Ocupen la plaça de la vila de Gràcia per reclamar l'autogestió del Casal de Joves i denunciar la privatització | L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans\nEscrit per Redacció Barcelona Publicat el 28/03/2011\nAquest dilluns 28 de març, a les set de la tarda, un nombrós grup de joves es plantava a la plaça de la Vila de Gràcia, davant la seu de l’ajuntament del districte. Els joves, de la Plataforma d’Entitats Juvenils de Gràcia, que aplega diversos col·lectius, des de l’Assemblea de Joves fins a esplais i agrupaments, acampaven les seves tendes en reclamació de l’autogestió del Casal de Joves. Tenen programades activitats a la plaça almenys fins dijous, termini que han donat al districte per a contestar les seves demandes. Avui han lliurat les més de 2.900 signatures de veïns i veïnes en suport a la demanda d’autogestió del Casal Jove i contra la privatització d’aquest equipament a mans d’una empresa.\n>> Una privatització polèmica a mans d’una empresa fosca lligada al PSC\nEls joves denuncien que l’Espai jove La Fontana, inaugurat a principis de 2008, havia de ser, en paraules del districte, un casal per als joves de Gràcia, una promesa que aviat es veié desmentida, el Casal seria per a totes les entitats de Barcelona. I la promesa d’autogestió, aviat es va veure com també era una mentida de l’Ajuntament, ja que aquest va decidir fer un concurs a mida que va guanyar l’empresa privada Iniciatives i Programes. Aquesta empresa domiciliada a Viladecans, propietat curiosament d’un conegut militant del PSC, Ricardo José Campas Roma, té la concessió de nombrosos equipaments i serveis com casals de joves, centres cívics i escoles bressol, de diversos ajuntaments (molts d’ells governats pel mateix partit), i durant els anys 90, quan era a mans de l’aleshores president de la Diputació de Barcelona, Celestino Corbacho, fou coneguda per diversos escàndols d’adjudicacions irregulars i pel singular fet que la majoria dels seus empleats eren membres del partit o les seves joventuts.\nEn el cas de l’Espai Jove La Fontana, o Casal de Joves de Gràcia per als graciencs, els joves del barri es van comprometre a gestionar aquest equipament, amb el suport d’altres entitats, i han realitzat un projecte de dinamització en què participen entitats del món cultural, artístic, social, musical i cooperatiu de Gràcia. L’Ajuntament ha ignorat aquest projecte i ha lliurat d’esquena a la plataforma el servei a l’empresa esmentada, que no té cap coneixement de la realitat juvenil de Gràcia. Avui han lliurat al Districte les signatures de suport al Projecte de gestió veïnal del Casal -que van donar a conèixer en un acte obert al barri el passat més de novembre- juntament amb una carta exigint al govern municipal la fi del procés de privatització i l’obertura d’un espai de negociació amb possibilitats reals de diàleg que dugui a una gestió de l’equipament per part de les diferents entitats del teixit associatiu del barri. Els joves han rebut el suport de diverses entitats de Gràcia com l’Assemblea pels Drets Socials, la CUP de Gràcia, o l’assemblea local d’Endavant, entre altres.\n(Fotos: Gràcia Viva)\n+ De matinada, agents de la policia municipal desallotgen l’acampada\nCategoria: Societat Visualitzacions: 1682


