Assemblea Ciutadana sobre el Clima, un xicotet pas en la direcció correcta\nEn el fons no deixa de ser una reforma de la deficient democràcia participativa, cada vegada més dependent dels mercats, però alhora, és una xicoteta revolució\nEnviat per Redacció Muntanyes en 27 de juny de 2021.\nS’ha aprovat l’Assemblea Ciutadana pel Clima. ¿Què significa això? Presumiblement una consultora –triada mitjançant concurs públic- determinarà els criteris d’elecció aleatòria de 100 ciutadans que representaran la diversitat del país, i aquests, una vegada assessorats per experts independents, podran proposar al Congrés mesures per a la seua discussió i aprovació. En el fons no deixa de ser una reforma de la deficient democràcia participativa, cada vegada més dependent dels mercats, però alhora, és una xicoteta revolució. Sobretot si s’aconseguira normalitzar la participació i precisament relocalitzar la presa de les decisions una mica més en la ciutadania.\nProcessos similars ja s’han donat a França, Suècia, Escòcia, el Regne Unit o Irlanda, amb diferents formats i resultats, però almenys en tots aquests casos, ha provocat un augment del debat mediàtic sobre qüestions tan crucials com l’emergència climàtica o la transició energètica. Més crucials encara si eres un país que quasi limita amb el desert i a penes gaudeix de recursos energètics propis. Un error evident és convocar-la de manera virtual, la qual cosa li llevarà profunditat.\nHem parlat amb diferents persones que han treballat perquè aquest procés es done i ens han comptat les seues opinions:\nFernando Valladares, científic del CSIC es mostra crític però optimista: “El canvi climàtic és, possiblement, el principal desafiament que enfronta la humanitat actualment. La falta de confiança en les institucions, les deficiències en les democràcies de tots els països, l’erràtica governança global i la crisi de valors fan molt difícil consensuar resolucions urgents en assumptes tan complexos i transversals. Malgrat tindre el coneixement científic, estem bloquejats per debats crispats i confosos per decisions polítiques de molt curt termini que guarden poca relació real amb la resolució de la crisi climàtica. Necessitem noves eines i grans de dosis de motivació per a aconseguir grans consensos i impulsar accions decidides.\nUna assemblea ciutadana és una cosa nova (a penes s’ha començat a assajar en alguns països) i conté bones dosis de motivació, en facilitar la participació directa de la ciutadania. La proposta del Govern d’Espanya arriba amb any i mig de retard, manca d’activitats presencials i el seu calendari es breu com per a aconseguir resolucions de gran importància. Però ja és ací i no estem en condicions de continuar retardant la seua arrancada. Donem per tant la benvinguda, per fi, a aquesta Assemblea Ciutadana pel Clima, aprofitem l’oportunitat que s’obri per al debat i el diàleg social en un aspecte urgent i transcendental, continuem construint una estratègia climàtica sobre fonaments científics i millorem l’instrument de les assemblees ciutadanes usant-lo de la millor manera que siguem capaces.”\nLa politòloga Agnès Delage, en canvi, opina que “l’assemblea virtual no compleix en absolut amb els mínims que garanteixen la seua eficiència. Se’n diu Assemblea Climàtica però no ho és: ni permet participació ciutadana real, ni podrà decidir sobre una transformació profunda de la nostra societat. D’ací a 2050, els científics alerten que Espanya tindrà un clima desconegut, propi de l’actual clima de l’Iraq. Davant aquest repte, el govern proposa un simulacre de participació, en comptes de crear una estructura de cogovernança ciutadana d’emergència, que ajude a accelerar el procés de transformació ineludible.\nLa recent llei climàtica programa una reducció del 23% de les emissions i es queda molt per davall de la demanda de la societat civil i d’Europa d’un 55% per a 2030. I amb els fons europeus, el govern ha sigut incapaç d’organitzar una reconstrucció justa, per la qual cosa acabaran beneficiant a les grans empreses.\nL’anunci de l’Assemblea Climàtica virtual va en el mateix sentit: a cap lloc. Però cosa que és més greu: menysté a la ciutadania proposant unes trobades virtuals, sense definir els objectius concrets (ja que la llei de canvi climàtic ja està aprovada) i sense construir un marc real de deliberació i presa de decisions.”\nFernando Prieto, doctor en Ecologia i que actualment col·labora amb l’Observatori de la Sostenibilitat, és encara més crític i es pregunta: “De què servirà l’Assemblea Ciutadana? Es pretén limitar la discussió a qüestions lligades amb els comportaments individuals i personals? Simplificar la transició ecològica fins al punt que el debat consistisca a saber si és millor banyar-se o dutxar-se, usar el transport públic o la bicicleta, el cotxe o l’avió? L’Assemblea no ha de veure’s reduïda a un fòrum de “conversa climàtica”.\nLes decisions es continuen prenent més pensades per a afavorir a nuclis de poder que als propis ciutadans. S’ha vist en les reunions en el Congrés dels Diputats, la Comissió de Recuperació o del projecte de Llei de Canvi Climàtic, on han desfilat les empreses de sempre, recomanant els seus propis interessos per a eixir de la crisi, quan són les que precisament ens van ficar en ella.\nÉs necessari aprendre les lliçons que ens han ensenyat les assemblees de França i el Regne Unit. La Llei de Canvi Climàtic estaria molt més recolzada si en ella s’incorporen les resolucions d’una Assemblea Ciutadana en la qual es done cabuda a la participació real de la gent. A més, està la necessitat de vincular l’Assemblea amb els fons estructurals. Sembla que interessa sostraure de la discussió democràtica tot el que pot afectar el repartiment i gestió dels fons del pla europeu NextGeneration EU.\nSi, els que decideixen són els de sempre, ens portaran una altra vegada on sempre. Prendre mesures contra l’emergència climàtica o dissenyar un nou futur requereix idees i formes disruptives, amb participació directa de la gent. Einstein ja va dir: “Si busques resultats diferents, no faces sempre el mateix.”\nL’assemblea, si tot camina segons el que es preveu, començarà a l’octubre d’aquest any. Caldrà estar al corrent.


ZER LA VALL DEL TER\nEls Pinets de Sant Pau de Segúries\nGrms Estabanell de la Colònia Estabanell\nMigjorn de Molló\nLes Moreres de LLanars\nLa Daina de Vilallonga de Ter\nDurant el curs 2000/2001 ens vam proposar la construcció d'un gegant/a per a cada poble.\nAquest curs ens hem proposat crear cap-grossos que acompanyin als nostres gegants.\n3 gegants i 2 gegantes\nconstruïts seguint un\nprocés dirigit i dut a\nterme per Xavier Bulbena,\ni basat en les\ndels nens de la Zona.\nLa idea i el projecte l'expliquem a continuació:\nIntervenció de l'escola:\n* Treball d'aula\n· Concepte de gegant, documentació, observació, discussió...\n· Definir formes i característiques.\n· Projecte inicial dels gegants, dibuix punt de partida del que serà el nostre gegant, recull de projectes dels nens.\n* Seguiment de la construcció el gegant i complements:\n· Elaboració projecte final i definitiu.\n· Logística de la construcció.\n· Materials i eines.\n· Fases de construcció (modelatge de l'escultura, treure motlle, còpies del motlle, personalització, característiques de cada gegant, pintura...)\n· Esquelet de fusta.\n* Mestres de la ZER\n* Ajuntament. Regidor de cultura\nA final del curs 98/99 sorgí, a nivell del Claustre de mestres de la ZER la Vall del Ter, la idea de fomentar un aspecte artístic i cultural relacionat amb el nostre patrimoni. Aquest aspecte era el de crear una faràndula específica (gegants i capgrossos) per a cada poble que forma la zona , amb la qual totes les persones, tant joves com grans, s'hi sentissin representades i identificades. Començant per la seva construcció i elaboració (participació dels nens de l'escola i voluntaris del poble) i participant en els actes culturals que hi hagi al llarg de l'any a cada poble.\nL'objectiu principal és que, per iniciativa de l'escola rural, cada poble valori més la seva identitat i augmenti el seu patrimoni cultural.\nINTERVENCIÓ DE L'ESCOLA\nTots els alumnes van participar de manera activa en el projecte. Una vegada escollit el personatge, per l'Ajuntament i l'escola, (prèvia consulta amb els habitants del poble), s'inicià el treball d'aula, estudiant el concepte de faràndula, gegant i tot el món que l'envolta.\nA tots els nens i nenes se'ls va explicar què és i què representa dins el nostre folklore català. Es va treballar a nivell visual amb documentació, observació de diapositives... i posada en comú, fins a arribar a una tipologia de gegant concreta per al nostre poble.\nA partir d'aquí i amb l'ajut de l'escultor, que s'encarregà de la seva construcció, vam definir les formes i característiques de cadascun.\nEl treball dels alumnes va consistir en dibuixar el projecte inicial del gegant, que fou el punt de partida, fins a arribar al definitiu. L'escultor va fer el projecte final, posant-hi mides i acabaments, fins que s'inicià el modelatge amb fang del protagonista escollit. Mentre això passava, els nens hi participaren observant tot el procés i col.laborant amb tot el que es podia.\nUn cop acabada l'escultura (cap, espatlles, braços, mans...), se'n van treure motlles i es va omplir l'interior d'un material plàstic; una vegada sec, s'ajuntaren les parts obtenint la forma definitiva , que va variar segons el personatge escollit de cada poble (canviant les expressions i faccions facials i corporals). Finalment se li donarà les capes de pintura idònies per aconseguir l'expressió final.\nPer arrodonir la nostra tasca hem construït un esquelet de fusta i s'ha iniciat la confecció del vestuari que ja està dissenyat en el projecte, per part de modistes voluntàries de cada poble.\nTambé s'ha buscat entre el jovent del poble un grup que formaran la comparsa que acompanyarà el gegant. S'ha composat una música conjunta per el dia de la inauguració, amb la possiblilitat d'adaptar-la o modificar-la per crear-ne una d'específica per a cada poble.\nTornar a ZER


El centre | EAP Poble Sec\nEl CAP les Hortes és un Centre d'Atenció Primària gestionat per l'EAP Poble-Sec SLP, una Entitat de Base Associativa de professionals sanitaris, un model sanitari que incrementa la implicació en el servei ofert per part dels professionals que hi participen, amb un objectiu prioritari: l'excel·lència en el servei ofert a la comunitat.\nPensem en tu, pensem en vosaltres\nPer a tots els professionals del centre, el més important és que la unió entre els habitants del Poble Sec i el CAP les Hortes sigui cada cop més gran per prestar una assistència propera i de qualitat al llarg de la vostra vida, tenint molt present el nostre entorn immediat i la seva realitat.\nVolem ser un element positiu per al barri i per a tu. És per això que el CAP és seu de tallers, xerrades i altres activitats que afavoreixen la integració en l'entorn. Donem atenció a més de 25.000 veïns del barri, i considerem que aquest és motiu prou bo per treballar cada dia amb il·lusió i entusiasme vers els nous reptes de futur.


