentit emocional que diu) i menys dins del marc europeu. El projecte del PsoEc diu, es de tenir una Catalunya “oberta a Espanya, a Europa i al món”. Doncs la única manera de fer-ho bé és d'una manera directa i no mitjançant un altra administració, si no, el que diu en realitat és una Catalunya oberta a Espanya i Espanya ja s'obrirà a Europa i al món.\nAmb aquests plantejaments queda clar qui té una mentalitat més oberta i qui més rància.\nAixò si, el que és d'agrair es que hagi assumit la possibilitat de la independència.\nHan legalitzat la venda de drogues i no m'he enterat?: L'Hereu ha proposat fer festiu el dia de Sant Valentí.\nCom que no hi ha més dates amb un significat per a Barcelona...!!! i Sta. Eulàlia? Sant Jordi? A, que Sant Jordi no pot ser perquè és més important el negoci al voltant de la venda de roses? i Sant Pere com antigament?\nQuina manera més gran de fer el ridícul!!!\nPublicat per Jordi a 20:51 3 comentaris:


Cinemes Girona » DAVID BOWIE IS, el documental sobre la gran exposició “David Bowie is” del Victoria & Albert Museum amb tots els detalls i anècdotes sobre la carrera d’un dels artistes imprescindibles del segle XX. Dilluns 6 de febrer, 20:00h.\nDAVID BOWIE IS, el documental sobre la gran exposició “David Bowie is” del Victoria & Albert Museum amb tots els detalls i anècdotes sobre la carrera d’un dels artistes imprescindibles del segle XX. Dilluns 6 de febrer, 20:00h.\nQualificació: Nacionalitat: Regne Unit\nDilluns 6 de febrer: 20:00h\nEl V & A va rebre un accés sense precedents a l’Arxiu David Bowie per a la primera retrospectiva internacional de l’extraordinària carrera de David Bowie, un dels artistes pioners i més influents dels últims temps. David Bowie IS explora els processos creatius de Bowie com un innovador musical i una icona cultural, rastrejant el seu estil canviant i la reinvenció sostinguda durant cinc dècades.\nL’exposició explora l’àmplia gamma de col·laboracions de Bowie amb artistes i dissenyadors en els camps de la moda, el so, els gràfics, el teatre, l’art i el cinema. Per a aquest esdeveniment cinematogràfic únic van seleccionar més de 300 objectes reunits per primera vegada. Inclouen lletres manuscrites, vestits originals, fotografia, pel·lícules, vídeos musicals, dissenys de set, instruments propis de Bowie i il·lustracions d’àlbums. Entre els objectes s’inclouen els micos Ziggy Stardust (1972) dissenyats per Freddie Burretti, fotografia de Brian Duffy; Il·lustracions de l’àlbum de Guy Peellaert i Edward Bell; Extractes visuals de pel·lícules i actuacions en viu com The Man Who Fell to Earth, vídeos musicals com Boys Keep Swinging i set de dissenys creats per a la gira Diamond Dogs (1974). Al costat d’aquests articles també n’hi trobem de més personals com ara storyboards que no s’havien vist fins ara, lletres de cançons i alguns esbossos de Bowie, comptes musicals i entrades de diari, revelant l’evolució de les seves idees creatives.\nA més, les comissàries Victòria Broackes i Geoffrey Marsh expliquen les històries que hi ha darrere d’alguns dels 300 objectes en exhibició.\nEl document audiovisual que més t’apropa a la dimensió d’un dels artistes imprescindibles del segle XX.


Corea del Nord, sense covid? JEON HEON-KYUN / EFE\nBarcelonaTot allò que envolta la figura de Kim Jong-un i, per tant, de Corea del Nord té més enigmes que certeses. I la pandèmia de covid-19 no ha sigut cap excepció. Encara avui en dia el règim nord-coreà -juntament amb el Turkmenistan, una altra de les dictadures més hermètiques del món- no ha confirmat cap cas del nou coronavirus al país. Des de l’inici de la pandèmia la versió oficial que arriba des de Pyongyang, la capital nord-coreana, és ben clara: aquí, de casos, no n’hi ha. “Hem evitat completament l’entrada del virus maligne”, es vanagloriava Kim Jong-un el 3 de juliol durant una reunió de partit, segons informacions de l’agència estatal de notícies KCNA. Una afirmació, però, que grinyola. És llarga la llista d’analistes, experts i també alguns governs -entre els quals la Xina o els Estats Units- que, tenint en compte el comportament del virus al planeta, consideren que aquesta opció és pràcticament impossible i donen per fet que el país asiàtic fa mesos que, com la resta, és víctima del covid-19.


El 63è Rally Costa Brava FIA fa públic el seu itinerari | ElMotordeGirona.cat\nRallyClassics, entitat organitzadora del Rally Costa Brava, ha publicat l’itinerari de la 63a edició d’aquesta prova, el ral·li més antic que es disputa a l’Estat espanyol, que es celebrarà els dies 13 i 14 de març amb sortida a Lloret de Mar i epicentre a la ciutat Girona. El Rally Costa Brava obrirà el Campionat d’Europa FIA de ral·lis històrics de velocitat i també el Trofeu d’Europa de regularitat.\nLa prova estarà dividida en dues etapes i 12 trams cronometrats que sumaran 178,80 km. La primera etapa començarà a Lloret a les 5 de la tarda i acabarà a Girona a partir de les 22h30 després d’haver-se disputat dues passades pels trams d’Els Àngels (17h53 i 20h42) i Santa Pellaia (18h33 i 21h22).\nLa segona etapa, amb sortida des de Girona a les 9h00, constarà de tres passades pels trams d’Osor (10h08, 13h57 i 17h46) i Cladells (11h34, 15h23 i 18h14) i dues per Espinelves-Collsaplana (10h51 i 14h40). A diferència dels últims anys, el tram de Cladells serà en baixada. El 63è Rally Costa Brava acabarà a partir de les 19h35 a Girona, al podi de la plaça de la Independència. Tota la informació a www.rallyclassics.org.\nEl 62è Rally Costa Brava tindrà 11 trams cronometrats\nRally Costa Brava FIA: el mes de març i amb màxim coeficient europeu\ntags: Brava Costa Rally ral·li\nprevious Una sola entrada per a 14 dies de Fórmula 1 al Circuit de Barcelona-Catalunya\nnext Qui vol una ‘Citrovitamina’?


Apartments Mihovil Duce Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPoljicka Cesta-Glavica 27, Duce, Duce, Croàcia, 21310 - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartments Mihovil\nDissenyat tant per oci com per negoci, Apartments Mihovil està situat idealment a Omis; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartments Mihovil també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Omis. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com habitació familiar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com jardí. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Apartments Mihovil.


Compte enrere per les Festes del Tura – elgarrotxi.cat\n7 Agost, 2018 Redacció GARROTXA, MULTIMÈDIA 0\nEl Consell dels Infants ha preparat un espot per demanar els carrers nets per Festes del Tura, que comencen d’avui en un mes\nEn un mes començaran les Festes del Tura. El pregó de la Carnavalesca, que aquest any compleix 25 anys, obrirà les Festes que aquest any compten amb un espot que ha preparat el Consell dels Infants d’Olot. Aquest curs, el Consell dels Infants ha estat treballant el tema del LLEURE a la ciutat. Una de les 15 demandes que van fer arribar al Ple de l’Ajuntament del 19 d’abril, va ser una proposta en què demanaven mantenir els carrers d’Olot nets per Festes del Tura.\nA finals de maig, els representants dels Consell dels Infants es van tornar a trobar per preparar i enregistrar l’espot “Carrers nets per Festes del Tura”. La seva intenció és que aquest vídeo arribi a tothom per promoure actituds de civisme i sostenibilitat també en el temps de lleure. El vídeo que a partir d’avui ja es pot veure a través de xarxes socials, es farà arribar als mitjans de comunicació perquè puguin ajudar a fer-ne difusió. A partir de l’últim cap de setmana d’agost es podrà veure a Cines Olot.\nVÍDEO: Aquest dijous, Ricky el tenista tancarà el cicle “Dijous a les places en família”\nEncara no has visitat les reformes del Museu dels Sants?


Noticias de Vila-real: El Fons Valencià per la Solidaritat fa seguiment del treball realitzat a l’Equador\nPortada > Vila-real > noticias > El Fons...\nVila-real: El Fons Valencià per la Solidaritat fa seguiment del treball realitzat a l’Equador\nÁlvaro Escorihuela, President del Fons Valencià i regidor en l’Ajuntament de Vila-real, ha encapçalat la delegació institucional que ha fet el seguiment en terreny de la tasca realitzada al país del Sud\nL’associació municipalista valenciana ha realitzat una visita institucional i tècnica a l’Equador per fer una valoració del treball de cooperació internacional que s’ha desenvolupat en els darrers anys amb les diferents contraparts de l’entitat al país\nXàtiva, 13 de desembre de 2019.- La delegació del Fons Valencià per la Solidaritat, formada pel seu President i Regidor de l’Ajuntament de Vila-real, Álvaro Escorihuela; el Secretari de la Junta Executiva i Alcalde de l’Olleria, Ramón Vidal; el Vocal de la Junta Executiva i Regidor de l’Ajuntament de Pedreguer, Ferran Lloret; el Gerent del Fons, Esteve Ordiñana; i per la Tècnica de Cooperació Internacional del Fons, Camilla Miraudo; han realitzat una visita institucional i tècnica a l’Equador fent una tasca amb diferents vessants: reforçament de les relacions institucionals amb les seues contraparts equatorianes; seguiment en terreny dels projectes que compten amb el finançament del Fons Valencià; participació en la primera Trobada Nacional de “Sombreros de Paja Toquilla”, Patrimoni Cultural Immaterial de la Humanitat; sensibilització dels membres de la Junta Executiva sobre el treball en cooperació internacional al desenvolupament; i estudi de propostes per a projectes per a 2021-2022.\nEn aquesta visita, la delegació ha pogut visitar a les organitzacions, institucions i administracions públiques que desenvolupen el seu treball en diferents províncies del país d’Amèrica del Sud, per una part a la província de Pichincha, on s’ubica la capital Quito i el Cantón de Ruminahui i on el Fons col•labora junt amb la contrapart CEPAM (Centro Ecuatoriano para la Promoción y Acción de la Mujer); i per altra banda a les províncies de Imbabura, Azuay i Cañar, on el Fons Valencià participa en projectes als municipis de Otavalo (junt amb la contrapart CEPAM), Cuenca (junt amb el seu cos de Bombers) i amb la Mancomunidad del Pueblo Cañarí i el Govern Autònom Descentralitzat de Biblián, respectivament. Durant el seguiment a terreny, la delegació del Fons ha estat reunint-se amb els representants de les contraparts, dirigents socials i representants municipals, així com amb les persones beneficiàries dels projectes.\nLa primera jornada, el 29 de novembre, la delegació del Fons va mantenir a Quito encontres institucionals i de treball amb l’Oficina Tècnica de Cooperació a l’Equador de l’Agència Española de Cooperació Internacional per al Desenvolupament (AECID), encapçalada pel seu Coordinador General Rafael García, i amb la Associación de Municipalidades Ecuatorianas (AME), encapçalada per la Directora de Cooperació Mirelle Vasconez. Posteriorment, l’equip del Fons es va dirigir a Cantón de Ruminahui on es va reunir amb la contrapart CEPAM i va conèixer de primera mà el desenvolupament de diferents projectes que compten amb el finançament del Fons, com ara els projectes “Per una vida sense violència de gènere” i “Municipis per la igualtat i contra la violència de gènere”. El dia 30 van continuar les reunions de treball junt amb CEPAM, on es van valorar la incidència del Fons en els diferents projectes de cooperació internacional i el compliment d’objectius, així com noves línies de treball. Aquests encontres i valoracions amb les contraparts van continuar el 2 de desembre, dia en que la delegació del Fons, junt amb CEPAM, van visitar el municipi de Otavalo, on també es realitza el projecte “Municipis per la igualtat i contra la violència de gènere”.\nEl matí del dia 3 de desembre, la delegació del Fons es va desplaçar fins a Cuenca on va mantenir una reunió amb la Escuela de Formación de Bomberos de Cuenca després de que en el present any s’haja iniciat la col•laboració junt amb el Consorci Provincial de Bombers de València a través del “Programa d’Intercanvis Tècnics i d’Aprenentatge”. Per la vesprada de la mateixa jornada, els membres del Fons Valencià es van reunir amb la Coordinadora Zonal del Ministeri de Turisme de l’Equador, Eulàlia Mora, per valorar el projecte desenvolupat pel Fons “Desenvolupament integral i sostenible del turisme a la Mancomunidad del Pueblo Cañarí” i on la delegació, durant la vesprada del dia 4, va poder comprovar el desenvolupament de part del projecte. La delegació del Fons Valencià també va estar a una jornada al voltant de la dona i l’empreniment al municipi de Biblián. En aquesta localitat, el Fons participa amb el projecte ”Enfortiment socioproductiu de la Cooperativa de producció artesanal Padre Rafael González Coproparagodel Cantón Biblián. Fase III” i on durant la jornada del 5 de desembre es va celebrar la primera Trobada Nacional de “Sombreros de Paja Toquilla”, Patrimoni Immaterial de la Humanitat, encontre on van participar la delegació del Fons i on van poder comprovar resultats del projecte desenvolupat a aquest municipi.\nPer concloure el viatge, el dia 6 de desembre, la delegació del Fons va realitzar una jornada final de treball i avaluació dels projectes executats amb la Mancomunidad del Pueblo Cañarí. Els diferents membres de la delegació del Fons Valencià van valorar de manera positiva el treball i la incidència de la participació del Fons, junt amb les contraparts i els municipis d’Equador, en projectes de cooperació internacional al desenvolupament.