Poema del mes | Es Liceu | Page 5\nSegueix el nostre poema cada mes\nEn aquest any 2012 farà deu anys que va morir el poeta, i el 2013 en farà 100 anys del seu naixement. MARIÀ VILLANGÓMEZ (Ciutat d'Eivissa, 1913-2002), que als tretze anys ja escrivia versos. Va ser poeta i traductor, i es va dedicar també a l'ensenyament. La seva poesia està editada ...\nEl poema del mes se sumarà enguany al tema transversal de l’escola: les 7 arts a la nostra cultura. Aquest mes Damià Huguet.\nEL POEMA DEL MES SE SUMARÀ ENGUANY AL TEMA TRANSVERSAL DE L’ESCOLA: LES 7 ARTS A LA NOSTRA CULTURA. Per això els poemes que podreu llegir a partir d’aquest proper mes d’octubre seran poemes escrits per poetes i poetesses de les nostres illes. Per començar, retrem homenatge a un poeta de ...\nEl poema del mes de setembre. Poemes de Biel Vila, ex-alumne d’Es Liceu, que ens envia Xavier Seguí, del Departament de Socials.\nNOU CURS, 2012-2013, QUE COMENÇARÀ ARA, EL SETEMBRE, NOU POEMA DEL MES, SECCIÓ QUE VA QUEDAR EN PAUSA EL JUNY AMB “El polo de llimona”, vos en recordeu? Per aquest mes de setembre, i mentrestant s’acaba d’aclarir si la nostra Secció seguirà endavant i, si segueix, si hi haurà modificacions ...\nEl poema del mes de juny tanca el curs 2011-12. El proposa en Guillem Mateu, el Director i profe d’informàtica. Polo de LLimona, de Joan Miquel Oliver.\nEL POEMA DEL MES DE JUNY tanca el curs 2011-12 i ens introdueix l'estiu. I sembla que ho hem preparat aposta, perquè en Guillem Mateu, ens ha proposat un poema refrescant, és la lletra d'una cançó del grup Antònia Font, es diu la cançó Polo de llimona, i si hem ...\nEL POEMA DEL MES D'ABRIL en realitat seran els poemes. En Kico López, mestre d'Educació Física i sotdirector de Primària, ho ha tingut molt mal de fer de triar entre els poemes de Mario Benedetti , autor que li agrada i l'entretén des de fa molt temps, ens diu. Ell ...\nEL POEMA DEL MES D’ABRIL el recomana na Maite Guasch. Es diu “Bona nit, blanca roseta”.\nEL POEMA DEL MES D'ABRIL el recomana na Maite Guasch, que va ser la primera en participar en aquesta secció el mes d'octubre, amb Lo pi de Formentor. Ara ens demana que publiquem una cançó tradicional eivissenca que li agrada molt i li recorda casa seva, sobretot quan s'enyora. La ...\nEl poema del mes de març. “Els records”, de Rosa Leveroni. ens l’envia la nostra companya Esperança Bauçà, professora d’Atenció a la Diversitat de Secundària.\nEL POEMA DEL MES DE MARÇ ens l'envia la nostra companya Esperança Bauçà, professora d'Atenció a la Diversitat de Secundària. Es tracta d'un poema de Rosa Leveroni ( Barcelona 1910-1985), Els records, que a n'Esperança li agrada molt; una amiga li va mostrar fa temps i ens comenta que el ...\nEL POEMA DEL MES DE FEBRER és un dels més coneguts del poeta català Miquel Martí i Pol (1929-2003). En Rafel Fiol, professor de secundària del Departament de Llengua i cap pedagògic de secundària també, ens va proposar el poema Lletra a Dolors, commogut per la mort del seu pare ...\nEl poema del mes de gener de 2012. When the music’s over, de Jim Morrison. El proposa Pep Buades, “psicoinformàtic” de l’escola.\nPep Buades ens proposa començar l'any amb un “anglosaxó etern, ara novament, i com sempre, de moda”, JIM MORRISON, ja sabeu, mític vocalista nordamericà del grup The Doors, que just aquest any que acaba, el 2011, ha fet 40 anys de la seva mort. Morrison forma part del grup de ...\nEl poema del mes de desembre. DICIEMBRE ES SIEMPRE EXTRAÑO. L’ha escrit un de nosaltres, en David Gómez, professor del Departament de Socials de secundària.\nPer primera vegada en aquesta secció, el nostre Poema del Mes l'ha escrit un de nosaltres, en David Gómez, professor del Departament de Socials de secundària. Ens va enviar dos poemes, un que introdueix el llibre que està a punt d'editar-se, en català, i un altre, en castellà, que formarà ...