FCB Handbol base: Amb retard per una avaria, pero amb tot el carinyo del mon..\nPublicat per Catman a 15:41\nAnna, Toni i Guillem Lozano!!\n23 de març de 2010 a les 15:45\nMoltes felicitats campió!!!!!!!!\n23 de març de 2010 a les 16:14\nMoltes felicitats Arnau, que els èxits sempre t'acompanyin.\nMuchas Felicidades,seguro que has tenido el regalo mas especial......\nC A M P I O\nPaco, Maite i Albert\nFelicitats Arnau! Vas triar un bon lloc per celebrar-los!\n24 de març de 2010 a les 20:31\nMoltes felicitats Arnau, amb molt de retard però amb tot l'afecte del món.\nOrio, Jordi i Fina\n25 de març de 2010 a les 21:36


L’encant és un un café – sushi – bar – take away situat al centre de Granollers que ens va encarregar la seva identitat corporativa i aplicacions.\nDes del nostre estudi i davant d’un públic objectiu de gran diversitat i amb una oferta fresca, variada, de qualitat i a un preu econòmic vam plantejar una imatge que complís amb aquests requisits i que a més a més acostés el món del sushi sense oblidar el producte de proximitat.\nPer això ens vam centrar en dos elements que acostessin la cultura asiàtica i la mediterrània com són els bastonets: l’escuradents de la tapa i el bastonet oriental. La verticalitat d’aquest element connectava també a l’altre element: el ventall.\nAmb aquestes dues idees dissenyem un sistema gràfic basat en l’apòstrof i el pal i unes cartes en forma de ventall.\nPer treballar amb criteris de sostenibilitat vam fer les cartes amb un material resistent al moviment diari que patirien: les vam dissenyar amb paper pedra que és resistent a l’aigua, es neteja amb facilitat i té molta durabilitat.\nEl paper pedra està fet de materials reutilitzables, que poden ser reciclats i que minimitzen el cost energètic i l’eficiència en els recursos, sense haver de talar arbres, ja que estan fets sense cel·lulosa (cradle to cradle).\nAmb aquest material evitàvem haver de plastificar la carta amb l’ús de plàstics i la no possibilitat de reciclar el material.\nLes tapes són de fusta perquè, a més de traslladar-nos al món oriental, aporten elegància i són reciclables. Quan la carta ha de ser substituïda per l’ús és molt fàcil de reciclar, ja que tots els materials van units per un caragol metàl·lic.\nPer a les targetes utilitzem paper reciclat i una sola tinta, reduint el seu cost i impacte ambiental


La portaveu d’ERC, Anna Simó, aquesta setmana va fer honor a aquella frase de Jaime Peñafiel: “Vale más por lo que que calla que por lo que habla”. Tots n’haguessin seguit l’exemple… Aquí us deixo l’àudio del seu moment al Polièdric.\nFets d’octubre a La Rambla\nAquest dilluns feia 80 anys rodons dels anomenats “fets d’octubre”, i el ministre de l’Interior, Jorge Fernández, va dir: “Mas i Junqueras ens volen portar a un altre octubre de 1934″. I a La Rambla que en vam parlar… també amb en Bolaño. Què en diríeu? Hi està d’acord…? Aquí us en deixo el […]\nAmb el procés sobiranista s’està temptant la sort. Però no només per part dels partits catalanistes. Ells van avançant a batzegades enmig del «foc amic» que sovint es dediquen uns i altres des de les cuines i les maquinàries d’intoxicació respectives. Malgrat això, a cada moment clau, a cada extenuant gran partit final que […]\nEntre ‘Bloomberg’ i el ‘Marca’\nEl dret a decidir del president espanyol també passa per triar lectura: Bloomberg o el Marca? I ja ha triat, vés. La cadenaBloomberg, un dels grans mitjans d’informació econòmica dels Estats Units, publicava ahir un editorial on assegurava que “per evitar una espiral de desobediència civil, Rajoy hauria d’anar a Catalunya i reconèixer, en persona, els errors […]\nAixí feia la cançó dels The Refrescos “Aquí no hay playa”. Avui l’hem tingut a Els Matins de TV3, i si aneu al minut 45 del vídeo escoltareu allò que ell ha escoltat estoicament (amb la cara pagava en certs moments) quan li he pogut contestar la seva intervenció inicial. Aquí el link, per si […]\nDesobediència i Cup\nIsabel Vallet, de la Cup, ha estat la convidada d’aquest dimarts a L’Oracle de Catalunya Ràdio, i ha dit: “El motor que ha fet avançar tots els canvis socials és la desobediència”. I n’hem parlat. Aquí us en deixo l’àudio.\nConvocatòria a la ràdio\nAquest dissabte, programa especial del Via Lliure per la convocatòria de la consulta del 9N. Des de tres quarts de 10 vam seguir-ne el minut a minut i el vam analitzar amb Jordi Graupera, Manuel Delgado i Albert Gimeno. A més, l’equip de RAC1 i d’en Xavi Bundó va anar connectant amb el Palau […]


[35a setmana] El diumenge de les referències a Viquipèdia:La taverna/Novetats\nTema de Viquipèdia:La taverna/Novetats\n< Viquipèdia:La taverna/Novetats\n[35a setmana] El diumenge de les referències\n13 comentaris • 09:07, 12 oct 2021 fa 13 dies\nBon dia a tothom. La setmana passada, 41 articles sobre la geografia de Croàcia que no tenien referències van ser referenciats durant «El diumenge de les referències». En total, la iniciativa ja ha servit per referenciar 1.057 articles de diferents temes.\nLa trenta-cinquena edició comença demà, però ja he dut a terme el «sorteig» de la categoria per si voleu anar fent via. La categoria que ha tocat per posar com a mínim una referència a cada article és Categoria:Tractats internacionals. Podeu consultar aquí els articles sense referències sobre el tema (63 en el moment d'escriure aquestes línies).\nNotifico els participants anteriors (@TaronjaSatsuma:, @Sorenike:, @Beusson:, @Alvaro Vidal-Abarca:, @Jaumellecha:, @Pere prlpz:, @Pcm:, @Amadalvarez:, @Laurita:, @Townie:, @Medol:, @Willy31igd:, @Cataleirxs:, @Pallares:, @Castellbo:, @Jordi escarre:, @Lluis tgn:, @Vallue:, @Darth vader 92:, @Xavier Dengra:, @Rocafera: i @Davidpar:) i animo tota la comunitat a participar-hi.\nRecordeu-vos d'afegir un comentari nou aquí sota amb tots els articles que referencieu!\nRespon 16:13, 9 oct 2021 fa 16 dies\nArticles referenciats (1):\nTractat de Londres (1359)\nRespon 16:30, 9 oct 2021 fa 16 dies\nArticles referenciats per Vallue (11)\nTractat de Londres (1604)\nTractat de Brindisi\nTractat de Nystad\nTractat de Córdoba\nTractat de Kanagawa\nTractat de Tarascó (1291)\nTractat d'Ulm (1620)\nTractat de Tui\nRespon Modificat 21:01, 10 oct 2021 fa 15 dies\nArticles referenciats per Laurita (1):\nTractat de la Haia (1895)\nRespon 21:06, 9 oct 2021 fa 16 dies\nArticles referenciats per Amador (4):\nTractat d'El Pardo (1778)\nTractat de Zamora\nTractat de París de 1900\nRespon Modificat 13:42, 11 oct 2021 fa 14 dies\nArticles referenciats per Cataleirxs (5):\nTractat de Gisors (1158)\nTractat de Cotonou\nArmistici de Mudros\nRespon 08:52, 10 oct 2021 fa 15 dies\nArticles referenciats per Pcm (2):\nTractat d'Ulm (1647)\nTractat de Blois (1504)\nRespon Modificat 11:58, 10 oct 2021 fa 15 dies\nArticles referenciats per Amortres (6):\nTractat de Sevilla (1729)\nTractat de Constança\nTractat de partició\nTractat de la Haia (1720)\nRespon Modificat 21:41, 10 oct 2021 fa 15 dies\nArticles referenciats per Leptictidium (3)\nTractat de Valiesar\nTractat de Lanhoso\nRespon Modificat 17:15, 10 oct 2021 fa 15 dies\n25 de 51 a mig matí, un més i ja passem de la meitat!\nRespon 12:23, 10 oct 2021 fa 15 dies\nEncarem la recta final amb 26 de 51 fets, més un bon grapat retirats de la llista per altres motius. Arribarem a 30 avui?\nRespon 17:16, 10 oct 2021 fa 15 dies\nJordi escarre (discussiócontribucions)\nArticles referenciats per Jordi escarre (3)\nPau de Càl·lies\nTractat de la Haia (1795)\nTractat del port d'Astún\nRespon Modificat 20:55, 10 oct 2021 fa 15 dies\nAl final en van ser 36, més de dos terços. Una altra setmana amb bons resultats gràcies a tots els participants. Ens veiem diumenge que ve!\nEnhorabona, també, a en @Cataleirxs:, que entra en el top 5.\nRespon Modificat 09:07, 12 oct 2021 fa 13 dies\nResposta a «[35a setmana] El diumenge de les referències»\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Tema:Wi3dp8knf69qd3wo»


Danys col·laterals – Miquel Àngel Maria\nDimarts, 7 de juny de 2005 per Miquel Àngel Maria\nConta Ryszard Kapuscinski a El Emperador -i et glaça la sang a les venes- que fins ben entrat el segle XX a Etiòpia es practicava la «liebasha», un sistema màgic per trobar lladres fugitius: un fetiller donava un beuratge a un nin petit i aquest, embriagat (guiat per forces sobrenaturals, deien els bruixots) era posat enmig del carrer. El malaurat infantó començava a donar tombs, entrava a qualsevol casa i assenyalava un home: ja tenien culpable, que era immediatament detingut per la policia. L’infeliç podia ser innocent, però si entrava un bergantel·lo d’aquells i l’apuntava amb el dit, ja havia begut oli. D’acord, el sistema era una mica bèstia, però garantia que sempre es trobava un culpable, cosa que és, al cap i a la fi, el que ha de fer la Justícia. Al cap i a la fi, sempre es poden cometre errors, no?\nLa vida és així, ves que hi farem. Una cosa són les bones intencions -tots els polítics diuen tenir intenció de preservar el patrimoni-, i una altra les servituds del progrés. I el progrés -ai, el progrés…!- de vegades fa aquests danys col·laterals. Cosones sense importància, comparades amb els beneficis presents i futurs que ens depara la Mallorca asfaltada, des de fins a Ses Salines, i des de la Punta des Freu fins a Sant Elm. Ho comprenc. Tot i així, no em negaran que és curiós que els errors sempre es cometin en la mateixa direcció. Com els danys col·laterals de les guerres modernes, que sempre peguen del mateix cantó, i generalment colpegen els més desgraciats. Aquí, igual: que jo sàpiga, a Mallorca no ha passat mai que fent-se unes obres per rehabilitar un edifici protegit, s’hagi esbucat per equivocació una autopista. Això seria un disbarat, és clar.


Arriba la quarta edició de la UNIRUN, la cursa de les universitats - UPC Universitat Politècnica de Catalunya\nArriba la quarta edició de la UNIRUN, la cursa de les universitats\nArriba la quarta edició de la UNIRUN, la cursa de les universitats Les ciutats de Barcelona i Sant Adrià de Besòs acullen, aquest diumenge 4 de març, la quarta edició de la UNIRUN, la Cursa de les Universitats. La prova està promoguda per les 12 Universitats catalanes de la mà de l’ECU (Esport Català Universitari), amb el suport de la Secretaria General de l’Esport, l’Ajuntament de Barcelona i l’Ajuntament de Sant Adrià de Besòs, i organitzada per Gaudium Sports. https://barcelonatech-upc.eu/ca/sala-de-premsa/noticies/es-presenta-la-quarta-edicio-de-la-unirun-la-cursa-de-les-universitats-catalanes https://barcelonatech-upc.eu/ca/sala-de-premsa/noticies/es-presenta-la-quarta-edicio-de-la-unirun-la-cursa-de-les-universitats-catalanes/@@download/imatge\nLes ciutats de Barcelona i Sant Adrià de Besòs acullen, aquest diumenge 4 de març, la quarta edició de la UNIRUN, la Cursa de les Universitats. La prova està promoguda per les 12 Universitats catalanes de la mà de l’ECU (Esport Català Universitari), amb el suport de la Secretaria General de l’Esport, l’Ajuntament de Barcelona i l’Ajuntament de Sant Adrià de Besòs, i organitzada per Gaudium Sports.\nLa UNIRUN, la Cursa de les Universitats, arrencarà a les 9:30 h. d'aquest diumenge 4 de març des del Parc dels Auditoris del Fòrum. La competició tindrà lloc en un circuit de 6.779 metres, que és exactament la distància de la clàssica competició de rem anglesa entre les Universitats d'Oxford i Cambridge.\nLa participació està oberta a tothom. Poden competir alumnes universitaris, ex-alumnes, futurs estudiants, professors, treballadors, proveïdors, familiars o simpatitzants d'alguna de les Universitats catalanes.\nLa UNIRUN col·labora enguany amb l'Associació Superacció, una entitat que ofereix la participació en joves en risc d'exclusió en programes esportius de triatló com a incentiu per a viure, estudiar i treballar millor. En el moment de formalitzar la inscripció, els participants poden contribuir amb 1 € a aquesta iniciativa d'inclusió social.\nCadascun dels participants ha de dur la samarreta tècnica de la Universitat a la qual representa i que faciliten els organitzadors a la Fira del Corredor, que tindrà lloc al Poliesportiu Campus Nord de la UPC (C. Jordi Girona, 1-3. Barcelona), el divendres, 2 de març, de 15 a 20 h, i el dissabte, 3 de març de 10 a 20 h.\nLa cursa de les universitats\nLa UNIRUN es va presentar a l’Antiga Fàbrica Estrella Damm. Francesc Torres, rector de la Universitat Politècnica de Catalunya, universitat coordinadora enguany de l’ECU (l’ens organitzador dels Campionats de Catalunya Universitaris) va destacar que les universitats arriben molt més lluny incorporant els valors de l’esport. Joan Callau, alcalde de Sant Adrià de Besòs, va afegir que l’esport és un eix vertebrador i d’integració social. Marta Carranza, Comissionada d’Esports del Institut Barcelona Esports, va remarcar la paritat homes-dones de la UNIRUN, la solidaritat de la cursa i la seva capacitat de generar comunitat universitària a la ciutat.\nD'altra banda, Antoni Reig, director general de l'Esport, va manifestar que la UNIRUN és una eina social de primer ordre, un esdeveniment que fa comunitat, que crea identitat i vincles entre universitats.\nLa UNIRUN compta amb un padrí de luxe en aquesta quarta edició, Valentí Massana, campió del món, bronze olímpic i medallista als Europeus d’Atletisme, en l’especialitat de marxa atlètica. Actualment treballa a l‘Institut Sincrotró, com a científic, i a la Federació Catalana d’Atletisme, com a responsable de la marxa. S’ha mostrat entusiasmat de representar la unió entre el món de l’esport i l’universitari.\nTambé van assistit representants de les 12 universitats participants (a la foto, mostrant les samarretes corresponents a cada institució):\nAquest any, la UNIRUN compta amb el patrocini de la marca esportiva adidas, que ha proveït de samarretes tècniques a tots els participants, amb els colors i el logotip de la universitat corresponent.