Amor i Mar en majúscules al llibre d’Elvira Cambrils – Ràdio Pego\nAmor i Mar en majúscules al llibre d’Elvira Cambrils\nDivendres es presentava a Pego el primer llibre de l’autora pegolina Elvira Cambrils, una obra avalada pel premi Blai Bellver ciutat de Xàtiva 2006. Bromera edita 11 relats sota el títol “Mira’m Amor” on els protagonistes són viatgers i viatgeres per terres italianes, majoritàriament, que inventen la vida de la resta i se senten satisfets, sense casament imaginari. La Casa de Cultura divendres de vesprada estava de gom a gom per tal de saber alguna cosa més del llibre “Mira’m Amor”, escrit per la pegolina Elvira Cambrils i guardonat amb el premi Blai Bellver de Narrativa ciutat de Xàtiva 2006. Bromera ha editat aquesta primera aventura literària (pública) d’Elvira Cambrils, una dona que no ha deixat mai de tenir una vida rellevant al si del municipi, ho recordava en la seua introducció Rafel Ruiz, animador cultural de Pego i amic de l’autora. Va destacar tant la vessant cultural com la política i professional de l’escriptora: de diafragma, passant per la regidoria de cultura fins a l’actualitat, l’escriptura com a “una nova etapa” que ara obri.\nUn altre Rafa, en aquest cas Gomar, va presentar l’obra publicada, “Mira’m Amor” i una de les primeres coses que va traure a col•lació és que el temperament apassionat de l’autora acompanya el lector i la lectora des del primer moment. Va explicar, així mateix, el significat complet de l’Amor en aquest llibre: Amor en majúscules com a sentiment de les relacions personals de tot tipus que fa emergir “energia positiva que construeix i engrandeix tot allò que toca”.\nGomar ressalta que les citacions són claus dins el llibre i dins els relats que el composen, sense elles no s’acabaria d’entendre cada una de les 11 històries que es conten a l’obra. En aquest llibre entretingut, ric en vocabulari, amb prosa estimulant, “la narradora convida a viatjar més enllà d’Èvoli”, un viatge literari que s’endinsa a l’interior i que permet els viatgers i viatgeres inventar la vida de la resta, dins la satisfacció del mateix fet, assegura Rafa Gomar.\nPer la seua banda, la mateixa autora, Elvira Cambrils va explicar el seu auditori que l’escriptura és com l’Amor prohibit, que provoca pudor, tot i que després de consultar amb el voltant més immediat, i veure que t’anima a continuar amb l’aventura, aparques a un costat el pudor i t’endinses de cap a escriure. Així mateix va donar els eixos principals al voltant dels quals graviten els 11 relats de “Mira’m Amor”: el mateix Amor i el Mar.\nManifesta Cambrils que abans d’escriure la vida dels personatges, aquests, ja existien. I aquest fet l’enllaça amb el caràcter ètic que també sobrevola el llibre, una ètica que pretén trencar barreres i “obrir una bretxa cap a la tolerància”. L’autora utilitza la literatura com una “eina d’alliberament de les misèries que l’acullen”. I rodejant tota això la Mar, creadora de civilitzacions mil•lenàries que encara avui continuen avançant. Una mar Mediterrània que és “unió de les cultures que la rodegen”.\nUna altra Elvira, en aquest cas Ciurana, l’actual regidora de Cultura, expressava que “la creació literària és filla dels sentiments” i són eixos sentiments els que van fer afirmar Elvira Cambrils que “s’ha divertit moltíssim escrivint” els relats i és per això que creu que les seues històries agradaran els lectors i lectores. A més, confessava l’autora que ha obert la porta a l’escriptura perquè és un acte màgic i alliberador i “perquè estima la vida i amb una no en té prou”.\n← Comença a Pego la setmana contra la violència de gènere\nFontaneria Hilariet aconsegueix quedar-se sol al capdavant de la classificació →


EDUCACIÓ | Ciutadà Kane\nMai 9, 2011 · 7:35 pm\nI JO QUE LA VOLIA LAICA… LA VAIG TROBAR PAGANA\nM’ha encantat aquest article que un bon amic m’ha passat via correu electrònic. Tant, que he decidit penjar-lo al bloc. És un article de Carlos González publicat al diari ARA el passat 30 d’abril.\nNovembre 9, 2010 · 6:02 am\nLa meva admirada Barbara McGuigan la defineix com “la malaltia sexual de transmissió mental”. Definida pels psiquiatres com una realitat abusiva i altament addictiva, la pornografia és la màxima expressió de la conversió de la sexualitat en un bé de consum, i de la transformació de la persona humana en un producte.\nMilions d’infants d’arreu del món, a edats ben primerenques, ja han perdut per sempre la innocència. Abans d’internet -en la era AC : Abans del Ciberespai-, la innocència infantil solia tenir capes, que s’anaven retirant gradualment. Primer aprenien que els reis no existien, i un dia entenien allò de la llavor que el pare planta dins la panxa de la mare. I més tard sentien el cruixir de la seva pròpia llavor.\nAvui en dia, en una tarda de pluja mentre els pares són al Condis i l’àvia fa la migdiada davant del culebrot, l’abisme es troba a un clic de distància. Clic-clic.\nFiled under EDUCACIÓ, FAMÍLIA, TEMES D'AVUI\ngener 27, 2010 · 8:12 pm\nL’INFANT, L’EDUCADOR I EL COMANDAMENT A DISTÀNCIA\nAixí es titula un interessant llibre de Philippe Meirieu, un dels meus autors predilectes, un pedagog que sap connectar magistralment educació i societat.\nSóc del parer de Meirieu que els invents tecnològics més menuts poden provocar tota una revolució. Els programadors de televisió i els creadors de programes adreçats als infants, ens explica Meirieu, conceben els programes per evitar que el menor faci ús del comandament a distància. En altres paraules: cada vegada més, la televisió està feta per arreplegar l’espectador i aconseguir que no canviï de canal.\nI per aconseguir aquest fi tan econòmicament necessari, la televisió atrapa l’espectador infantil amb un reguitzell incansable de moments de gran intensitat emotiva. Aquestes seqüències d’ultra-motivitat capturen i neutralitzen tota l’atenció de l’infant, que, corprès per la successió de clímaxs, acaba amb problemes per seguir el fil argumental de la història.\nNo és estrany, doncs, que quan la generació del comandament a distància s’asseu a les classes de l’escola, tingui cada vegada més problemes per seguir el fil argumental d’un pensament complex exposat per un orador.


Marc Márquez es proclama campió del món de MotoGP Marc Márquez es proclama campió del món de MotoGP – Món Esport\nEl pilot català guanya a Motegi (Japó) i celebra el títol gràcies a les caigudes de Valentino Rossi i Jorge Lorenzo\nMarc Márquez, durant la cursa a Motegi.\nRedacció Octubre 16, 2016 7:09 am\nMarc Márquez ja té el seu tercer campionat del món de MotoGP. Amb tres grans premis per endavant, el pilot de Cervera ha aconseguit eliminar, definitivament, el seus perseguidors Valentino Rossi i Jorge Lorenzo de la lluita pel títol i proclamar-se campió del Món per tercera vegada en la seva carrera.\nEl català ha guanyat amb autoritat el Gran Premi del Japó, al circuit de Motegi, amb una magnífica exhibició de poder, paciència i concentració que l’ha permès liderar la cursa des de la quarta volta, sense abandonar la primera posició fins superar la línia de meta i celebrar la cinquena victòria de la temporada, dues més que Jorge Lorenzo i tres més que Rossi, i el títol.\nPrecisament, l’italià i el mallorquí s’han autodescartat de la batalla pel Mundial amb dues caigudes absurdes. La de Rossi s’ha produït a la sisena volta, després de sortir des de la pole position i dues voltes després de l’avançament de Márquez. Rossi ha calculat malament la frenada i ha patinat al desè revolt del circuit, en un accident definitiu no només per la cursa, sinó pel campionat del món.\nLorenzo, després de gaudir d’una bona actuació personal, ha patinat a manca de quatre voltes pel final i ha deixat el títol en safata a Márquez, que no dependrà dels següents Gran Premis a Austràlia, Malàisia i València per celebrar el seu tercer títol Mundial. De fet, Márquez ja es va proclamar campió del món en aquest circuit l’any 2014.\nPel que fa la resta de pilots catalans, Maverick Viñales ha acabat la cursa en tercera posició, després de mantenir una bonca lluita amb el seu company d’equip Aleix Espargaró, que ha finalitzat quart. Pol Espargaró ha estat sisè i Tito Rabat, catorzè.


El Brasil se suma a la llista de baixes del pacte migratori de l'ONU\nEl Brasil se suma a la llista de baixes del pacte migratori de l’ONU\nJair Bolsonaro ha qualificat aquest pacte com un instrument que atempta contra la sobirania del Brasil\nEl Ministeri d’Afers Exteriors del Brasil ha informat que el país abandona el Pacte Mundial sobre Migració de l’ONU, segons ha assenyalat la cadena de notícies Telesur. La retirada, que ha sigut notificada en una missiva al secretari de Nacions Unides, António Guterres, es produeix tan sols un mes després que el Brasil subscrivís a l’acord al desembre.\nPer la seva banda, el president, Jair Bolsonaro, ha qualificat aquest pacte com un instrument que atempta contra la sobirania del Brasil i és inadequat per tractar el problema migratori. Segons el document, el Brasil no haurà de participar en qualsevol activitat relacionada amb el pacte o la seva implementació.\nEl Pacte Mundial per a una Migració Segura, Ordenada i Regular va ser subscrit a l’Assemblea General de l’ONU i uns 152 països membres, inclòs el Brasil, el van signar. L’acord de l’ONU, no vinculant, aborda la protecció de les persones que migren, com integrar-les en nous països i com retornar-les als seus països d’origen. El pacte va ser aprovat al juliol per tots els països membre de l’ONU excepte els Estats Units.\nNo obstant això, Bolsonaro ha qüestionat en diverses ocasions els pactes globals com aquest i l’Acord de París contra l’escalfament global, sobre el qual també ha amenaçat de sortir-ne.\nAmb un rècord de 21,3 milions de refugiats a tot el món, l’ONU va començar a treballar en l’acord no vinculant després que més d’un milió de persones arribaren a Europa el 2015, molts d’ells fugint de la guerra civil a Síria i de la pobresa a Àfrica.


El CFA Trinitat Vella celebra el seu 40è…\nL’acte central de commemoració del 40è aniversari del Centre de Formació d’Adults de Trinitat Vella es va celebrar a la plaça de la Trinitat Vella i va acollir al voltant de 400 persones, entre alumnes i professors actuals i antics i un bon nombre de veïns i veïnes. La jornada va arrencar a les 10 del matí amb un recorregut pel barri per mostrar els diferents llocs on l’escola ha estat ubicada al llarg de la seva història i, a continuació, els parlaments van donar veu al testimoni d’estudiants i professors que tant en l’actualitat com en el passat han format part de la seva comunitat educativa. L’acte va finalitzar amb una actuació danses del món a càrrec d’un grup d’animació i un vermut.\nVa nèixer amb el treball voluntari de mestres i veïns i veïnes\nL’Escola d’Adults a la Trinitat Vella va néixer fa 40 anys de la necessitat de comptar en el barri amb els recursos adients per millorar el nivell cultural i formatiu de les persones que hi viuen. Va començar amb el treball voluntari de mestres i veïns i veïnes fins que va rebre reconeixement oficial amb el nomenament de quatre mestres el curs 1977-1978, dins la plantilla del C.N. Ramon Berenguer III. L’any 1978 es va dotar la plantilla del C.N. Ramon Berenguer III tant de places de mestres des de l’etapa infantil fins a l’educació d’adults, totes juntes en un mateix equip. L’aposta del veïns i veïnes per millorar les condicions de l’ensenyament dels seus fills i filles comptava també amb una opció clara per l’educació permanent.\nAl llarg de tots els anys s’han produït canvis importants a l’escola: ha passat per tres edificis diferents; s’ha format i consolidat l’associació Alef per a la promoció de l’educació permanent al barri de Trinitat Vella. I el 6 de març de 2000, el Diari Oficial de la Generalitat va recollir la creació del Centre de Formació d’Adults Trinitat Vella; que li va aportar importants canvis organitzatius.\nAl mateix temps, l’escola s’ha adaptat als canvis socials i a les necessitats dels nous veïns i veïnes que han arribat al barri, incorporant nous ensenyaments. Les persones nouvingudes busquen l’aprenentatge de les llengües, conèixer l’entorn o relacionar-se; les noves tecnologies de la informació i la necessitat de posar-les a l’abast de la major part de la població; la participació a la societat de les persones amb discapacitats; els riscos d’exclusió, …\nEn l’actualitat, el CFA Trinitat Vella acull prop de 500 alumnes i imparteix l’ensenyament de llengües (català, castellà i anglès), formació bàsica i tots els nivells d’informàtica (competic inicial i nivells 1, 2 i 3). El centre és i vol seguir sent un servei públic i obert que, en la mida del possible, permet i fomenta el coneixement i relació entre persones d’orígens, edats, interessos i cultures diferents. Junt amb l’associació Alef, el Centre de Formació d’Adults Trinitat Vella treballa per mantenir valors i actituds de respecte, solidaritat i coneixement.\nWeb del CFA de Trinitat Vella


A les últimes! Crònica de la darrera sortida de la FOCA del s.IV - Demarcació del Barcelonès - Minyons Escoltes i Guies de Catalunya\nA les últimes! Crònica de la darrera sortida de la FOCA del s.IV\nPam! L'última FoCa ha arribat! Per arribar-hi... Fem una petita caminada que ja ens desperta de manera romàntica al veure el mar de Barcelona i voltants sota els nostres peus, unes passes més enllà.\nArribem en conta-gotes però somrients al cap i a la fi. Mirem el rellotge i el cor ens diu que plorem, però veiem les carones del companys i ens ho prenem amb ganes. Surten els formadors a rebre'ns, com cada FoCa, i sense semblar-ho és un moment tendre.\nEl temps se'ns escurça, les ponències avancen, s'acaben, i es veu com la memòria es va fent gran... Com el projecte s'apropa... I com allà on només esperàvem trobar-hi alguns freaks hi hem fet amics. Hem decidit fer un sopar, possiblement és el primer pas autònom que fem però el rebem amb molt d'orgull.\nArriba la nit i amb la sensació d'haver tingut un bon dia, fem uns riures mentre ballem, fins i tot masses; arribem a oblidar que els formadors porten coses estranyes al cap i unes faldilles de l'any de la picor amb les que fan bastanta gràcia... ens disculpem. Sense fer gaire cosa matem les hores, fem uns riures, són les 5 de la matinada i alguns ens retirem, qui sap com els pocs restants acabaren la nit.\nLes cares de 'bon dia' ho diuen tot, ens costa arrencar però mantenim els ulls oberts per a mantenir-nos sobre el filet de la recta final. La vivim cansats, a les últimes, però amb il·lusió fins al tancament de l'eix. Tant que alguns, per pujar a l'estrada, ens inventem pistes que no tenim i acusacions que no coneixem!\nJa acabem, deixem una quantitat indecent de macarrons a l'olla per lo bons que estaven, entre somnis prenem el Sol i se senten petites converses; un cop més busquem 'El Caloret' per a descansar! Després de revisar, ens despedim fredament... Sabem que ens queda un sopar on fer-ho en condicions.


LECTURES DE LA MISSA: DIVENDRES DE LA SETMANA IV DURANT L'ANY / II\nLectura primera Sir 47,2-13 (grec: 2-11)\nDavid estimava el seu Creador amb tot el cor\ni el lloava cada dia\nCom el greix és el bo i millor de la víctima, David ho és del poble d'Israel. Jugava amb els lleons com amb cabrits, i amb els ossos com si fossin anyells. Encara era un noi, que matà un gegant: quan la seva mà brandà la fona i abaté l'orgull de Goliat, alliberà el poble de la vergonya que passava. Havia invocat el Déu Altíssim, que enfortí la seva dreta perquè fes retrocedir un home de guerra i restablís l'honor del seu poble. Les dones li cantaren una tornada perquè havia derrotat desenes de milers. Quan hagué cenyit la corona, anà al combat i vencé els enemics que tenia al voltant, va fer tributàries les ciutats dels filisteus i destruí fins avui el seu poder.\nDe totes les seves gestes, en donava gràcies glorificant el Déu Altíssim. Estimava el seu Creador amb tot el cor, i el lloava cada dia amb el cant dels salms. Va rodejar l'altar de música i cantors, creà melodies, acompanyades d'arpes i lires, donà esplendor a les festes i ordenà les celebracions de tot l'any. I a lloança del nom del Senyor, cada matí, ressonaven les aclamacions en tot el Santuari. El Senyor passà per alt el seu pecat i enaltí per sempre el seu poder; li conferí l'autoritat reial, i consolidà el seu tron a Jerusalem.\nSalm responsorial 17,31.47 i 50.51 (R.: cf. 47b)\nL'ajut de Déu no falla mai,\nés escut dels qui s'hi emparen.\nR. Beneeixo el Senyor que em salva!\ncantaré al vostre nom, Senyor. R.\na David i al seu llinatge per sempre». R.


La policia troba mort a Madrid un dels presumptes agressors de Cornellà\nEls Mossos detenen un altre dels nois que haurien agredit les persones ferides\nCaptura de pantalla d'un dels vídeos sobre la baralla multitudinària de Cornella @sergiospejo ARA\nBarcelonaUn dels joves que van participar en la baralla del cap de setmana passat a Cornellà de Llobregat va morir dimecres a Madrid. L'home s'hauria tret la vida perquè sabia que li anaven al darrere per la disputa de fa una setmana, segons ha informat la Cadena SER. L'autòpsia ha confirmat que el suposat agressor es va tirar des de l'onzena planta d'un edifici del carrer Elfo de Madrid.\nEl noi tenia un politraumatisme i talls per la caiguda, segons l'informe forense. L'entorn de la víctima hauria explicat a la Policia Nacional que el noi "no havia pogut aguantar la pressió sabent que li anaven al darrere".\nEn paral·lel, els Mossos d'Esquadra han detingut un altre dels nois que haurien agredit les persones que van resultar ferides en la baralla de fa una setmana.\nEls fets van passar la nit de divendres a dissabte, quan, a la sortida d'una discoteca, dos grups de joves es van enfrontar.\n— Sergio A. Belizón (@sergiospejo) 8 de abril de 2018\nUn dels grups va utilitzar ganivets i pals durant la baralla i una violència brutal. En un dels vídeos enregistrats se sentia com algú cridava "boixos nois". Les víctimes, d'ètnia gitana, havien sortit a celebrar l'aniversari d'un noi de la colla. A conseqüència de la baralla, tres nois van ingressar a l'hospital, un dels quals amb pronòstic greu.\nEl jutjat d'instrucció número 3 de Cornellà investiga el cas, que està sota secret de sumari. No consta que ningú hagi denunciat els fets a la policia.\nBoixos Nois baralla