La Federació Local de Barcelona de la CGT convoca a una concentració amb motiu del 8 de Març – CGTCatalunya\nInici > General > La Federació Local de Barcelona de la CGT convoca a una concentració amb motiu del 8 de Març\nEl proper 8 de març, la Federació Local de Sindicats de Barcelona de la CGT ha organitzat una concentració a la Plaça de la Catedral a les 11.30 hores, on visualitzar el dret i el deure a decidir, fugint de la resignació.\nUs adjuntem el manifest elaborat per al dia 8:\nLa resignació és una arma utilitzada pels poders econòmico-civils, religiosos i militars per sotmetre’ns a les seves voluntats sense que oferim cap resistència. En nom d’un suposat sistema, cel o pàtria castren la nostra opció a la revolta.\nMentre ens resignem, 8,90 milions d’euros van a parar a la família reial per al seu “sosteniment” en front del milió de famílies amb tots els seus membres a l’atur. L’opulència d’una sola família és considera una raó d’Estat i la misèria de moltes altres un dany col·lateral.\nMentre ens resignem, la gran banca espanyola -Santander, BBVA, La Caixa, Banco Popular, Banco Sabadell i Bankinter- va tancar l’any 2009 amb uns beneficis astronòmics –més de 31.000 milions- i, encara, amb l’insaciable afany de destruir milers de llocs de treball.\nMentre ens resignem, l’església catòlica a Espanya -un Estat teòricament laic- rep 241,3 milions d’euros dels nostres impostos per condicionar la nostra vida personal i familiar. Per exemple la negació del dret a l’avortament lliure i gratuït i a la utilització d’anticonceptius; o la discriminació exercida envers les dones i les i els homosexuals.\nMentre ens resignem, el pressupost del Ministeri de Defensa continua essent superior al dels Ministeris de Sanitat, Vivenda i Educació junts. Les nostres necessitats bàsiques es supediten a la maquinària militar i repressiva.\nMentre ens resignem, a Catalunya 1.700.000 dones treballadores perceben un salari brut mitjà de 18.000 € en front dels 25.000 € percebuts pels homes. Un cas clar de discriminació.\nMentre ens resignem, a l’Estat Espanyol gairebé 2.000.000 de dones tenen un treball parcial en front de 552.000 homes en la mateixa situació. Aquest fet comporta la precarització de la jubilació de la dona treballadora.\nMentre ens resignem, les dones mortes per violència de gènere han estat 84 des del gener del 2009. La violència de gènere és el resultat d’una educació masclista, insolidària i individualista.\nEn front de la resignació, la CGT proposa la lluita com a necessitat vital per trencar aquest marc que ens encotilla i ens empobreix materialment i espiritualment. Només per mitjà d’aquesta podrem assolir un nou model de societat d’homes i dones plenament lliures i preparades per prendre les nostres pròpies decisions sense necessitat de cap líder. L’organització i la formació són eines bàsiques de lluita: sense la primera no es poden aprofitar recursos ni esforços i sense la segona no es pot construir cap canvi social.\nLa nostra lluita l’hem d’exercir cada dia en els nostres centres de treball, associacions, famílies i àmbits de relació. Hem de canviar les mentalitats alienades pel franquisme i l’església, i prendre la iniciativa en els camps social, cultural, econòmic i laboral, tal com es va començar a fer ara fa 100 anys. L’anarcosindicalisme ha de tornar a ser un referent d’alliberament per a nosaltres, les dones, i aquest 8 de març ha de servir per manifestar, sense embuts, que no hi haurà cap transformació social sense la nostra participació.\nSecretaries de Gènere i d'Acció Social de CGT Barcelona\n>>> Adjuntem full convocatòria\nFull 8 març CGT Bcn


Hotel Motel Top Cusago Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAllotjaments a Cusago\nVeure tots els 4 allotjaments a Cusago.\nViale Europa 85, Cusago, Cusago, Itàlia, 20090 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Hotel Motel Top\nConvenientment situat a Cusago, Motel Top és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nMotel Top ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos recepció 24 hores, premsa, ascensor, caixa forta.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Motel Top.


EMCARQUITECTURA: LA VILLA SAVOYE\nEs una de les obres mes conegudes del que es considerat un dels grans arquitectes del segle XX, Le Corbusier. Va ser construïda en 1929 a la ciutat de Poissy (a poc mes d'un hora de Paris). La Villa va ser habitada durant un curt període de temps ja que els seus propietaris hagueren de fugir de frança en 1940 degut a la invasió alemanya. Durant la Segona Guerra Mundial la Villa va ser atacada i es va incendiar en diverses ocasions. En 1963 es va restaurar i va se declarada patrimoni arquitèctonic per el govern francès. En la actualitat la Villa es una casa-musseu.\nLa Villa materialitza a la perfecció la ideologia del seu autor que es resumeix en el que Le Corbusier va anomenar "Els cinc punts de l'arquitectura moderna".\n1.Els "Pilotis": Per a Le Corbusier, la planta baixa de la vivenda, igual que el carrer, pertanyien a l'automòbil, ja siga per a la circulació o per a estacionar. Per aquest motiu la vivenda se elevava sobre pilotis deixant tota la planta baixa lliure per a permetre el moviment dels vehicles.\n2.La terrassa-jardí: Per a Le Corbusier la superfície ocupada en planta per la vivenda devia ser tornada a la natura en forma de jardí a la coberta de l'edifici, convertint l'espai sobre la vivenda en un lloc aprofitable per a l'oci, que amés permetia mantenir les condicions d'aïllament tèrmic de linterior de la vivenda.\n3.La planta lliure: Aprofitant l'acció conjunta dels forjats i els pilars metàl·lics, estos últims tenen un consum de superfície en la vivenda despreciable comparant-los amb els murs de carrega tradicionals o els pilars de rajola. D'aquesta forma, es millora l'aprofitament funcional alliberant la planta de les condicions estructurals. Esa dir, al contrari que passava en els murs de carrega, amb aquest sistema la distribució interior és independent de l'estructura aconseguint una llibertat més gran a l'hora de crear els espais.\n4.La finestra longitudinal: Per el mateix motiu del punt anterior, els murs exteriors s'alliberen de la seua funció estructural, permetent que les finestres puguen ocupar tot l'ample de la construcció, millorant la relació dels espais interiors amb l'exterior.\n5.La façana lliure: Complementari del punt anterior, els pilars metàl·lics es retiren respecte de la façana, lliurant a aquesta de la seua funció estructural.\nBONES FESTES DE PASQUA PER A TOTS


LA IMPORTÀNCIA DEL SUPORT EN L’ENTORN EN LA REALITZACIÓ DELS DEURES – Atelier Bonanova\nLA IMPORTÀNCIA DEL SUPORT EN L’ENTORN EN LA REALITZACIÓ DELS DEURES\nEn el transcurs dels anys, els nens han d’assumir responsabilitats i l’escola els ensenya a fer-ho mitjançant una càrrega extra de feina per casa: els deures. És un dels passos més grans que els petits han de recórrer en el seu camí cap a la disciplina i el coneixement, i en l’adquisició dels valors de l’esforç i del compromís.\nEls pares sovint es pregunten què fan els seus fills a l’escola, si arriben carregats de tasques en finalitzar la jornada escolar. Però, obliden que alguns coneixements acadèmics com la lectura, els idiomes o les matemàtiques requereixen molta pràctica i impliquen més temps i dedicació. Els joves han d’aprendre a ser independents, a posar en pràctica el que els han ensenyat a classe i a interioritzar els coneixements de manera individual per reforçar-los i aplicar-los en el seu dia a dia.\nA partir de Tercer de Primària, els nens han de ser conscients de la dedicació diària que els suposarà realitzar els deures. D’aquesta manera han de començar a aprendre a organitzar-se, a planificar el seu temps, a resumir, conceptes necessaris en el futur per poder optimitzar el seu temps d’estudi.\nEls deures s’han d’entendre com un compromís que el nen ha de complir sense requerir l’atenció permanent d’un adult. Han de servir d’incentiu per responsabilitzar-se de fer la seva feina d’una forma correcta i precisa pel que és recomanable que un adult supervisi el treball, però sense interferir de manera directa en l’estudi.\nAlguns pares es veuen cada vegada més implicats en aquesta tasca, davant de plors i excuses. Molts es frustren quan en intentar ajudar-los, els nens es queixen explicant que no és així com els van ensenyar a l’aula. D’altres, es preocupen massa pels seus deures i acaben mobilitzant a tota la família en el seu afany per fer els deures de manera impecable. I és que Espanya és un dels països on hi ha un major percentatge de nenes i nens que se senten pressionats per les tasques de casa.\nSegons una enquesta sobre la salut dels nens en edat escolar, publicada reçentment per l’OMS, els joves pateixen alts nivells de pressió escolar. Això es relaciona amb problemes de salut més freqüents i símptomes psicològics com sentir-se trist, tens, nerviós o poc satisfet. Aquesta enquesta confirma que Espanya és un dels països amb més tasques per casa: els alumnes fan 6,5 hores d’exercicis a la setmana, enfront de 4,9 de mitjana en els altres països. D’això es deriva que els nens espanyols treballen molt de temps però d’una manera molt ineficaç”. “Es passen la vida memoritzant coses sense assabentar-se de res.”.\nAixí doncs, els joves necessiten el suport del seu entorn en el procés d’aprenentatge per orientar-los en la recerca d’informació o respondre certs dubtes. A més de supervisar, els deures s’han de racionalitzar. D’aquesta manera, i mitjançant la motivació dels petits, en un entorn positiu, es promou el desenvolupament d’habilitats com l’organització i la planificació, la precisió, la disciplina i el compromís; pràctiques que són de gran utilitat en l’àmbit acadèmic i més enllà.\nabril 25, 2016 /0 Comentarios/por adminatelier\nhttps://atelierbonanova.com/wp-content/uploads/2019/10/Logo-header-232x300.png 0 0 adminatelier https://atelierbonanova.com/wp-content/uploads/2019/10/Logo-header-232x300.png adminatelier2016-04-25 03:09:272019-03-13 20:49:10LA IMPORTÀNCIA DEL SUPORT EN L’ENTORN EN LA REALITZACIÓ DELS DEURES\nRESILIENCIA E INTELIGENCIA EMOCIONAL CURSOS D’ESTIU A L’ATELIER


«Al segle XIX els treballadors eren més solidaris que avui» - Diari de Girona\n«Al segle XIX els treballadors eren més solidaris que avui»\nLa historiadora Assumpta Dangla va ser ahir a Girona per impartir a la Casa de Cultura la conferència «La vida a la fàbrica del segle XIX», dins el cicle Aules d'Extensió Universitària\nVistes les fàbriques del segle XIX, podem dir que els treballadors d'avui ens queixem per vici?\nBen bé per vici, no. Hi ha motius per queixar-se. Ara bé, hem avançat moltíssim. De les 72 hores setmanals que es treballava a moltes fàbriques -oficialment, perquè en realitat podien ser força més-, realment hem avançat.\nDeu ser difícil d'imaginar com era la vida en una fàbrica, fa més de 100 anys...\nAl Museu de l'Estampació, a Premià, tenim un film de començaments del segle XX i es veu com era una fàbrica, com s'hi treballava, quines màquines hi havia...\nFeien bona cara, els obrers?\nDiguem que posaven bona cara quan els filmaven (riu).\nQuè és el que més la indigna d'aquella època?\nPotser les poques oportunitats que tenien els obrers. N'hi havia que tenien capacitats i en canvi no tenien accés a estudis superiors ni podien explotar el seu talent.\nQuè podem aprendre dels treballadors del segle XIX?\nL'España Industrial, per exemple, va ser una fàbrica d'èxit. En podem aprendre com funciona un equip ben engreixat, que comença pel director i acaba per l'obrer menys qualificat. És una gran lliçó. La direcció tenia visió estratègica i els obrers tenien una cultura de treball -llevar-se aviat, fer un horari...- que a Catalunya va arrelar. Fora de Catalunya, no tant.\nEns tornem a trobar amb por que la tecnologia ens deixi sense feina, com aquells treballadors.\nLa revolució digital pot fer perdre llocs de treball, però alhora pot fer que tornin empreses que s'havien deslocalitzat i crear-ne d'altres.\nEls patrons miraven només per ells, i encara és així?\nN'hi havia que miraven tant pels treballadors que eren fins i tot paternalistes.\nIntueixo que això sí que s'ha perdut.\nAvui en dia la competència i la por de perdre mercat han eliminat el paternalisme. Deu quedar en algunes empreses, però no és la tònica general.\nLes colònies eren un favor als obrers o eren per controlar-los millor?\nNo he acabat d'aclarir si la imatge tan dura que en tenim és la real. Però no devia ser fàcil viure en una colònia sota el control de l'amo.\nQuina franja d'edat cobrien els treballadors?\nOficialment des dels 12 anys, però en veritat n'hi havia de 6-7 anys. I a més, es contractaven fills, nets, etc., de la mateixa família. No tant per paternalisme com per controlar els més joves.\nEls treballadors estaven més units?\nÉs molt relatiu. Però sí que hi havia reivindicacions que van ser exitoses. El motiu és que al segle XIX entre els treballadors hi havia més solidaritat que avui.