Llibertat provisional per al mosso detingut per punxar rodes de camions a l'AP-7 - AraVallès\nDimarts, 23 de gener de 2018 10:54 h\nMontmeló Divendres, 22.12.2017. 16:58 h\nEl jutjat d'Instrucció número 1 de Granollers ha acordat aquest divendres la llibertat provisional per a l'agent dels Mossos d'Esquadra detingut per punxar rodes de camions a l'AP-7, al seu pas pel Vallès. Tot i així, el jutge ha decidit, com a mesura cautelar, que l'agent comparegui puntualment al jutjat, se li retiri el permís de conduir, se l'inhabiliti per a l'exercici de la seva professió, se li prohibeixi la sortida de l'Estat, se li retiri el passaport i se li intervingui el seu vehicle, segons fonts judicials.\nAP-7, camions, mossos, punxada,\nLa causa continua oberta pels presumptes delictes de danys, contra la seguretat vial i falsedat documental. En total, entre l'1 i el 5 de desembre, es van veure afectats una cinquantena de vehicles. El jutge va prorrogar fins a dos cops la detenció del mossos d'esquadra en no acabar les diligències abans de poder prendre-li declaració.\nEl mosso, de 51 anys i veí de Montmeló, estava fora de servei des del setembre. L'home hauria actuat sol i de forma premeditada. Quan la investigació va concloure la presumpta relació del detingut amb la punxada massivament de rodes del camions, es van posar els fets en coneixement de Divisió d'Afers Interns dels Mossos d'Esquadra, que li va obrir un expedient disciplinari i l'ha suspès de les seves funcions.\n1225 lectures Afegeix comentari


Temps de revoltes: de juny 2009\nUna retirada a temps?\nParlant amb persones no militants sobre la possibilitat de la CUP de presentar-se a les eleccions autonòmiques, tothom sembla tenir una posició molt clara al respecte: tots consideren que hem fet bé de no presentar-nos. Amb aquest nivell de consens social i amb una majoria força àmplia a l'assemblea nacional pot semblar inclús estrany que hi hagués el debat. Però aquest hi va ser i, des del meu punt de vista, no va ser gens gratuït. De fet, jo personalment no vaig tenir clar el sentit del meu vot fins a pocs dies abans de l'assemblea i, amb el sentit del vot decidit i tot, tenia els meus dubtes. De fet, els avantatges i inconvenients de totes dues postures són considerables i al final inclinar-se per una opció o un altra no era més que una simple qüestió de punts de vista.\nD'una banda presentar-se a les eleccions suposava per a la CUP un salt qualitatiu important. Presentar-nos ens permetia difondre el nostre missatge més enllà de de les poblacions on tenim nuclis locals. Alhora, ens permetia posicionar-nos en qüestions importants i que superen el marc municipal. Participar com a CUP a la política nacional, tal i com es va dir a l'assemblea, no és que sigui important per nosaltres, resulta imprescindible. Encapçalar o participar en campanyes contra el cultiu i comercialització de transgènics, per una nova cultura de l'aigua, per una LEC consensuada amb tots els implicats, per la independència del nostre poble i un llarg etcètera ens és, com organització, una necessitat vital. De fet, hi ha una sèrie d'organitzacions polítiques, alienes a l'esquerra independentista, a les quals ja els va bé que la CUP no remeni massa en segons quines qüestions i que els seus posiconaments passin el màxim de desapercebuts possibles. A part de la possibilitat d'arribar a més gent a més llocs i de difondre el nostre missatge amb altaveus més grans, presentar-nos tenia importants beneficis a nivell intern. Ens obligava a reforçar la nostra estructura nacional i superar certs debats interns recurrents en que es planteja, tot sovint, que ha de ser la CUP i quin paper ha de jugar en el context de l'esquerra independentista. Superar aquest debat té dos avantatges evidents: en primer lloc et permet focalitzar més les teves energies, ja que tots i totes remem en la mateixa direcció i, en segon lloc, et pots centrar en debats polítics i estratègics més interessants i molt més productius. També hi havia la possibilitat de treure representació parlamentària, una possibilitat, segons alguns, força elevada, sobretot tenint en compte la conjuntura actual de total descrèdit del tripartit i una oposició que no planteja alternatives. Malgrat el fet que la CUP no és una organització resultadista, ja que la nostra força no està en els nostres representants públics sinó en els nostres militants i les nostres idees, és evident que treure representació al parlament permetria a la formació obrir una important escletxa en els mitjans de comunicació i seria un estímul molt important per les properes eleccions municipals. Evidentment no coincideixo per a res amb la gent, sobretot externa a la CUP, que veia un perill en la possibilitat de treure representació. Segons aquest sector de gent, gens minoritaris pel que he pogut percebre, la representació parlamentària ficaria en perill la pròpia essència de l'organització. D'alguna forma venen a dir que el simple contacte amb el poder corromp necessàriament, talment com una malaltia altament contagiosa. No cal dir que aquesta és una visió prou negativa de les persones com per dessistir de qualsevol tipus de militància, ja sigui política o social. A banda, no seré jo qui ficarà la mà al foc per absolutament tots i totes les meves companyes de militància, però hi tinc prou confiança com per creure'ls capaços d'evitar segons quines temptacions. La gent que estem a la CUP, en la seva majoria, portem molts anys en diferents tipus d'organitzacions i no n'hem tret absolutament res a nivell personal (ni ho preteníem), a part de molta feina i invertir molt temps i molts diners de la nostra butxaca. Justament és per això que estem en una organització com aquesta, de no ser així, ja faria molt de temps que, parafrasejant al famós estadista, ja faria anys que ens hauríem deixat seduir pels cants de sirena de la socialdemocràcia. Evidentment, uns bons resultats en unes eleccions d'aquest caire podrien atreure nous militants sense aquesta cultura de lluita desinteressada i sacrificada que ens caracteritza, però crec que una militància formada i bregada en les mil batalles com la nostra podria fer front perfectament a aquesta situació. D'altra banda, si el nostre objectiu principal és fer créixer el suport social a les nostres idees, aquesta arribada de militants resultarà tard o d'hora inevitable i s'haurà d'afrontar sense renúncies però amb normalitat.\nDe l'altra banda, no presentar-se era per algunes assemblees locals bàsic a nivell estratègic, i crec que tampoc els faltava raó. En primer lloc, la immediatesa de les eleccions municipals, convertien les eleccions autonòmiques en un obstacle sobretot en el cas, molt probable també segons un ampli sector de gent, de que els resultats no fossin significativament positius. La dilapidació de recursos que representava les eleccions autonòmiques podia deixar molts nuclis sota uns mínims que difícilment podrien remuntar en tant poc temps. De fet, els recursos necessaris per fer front a les eleccions eren també causa de debat. Com pot una organització com la nostra enfrontar unes eleccions autonòmiques sense caure en l'endeutament? Això, crec jo, és fonamental. No podem fer com altres partits polítics i deure grans sumes de diners als bancs ja que això ens situaria en una posició de feblesa a l'hora d'exercir la pressió que la nostra acció política requereix. La CUP, com ha vingut fent fins ara, ha de comptar amb els seus propis mitjants davant de qualsevol comtesa electoral, provinents bàsicament de l'autogestió i de la militància. En un moment en que l'extensió de la CUP pel territori català encara és incipient, és una obvietat que no comptem amb prouta capacitat econòmica ni humana per tirar endavant aquesta campanya. L'extensió de la campanya electoral hagués estat molt desigual pel territori i, en àmplies zones de les nostres contrades, aquesta hagués estat, senzillament, inexistent. Des d'aquest punt de vista no resulta, doncs, descavellat d'afirmar que una bona estratègia és centrar-nos en el creixement municipal, consolidar els nuclis existents i crear-ne de nous alhora que treballem en la consolidació d'una estructura interna que, tal i com deiem des de Lleida, vagi esmolant ben bé les eines.\nEl resultat de l'assemblea ja el sap tothom. Entenc que, com sempre, no hi ha hagut vençedors ni vençuts, malgrat el gerro d'aigua freda que per una part important de l'organització ha suposat la resolució final. En tot cas, l'organització ha parlat, i ara toca centrar-se en fer bé la feina que tenim per davant. Reforçar la CUP de Lleida i col·laborar amb tots aquells i aquelles que, amb la mirada posada en l'alliberament nacional i social, vulguin construir l'alternativa necessària.\nPublicat per Ruben Cobo a 10:11\nMostra d'incivisme pels carrers de Barcelona\nAquests dies no es pot passejar per les Rambles. El lliurament dels premis d’Octubre i el Ramon Llull han acabat per desfermar l’eufòria –sotmesa durant anys i panys a una silenciosa letargia- dels afeccionats. Les celebracions per aquesta acumulació de premis literaris no s’han fet esperar i les imatges, ja quasi oblidades, dels enfervorits lectors passejant orgullosos sota el braç els llibres guanyadors han tornar als carrers de la capital catalana. Ja de nit, davant mateix de Caneletes, la festa ha continuat. Les lectures dels poemes guanyadors han estat recitats, o, pot ser més aviat cridats, en encesa proclama, fent sortir als balcons uns veïns que, còmplices amb l’escena, somreien i aplaudien l’improvisada rapsòdia mentre onejaven senyeres de vius colors on, en lletres daurades, figuraven els noms dels guanyadors. S’han de lamentar, però, ja ha darrera hora de la nit i tal i com havia vingut sent habitual en altres anys, incidents que han acabat amb una cinquantena de detinguts i mitja dotzena de policies ferits. Els quatre brètols de sempre, ebris de tanta literatura catalana, han acabat la festa trencant i trepitjant llibres d’autors mediàtics. Fins i tot, algun eixelebrat ha gosat encendre una pila de guies televisives sota el crit: “ Què es crema? La tele! La tele es crema, es crema la tele”. No cal dir que acte seguit els mossos han dispersat als provocadors amb una, contundent i més que justificada, càrrega policial que ha acabat per deixar les Rambles de cap per vall. Davant de la imminent diada de Sant Jordi, l’alcalde Hereu ja ha pres les primeres mesures: Es preveu tallar la Rambla amb un cinturó de mossos d’esquadra. Una parella d’uniformats vetllarà davant de cada parada de venda de llibres , per tal que els productes, tant d’autors mediàtics com dels més literats, puguin conviure en total harmonia. També s'ha previst tancar les paradetes i prohibir la venda de tota mena de material, líric o prosaic, a partir de les vuit del vespre per tal d'evitar encendre encara més els ànims dels, ja de per si prou exaltats, lectors. Així mateix, s’ha previst que els autors mediàtics signin els seus llibres a la part baixa de les Rambles mentre que els autors literaris ho faran per la banda que toca a plaça Catalunya. Amb aquestes decisions, s’espera evitar que els respectius seguidors puguin entrar en contacte i que tot plegat acabi en picabaralles que puguin derivar en enfrontaments i nous avalots. La conselleria d’interior ha ficat els seus efectius en estat de màxima alerta i des de l’ajuntament s’ha fet una crida a la responsabilitat de la gent i al civisme que caracteritza, de sempre, la nostra ciutat i el nostre país.\nPublicat per Ruben Cobo a 1:51


VIII Festival Internacional "Residències de Cambra" de Godella | Valencia Extra\nVIII Festival Internacional "Residències de Cambra" de Godella\nFins al 10 de Juliol tindran lloc més concerts i activitats\nAhir una nodrida programació de solistes i agrupacions de càmera es van donar cita en diferents i atractius espais de Godella amb motiu de la 8ª edició del Festival Internacional “Residències de Cambra”. Aquest festival, impulsat per l’Associació d’Amics de la Música de Cambra de Godella, es consolida com un dels més importants esdeveniments entorn de la música de cambra. La singularitat d’aquesta trobada, en paraules del seu director artístic, Joan Enric Lluna, “resideix en l’excel·lència dels seus músics, i un dels seus objectius principals és que el treball d’aquests puga contemplar-se com un model de generositat i dedicació a l’art musical”.\nLa voluntat dels seus organitzadors és aproximar aquesta excel·lència musical a tota la societat (des del públic menys habituat a la música clàssica fins als més melòmans).\nAquesta trobada, així mateix, té un vessant pedagògic important: la d’integrar a joves talents en diferents concerts i activitats al costat dels estels del festival i aproximar al públic a aquest fenomen musical per mitjà de taules redones, trobades amb els artistes i assajos oberts.\nEn aquesta edició de 2016 es compta amb la participació de convidats, entre els quals es troba el magnífic violinista i especialista en música barroca Fabio Biondi. Clara Cernat i Thierry Huillet porten des de Tolosa de Llenguadoc un concert-espectacle amb imatges i composicions pròpies entorn de la novel·la “Li Petit Prince”, de Saint-Exupéry; d’Escandinàvia ens visita Harri Maki, excel·lent clarinetista, professor en la prestigiosa Sibelus Academy i el Zilliacus Trio.\nAixí mateix més pròxims a nosaltres i ja habituals col·laboradors del festival, estaran els membres del Trio Avantguarda, el Elán Quintet, el mateix Ensemble del Festival. Tampoc falten a la cita magnífics pianistes com Carles Marín i Juan Carlos Garvayo. Clausurarà el festival un gran concert amb ‘La Creació’, de J. Haydn, amb la concurrència d’un cor participatiu explicant com a solistes convidats especials la soprano Isabel Monar, el tenor Alberto Guardiola i el baríton José Antonio López.\nAquesta edició, a més, se sumisca a l’homenatge al pintor Ignacio Pinazo en el centenari de la seua mort amb un concert extraordinari en el qual, a part d’oferir la música dels seus contemporanis, serà estrenada una obra del compositor Voro García, encàrrec del festival. Aquest concert extraordinari serà també oferit en el Centre cultural de la Beneficència durant aqueixos dies.


Davant del dubte, sempre mascareta certificada i ben ajustada - Canal Terrassa\nDavant del dubte, sempre mascareta certificada i ben ajustada\nCarme ContrerasData: 11/01/22\nLes diverses mutacions del virus de la COVID-19 ens fan qüestionar-nos si ens estem protegint bé, sobretot davant de l’última variant, l’òmicron, molt més contagiosa. La mascareta s’ha tornat indispensable en aquesta tasca. El dubte torna a sorgir en saber quina és la més segura. I és que un estudi recents fet als Estats Units alerta de la poca fiabilitat de les roba.\nEls experts de l’Institut d’Investigació Tèxtil i de Cooperació Industrial de Terrassa ho desmenteixen. Asseguren que l’informe en què es basa és molt poc concret i que s’ha demonitzat injustificadament les mascaretes tèxtils, que són pràcticament iguals que les quirúrgiques. El més important en aquest tipus, i en tots els altres, és que compleixin la certificació.\nPer la resta, res ha canviat. La mida del virus és la mateixa i és el que importa en la capacitat de filtració de les mascaretes. Del que es tracta, segons carrera, és de fer-ne un bon ús, sempre en funció de la situació en la que ens trobem.\nL’altre aspecte tan o més important que la capacitat de filtració és la seva estanquitat. Si no portem la mascareta ben ajustada, estem igual de desprotegits.\nL’estanquitat total és gairebé impossible. Per això, és importantíssim evitar la fuita de l‘aire, tant si és d’entrada com de sortida.\nTags: butlletiEnric Carreraintexterterrassa\nSegon dia de la visita del bisbe Cristau a Roma\nJa es pot escoltar el nou single de Litus, que formarà part de l’àlbum “Chadanaca”


hoquei línia - 22/07/2015\nTancament de temporada a Castellbisbal amb la final a quatre del campionat de Catalunya en la categoria sénior masculí\nDurant el passat 27 i 28 de juny es van dur a terme els partits que finalitzaven la temporada 14/15.\nCom a resultat d'aquets enfrontaments del dissabte varen quedar C.P. CASTELLBISBAL i HCR CENT PATINS, com a guanyadors dels seus partits, emplaçats per disputar la final de l'endemà i A.E. SANT ANDREU i CHL JUJOL que s'enfrontarien per disputar-se el tercer i quart lloc.\nAmb un ambient calorós per la climatologia, la emoció del moment i la disputa d'uns enfrontaments molt igualats, C.P. CASTELLBISBAL va proclamar-se campió en vèncer per 4 - 2 a HCR CENT PATINS. Per el que respecte a la semifinal, CHL JUJOL es va imposar a A.E SANT ANDREU.\nA part dels corresponents trofeus i medalles als equips, es va fer entrega de placa de reconeixement al millor jugador de la lliga que va recaure en Xavi Porqueres, millor porter va ser Iñaki Carreira i com a màxim golejador Kilian Alfaro.