Ciberoteca – Autor del mes - Beckett Samuel, renovador de les formes literàries i principal representant del Teatre de l'absurd\nBeckett Samuel, renovador de les formes literàries i principal representant del Teatre de l'absurd\nUn dels grans noms de la Literatura del S. XX. La seua obra reflectix la nostra condició humana moderna en un món sense sentit que, a pesar de tot, ha de viure's amb plena vitalitat.\nSamuel Beckett va vindre al món en Foxrock (Dublín) en 1906 en el si d'una família acomodada. Encara que l'escriptor es recorda en la seua infància amb “escàs talent per a la felicitat”, Beckett va destacar en els seus primers anys com a estudiant i com a esportista. Història, música i pintura eren matèries que dominava. Així mateix, va ser un gran aficionat als escacs.\nEntre 1923 i 1927 estudia idiomes (francés, italià i anglés) i es llicència en Filologia Moderna. En esta època d'estudiant s'aficiona enormement al teatre. Posteriorment, s'establix a París per a treballar com a lector d'anglés en l'École Normale Supériore.\nD'esta etapa a París cal destacar la seua relació amb James Joyce, per al que Beckett passa a treballar com a assistent en labors d'investigació. La influència de Joyce va ser considerable en el jove Beckett, tant que el seu primer escrit publicat va ser un assaig de defensa del treball i el mètode de l'autor d'Ulisses.\nEn 1929 comença a publicar poemes i relats breus en revistes literàries a què seguirien diverses novel·les i llibres de poesia. S'inicia també una època de viatges continus. La mort de son pare en 1933 li va suposar un dur colp i va arribar a necessitar assistència psicològica. Quatre anys després torna a París.\nDurant la 2a Guerra Mundial, després de l'ocupació alemanya, s'allista en la resistència francesa. En el sud de França va escriure la novel·la Watt (que va romandre inèdita fins a 1953) Finalitzada la contesa, Beckett va rebre diverses condecoracions per part del govern francés.\nA partir d'una revelació succeïda en 1945, en la que Beckett comprén que el seu camí com a escriptor “era l'empobriment, la renúncia i emancipació del coneixement”, desenvoluparà una intensíssima activitat literària. A partir de llavors, escriurà la seua obra principalment en francés ja que, segons Beckett, en este idioma era més fàcil per a ell escriure sense estil.\nAmb esta idea de simplificació, d'esqueletizar i esquematitzar el llenguatge, van arribar primer una sèrie de novel·les: la seua trilogia Molloy (1951), Malone mor (1951) i L'innombrable (1953), i la seua obra més cèlebre, l'obra de teatre Esperant a Godot (1952), la seua obra mestra segons la crítica, considerada també la gran obra del Teatre de l'absurd. Al llarg dels seus dos actes, la trama d'esta obra no té cap fet de rellevància i es repetix constantment. S'ha dit que simbolitza el tedi i la carència de significat de la vida humana. El crític Vivian Mercier va escriure que Beckett «havia dut a terme una impossibilitat teòrica: un drama en què res ocorre, que no obstant manté a l'espectador pegat a la cadira. El que és més, atés que el segon acte no és pràcticament més que un imitació del primer, Beckett ha escrit un drama en què, per dos vegades, res ocorre».\n“Esperant a Godot” es faria molt popular i hui en dia seguix representant-se sovint.\nEn 1969, Samuel Beckett va rebre el Premi Nobel de Literatura «per la seua escriptura, que, renovant les formes de la novel·la i el drama, adquirix la seua grandesa a partir de la indigència moral de l'home modern». Com assenyala l'Enciclopèdia Mundial de Literatura del S. XX “Tot el treball de Beckett retrata la tragicomèdia de la condició humana en un món sense Déu, sense llei i sense sentit.” A pesar de tot i d'esta lectura pessimista, Beckett sosté que esta condició humana ha de ser viscuda amb plena vitalitat.\nForen novel·les, contes, poesia o teatre, l'obra de Beckett va continuar evolucionant de forma ombriua i minimalista fins a la seua mort, en 1989.\nMalone muere (1951)


La mobilitat és lliure a tot el territori català - La Veu - Epidèmia coronavirus COVID-19\nEls cinemes del Centre Comercial El Punt tornaran a obrir el 26 de juny.\nLa nova fase només tindrà una vigència de 24 hores a l'Àrea Metropolitana de Barcelona\nA partir d’aquest dijous, tot el territori català entra en la fase 3 de la desescalada, després que ahir el govern central autoritzés el pas a la següent fase a les regions sanitàries de Lleida i l’Àrea Metropolitana de Barcelona. Les novetats més destacades és que desapareixen les franges horàries, fins i tot les reservades per a les persones majors de 70 anys, i la mobilitat és lliure entre tots els territoris que hagin arribat a aquesta fase.\nAltres canvis destacats és la possibilitat de reunir-se un màxim de 20 persones, els bars i restaurants poden obrir els locals al 50% del seu aforament, amb taules de com a màxim 20 persones, i les terrasses amb el 75% de la seva capacitat. Els casals d’estiu estaran permesos, però han de ser per a un màxim de 200 infants amb activitats a l’aire lliure i de 80 en recintes tancats. D’altra banda, els gimnasos ja poden obrir, també al 50% de l’aforament, i fer activitats dirigides amb un màxim de 20 persones. Els teatres, cinemes, auditoris, museus i biblioteques poden recuperar l’activitat amb una ocupació màxima del 50%.


comunicació | Preparats, Llestos, Universitat\nContinguts relacionats amb comunicació\nDiferències entre Periodisme i Comunicació Audiovisual\n25 febrer 2016 Llegeix més\nQuines són les diferències entre Periodisme i Comunicació Audiovisual? Et donem les claus perquè decideixis quin Grau estudiar!\n04 desembre 2014 Llegeix més\nHas pensat estudiar periodisme però vols tenir alguna pista per estirar del fil? Et parlem d’un clàssic i mestre de la professió: Ryszard Kapuscinski. Per als periodistes en actiu i pels estudiants, el reporter i escriptor és un mite i un exemple a seguir. A través dels seus articles i reportatges publicats en llibres o a grans capçaleres com The New York Times ens va ensenyar que el periodisme hauria de ser així:


Campionat d'Espanya sub-16 - Dia 3\nJornada molt intensa i important, disputada en el dia d'avui amb jornada doble.\nTenim molt bones sensacions amb la Joana Ros que encara que ha patit bestretes de temps en les partides d'avui les ha solventat amb gran habilitat estratègica. La primera partida del matí amb negres per enmarcar, amb una reubicació del seu alfil negre que ens ha deixat a tots maravellats. A la tarda, ha hagut de patir un plantejament inferior d'obertura però ha sapigut donar-li la volta, encarà que el contrari ha trobat el recurs de les taules per repitició.\nDe moment la Joana, amb 4,5 punts, és la primera de la nostra delegació.\nEn Guerau Masagué, 2 taules avui; la primera del matí ha desaprofitat un final un pèl millor, però no ha volgut arriscar perquè hi havia molts riscos de forçar i lamentar un resultat no favorable. Per la tarda, un final de diferents alfils han derivat a un final molt entaulat, però encara el tenim lluitant pel Campionant amb 4 punts, igual que al Victor Álvarez que s'ha refet de la derrota del matí, amb una molt bona victòria per la tarda.\nMenció especial també per la Vinyet Palau, que està també amb 4 punts amb dues victòries molt contundents, gestionant molt bé el temps en la partida de la tarda.\nAmb 3,5 punts tenim al Carles Martín, l'Arnau Salvans i al Hong Wei Zheng. Llàstima la derrota del Carles aquesta tarda, a les bestretes de temps no ha sapigut trobar les jugades més dures i una entrega fallida l'ha condemnat a la derrota. Bones sensasions de l'Arnau i el Hong Wei, que estan de remontada, després d'un inici de Campionat dubitatiu.\nAmb 3 punts tenim al Sergi Prats, la Laura Viñolas, el Gorka Parra, l'Adrian Garcia i l'Alex Alcon. En Sergi ha fet dues taules, i no ha sapigut rematar la partida del matí, però les sensacions són molt positives, ja que es veu que està disfrutant de les seves partides i aquest aspecte en aquest tipus de competicions, és molt important. Amb la Laura, les sensacions són també magnífiques, està jugant unes partides molt bones i intenses. Aquesta tarda ha sigut la darrera en acabar de la nostra delegació, pero molt contenta de remenar tot el que ha pogut en un final que semblaven taules fins que ha pogut alçar-se amb la victòria.\nFantàstic també l'actitud del Gorka. Aquest matí, una partida guanyada l'ha perdut per una errada en les bestretes de temps, que ens ha portat a la derrota, amb qualitat de més i dos peons passats. Qualsevol altre jugador, hagués sortit molt fotut d'aquest revés, però el Gorka és un tio que em recorda al Raikonen quan corria a la F1, li apodaven, "Iceman" ..., guanyés o perdés tenia la mateixa expressió als ulls, doncs el Gorka, és un altre Iceman ... Per la tarda, ha patit molt amb la posició incomoda, però ha sortit victoriós i amb la mateixa expressió que amb la derrota del matí, un crack !!\nL' Adrian Garcia, també ha templat molt bé el puls en el dia d'avui, amb unes taules pel matí i una victòria per la tarda. I l'Àlex, una pena, la partida de la tarda eran taules, però una impresició del Rei li ha condenat a una injusta derrota.\nAmb 2,5 punts tenim al Marc Martínez, que ha patit aquesta tarda un accident en l'obertura, la Laura Povill, l'Alex Bes, l'Anaïs Garcia i l'Eduard Domínguez.\nAm 2 punts el Saul Marabajan, l'Arnau Parra, la Catriona Dartmann i amb 1,5 punts l'Oscar Cubero, l'Alba de Lomas i el Didac Domínguez.\nDemà 6a Ronda a les 10:00 h del matí, en directe, per Chess24 els 48 primers taulers, i encara que sembli el contrari, encara hi ha molt torneig pel davant. Tenim bones vibracions dels nostres representants, però aquesta categoria és molt dura, el nivell de joc que demostren els jugadors i jugadores és molt elevat i aqui l'ELO que els hi posa al cartell al costat de les peces, és una mera foto, on tothom té la capacitat de guanyar al seu adversari.