L'ESTRANY ENCANT DE BARRY KEOGHAN - PEL·LÍCULES I TV\nL'estrany encant de Barry Keoghan\nTraït del nostre número d’hivern, que surt el 23 de novembre\nCom vas aprendre a jugar a un psicòpata tan convincent? Aquesta és la pregunta que em tinc ganes de fer-li a Barry Keoghan, actor irlandès i protagonista del director de Yorgos Lanthimos L’assassinat d’un cérvol sagrat . A la pel·lícula, realitza una actuació molt enrotllada com Martin, un jove de 16 anys cada vegada més desconcertat que desenvolupa una obsessió poc saludable amb el solemne cirurgià cardíac Steven de Colin Farrell, per raons que no es revelen immediatament. Quan Kim, la filla de Steven, perd misteriosament l’ús de les cames, Martin respon amb fred malvat: no sé si el que està passant és just, però és l’únic que puc pensar que s’acosta a la justícia. Però la meva pròpia conversa amb Keoghan no és el que anomenaria la primera impressió d’un assassí. Parlant-li a casa seva a Irlanda, sembla tan ... normal.\nL'assassinat d'unCérvol Sagrat8\nEl jove de 25 anys va créixer a 'Dublin 1', el districte més interior de la capital irlandesa, i va passar cinc anys de la seva infància en acolliment familiar amb el seu germà mentre la seva mare patia i finalment va sucumbir a l'epidèmia d'heroïna que va arrasar a Dublín. els anys noranta. La meva mainadera em va acollir a les 12 amb el meu germà, que és un any més jove que jo, diu. Som els germans més propers que coneixereu mai.\nUna educació dura va fer que Keoghan hagués d’aprendre a ser prudent. Es descriu a si mateix com un desordenat, a l’escola i als carrers amb els amics. No era estúpid ni era molt intel·ligent, diu. No vaig acabar la meva formació.\nD’on sóc, et centres a acabar l’escola. Fins i tot acabar la universitat es veu com un estirament: només s’aconsegueix una feina després de l’escola i ja està. Actuar no és una cosa gran per aquí. (El meu germà) no pensava que mai faria alguna cosa així: ningú ho va fer. Com és, doncs, que un desordenat com Keoghan acaba treballant amb alguns dels directors més aclamats per la crítica a Hollywood?\nVaig veure una nota a la finestra d’un càsting al carrer, diu Keoghan, que havia actuat a l’escola (només obres de Nadal, una mica embolicant-me a l’escenari), i per això vaig trucar al número del càsting al carrer. El 'casting de carrer' era per a una pel·lícula de gàngsters anomenada Entre els canals . L’escriptor-director Mark O'Connor va donar una part a Keoghan després de la reunió i, a partir d’aquí, com diu ell, va acabar amb la seva enlairament.\nDes d’aquell primer concert d’interpretació, Keoghan ha aparegut en papers que van des del maníac assassí de gats a la quarta sèrie de dramàtics drames irlandesos. Estimar odiar per ser un heroi de guerra seriós i inesperat en l’escombrera epopeia de la segona guerra mundial de Christopher Nolan Dunkerque . No va anar a l’escola de teatre; en canvi, la seva formació com a actor es va produir a través d’un taller de teatre formatiu en un espai de representació anomenat The Factory (ara rebatejat com a acadèmia de Bow Street). Va dir aproximadament deu homes que es reunien cada setmana durant 14 hores al dia, diu Keoghan. De vegades saltava l’escola per anar (allà) i mirar pel·lícules i documentals antics. Observaríem el comportament humà: així vaig aprendre el meu ofici.\nVa ser una tècnica que Keoghan va portar a la part de Sacred Deer’s Martin. Va construir el personatge mirant documentals de nens, muntant trencaclosques i estant tan ocupat amb alguna cosa que no van reaccionar davant una càmera. Notant aquesta manca d’autoconeixement, Keoghan es va adonar que, com més innocent i minimitzat era Martin, més impacte tenia l’esgarrifosa.\nLa pel·lícula és un thriller psicològic a parts iguals, un terrorífic museu de terror i una comèdia negra; és el temor palpitant de Polanski Rosemary’s Baby compleix l’humor de la forca de Haneke i el formalisme clínic kubrickià. No és que Keoghan sigui un fan fervent de les pel·lícules de terror, encara. Vaig a veure mare! aquesta nit, de Darren Aronofsky, i l’acabo de veure. Fa una estona vaig mirar La bruixa de Robert Eggers, que em va encantar absolutament. Són coses que em dedico a mi, pel·lícules de terror, però no em venia de gust L’assassinat d’un cérvol sagrat era un horror quan ho feia.\nBarry Keoghan + Colin Farrell - The Killing of aCérvol SagratFoto de Jima (Atsushi Nishijima), cortesiade A24\nFins i tot si la pel·lícula no és estrictament de terror, Martin de Keoghan és certament esgarrifós, fumant un cigarret mentre la jove Kim de 14 anys (Raffey Cassidy) es tira a la roba interior o es posa uns espaguetis freds a la boca sense molèsties mentre Anna de Nicole Kidman li prega que no faci mal als seus fills. També hi ha alguna cosa a la cara de Keoghan, que busca la seva edat jove, però amb una mirada penetrant i il·legible, que fa que Martin sigui encara més esgarrifós. De la indiferència sociopàtica del seu personatge, Keoghan explica com el diàleg se n’encarrega molt. Hi ha una comèdia contundent a les coses fosques que diuen els personatges de Lanthimos, sobretot quan s’entrega amb un estil pla i afectuós que ha arribat a tipificar com se les diu. La forma de comèdia preferida de Keoghan, però, és material amb càmeres ocultes, només coses reals. A mi m’agrada Jackass perquè són còmics. Em semblen divertides les bromes, les persones en situacions incòmodes. En el passat, també va fer algunes de les seves pròpies bromes. He fet unes quantes trucades, he posat diferents accents. Vaig fer veure que era algú d’un servei de subscripció a TV que deia que la persona deu 500 €. Acabo de trobar les seves reaccions divertides.\nAmb la seva estructura clàssica i devastadora, L’elecció de Sophie -estil flor final, Cérvol Sagrat juga com una tragèdia de proporcions gregues. El procés habitual de Keoghan també és clàssic i inclou un quadern dedicat a cada paper, ple de preguntes que l’àvia escriu perquè ell pugui respondre amb caràcter. No en tenia cap per a aquesta pel·lícula, però, diu. Va ser molt, molt refrescant entrar en una pel·lícula i no tenir tota aquesta història de fons. Yorgos va dir com: 'Coneixeu les vostres línies i no els doneu emoció'. Lanthimos era a la llista d'èxits de Keoghan de directors de somnis, escrita a les seves notes de l'iPhone i presentada amb confiança als seus agents quan va signar amb WME i Management 360. (va afegir Yorgos a) la llista de veure La Llagosta i Dents de gos - Vaig mirar qui els havia fet. Altres noms van ser A24, Film4, Bart Layton, Yann Demange i Chris Nolan, amb els quals Keoghan ha treballat ara. No tenia res al darrere, però tenia aquesta llista. Em deia: ‘Aquestes són les persones amb qui vull treballar.’ M’he endinsat molt (la filosofia de la nova era) a la llei de l’atracció; Vaig veure un documental i vaig llegir una mica (sobre això).\nVolia demostrar-me i demostrar que un nen que ha passat tot això, i vull dir molt, encara pot arribar al cim ... Aquesta va ser la meva unitat: Barry Keoghan\nKeoghan és amable però reservat, de parla suau, una mica seriós. És aparentment amable, però difícil d’entendre. Només quan em parla de The List hi ha alguna cosa que fa clic i comenc a entendre el passional –i obstinadament ambiciós– que té de la seva carrera. Després de tot el que he viscut: l’acolliment familiar, la pèrdua dels meus pares i coses per l’estil, mai no he estat capaç d’anar-hi, no ho intentaré, diu. Ho vaig fer servir tot com a munició. Volia demostrar-me i demostrar que un nen que ha viscut tot això, i vull dir moltes coses, encara pot arribar al cim. Podeu venir de qualsevol lloc, (sense família) ni oportunitats: només volia demostrar que era possible. Aquesta era la meva unitat.\nQuan se li pregunta quin pot ser el seu següent moviment, Keoghan m’assegura que està sent molt pacient. Acabo de treballar amb Chris Nolan, Yorgos Lanthimos i Bart Layton en aquesta pel·lícula anomenada Animals americans , que sortirà aviat. No m’importa esperar. No vull precipitar-me a la feina per treballar. Vull escollir bones pel·lícules i bons personatges de cineastes únics. És el testimoni del seu talent i ètica laboral que ha estat capaç de ser tan selectiu (i d’aconseguir-ho) en aquesta primera etapa de la seva carrera.\nPerò les ambicions de Keoghan s’estenen més enllà de l’actuació. Tinc aquesta càmera de cinema que em va regalar Yorgos al final Cérvol Sagrat . Es va adonar que sempre estaria darrere de la càmera mirant el marc; Sempre vaig ser interessat en aquestes coses, així que em va comprar aquesta càmera. Llavors Colin també em va comprar una càmera digital, així que vaig sortir d'aquesta pel·lícula amb dues càmeres. Quan mireu a través d’un (objectiu), és diferent del que veieu normalment. Sempre faig fotos de la meva xicota i només estic capturant gent a la càmera. Estic molt pendent de veure com es comporta la gent; probablement aquest és el director que surt.\nBarry Keoghan - The Killing of aCérvol SagratFoto de Jima (Atsushi Nishijima), cortesiade A24\nTinc alguns projectes que estic desenvolupant, continua. És una cosa que vull fer. Definitivament vull dirigir. Quins directors li agradaria emular? Paul Thomas Anderson, Martin Scorsese i Jeff Nichols: hi ha tones. Per cert, tots són a la llista.\nTinc curiositat per saber què fa de tot això la xicota de Keoghan, Shona, una empresa fixa al seu Instagram, al seu costat a la Setmana de la Moda de París i al plató durant aquest rodatge. Ja fa uns set mesos que estem junts. És molt aclaparador deixar-se caure en aquest món per a qualsevol persona. Però està molt orgullosa i també la dóna suport. Ella i Keoghan van arribar a les ubicacions per al rodatge, suggerint els seus llocs favorits a Killarney, com Ladies View, i una casa en desús que va ser bombardejada i utilitzada per l'exèrcit britànic mentre lluitava contra l'IRA. Quan em pregunto com es van conèixer, em diu, vaig marxar de vacances fa set mesos i encara no he estat a casa. Van ser les millors vacances que he viscut mai. Li vaig proposar de comprar-li una beguda i em va dir que no; va ser llavors quan vaig saber que aquesta és la noia.\nShona és el motiu pel qual Keoghan opta per quedar-se a Irlanda, en lloc de Londres o Los Angeles. Torno a casa i no hi ha aires ni gràcies, diu. He tornat a ser Barry. Per això, em quedo aquí a Irlanda: estic envoltat de bona gent i vull mantenir els peus a terra. Li incito a fer anècdotes absurdes sobre el seu primer any de fama, però és sorprenentment discret (ja sigui això, o està decidit a mantenir la nostra conversa Estrictament empresarial). Conèixer Tom Hardy, això va ser el més important, saps? Sóc un gran fan seu. Jo i la xicota érem al Dunkerque vaig estrenar-me, i no estava ... atemorit, però em deia: 'Oh! És Tom Hardy! ’Vam començar a parlar de boxa i MMA (arts marcials mixtes): és un gran tipus, realment ho és.\nM’agrada posar-me les sabates a algú altre. (Actuar) és terapèutic. No he pogut precisar què en treia, això és la bellesa: Barry Keoghan\nTot i que Keoghan es preocupa per l’èxit, no és competitiu en el sentit tradicional i parla dels seus col·legues amb generositat. Vaig contra els meus amics, de vegades anem per les mateixes parts: és una cosa que parlem. Passarà en aquest joc, però si no ho aconseguís, voldria que un dels meus amics ho aconseguís. Tots ens donem molt suport. Sembla que treballar amb un grup de joves semblants a ell a Dunkerque era una bona manera de crear un saludable sentiment de solidaritat amb els seus companys d’actors.\nEns mantenim en contacte; estem tots molt a prop, diu.\nTens un grup de WhatsApp?\nTenim un grup de WhatsApp, confirma. Es diu ‘Funkirk’. Tot i que Keoghan s’afegeix ràpidament, no tot va ser divertit ni de jocs. Hi ha coses que cal pensar (pensar en el plató), de manera que no es pot fer broma a l’hora de tocar la seva marca. Has de ser força seriós. (Al mateix temps) has de ser fred, relaxat i saber què fas.\nTot i que és prolífic a Instagram, Keoghan és una mica escèptic sobre les xarxes socials. L’única diferència entre les seves publicacions actuals i les d’abans que fos famós és la quantitat de gent que els agrada. Més seguidors i això de la marca blava. Van dir que oficialment sóc jo. És una bogeria, aquella paparra blava. Com si, sí, ara és real! Ridícul. Una mica avergonyit, li pregunto si ha vist el compte de Twitter que el compara amb els cadells (@barryaspuppies, per al lector curiós). Oh Jesús, ho he vist. Barry com a cadells, Barry com a llops, Barry com a cavalls ... Vull dir que sóc un gran fan dels animals. M'encanta tot això. De fet, segueix el relat (la seva bio diu: el cadell segueix). Haurien de verificar aquesta pàgina.\nMemes a part, m’atreveixo que no pot ser fàcil adaptar-se a aquest nou ritme de vida, amb el seu circ d’estrenes i la programació de remolins. No hi ha queixes sobre aquesta feina, respon, sense faltar. Viouslybviament, els diners són bons, s’obtenen llocs volats, se’ls tracta molt bé. Però és una feina infantil: pretens ser persones diferents.\nM’agrada posar-me les sabates a algú altre. No era un per anar a casa i expressar els meus sentiments. (Actuar) és terapèutic. No podia precisar què en treia, aquesta és la bellesa; De fet, no sé de què es tracta. Probablement, el més difícil és que no funcioni, perquè sempre es vol treballar.\nQuan no treballa, Keoghan fa boxa: apareix al rodatge a Killarney amb els artells inflats i tallats i la caixa d’ombres entre preses. La seva primera baralla, segons ell, seguirà endavant aquest novembre. És una competició dura perquè els boxadors irlandesos són molt i molt bons. La boxa és una cosa que he fet de petit i sóc un gran fan. Ara tinc una mica de temps, m’he compromès a entrenar: és divertit. No m’ho prenc massa seriosament. La seva pel·lícula de boxa preferida és Raging Bull, perquè toca les emocions (del boxejador).\nAvui no ho veieu realment a les pel·lícules de boxa, continua. Se centren més en la coreografia i en el seu aspecte: sempre són tan musculosos. Estic esperant que arribi un bon guió de boxa on estigueu amb el boxejador fora del ring i veureu com es manté.\nThe Killing of a Sacred Deer ja és als cinemes del Regne Unit\nJanet Jackson en blanc i negre


Aquí aniré introduint algunes plantes de les que m'he anat trobant que m'han semblat curioses per un motiu o altre\nApagallums, fraret (Arisarum vulgare)\nLa primera vegada que la vaig veure va ser al costat d'una carretera pujant fins a l'Ermita de St.Pere de Riu (Tordera - pro al costat de Pineda de Mar), en un lloc bastant humit per les pluges recents. Son unes boniques flors trampa per la seva forma.\nBorratja (Borago officinalis L.)\nQuina bellesa. La transparència de la part inferior dreta, els fins pèls blancs ...\nFrare d'estepa (Cytinus hypocistis)\nLa montanya treu foc !\nAixó sembla quan et trobes amb aquestes “brases” que brillen en un dia assolellat i que a més estan en terra volcànica. Es el paràsit de la estepa. Viu sota terra sobre les arrels de l'hoste. La podem veure quan floreix i treu les flors a l'exterior per poder ser pol · linitzades\nEs tracta d'un vegetal paràsit, que viu a costa dels sucs de la seva víctima. Faltant-li la matèria verda anomenada clorofil · la, no podria prosperar sense l'empara d'una estepa.\nFrare del romaní (Orobanche latisquama)\nParásit del romaní\nCaminant per la montanya de Montpalau (antic volcá) vaig trobar aquesta curiosa planta\nque no fa la fotosíntesi i obten tot el seu aliment d'una altra planta (l'hostatger). Obté el seu aliment parasitant a través de les seves arrels, les arrels del romaní i tan sols manifesta externament la seva existència quan produeix les espigues destinades a la seva reproducció.\nJoan Altimira 12 de març de 2014 a les 18:46\nEnhorabona per aquest bloc tant ferm¡¡ si puc col:laborar amb alguna cosa..Dades, citacions..etc etc


POEMES AL NAS DE LA LLUNA: Article 132 ) 14 JUNY 2014 LECTURA - POETES DE CALAFELL\nArticle 132 ) 14 JUNY 2014 LECTURA - POETES DE CALAFELL\nEn els articles 13 i 89 d'aquest blog, en parlem una mica dels poetes de Calafell, JOAN NIN ROMEU i VÍCTOR ALARI.\nAra tindreu oportunitat d'escoltar els seus poemes, de llegir-los, i de dir-los en veu alta, en la trobada que farem a Calafell el proper dissabte 14 de juny, des de les 11 del matí a la una del migdia.\nUs esperem a la BIBLIOTECA VENTURA GASSOL Us agrairem que us inscriviu previament, així podem tenir una idea de quants serem i què llegirem, però també podeu venir directament. Aquí trobareu els llibres dels dos poetes.\nEn Joan Nin, també te narracions que podem anar llegint entre tots. També trobarem els Llibres de Matrícula, dedicats a temes de Calafell, que igualment poden ser objecte de lectura\nTambé llibres de poemes i narracions d'altres veïns de Calafell estaràn allí, al vostre abast, per ser llegits.\nI, finalment, igualment esteu convidats a participar, aquells que escriviu poesia i tingueu algun poema dedicat a temes de Calafell, o, a poetes de Calafell.\nLa llengua de recitació i lectura, en aquesta jornada, serà el català, però, no hi fa res si escriviu en castellà, o en un altre llengua, perquè, entre tots, procurarem fer una ràpida traducció.\nPublicat per Poemes al Nas de la Lluna a 21:58\nEtiquetes de comentaris: BIBLIOTEQUES, CALAFELL, LECTURES I ACTES POÈTICS


Penyagolosa, per la Canal. 2-3 Juny 2012 : Centre Excursionista Tavernes de la Valldigna\nPublicat el dimecres, maig 30, 2012 · 1 Comentari\nLa proposta d’aquest cap de setmana és la pujada al Penyagolosa per una de les seues vessants menys conegudes, la seua canal.\nEl Penyagolosa, amb els seus 1.813 m., és el cim més elevat de la provícia de Castelló, i el segón en alçada del País Valencià només superat pel Cerro Calderón.\nAquesta vegada, la idea és començar a caminar des de l’Ermitori de Sant Joan de Penyagolsa i arribar a la Banyadera pel bonic i conegut barranc de la Pegunta. Des de La Banyadera, vorejarem el macís del Penyagolosa per buscar l’inici de la canal, per on pujarem (dificultat mitjana-alta / recomanable l’ús de casc). Si de cas hi ha gent que no vullga pujar per la canal, des de La Banyadera comença la pujada clàssica al Penyagolosa (molt fàcil), al cim del qual ens trobaríem després per baixar tots junts.\nCompletem el cap de setmana pernoctant a la zona d’acampada de El Planàs, molt a prop de Sant Joan, per fer l’endemà diumenge alguna altra ruta facileta per la zona, segurament el PR-CV66.\nQuant el tema d’horaris, la convocatòria oficial és per al dissabte a las 7’30h a les portes del CETV, per tal d’estar 10’30h ja a Sant Joan, esmorzar i començar a pujar el més aviat possible. Tot i això, si algú s’anima, el divendres alguns farem nit ja a Sant Joan. Com deia, si algú s’anima per al divendres, poseu-se en contacte amb nosaltres.\nRecordeu: dissabte a les 7’30h a les portes del CETV… I qui s’anime per al divendres a la vesprada, que avise abans (deixeu un missatge al facebook) i quedem!!!\nOne Response to “Penyagolosa, per la Canal. 2-3 Juny 2012”\n4 juny, 2012 a les 18:35\nSeguint la programació, l’eixida al Penyagolosa la férem el dissabte al matí, començant la ruta des de l’Ermitori de Sant Joan. L’oratge acompanyava i el sol feia acte de presència, i iniciàrem la ruta travessant a poc a poc el barranc de la Pegnuta, paratge considerat per alguns com el bosc sagrat del Penyagolosa. Així arribàrem fins la zona coneguda com El Corralico, lloc on deixem el xicotet tram de pista forestal que hem de fer just abans d’iniciar el camí habitual d’ascensió al Penyagolosa. L’ascensió és suau, i en pocs minuts arribem al refugi, i en molt poquet més, deixarem el camí de pujada al pic per dirigir-nos al Portellàs, molt ben assenyalat. Les vistes des del Portellàs són precioses, però seguim el camí, que ens fa descedir per una pedrera, si bé es fa ràpidament i sense cap dificultat. En poc de temps ens trobarem a la base dels tallats de la cara sud del Penyagolosa, que anirem vorejant per trobar, en poc més d’un quart d’hora, amb l’inici de la canal, lloc que hem triat en aquesta ocasió per ascendir el Penyagolosa. La pujada i la grimpada és constant, l’ús de les mans necessari, però la dificultat moderada… això sí, les vistes als nostres peus segons anem pujant són espectaculars. Un últim pas amb cadenes i després d’uns 40 minuts, fem cim al Penyagolosa, punt més alt de la província de Castelló. L’oratge no està tan mal, però els trons cada cop es senten més forts, i el cel cada cop està més tapat, així que un mosset ràpid i cap avall. La baixada la fem per altre barranc, tan bonic com tots els de la zona, i en poc més d’hora i mitja ens trobem al baret de Sant Joan, amb una nova eixida a les nostres cames. No ens hem lliurat de l’aigua, però res a vore amb la tronada d’eixa nit,de la que per sort ens lliurem.\nEixida molt bonica i alternativa recomanable a la ruta clàssica de pujada al Penyagolosa.


Escapa't al Montseny, al Parc Mediambiental de Gualba! - Festes Catalunya\nUn càmping que has de conèixer!\nUn espai envoltat de senders i vegetació autòctona, un càmping que ofereix serveis totalment excepcionals, un complex pensat perquè grans i petits, famílies, grups d’amics i parelles gaudeixin d’una estada memorable, al bell mig de la natura. Aquest és el Parc Mediambiental de Gualba, un càmping que has de conèixer.\nSituat en un paisatge captivador del Parc Natural del Montseny, el Parc Mediambiental de Gualba presumeix d’un entorn immillorable pels amants de la natura, del senderisme, dels esports d’aventura i del silenci, la pau i la tranquil·litat. Ofereix allotjament en varietat de formes i estils, com parcel·les per a tendes, caravanes i autocaravanes, i també alternatives per a un extra de confort, com els bungalows per a 4 a 6 persones, o l’original Glàmping. El Glàmping consisteix en un allotjament similar a un bungalow, d’una sola habitació, amb la possibilitat que sigui familiar o romàntica, variant el nombre de llits i la decoració interior.\nEl Parc Mediambiental es compon de més de 1.200 m² en la seva totalitat, on podeu trobar una piscina recreativa, piscina infantil, vestuaris i àrea de solàrium, entre altres.\nDestaca també el restaurant del recinte, que ofereix espai per fina a 80 persones, i on podreu reposar forces amb tota mena de plats típics catalans, aptes per a tots els gustos, edats i necessitats. La proposta gastronòmica que ofereix és de cuina casolana amb plats i productes de temporada, amb una clara aposta pels productes de proximitat, ecològics i de qualitat. Posa a la teva disposició un menú diari molt complet i assequible Tanmateix, destaquem que el restaurant està situat just davant de la piscina, i ofereix un ambient acollidor, confortable i molt agradable.\nAl voltant del càmping trobareu un munt de diferents itineraris senyalitzats per a fer rutes pel parc, a peu o en bicicleta, i per a tots els nivells. Al mateix recinte trobareu una gran zona de picnic i un àrea de barbacoa, ideal per a grups nombrosos i escoles.\nPer a les escoles, ofereix monitoratge adequat a cada edat per venir a passar un dia a la natura, i també la possibilitat de fer una acampada. I a l’Aula Natura, de 110m2, que pot acollir fins a 70 persones, tant les escoles com les empreses podran realitzar reunions, tallers i esdeveniments, amb vistes a la natura del voltant.\nPerquè no hagis de patir per la teva butxaca, el Parc Mediambiental de Gualba ofereix fantàstics descomptes i promocions durant tot l’any, amb l’objectiu d’acostar la natura i la cultura del càmping a tothom, tingui el pressupost que tingui.\nSense dubte, un indret perfecte per gaudir d’una estada memorable amb la teva millor companyia, en qualsevol època de l’any!


Eleccions europees: més importants del que semblen | CaixaBank Research\nEleccions europees: més importants del que semblen\n12 maig 2014 | Informe mensual - EditorialJordi Gual\nAquest mes de maig de 2014, els ciutadans de la Unió Europea (UE) estem convocats a unes noves eleccions per escollir els membres del Parlament Europeu. Es tracta d'unes eleccions que sovint es veuen com a secundàries. Això és sorprenent, ja que el Parlament Europeu influeix en qüestions legislatives que tenen molt impacte en la vida diària del ciutadà europeu. De fet, molt més del que s'imaginen els electors, especialment després de l'entrada en vigor del Tractat de Lisboa l'any 2009.\nAquest escàs coneixement de la importància del poder legislatiu comunitari és conseqüència de la complexitat excessiva de les institucions de la Unió. Així mateix, el Parlament Europeu pot semblar una institució poc significativa perquè els electors no veuen que d'aquest Parlament en surti un veritable «Govern europeu», a diferència del que succeeix amb la majoria dels Parlaments dels països membres.\nLa convocatòria actual introdueix una novetat significativa en aquest aspecte: tot i que no és un requisit legal, s'espera que el president de la Comissió Europea (CE) sigui nomenat tenint en compte els resultats de les eleccions i, en concret, que sigui el candidat proposat pel grup majoritari del Parlament.\nPerò la CE no es pot considerar el Govern europeu, atès que té funcions executives sols en un àmbit reduït de competències. A més, a banda del president, la seva composició depèn dels equilibris polítics a nivell de cada país membre i no pas a nivell europeu. El gruix de les funcions executives a la UE correspon, de fet, al Consell Europeu, que en les seves diferents configuracions (els Consells per a diverses matèries) no és més que una agregació dels Governs dels països membres, amb regles de ponderació del vot en funció de les qüestions que es plantegen. El paper de figures com ara el President del Consell o l'Alta Representant per als Afers Exteriors és, com en el cas de la CE, de menor rellevància.\nAquesta relació difusa entre les votacions al Parlament Europeu i els mecanismes mitjançant els quals es decideix gran part de la legislació comunitària (acords entre el Consell i el Parlament, a partir d'iniciatives impulsades per la CE) és a l'arrel de les crítiques sobre la manca de legitimitat democràtica de les institucions europees.\nTenint en compte les enormes restriccions que imposa aquest complex marc institucional, la resposta de la UE davant la crisi financera internacional i la posterior crisi de deute de la zona euro ha estat prou satisfactòria. S'han fet servir els pocs instruments executius a disposició de la Unió per afrontar la crisi i s'ha avançat en la creació de noves institucions per fer front a les mancances de la Unió Econòmica i Monetària que la crisi mateixa ha deixat al descobert.\nPer a algunes de les actuacions més significatives (el reforçament de la disciplina fiscal i la creació d'organismes de suport financer als països febles), l'acció de la UE ha acabat instrumentant-se fora dels actuals tractats europeus, utilitzant nous tractats entre Governs. Aquest fenomen, potser comprensible per fer front a situacions d'urgència, ha afegit més complexitat encara a l'entramat institucional europeu i ha debilitat les institucions supranacionals davant els Estats membres.\nDurant els propers cinc anys de legislatura, el nou Parlament Europeu afronta (conjuntament amb la resta d'institucions) molts reptes, especialment per assegurar una recuperació econòmica sòlida i la reducció de l'elevada taxa d'atur de la Unió. Però tal vegada el més important és iniciar el camí d'una profunda reforma institucional d'Europa. Els objectius de progrés econòmic i social de la Unió no es podran encarar de manera sòlida i creïble sense una major integració política, amb les corresponents cessions de sobirania dels països membres. Tanmateix, aquestes cessions sols seran legítimes si la governança de la Unió és comprensible per la ciutadania i percebuda com a democràtica i justa amb els controls i els equilibris necessaris que facin que l'acció de govern a nivell de Europa respongui als interessos dels seus ciutadans.