L'Estat Islàmic destrueix una ciutat iraquiana patrimoni de la Humanitat\nEl ministeri de Turisme critica la nul·la resposta internacional davant dels "crims" dels jihadistes\n2 min. Bagdad 07/03/2015 17:13\n651x366 Una imatge de Hatra, protegida per la Unesco des del 1985. VÉRONIQUE DAUGE / UNESCO Una imatge de Hatra, protegida per la Unesco des del 1985. VÉRONIQUE DAUGE / UNESCO\nMembres del grup jihadista Estat Islàmic (EI) han destruït i saquejat avui la ciutat de Hatra, al nord de l'Iraq, que va ser declarada Patrimoni de la Humanitat per la Unesco ara fa tres dècades, d'una antiguitat de fa més de 2.000 anys i declarada Patrimoni de la Humanitat per la Unesco, segons ha denunciat el ministeri iraquià de Turisme i Antiguitats.\nAquest atac contra Hatra, fundada fa 2.000 anys, es produeix després que dijous els jihadistes arrasessin amb la ciutat assíria de Nimrud, i una setmana abans destruïssin el Museu de la Civilització de Mossul, tots els atacs a la província septentrional de Nínive.\n"La lentitud del suport de la comunitat internacional a l'Iraq va encoratjar els terroristes a perpetrar un altre crim amb el saqueig i destrucció de la ciutat Hatra, inclosa en la llista del patrimoni mundial", ha lamentat el ministeri de Turisme i Antiguitats en un comunicat.\nEl departament ha criticat que malgrat les advertències que els "crims" de l'EI anaven a prosseguir en altres llocs arqueològics, "la resposta no ha estat al nivell requerit".\nPer això, ha encoratjat les organitzacions internacionals a afanyar-se a intervenir i ha tornat a demanar una reunió urgent del Consell de Seguretat de l'ONU.\nHatra, inscrita en la llista del Patrimoni de la Humanitat de la Unesco el 1985, és una gran ciutat fortificada situada a la zona d'influència de l'Imperi Part, que va resistir dues vegades l'assalt dels romans gràcies a la seva muralla proveïda de torres.\nLa Unesco destaca que els vestigis de la ciutat, i més concretament els dels seus temples d'arquitectura grecoromana amb ornamentacions orientals, testimonien la grandesa d'aquesta civilització.\nDesprés de l'atac a Nimrud, del segle XIII abans de Crist, la directora general de la Unesco, Irina Bokova, va qualificar ahir els fets de "crim de guerra" i va demanar la mobilització de tots els implicats "per protegir aquest patrimoni".\n"Aquest nou atac contra el poble iraquià –va afegir Bokova– és una prova més que la neteja cultural de què és objecte l'Iraq no s'atura davant de res ni davant ningú.\nL’Estat Islàmic destrueix els tresors de Nimrud\nL'Estat Islàmic destrueix un altre jaciment arqueològic a l'Iraq\nLa Interpol vol millorar la protecció del patrimoni cultural\nLes peces destruïdes per l'Estat Islàmic a l'Iraq eren originals?


Carmen Amoraga: "Si la intervenció de PichiAvo s'haguera fet a Berlín estaríem tots al·lucinant" - Diari La Veu\nEscriba el número 156329\n26 febrer 2019 13:30h\nAmoraga apunta que la paret ja s'havia pintat en catorze ocasions "i ningú va protestar". / CENTRE DEL CARME\nVALÈNCIA. La darrera exposició del Centre del Carme a càrrec de PichiAvo i el col·lectiu TFK Crew i que ocupa les parets del claustre renaixentista i la sala Refectori compleix amb la Llei de Patrimoni de la Generalitat i "compta amb el vistiplau" del consell científic. Per tant, les crítiques i la denúncia que va anunciar la setmana passada el sindicat UGT contra el director gerent del Consorci de Museus, José Luis Pérez Pont, per haver permés la intervenció dels artistes urbans en un edifici catalogat com a Bé d'Interés Cultural (BIC) només s'atén a "opinions estètiques", ha sostingut aquest dimarts la directora general de Cultura i Patrimoni, Carmen Amoraga.\nEl Centre del Carme vol repetir enguany l'èxit que va suposar en 2018 l'exposició d'Okuda, un dels artistes de la falla municipal de València, al centre cultural. Per això, de nou s'ha programat una mostra amb els artistes urbans que han creat el monument: el tàndem valencià PichiAvo. La intervenció suposava, a més de les peces exposades a la sala Refectori, un grafit de mil metres quadrats en les parets del claustre renaixentista.\nL'acció va suposar l'anunci d'una denúncia per part d'UGT, que argumentava que "no pot considerar-se art" aquests grafits i, a més, la considerava una agressió al patrimoni. Tanmateix, Amoraga ha dit que no li consta que aquesta denúncia haja arribat. En aquest sentit, la directora general de Cultura i Patrimoni ha recordat que s'han realitzat 14 pintades anteriors sobre les parets que actualment acullen el grafit de PichiAvo i TFK Crew. "És una paret que es va pintar de verd i, després, de roig i ningú va protestar", ha defensat Amoraga, qui ha assegurat que la intervenció no ha tocat cap columna ni element decoratiu, sinó que s'ha limitat a la paret.\nEn tot cas, l'Institut Valencià de Conservació i Recuperació de Bens Culturals (IVACOR) també pot certificar que "no hi ha cap agressió" sobre una paret que amb l'exposició d'Evreka seria la quinzena vegada que es pinta –de fet, el 19 de març, coincidint amb el final de les Falles, el Centre del Carme tornarà el mur a l'estat original–, és a dir, que "es va pintar en parets ja pintades", ha explicat Amoraga.\n"El Centre del Carme és el lloc adequat per a fer aquesta i altres exposicions", ha defensat la directora general, i ha afegit que si la intervenció no haguera acomplit amb els criteris sobre protecció de patrimoni "no s'haguera permés". Per tant, amb l'aval del comité científic i amb el compliment de la llei, Amoraga ha considerat les protestes com a "crítiques estètiques", perquè el grafit "no incita a fer res". De fet, a conclòs: "Si l'exposició de PichiAvo s'haguera fet a Berlín estaríem tots al·lucinats".\nEscriba el número 259317


Sanitat licita la construcció d'un búnquer per instal·lar un accelerador de partícules a l'hospital d'Elx\nEls nous espais acolliran tecnologia punta emprada en el tractament de patologies oncològiques.\nLa Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública ha publicat a la plataforma de contractació la licitació de la redacció dels projectes i l'execució de les obres per instal·lar-hi sengles acceleradors lineals de partícules a l'Hospital comarcal Francesc de Borja de Gandia, l'Hospital Universitari de la Ribera d'Alzira, l'Hospital General Universitari d'Elx i el Consorci Hospital General Universitari de València.\nL'import total de la licitació, dividida en quatre lots –un per hospital–, ascendeix a 9.767.371,89 euros. El lot 1 correspon a la licitació del búnquer i els espais annexos de l'hospital de Gandia, per un import de 2,5 milions d'euros; el lot 2 a l'hospital General de València (2,2 milions); el lot 3 a l'hospital de La Ribera (2,7 milions) i el lot 4 a l'hospital General d'Elx (2,4 milions)\n«La construcció d'estes búnquers és un pas molt important per a l'execució del Pla INVEAT, que significarà un canvi substancial en la qualitat de l'atenció sanitària de la ciutadania», en paraules de la secretària autonòmica d'Eficiència i Tecnologia Sanitària, Concha Andreu.\n«Es tracta –prossegueix la secretària autonòmica– d'una inversió en salut perquè esta tecnologia abunda en el diagnòstic en fases primerenques de diferents malalties. A més, reforça l'equitat en l'accés als serveis de salut de tots els ciutadans i ciutadanes de la Comunitat Valenciana perquè qualsevol persona, amb independència d'on resideixi, hi podrà accedir».\nCadascun dels quatre nous espais tindrà una superfície aproximada d'entre 100 i 300 m2 i albergarà un accelerador lineal de partícules. Estes dispositius formen part del Pla d'Inversions en Equips d'Alta Tecnologia del Sistema Nacional de Salut (INVEAT) que, amb una inversió global de 81 milions, preveu l'adquisició o la renovació d'un total de 79 equipaments tecnològics d'avantguarda (tots ells ja a fase de licitació) empleats per al diagnòstic i tractament en estadis primerencs de patologies cròniques, oncològiques, rares o neurològiques.\nLa instal·lació i posada en funcionament dels acceleradors lineals revesteix de gran complexitat tècnica perquè, en tot moment, cal preservar la seguretat de les persones i protegir-les de les radiacions ionitzants d'alta energia que emeten els dispositius.\nPer això, tant el disseny del projecte com l'execució de la construcció han d'estar vinculats i comptar amb una col·laboració molt estreta. És convenient que el projectista formi part de l'equip executor de l'obra perquè els dos grups professionals comparteixin coneixements, posin en comú punts de vista, conjuguin interessos i arribin a les millors solucions constructives, que són les que garanteixen la seguretat de la instal·lació fent un ús òptim dels materials.\nD'aquí la naturalesa mixta del expedient de licitació que contempla tant la redacció del projecte com lexecució de les obres.\nA més, un cop construïts, els búnquers hauran de superar diverses proves dissenyades per certificar l'efectivitat de les obres i de les mesures de protecció. Els serveis de radioprotecció dels departaments de salut també supervisaran el resultat final. L'autorització definitiva per a la instal·lació i la posada en marxa dels acceleradors lineals la donarà el Consell de Seguretat Nuclear, que atorga l'autorització definitiva per a la posada en marxa.


Web oficial del Villarreal CF - Roberto Bautista lluirà l'escut del Villarreal CF\nEl tennista castellonenc exhibirà l'emblema del club en tots els tornejos\nEl Villarreal CF ha fet un pas més en la seua vinculació amb el tennista Roberto Bautista, que continuarà sent un dels grans ambaixadors del projecte Endavant Esports. Durant les dues pròximes temporades i mitja, el castellonenc lluirà l'escut del Villarreal CF en el seu equipament de joc -més concretament, en la mànega- en tots els tornejos que dispute a nivell individual, dins de l'Associació de Tennistes Professionals (ATP) i de la Federació Internacional de Tennis (ITF), com els 4 Grand Slams; com a nivell de seleccions.\nEs tracta d'una innovadora iniciativa, ja que serà el primer tennista d'elit que lluïsca l'escut d'un club de futbol en la seua indumentària esportiva. A més, Bautista serà imatge del Villarreal CF en actes públics i continuarà fent ús, com ja feia fins ara, de l'ús de les instal·lacions i serveis mèdics de l'entitat.\nL'acord de col·laboració amb Roberto Bautista es va rubricar en presència del president del Villarreal CF, Fernando Roig, que va fer lliurament al tennista castellonenc d'una samarreta ‘grogueta’ personalitzada.\nUn ex canterano en l'elit del tennis mundial\nRoberto Bautista (Benlloch, 14 d'abril de 1988) és un dels millors tennistes del planeta i un ambaixador d'excepció de l'esport castellonenc. En 2019, va aconseguir el novè lloc del rànquing ATP, la millor classificació de la seua carrera. Eixe mateix any, va aconseguir les semifinals del Gran eslam de Wimbledon i es va proclamar campió de la Copa Davis amb la Selecció Nacional.\nLa relació entre el Submarí i el tennista castellonenc es remunta ni més ni menys que a la infància de Roberto Bautista, ja que es va formar en les categories inferiors del Submarí fins a l'edat d'infantils.\nUna vegada decantat ja pel tennis professional, Bautista ha anat acumulant èxits i, pels seus assoliments més recents, el Villarreal li va rendir tribut en l'última gala de Endavant Esports. Així, al desembre de 2019, i després del seu triomf al costat de l'equip espanyol de Copa Davis, el club va distingir al de Benlloch amb la insígnia d'or del club i el Premi Endavant al Mèrit Esportiu 2019. A més, el tennista va ser l'encarregat de realitzar el servei d'honor eixa mateixa setmana en el xoc davant l'Atlético de Madrid.


Roses diu NO a la suspensió de l'autonomia i a l'aplicació del 155\nEl ple de Roses va aprovar amb un ple extraordinari la moció on es demanava que no es suspengués l'autonomia de Catalunya ni s'apliqués l'article 155.\nEl regidor d'ERC Eric Ibañez ha començat la intervenció demanant la llibertat dels presidents d'Omnium i l'ANC Jordi Cuixart i Jordi Sánchez i ha manifestat que "El govern espanyol està retallant drets fonamentals i aplica polítiques repressives pròpies del franquisme més obscur".\nIbañez ha continuat la seva intervenció manifestant que el govern del PP "Està fent un cop d'estat encobert aplicant el 155 i passant per sobre de la voluntat del poble que va votar l'1 d'octubre" i ha afegit que "És una vergonya que el partit més corrupte d'Europa, el PP ens vulgui donar lliçons de legalitat".\nFinalment el republicà ha fet una crida a tots els demòcrates de Roses perquè "ens ajudin a fer un país més just i lliure de la tirania del PP de C's" La moció s'ha aprovat amb els vots d'ERC, CDC amb 1 abstenció i GdP i el vot en contra del PSC, PP, C's i UMdR.\nL'abstenció a les files de l'antiga convergència és la continuació d'una actitud reiterada per part d'un dels seus regidors de negar-se a donar suport a mocions importants com, per exemple, la de condemna a la violència del passat 1 d'octubre.\nConsiderem que defensar postures pròpies dels partits que volen acabar amb les institucions catalanes des d'un regidor del PDeCAT és injustificable, atempta contra la tasca de representació dels seus votants i debilita la postura de la majoria sobiranista del ple de Roses.\nPer aquest motiu instem al PDeCAT a què faci una profunda reflexió sobre l'actitud del seu regidor i que prengui les mesures que cregui oportunes en les seves tasques de representació del govern municipal.


Enciam Tafaner - Horturbà\nSigna l'Enciam Tafaner\nPara evitar spam, marca aquesta casella\nL'enciam tafaner Ã©s una secciÃ³ destinada a particulars, escoles i institucions que vulguin mostrar el seu hort i compartir la ilusiÃ³ per l'agricultura urbana. No s'acceptaran aportacions que no respectin aquest objectiu.\nEl registre mitjanÃ§ant aquest formulari per part del client implica el consentiment a que Tarpuna Iniciatives Sostenibles S.C.P. magatzemi i usi les dades facilitades per a enviar informaciÃ³ relacionada amb les activitats de l'empresa.\nTarpuna Iniciatives Sostenibles S.C.P., d'acord amb la llei OrgÃ nica 15/1999, del 13 de desembre, de ProtecciÃ³ de Dades de CarÃ cter Personal, garanteix la confidencialitat de les dades enviades i l'accÃ©s de l'usuari a les prÃ²pies dades per tal de rectificar-les, cancelÂ·lar-les o oposar-s'hi.


Talles grans? Simplement talles\nUn joc o un treball?\tUn joc o un treball?\nL’actual sistema de tallatge de roba és poc inclusiu i aïlla a una part de la societat\nPer: Helena Morera i Julia Borges\nAl final d’un passadís, en un espai reduït, en una botiga separada o sense existències. Aquesta és la realitat del que es considera “talles grans”. Però, ¿què són realment? Són talles que socialment han estat relacionades amb persones obeses i amb sobrepès i són considerades un estigma social. No hi ha un criteri general que estableixi quan una talla comença a considerar-se “gran”. Cada empresa tèxtil actua segons regulacions pròpies i decideixen fins a quin tallatge volen treballar.\n“Talles grans” és un concepte que té una connotació negativa, ja que a l’afegir la paraula “grans” és remarca el fet que són talles que s’allunyen del que la societat considera “normal”. Per exemple, ens referim a les talles 32 i 34 com a “petites”? Segons la sociòloga i coordinadora del projecte Ella, Júlia Mas, “amb la paraula talla, ja s’haurien d’incloure totes, ja que posant un adjectiu s’està dient que hi ha certes talles que necessiten una explicació extra”.\nLa pressió estètica: un perill que afecta a tothom\nLa diversitat corporal no es reflecteix en la moda. La societat està envoltada de missatges que els encaminen a seguir uns certs cànons de bellesa com ser prim, alt, esvelt… El fet de portar una talla o una altra és una manera de discriminació i de rebuig. La sociòloga Júlia Mas pensa que la societat cau en prejudicis, etiquetant a les persones pel seu aspecte físic.\nLa talla mitjana europea està entre la 40 i la 48. Tanmateix, les talles partir de la 46 ja es comencen a considerar com a “grans” i algunes empreses importants tèxtils no fabriquen aquest tallatge o tenen poc estoc. Amb tot això, els clients de les plus size es veuen obligats a anar a botigues de barri, a botigues especialitzades o a comprar en línia. De fet, aquestes col·leccions solen ser molt limitades i pensades per un públic adult, excloent així, a la part més jove consumidora d’aquestes talles.\nTot això és un problema que sense la suficient seguretat i autoestima personal pot desencadenar en una relació tempestuosa amb el menjar i en altres trastorns mentals greus. Segons Alba García, la coordinadora de l’Associació Contra l’Anorèxia i la Bulímia, “quan una persona no encaixa dins de les normes físiques imposades per la societat, el fet que hagi d’anar a una botiga separada és un càstig”.\nLa gordofòbia: discriminació subliminar\nLes talles grans no estan socialment acceptades perquè es considera que aquests consumidors estan malalts i han d’aprimar-se, això és un exemple típic de gordofòbia. La societat ha estat educada per donar-li massa importància a l’aspecte físic i a criticar a aquells cossos que s’allunyen dels patrons tradicionals. De manera inconscient o conscient, es fan comentaris desinformats al·ludint l’estil de vida de les persones grosses, podent afectar així a la seva salut mental i física.\nEl fals empoderament de la moda curvy\nAl llarg dels anys s’ha creat tota una infraestructura de negoci al voltant del concepte de moda plus size. De manera que moltes marques reconegudes han fundat botigues exclusives per aquest públic. Igualment, també s’ha vist un increment d’aquelles campanyes publicitàries que intenten ser més inclusives, mostrant diferents tipus de cossos i allunyant-se de l’estàndard de bellesa tradicional. Malgrat això, l’exmodel espanyola de talles grans Déborah López creu que la realitat segueix sent molt injusta, ja que el món de la moda continua basant-se en principis excloents. “Des de fora t’ho venen tot molt bonic, et diuen que les talles grans comencen a normalitzar-se… Però la realitat és que cap model pot viure d’això”, confessa.\nPer a ella, un dels punts més greus d’aquesta qüestió és la discriminació que sofreixen les persones amb un pes fora del considerat comú. Assegura, per exemple, que “la majoria de fotògrafs no volen fer sessions amb models de talles grans”. A més, les exigències de les empreses tèxtils fan que es busqui un perfil determinat i estereotipat. Déborah explica que en els càstings curvy no es pretén trobar dones amb cossos voluminosos, sinó que sempre seleccionen a les models amb la talla més petita possible, tal com passa amb els maniquins: representacions irreals del cos perfecte.\nEls consumidors pateixen les conseqüències de la forma en la qual s’ha estructurat aquest negoci. A part de ser més cara i estar apartada de la resta, la roba plus size no és representativa, ni suficient. Arrate Jenkins, dissenyadora gràfica i consumidora de “talles grans”, afirma que la seva manera de vestir s’ha vist molt limitada per la falta d’oferta i això també l’ha afectat en la seva vida personal. De fet, segons la psicòloga Sara Ibáñez, “la diferenciació tan clara entre el tipus de roba i els estils de les diferents botigues fa que s’agreugin els problemes sobre la imatge corporal”.\nUna mirada més profunda: la indústria de la moda\nTal com s’ha vist, són moltes les conseqüències que es deriven de la pressió estètica i, en el pitjor dels casos, aquestes poden arribar a ser realment perilloses. Però, qui és el responsable que això sigui així? Podem rendir-li comptes a algú? El debat que s’ha creat al voltant del concepte de “talles grans” és extens. No hi ha dubte que la mateixa indústria de la moda exerceix un rol essencial en aquest sentit, perquè al final és aquesta qui marca les regles del joc.\nQuan una empresa tèxtil decideix crear una botiga diferenciada de “talles grans”, realment ho fa per a facilitar les necessitats dels consumidors? Cristina Riutort, estudiant del grau de Màrqueting i Comunitats Digitals, considera que “el naixement de qualsevol botiga és fruit d’una necessitat a cobrir per a un públic específic. Com més definit sigui aquest públic objectiu, més possibilitats d’arribar-hi a través del màrqueting i la publicitat”. No obstant això, no podem oblidar que la moda, al final, és un negoci que té com a última finalitat aconseguir una retribució econòmica. Alguna cosa que, a simple vista, és completament lícit. El problema sorgeix quan aquest afany econòmic entra en conflicte amb el benestar de la societat, creant cànons ficticis i classificant a les persones segons les seves mesures corporals.\nLes talles grans\nLes talles haurien de ser un concepte neutre, un instrument útil en la vida de les persones. No són una etiqueta, ni molt menys defineixen qui som. No existeixen les talles grans: són una construcció social. Quan es crea una categoria denominada “talla gran” i s’aparta de la resta, s’està enviant el missatge que aquesta no és socialment acceptable. Per a la indústria de la moda, la discriminació i la pressió estètica són danys col·laterals sense importància. No obstant això, la societat ja ha començat a parlar: Talles grans? Simplement talles.


Des de principis de l'any 1999 el departament audiovisual de JUS Studio treballa per fer dels moments importants de la seva vida, records que perdurin en el temps de manera ELEGANT, PROFESSIONAL i ORIGINAL.\nBBC: "Bodas, Bautizos y comuniones"\nEl que pot ser un dels dies més importants de la seva vida, mereix perdurar en el temps i poder ser recordat un cop rera un altre.\nEstem especialitzats en diferents actes com: noces, comunions, bateigs i altres aconteixements. JUS Studio li proporciona diferents models i idees, i l'assessora per tal d'aconseguir el tipus de pel·lícula que més s'adapti als seus gustos, permetent-li escollir entre diferents reportatges, entrevistes i filmacions.\nSi vostè realitza un acte, ja sigui musical, teatral o relacionat amb la dansa, conti amb nosaltres per la seva filmació. Realitzarem un treball a la seva mida, contant amb diferents càmeres i un montatge adient a cada ocasió.\nMuntatge de "home-videos"\nDisposa de multitut d'imatges, de moments que té guardats, viatges, moments familiars i que no sol mirar mai degut a que les seves gravacions se'ls hi fan pesades o avorrides?. Això ja no és un problema, JUS Studio conta amb professionas que editaran els seus vídeos per fer-los més divertits, millorant l'ordre de seqüències, prescindint de les que no aporten interès a la pel·lícula i afegint efectes visuals i sonors.\nJa no tornarà a veure males cares entre els amics i familiars que els vulgui ensenyar el vídeo de les vacances o la festa d'aniversari.\nLa producció íntegra de videoclips músicals és un dels altres forts de JUS Studio.\nTot comença amb una idea que pren forma amb la creació d'un esboç (story board) del que serà el projece final i acaba amb una història conjunta entre música i imatge.\nEntre els videoclips creats, cal destacar:\nEn la era de les càmeres digitals hi han mil fotos que queden oblidades o desades en una carpeta del disc dur.\nNosaltres els crearem un reportatge amb explicacions, transicions i efectes sonors i visials que farà que veure fotos sigui una nova experiència.\nNobody Knows - Gerard Martí\nEs tracta del primer videoclip en solitari de l'artista Gerard Martí en el qual interpreta el tema de la cantant Pink: "Nobody Knows".\nAquest treball va ser el tret de sortida de la correra professional de l'artista, ja que li va permetre superar el casting del programa de TVE: "Misión Eurovisión" (2007).\tLa\tproducció,\trodatge i muntatge del videoclip va ser dut a terme en tant sols 4 dies.\nSe hará realidad - Cor l'Amistat\nEs tracta del videoclip de la cançó "Se hará realidad" creada per Josep Roca Soler i interpretada pel Cor l'Amistat de l'Aula de Música Soler, el qual va ser presentat i seleccionat en el Fòrum de les Cultures de Barcelona l'any 2004.\nEl montatge del videoclip va comptar amb la col·laboració de Gavà TV (Xavier Bardulet) i la música va ser enregistrada als estudis KB Sound de Gavà.\nAixí Interpreto- Cor l'Amistat\nEs tracta del videoclip de la cançó "Així interpreto" que és un conjunt d'imatges del "making off" del CD que porta el mateix nom. Va ser creat l'any 2012.\nL'home del Mirall -\nCor l'Amistat i Gerard Martí\nEs tracta del vídeo del tema inclós en el disc "Així Interpreto": "L'Home del Mirall" (Man in the mirror), música de Michael Jackson i lletra de Josep Roca i Soler, interpretat per Gerard Martí i el Cor l'Amistat de l'Aula de Música Soler.\nLo que necesitas - Soulmates\nEs tracta del primer videoclip del grup Soulmates on ens presenten el seu tema acústic "Lo que necesitas" inclós en el seu primer disc "Looking for a new dawn".\nWho I am - Soulmates\nEl videoclip del tema de SOULMATES: Who I am, inclós al seu primer disc "Looking for a new dawn".\nCopyright � 2013 JUS Studio


FERRÁN a COLUMBIA, NYC. - Acadèmia Catalana de Gastronomia i Nutrició\nFERRÁN a COLUMBIA, NYC.\nPer ACGNnovembre 2, 2011febrer 18th, 2021Sense comentaris\nFerrán és increiblement pencaire, la setmana que va presentar el concurs de creativitat de “El Bulli Fundation” va ser a “ESADE”, “London School of Economics”, Harvard i Berkley. Al llarg de 7 dies va presentar a les 5 universitats més prestigioses del mon. Se’l veia cansat de tan viatjar, pero feliç i ple d’il-lusió.\nL’ha acompanyat l’eminent publicista Llus Cuesta, a la foto a l’esquerra de Ferran. Lluís ens confirma que va triunfar estrepitosament a tot arreu. Ferran sempre queda molt bé. Es brillant i segur. Va realment sobrat. Lluís Cuesta, que l’ha acompanyat tota la setmana, ens confessa que ha sigut una verdadera marató.\nEl més difícil per Ferran, des de que fa quasi 2 anys va anunciar que Bulli tancava, es que la gent entengui que ja no és un chef. La seva figura és més comparable a Dalí, Picasso o fins i tot Einsten que a qualsevol altre ex company de professió. No entendre quina era la situació real va ser el gran error d’aquell malaurat chef.\nLi van preguntar de Basque Culinary Center i la Fundació Alicia: Considera que presidint les dues pot ajudar-nos a tots.\nBasque, ni que tinguin més diners, està condemnat a col-laborar amb l’original -Alícia-.\nToni Massanes, director d’Alicia, és qui té la fórmula secreta. Ell com Ferran sempre ha compartit tota la informació.