Vint desallotjats per l'incendi d'un hotel a l'avinguda Carlemany d'Escaldes-Engordany — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Vint desallotjats per l'incendi d'un hotel a l'avinguda Carlemany d'Escaldes-Engordany\nVint desallotjats per l'incendi d'un hotel a l'avinguda Carlemany d'Escaldes-Engordany\nEl foc s'hauria originat en un dels habitatges particulars que hi ha a les plantes superiors del bloc. Tres veïns i un bomber han estat atesos d'intoxicació per fum\nIncendi al bloc de l'Hotel Eureka (Foto: El Periòdic d'Andorra)\nProp d’una vintena de veïns de l’edifici de l’Hotel Eureka, a l’avinguda Carlemany, van haver de ser desallotjats aquest dilluns a la matinada dels seus habitatges per un incendi que va acabar afectant tres plantes de la infraestructura. El foc, però, només va malmetre una de les plantes; la quarta. La resta es van veure afectades pel fum i per l’aigua que van emprar els bombers per poder extingir l’incendi.\nEls 20 desallotjats –entre ells dos nens– han hagut de passar la nit a l’Hotel Fenix. I per ara, les dietes les podran fer a l’Hotel Eureka. Segons va destacar ahir el comú escaldenc, es van escollir aquestes destinacions per proximitat. A més, tots els afectats comptaven amb una assegurança; per tant, fins que no puguin retornar als seus habitatges, les empreses asseguradores seran les encarregaran de sufragar-los l’allotjament.\nA hores d’ara, sembla que l’estructura interna del bloc no està afectada i que l’edifici no corre el risc de desprendre’s. Tot i això, encara no se sap quan els veïns podran tornar als seus respectius pisos. I és que segons va remarcar ahir per a El Periòdic el director adjunt de Bombers, Jordi Farré, durant l’extinció del foc «es va haver de tallar el subministrament d’aigua i llum, i fins que no es reprenguin aquests serveis, els afectats no podran tornar a les seves cases».\nCap a les sis de la matinada, els Bombers van rebre un avís d’incendi a l’avinguda Carlemany, a l’edifici de l’Hotel Eureka. En pocs minuts, cinc vehicles del cos (entre ells l’ambulància del SUM) es van desplaçar fins al lloc dels fets. Un cop allà, els cossos de seguretat van haver d’actuar durant gairebé una hora, fins que a les set del matí, el foc es va donar per extingit.\nMalgrat que la majoria del bloc alberga les instal·lacions de l’hotel, les darreres plantes de l’edifici contenen pisos particulars. De fet, segons va informar Farré, l’incendi es va originar precisament en un d’aquests habitatges, situat a la quarta planta. Concretament, les flames es van iniciar al menjador del pis. I tot i que la seva propagació va ser força ràpida, l’actuació dels bombers va impedir que més habitatges del costat es veiessin altament afectats.\nEn un inici, es va haver de desallotjar el bloc sencer. Però un cop es va controlar la situació, els turistes que s’allotjaven a l’hotel van poder tornar a les seves habitacions. A més, segons va remarcar la cònsol major de la parròquia, Trini Marin, no va ser necessari desallotjar els immobles propers, ja que no hi havia cap producte inflamable.\nEvacuacions per la finestra\nSegons va detallar el cos de Bombers, durant l’extinció del foc algunes persones van quedar atrapades per les flames i no van poder baixar per l’escala d’incendis, de manera que es va haver d’emprar el camió escala i alguns dels ciutadans que es trobaven dins del bloc van haver de ser evacuats per les finestres. Tres veïns i un bomber van haver de ser traslladats a l’Hospital Nostra Senyora de Meritxell per inhalació i intoxicació de fum. Tot i això, cap a les 12 del migdia, les quatre víctimes van ser donades d’alta. A causa de l’incendi també es va haver de lamentar la mort d’un gos, que es trobava en el pis on es va originar l’incendi.\nDiferents membres del cos de Bombers van estar tot el dia d’ahir, fins gairebé el vespre, recollint mostres de l’escena i sanejant l’edific. A més, agents de la Policia científica van estar treballant també en l’escenari i van realitzar diverses enquestes per aclarir els fets. A hores d’ara es desconeix quina va ser la causa concreta de l’incendi, tot i que és té alguna sospita i sembla que es descarta que hi hagi indicis de criminalitat.


El PSC proposa un Fons Català per a la Reconstrucció social i econòmica | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nEl PSC proposa un Fons Català per a la Reconstrucció social i econòmica\nLa portaveu del PSC a l’Ajuntament de Tarragona, Sandra Ramos. Foto d’arxiu\nEl Grup Municipal Socialista ha presentat una moció en què demana al govern municipal que insti a la Generalitat a la creació d’un Fons Català per a la Reconstrucció social i econòmica per Tarragona. La portaveu dels i les socialistes, Sandra Ramos, ha explicat que es necessita tot l’esforç de totes les administracions públiques i cadascuna ha de contribuir en la part que li correspon. En aquest sentit , el PSC reclama que el govern de Catalunya acompanyi i es coordini amb tots els municipis per tal de saber totes les necessitats locals, amb l’objectiu que cap ciutat es quedi enrere.\nAquest Fons consistiria a crear un pla de xoc «urgent i específic» de 20 milions d’euros pel sector comercial i de la restauració, com també, la creació d’una línia d’ajuts de 50 milions per a PIMES i autònoms, que aniria acompanyada de 20 milions més per ajudar-los en el procés de digitalització. El PSC també insta a aprovar «de manera immediata», una Pla de suport de 10 milions d’euros per tal de garantir als més de 200.000 estudiants universitaris l’activitat acadèmica, d’aquest final de curs i de l’inici del següent. També, proposen accelerar el pagament de les factures pendents amb els proveïdors i realitzar una campanya específica per combatre el frau i l’elusió fiscal.\nRamos recorda que el passat mes d’abril es van aprovar uns pressupostos que no donen resposta als problemes socials i econòmics que pateix Catalunya, ja que segons els i les socialistes no reverteixen les retallades realitzades per CiU i el PP des de l’any 2011, amb la complicitat d’ERC, des del 2013, i la dels Comuns, aquest últim any. «Defensem reformular el pressupost, per tal d’adequar-lo a la nova etapa que engeguem enmig d’aquesta triple emergència sanitària, social i econòmica per ajudar al món local», afegeix la portaveu del PSC.\n19/11/2020 El PSC aposta per la creació del Casal de les Dones a Tarragona


In: Documentació i taxes\nTaxes i Preus públics per al curs 2019-2020\nD'acord amb la Llei 4/2017, de 28 de març i la Llei 5/2017 de 28 de març, les taxes vigents per la matrícula i serveis per a alumnes oficials dels Nivells Intermedi B1 (3r) i Nivell Intermedi B2 (4t i 5è) són:\nMatrícula ordinària per a alumnes oficials 286,00€.\nMatrícula per a alumnes oficials per segona vegada en el mateix curs i idioma 371,80€\nMatrícula per a alumnes oficials per tercera vegada en el mateix curs i idioma 514,80€\nTenen dret a una bonificació del 50% de la taxa els alumnes membres de famílies nombroses de categoria general i els membres de famílies monoparentals. Estan exempts d'aquesta taxa les famílies nombroses de categoria especial, els becaris; les persones subjectes a mesures privatives de llibertat; les víctimes d'actes terroristes i les persones que acreditin una discapacitat igual o superior al 33%.\nD'acord amb el que estableix l'ORDRE ENS/161/2015 de 29 de maig, els preus públics per a la matrícula per al Nivell Bàsic (1r i 2n) i C1 són:\nMatrícula ordinària per a alumnes oficials 275,00€.\nMatrícula per a alumnes oficials per segona vegada en el mateix curs i idioma 357,50€\nMatrícula per a alumnes oficials per tercera vegada en el mateix curs i idioma 495,00€\nTenen dret a una bonificació del 50% de la taxa els alumnes membres de famílies nombroses de categoria general i els membres de famílies monoparentals. Estan exempts d'aquesta taxa les famílies nombroses de categoria especial, els becaris*; les persones subjectes a mesures privatives de llibertat; les víctimes d'actes terroristes i les persones que acreditin una discapacitat igual o superior al 33%; persones membres d'unitats familiars que percebin la renda mínima d'inserció o la renda activa d'inserció i les persones víctimes de violència de gènere.\n* Els becaris han d'ingressar l'import del preu públic i un cop obtingut la beca o l'ajut ho han d'acreditar davant de la direcció del centre que els retornarà el 100% de l'import pagat.\nLa quota per serveis complementaris pels alumnes oficials és de 30€\nLa formalització de la matrícula implica l'acceptació de la seva normativa.\nEls trasllats de matrícula viva dintre de Catalunya no donaran lloc al pagament de taxes, però els alumnes que arribin procedents d'una EOI d'una altra Comunitat Autònoma hauran de pagar la totalitat de la taxa per serveis acadèmics. (Llei 20/2001 de 28 de desembre de Taxes i preus públics de la Generalitat de Catalunya)\nDocumentació necessària per formalitzar la matrícula oficial\nUn cop formalitzada la matrícula on line, només cal que feu arribar a l'escola, per correu electrònic o presencialment, el document acreditatiu d'exempció o bonificació de taxes. En el cas de pagament de taxa ordinària, no cal presentar cap document.\nEstàs aquí:Inicio Secretaria Documentació i taxes