Nacions Unides adverteix que l'Iran continua enriquint més urani del permès - Diari de Girona\nNacions Unides adverteix que l'Iran continua enriquint més urani del permès\nantonio sánchez solís (efe) 31.08.2019 | 00:25\nNacions Unides adverteix que l'Iran continua enriquint més urani del permès Diari de Girona\nL'Iran ha augmentant el seu grau d'incompliment de l'acord nuclear tancat el 2015 per assegurar que no tenia la intenció ni la capacitat de desenvolupar armes nuclears, i segueix enriquint més urani i de més puresa del permès, tot i que segueix acceptant i facilitant controls de l'ONU. Així ho indicava un informe emès a Viena per l'Organisme Internacional d'Energia Atòmica (OIEA), responsable de verificar el Pla Conjunt d'Acció, que és com es coneix l'acord. Des que el passat 1 de juliol es va confirmar que Teheran havia deixat de respectar el pacte, el programa nuclear iranià ha seguit avançant i a data de 19 d'agost acumulava ja 241,6 quilos d'urani enriquit, equivalents a uns 357 quilos d'hexafluorur (UF6 ), 57 més que el límit establert en el pacte. L'1 de juliol, quan l'OIEA va emetre el seu últim informe, l'Iran disposava d'un estoc de només 205 quilos d'urani enriquit.\nL'informe confirma així que l'Iran segueix complint la seva amenaça d'incomplir part de les seves obligacions en resposta a la decisió dels Estats Units d'abandonar l'acord unilateralment l'any passat i de començar a aplicar noves sancions al país asiàtic. La República Islàmica reclama a la resta de signants que alleugin les sancions nord-americanes.


informàtica | arenys.cat\nCurs: Informàtica d'estar per casa\nL'Objectiu d'aquest taller és, conèixer i utilitzar l'ordinador en les nostres tasques diàries. Durada: 10 sessions d'una hora. Preu: 50€, 30€ Amics d'Arenys.org Inici: Divendres 14 d'octu\nArenys de Mar / 29-9-11 5:35 / joan\nEl dissabte 19 de setembre, se celebra el dia de la llibertat del programari (Software Freedom Day SFD09 ). Aquesta és una iniciativa de caràcter mundial i amb una periodicitat anual per a celebrar\n15-9-09 2:49 / enric\nDemà comecen les Jornades de Programari Lliure fins el dissabte 4 de Juliol a l'edifici històric de la UB (Plaça Universitat, Barcelona). Com ja és habitual hi podreu trobar 5 tipus de sessions r\n30-6-09 3:24 / enric\nDes de fa dos mesos una vintena de nous arenyencs formen part d'Arenys Integra't. El curs ha estat orientat a la integració de nou vinguts a la nostre vil·la mitjançant les noves tecnologies. Linka\nXarxa: Xarxa Solidària, Form@TIC, Arenys Linka't\nArenys de Mar / 12-6-09 4:45 / enric\nVes més enllà! Curs de nivell avançat: Sessió 6: Les extensions de Firefox\nObjectius L'objectiu d'aquesta sessió és saber com cercar i instal·lar els complements del Mozilla Firefox. Les extensions són petits complements que afegeixen noves funcionalitats al Firefox d\n15-1-08 9:52 / míriam


La ideologia de la felicitat\n"Un homenatge a Porcel, i un article"\nper Melcior Comes 19 de desembre de 2012 17:54\nS'ha mort un dels nostres més grans escriptors. Honorem-lo. Llegim-lo, recordem el seu llegat, la vastitud i riquesa de les seves obres. Els qui segui habitualment aquest articulista sabreu que el considerava un mestre l'ofici d'escriure i de viure, exemplar en el camp de la novel•la, l'article i l'assaig. En una entrevista a Elsingulardigital.cat vaig dir aquestes paraules, l'únic homenatge, a hores d'ara, que se m'acut:\n"La meva admiració per Porcel és total i incondicional. I et diré un secret: és el millor escriptor viu en qualsevol llengua. Cap dels Premis Nobel vius té unes obres de la seva magnitud. Quan es parla dels grans noms de la literatura mundial —penso en Philip Roth, Cormac McCarthy, Milan Kundera, Lobo Antunes, Vargas Llosa, Claudio Magris, sens dubte grans escriptors— no es té en compte que Porcel no només és un nom sobradament comparable, sinó molt millor en la seva excel•lència. Això, aquí, no ho sabem valorar ni reconèixer. ¿Havies sentit ningú que et digués això tan clarament? Ha hagut de venir el millor lector del món, Harold Bloom, a dir-ho de manera manifesta. És lamentable el retard amb què ha rebut el Premi d'Honor de les Lletres Catalanes. Mira't el reconeixement que tenen els escriptors esmentats als seus països respectius. És el que et deia abans de sembrar o no en terreny fèrtil. Porcel, si escrigués en francès, tindria en Premi Nobel, i un país al darrera fent-li costat, convertint-lo en un emblema. Se li retreu la seva amistat amb Pujol, mentre que Garcia Màrquez o Saramago són amics de Fidel Castro (¿és imaginable res de més lamentable?) i se'ls omple de premis i d'honors. A Barcelona no se li ha obert ni un carrer, a Porcel, mentre que Juan Marsé té un institut de secundària. Des de Ramon Llull que la literatura catalana no tenia un escriptor d'aquesta envergadura."\nAquí teniu, però, l'article que acabava quan vaig saber la notícia. Sigueu feliços, amics meus.\nQue un govern de centreesquerra encarregui una enquesta —per mediació d'un dels seus organismes— que li confirmi que per ser feliç cal ser de centreesquerra hauria de fer-nos girar el cap, com a mínim provocar-nos una mica de nàusees.\nPerquè això és el que ha fet públic el CIS, el Centre d'Investigacions Sociològiques, un organisme vinculat al Ministeri de la presidència del Govern de Madrid. El qual, a més, es dirigit per una politòloga nomenada a dit per Zapatero, qui va modificar la normativa per poder posar la seva amiga —i vella assessora personal— Belén Barreiro Pèrez-Pardo al capdavant del citat 'Institut de la Opinió Pública' sense fer oposicions ni acumular mèrits.\nÉs sabut que Zapatero no mou un peu sense haver llegit una enquesta —esmorza, dina i sopa estadístiques—, la qual cosa posa en dubte la seva aptitud pel lideratge. ¿Quina mena de líder ets si en lloc d'anar a davant vas darrera? Zapatero encarrega una enquesta, descobreix cap a on es dirigeix la multitud i després ell s'hi posa al davant, així sembla que encapçala algun moviment social d'envergadura. Ara, després de veure de quina manera es posiciona el paisanatge davant la seva reforma de la llei de l'avortament, sembla que vol fer-se enrere…\nA més, difon el missatge que per ser feliç s'ha de ser del PSOE o del PSC. Aquest és almenys el resultat del citat estudi del CIS: hi ha una 'ideologia de la felicitat', i aquesta és la del partit en el Govern. L'estudi se centra en els joves entre 15 i 29 anys, i mira d'avaluar les correlacions entre la ideologia dels enquestats, el seu estat d'ànim i la seva psicologia.\nEls joves situats en el centre polític gaudeixen d'un nivell de satisfacció emocional més elevat, índexs més alts de complaença vital i familiar i de parella. Si s'és de centreesquerra s'està més alegre, doncs. Si s'és propens al nerviosisme és probable que es tendeixi al radicalisme d'esquerres, mentre que si et sents angoixat és possible que siguis d'extrema dreta. Els joves de centreesquerra donen molt valor a l'amistat, el triple que els de dretes, potser perquè són menys gregaris o socialistes, clar, i més individualistes. Els de dretes estan més conformes amb el seu habitatge que els d'esquerres, potser perquè els de dretes i els de centre consideren que guanyar diners és important, no tant els de esquerres.\nJo entenc que si ets un radical potser no et satisfaci la nostra situació actual: en el pla econòmic, tant si ets un partidari del lliure mercat com del control total de l'economia per part de l'estat, la realitat està lluny de satisfer aquestes expectatives, cosa, però, que no té per què haver de traduir-se en infelicitat. Si s'és conservador en matèria religiosa, potser que topar amb una realitat cada vegada més laica et desassossegui. Encara que si ets un materialista ateu d'esquerres veure el paper que encara juguen bisbes i capellans potser et posi ben nerviós.\nAixí, tots som catalanistes, i per tant veiem llunyana —ai!— la satisfacció de les nostres aspiracions nacionals, però no per això som més infeliços. Vull dir que no entenc quina relació pot haver-hi entre la ideologia i la felicitat. Per mi, això té tant sentit com descobrir que la majoria de dones felices de Catalunya calcen un 38 o porten un 96 de sostenidors: és una curiositat (malsana), res més, encara que algú potser en voldria fer lectures interessades.\nLa felicitat és una forma d'acord amb un mateix, un punt d'equilibri que no depèn de res que no siguin les seves íntimes condicions. La felicitat és quelcom privat, allò que et fa feliç a tu no em fa feliç a mi, més aviat podria constituir el meu infern.\nPer sort, hem aconseguit —gràcies a les conquestes liberals— que el cercle de la felicitat sigui nostre, un reducte que depèn tan sols de les nostres aptituds, desvinculat d'ingerències tant del poder com dels altres ciutadans. De la infelicitat pròpia no em podem acusar ningú, de nosaltres depèn fer-la possible, del talent buscar-la i conservar-la, de l'habilitat per cenyir-la, de la vocació per perseguir-la i donar-li continuïtat en el temps.\nPer això és escandalós que ens tornin a treure la felicitat de la nostra esfera de poder i la posin sota la llum de les ideologies polítiques. És una aberració, un residu de totalitarisme. Els règims totalitaris es caracteritzen per això, fan de la felicitat dels ciutadans un projecte polític —portant la gent cap a l'infern, però—, quan tot el que han de fer és deixar-los lliures perquè la busquin cadascú a la seva manera.\nPer això no hi ha frase política més bella que la que redactaren els pares de la Declaració d'Independència americana: "tots els homes són creats iguals, amb uns drets inalienables, i aquests són la vida, la llibertat i la recerca de la felicitat. Per garantir aquests drets els homes institueixen els governs".\nLa política està al servei de la felicitat, i no a l'inrevés, com voldria el CIS. El qual també ha descobert en aquesta enquesta que els joves d'esquerres es renten menys el pèl —les rastes?—, mentre que els de dretes tendeixen a fer més exercici perquè es veuen a si mateixos més grassos. Comptabilitzar sordideses és una perversió.\nPer això hem de reivindicar una felicitat en llibertat, no determinada per la política. Allunyem la felicitat de la política, perquè aquests és un dels triomfs (polítics) de la humanitat! Aprenguem a ser feliços a la nostra manera: aquesta és la nostra ideologia.\nPer això jo reivindico la melangia. Talment Eric G. Wilson, professor a la universitat Wake Forest de Carolina del Nord. Wilson va publicar no fa gaire un llibre titulat Contra la felicitat, en defensa de la melancolia (no en tenim traducció catalana), on ataca lúcidament la gran panacea, aquest meravellós producte incorpori que tothom sembla buscar: la felicitat.\nAls Estats Units hi ha una addicció grotesca a la felicitat, ens diu Wilson: gairebé un noranta per cent del paisanatge es declara feliç i satisfet a les enquestes (curiosament, no se'ns parla del partit a què pertanyen ni els feliços ni els desgraciats). Hi ha estudiosos que diuen que tot és mentida, però: l'ètica protestant fa que confessar la infelicitat equivalgui a ser considerat un perdedor...\nWilson s'adona de la gran quantitat de llibres sobre la felicitat que s'escriuen i es venen, i de les píndoles, i de les operacions de cirurgia plàstica, les quals delaten que més que felicitat el que es viu en veritat és una forma de dependència, d'incapacitat d'assumir el desgavell íntim i la brutor del món.\nWilson ens parla d'una greu tirania de la felicitat, d'una obligació imposada socialment d'haver d'estar sempre radiant i alegre i sense cap rastre de tristor. La felicitat, així, és una forma d'infantilisme, la perpètua reducció del món a un pla acolorit i sense fissures. La societat de la felicitat absoluta es nodreix d'una cultura de la por.


L'oficina d'Amnistia Internacional a l'Índia suspèn la seva activitat per l'assetjament del govern L'oficina d'Amnistia Internacional a l'Índia suspèn la seva activitat per l'assetjament del govern\nDavant la mesura de congelar els comptes bancaris d'Amnistia Internacional Índia adoptada per la Direcció d'Aplicació de la Llei, òrgan investigador del govern indi, Julie Verhaar, secretària general en funcions d'Amnistia Internacional, ha manifestat:\n"És una mesura lamentable i atroç per part del govern indi, que ens obliga a interrompre ara com ara el treball fonamental d'Amnistia Internacional Índia en defensa dels drets humans. Però això no vol dir que hagi conclòs el nostre ferm compromís amb la lluita pels drets humans en aquest país. Treballarem amb resolució per determinar la manera que Amnistia pugui seguir exercint el seu paper dins del moviment de drets humans a l'Índia en els propers anys".\nAmnistia Internacional està molt orgullosa del treball essencial exercit pels seus excel·lents companys l'Índia (malgrat els riscos que han afrontat), inclosos les seves inequívoques crides al fet que les autoritats retin comptes per la seva actuació en els disturbis de Delhi i a Jammu i Caixmir, i el seu treball sobre la violència de gènere.\nEl personal d'Amnistia Internacional Índia ha demostrat una gran dignitat davant la campanya concertada i cruel de desprestigi basada en denúncies falses, les batudes practicades per diversos òrgans investigadors, les filtracions malicioses als mitjans de comunicació i els actes d'intimidació que ha sofert sense que existeixin indicis d'irregularitats amb un bri de versemblança. No s'ha infringit cap llei.\nÉs molt trist que un país de la importància de l'Índia -potència mundial emergent, membre del Consell de Drets Humans de l'ONU, amb una Constitució compromesa amb els drets humans i els moviments nacionals de drets humans de la qual han influït a tot el món- pretengui amb tanta poca vergonya silenciar els qui reclamen justícia i rendició de comptes. Un gran nombre de companys i companyes han perdut la seva feina aquesta setmana a causa de les mesures adoptades pel govern indi, però buscarem la forma de seguir donant-los suport mentre continuem demanant al govern que posi fi a aquesta vergonyosa repressió dels qui defensen els drets humans de la població índia".


-3 / 9° C (sol i núvols)\nPresó per un veí de Lleida acusat de traficar amb cocaïna\nUn presumpte comprador ha quedat en llibertat amb càrrecs després de declarar al jutjat\nEls Mossos d'Esquadra van detenir divendres dos homes de nacionalitat espanyola, un de 36 anys veí de Lleida i l'altre de 31 veí de Balaguer, acusats de traficar amb drogues. El valor de la droga comissada, entre la cocaïna que duien a sobre en el moment de la detenció i la cocaïna i la marihuana trobada a casa del veí de Lleida, ascendia a 2.600 euros.\nEls dos detinguts van passar diumenge a disposició judicial al jutjat de guàrdia de Lleida i el jutge va ordenar l'ingrés a presó pel veí de Lleida i llibertat amb càrrecs pel de Balaguer. Se'ls acusa a tots dos d'un delicte contra la salut pública. Les detencions van ser possibles després d'una investigació de dos mesos.\nA finals de 2017, un consumidor habitual de drogues va informar a la Guàrdia Urbana de Lleida que el detingut veí de Lleida es dedicava a vendre droga pels carrers Alcalde Costa i República del Paraguai de la ciutat. La unitat d'investigació dels Mossos d'Esquadra va fer vigilàncies en aquesta zona en el marc d'un operatiu que va durar dos mesos fins que van identificar al presumpte traficant.


Denuncien un espectacle sexual en un local del Pla d'en Boet\nArran, Jovent Mataroní i altres organitzacions denuncien la utilització masclista de la dona com a reclam publicitari\nDilluns, 16 Gener 2017 09:52\nLes imatges de l'espectacle\nUn espectacle amb contingut sexual explícit a la sala 'The Bot' del Polígon Pla d'en Boet ha encès els col·lectius que ja fa mesos que denuncien la utilització masclista de la dona com a reclam publicitari en l'oci nocturn. Arran Mataró, organització juvenil independentista, va fer pública la denúncia dels fets del passat dissabte en aquest local, on quatre noies van participar d'un espectacle eròtic explícit, acabant sense roba.\nDes d'Arran denuncien que "aquest tipus d’exhibicions, que avui en dia són un reclam publicitari que s’està estenent de forma generalitzada a diversos locals del polígon, objectiven el cos de la dona, presentant-lo com un producte més a consumir, i l’únic que provoquen és la perpetuació de la cultura de la violació i un model d’oci nocturn basat en la mercantilització de les dones". Altres entitats com la coordinadora 'Mataró lliure de sexisme' o Jovent Mataroní també han denunciat públicament els fets.\nEn els vídeos casolans que han circulat sobre la festa que The Bot i la marca de roba BullPark van organitzar en aquest espai del Pla d'en Boet s'hi pot veure fins a dues noies practicant sexe oral, completament sense roba. L'espectacle es va fer en horari d'obertura del local, amb fins a quatre noies de reclam.\n'The Bot' és un bar de copes situat al polígon del Pla d'en Boet en el qual es permet tant adquirir beguda a l'interior del local com fer botellón als usuaris. L'establiment va obrir ara fa dos anys i mig a la ciutat i des d'aleshores ha estat àmpliament concorregut per un públic jove que hi ha trobat una oferta atractiva: l'opció d'accedir-hi amb la seva pròpia beguda, evitant així qualsevol multa. A més a més, així poden consumir alcohol mentre són en una sala de festa, amb música, lavabos, personal de seguretat i jocs. Els seus propietaris, però, afirmen que "l'accés a menors de 18 anys no està permès i es controla rigorosament a l'entrada".\nExplicacions de The Bot\nLa pròpia sala 'The Bot' va penjar un comunicat de forma efímera a les xarxes socials –després el va retirar– i avui dilluns ha fet arribar als mitjans un nou text en què demanava disculpes per l'actuació. "No sabíem que es faria aquest tipus de xou, va ser una sessió conjuntament amb Bullpark i ens van informar que seria un ball eròtic amb roba, al veure que no era així ho vam anul·lar tot amb la màxima brevetat possible", asseguren. La direcció de l'establiment també ha aprofitat per defensar-se assegurant que compleixen amb la llei, que l'espectacle era organitzat per la marca de roba, "per compte propi i sota la seva voluntat" i que mai han tingut "una actitud sexista i n'és prova la paritat que hi ha a l'establiment".\nEls fets de 'The Bot' arriben després que en els darrers mesos aquestes organitzacions hagin acumulat queixes sobre la publicitat de diferents locals d'oci nocturn de la ciutat per la seva utilització masclista de la dona com a reclam.


ESCOLA NOVA 21….DE MEMORITZAR A COMPRENDRE – Grup Atelier\nMemoritzar és tractar d’emmagatzemar mentalment tot el que veiem, escoltem, llegim o sentim. El sistema educatiu actual es basa en la memòria, fent dels alumnes magatzems de frases, capítols i taques aclaparadores, obeint a tots els punts i comes. Els exàmens signifiquen verbalitzar memòria de tot allò escoltat dins les aules i repetit incansablement fins a poder-ho retenir.\nÉs important i necessari, que les noves generacions entenguin que memoritzar no és comprendre i que de res serveix recordar coses sense comprensió. Els records pertanyen al passat i per tant, és indispensable entendre el significat més profund de la comprensió. Entendre, és una acte immediat i directe. S’experimenta profundament i va molt lligat a l’acció conscient. S’ha d’aprendre a escoltar, a respectar el professorat i lluitar pel seu empoderament.\nEn aquest marc, ha nascut el projecte Escola Nova 21, una iniciativa on els representants del sistema educatiu català debaten per desenvolupar i adaptar un nou model d’ensenyament avançat a les escoles. La presentació es va realitzar al CosmoCaixa, on es van inscriure més de 1200 persones. El director d’Escola Nova 21, Eduard Vallory, afirmava davant d’un auditori ple a vessar “El model del mestre que explica i l’alumne que apunta no serveix”.\nEl projecte planteja transformar el model educatiu, potenciant l’aprenentatge dels alumnes amb un sistema més participatiu, pràctic i equitatiu.\nPer la prova pilot es seleccionaran, entre les escoles adherides, 200 escoles, a les quals es guiarà i s’ensenyarà a fer la transició al nou model a través d’eines, espais de reflexió i indicador d’avaluació. Cal considerar que el canvi passa per tots els àmbits de l’ensenyament: objectius, competències, practiques d’aprenentatge, sistemes d’avaluació o organització dels centres.\nTanmateix, tal i com deia el director de la Fundació Joan Bofill “Parlem d’innovació com a estratègia d’equitat”, no cal “inventar” res sinó “saber portar uns recursos raonables, que estiguin a l’abast de tothom i que ajudin a resoldre problemes”. Així doncs, el projecte busca repensar el model actual, superant abismes ja coneguts entre el que es fa i el que es podria fer a les escoles. Joan Anton Planell, rector de la UOC apuntava la importància de donar suport a l’actualització del model, perquè, “els èxits de les universitats depenen dels de les escoles”.\nhttps://grupatelier.com/wp-content/uploads/2019/10/Logo-header-232x300.png 0 0 adminatelier https://grupatelier.com/wp-content/uploads/2019/10/Logo-header-232x300.png adminatelier2016-05-28 08:54:242020-09-25 22:12:11ESCOLA NOVA 21….DE MEMORITZAR A COMPRENDRE\nCURSOS D’ESTIU A L’ATELIERPEQUEÑOS CONSEJOS PARA SOBREVIVIR A LOS SUSPENSOS DE LOS HIJOS


Per què ens oblidem del que anàvem a fer i ens recordem més tard? « Premis Recerca Jove\nPer què ens oblidem del que anàvem a fer i ens recordem més tard?\nCentre: Col·legi Mare de Déu de La Salut, Sabadell\nAutores: Marta Mazuque Mancilla / Aïda Ramírez Ruiz / Raquel Clapés Pernau / Carla Colàs Romero\nTutora: Sonia Jaimez García\nEns fixem com a objectius:\n– Saber què és la memòria i les seves característiques,\n– Conèixer causes per les quals oblidem coses,\n– Determinar la mitjana de capacitat de memorització\n– I analitzant les variacions en funció de les variables, poder extreure conclusions dels resultats obtinguts.\nHem escollit 5 factors que creiem que influeixen en la memòria d’una manera més notable:\n– el registre\n– el sexe\n– el nivell de cafeïna i glucosa en sang\nPer comprovar aquests factors, realitzarem uns tests que consisteixen en memoritzar paraules, figures o números en sèries d’un minut.\nEn funció del factor estudiat proposarem un tipus de test o un altre a una població. Farem variar la variable escollida i observarem si els tests donen resultats diferents.\nDesprés d’haver realitzat un seguit de proves hem pogut observar que la memòria depèn de múltiples factors. Nosaltres ens hem centrat en l’atenció, que és vital per a la realització d’un procés de memorització, en l’edat de l’individu que realitza la prova, en el registre de les paraules, en el sexe i, per últim, en el nivell de glucosa i cafeïna en sang.\nHem pogut observar que l’edat hi influeix ja que la capacitat de memoritzar una cosa és limitada a una certa edat, augmenta i es manté i, finalment, disminueix quan l’individu ja té uns certs anys. Hem pogut observar que a un individu li és més fàcil memoritzar paraules del seu registre que no pas unes ‘desconegudes’. En l’estudi del sexe i de la cafeïna hem vist que són factors que no tenen tanta importància, ja que no hi influeixen de manera tan directa.\nEn les proves han influït altres factors a més dels que hem estudiat i que han modificat lleugerament els resultats. Tot i així les conclusions que podem extreure són bastant fidedignes. Alguns d’aquests factors que no hem tingut en compte són: les hores de son, la hora del dia en que es realitzava la prova, el nivell intel·lectual de cada persona.\nFinalment concloem que la memòria varia en funció de factors externs i interns, és a dir, de factors que podem controlar i que no.