La Cotorra de la Vall: El ball de les enquestes davant el 26-J (X): Resum final al País Valencià\nEl ball de les enquestes davant el 26-J (X): Resum final al País Valencià\nQuan ha finalitzat el termini per a publicar enquestes, és el moment de realitzar un resum general. Com a conclusió dels sondejos una tendència clara: A la Valenciana, la confluència entre Compromís, Podem i Esquerra Unida li disputa al PP el seu lideratge a la Comunitat.\nHi ha un escó "extra" en la província de València, i l'obtenció beneficia a les formacions d'esquerres. Segons El Mundo, l'escó es disputaria entre el PP i A la Valenciana. Ambdues formacions empatarien en les tres províncies, amb un lleuger avantatge para “A la valenciana” a Castelló, que podria sumar un escó més. Segons aquesta mostra, PP i A la Valenciana obtindrien un 32% dels vots i entre 11 i 12 escons per als populars i 10 i 11 per a la confluència d'esquerres.\nEl País en el sondeig atorga dos escons més per a Compromís-Podem-Esquerra Unida, un a Alacant i un a València, mentre que el PSOE perd un representant per Alacant i el PP descendiria un lloc bé a Alacant o a València. “A la Valenciana” superaria als populars, quedant 11 a 10.\nEls mitjans conservadors, ABC i la Raó, mostren un PP més resistent, però el seu lideratge queda en perill en la província de València. El sondeig d'ABC presenta “A la valenciana” com la primera en escons per València, amb 6, i 10 en total en la comunitat, per darrere dels populars, que guanyen un escó a Alacant. La Razón pronostica una caiguda de la confluència “A la valenciana” en les tres províncies, però és el contrapès a la dreta.\nValència Plaza avança una resistència del PP, mentre que Compromís-Podem-Esquerra Unida manté el seu avanç en les tres províncies, amb un escó més a Castelló.\nEl PSOE i Ciutadans descendeixen i podrien guanyar o perdre un escó, bé per la província de València o per la d'Alacant, en funció del sondeig. Respecte a Castelló, les tendències es mantenen en tots els partits, però el PP i A la Valenciana poden disputar-se un diputat en aquesta província segons dos sondejos.\nEls socialistes, segons Levante-EMV i València Plaza, podrien recuperar un escó en la província de València. La resta d'enquestes vaticinen una caiguda del PSOE que pot perdre un escó en favor de Ciutadans. Així, ambdues formacions podrien empatar amb uns resultats d'entre 5 i 6 diputats en el total de circumscripcions valencianes.\nLa formació d'Albert Rivera segueix la mateixa tendència que el PSOE. En funció del sondeig, gana o perd un escó, disputat amb el PSOE en les províncies de València o Alacant, encara que en el sondeig d'El Mundo, Ciutadans podria perdre l'escó de Castelló.\nPublicat per La Cotorra de la Vall a 18:56


Remodelació urbanística de 30 mercats : OBRA Barcelona\nBrowse: Home » Remodelació urbanística de 30 mercats\nBarcelona és una de les poques ciutats del món que pot presumir d’una xarxa de mercats distribuïts de tal manera que tots els barris tenen un mercat a prop. Així doncs, els mercats són un dels trets característics de la ciutat i una peça clau per al comerç de proximitat. A partir d’aquest 2019 es duran a terme obres de remodelació urbanística en trenta mercats de Barcelona.\nCom serà aquesta remodelació urbanística?\nAmb una inversió d’11,4 milions d’euros, durant aquest any es realitzaran actuacions de millora i remodelació en tres de cada quatre mercats de la ciutat. Del conjunt de les obres destaquem cinc grans iniciatives que afectaran els mercats de la Boqueria, del Besòs, de Galvany, del Carmel i de la Mercè. A continuació us expliquem quins canvis es faran a cada un.\nMercat de la Boqueria: es duran a terme millores en el sistema d’extracció de fums, a la coberta dels bars del mercat i s’hi construirà una aula gastronòmica i de formació. Es preveu que aquestes tasques es realitzin entre els mesos d’octubre i febrer.\nMercat del Besòs: el Pla de barris del Besòs preveu una intervenció al mercat que consistirà a traslladar els magatzems de la planta del mercat per tal de millorar-ne la logística.\nMercat de Galvany: es desenvoluparà el projecte i els treballs previs per renovar-hi la coberta i es començaran les tasques per substituir l’estació transformadora elèctrica.\nMercat del Carmel: es preveu l’enderroc de dues illes parades a la part central de la planta de vendes que permetrà que el mercat disposi d’un espai de dinamització i activitats.\nMercat de la Mercè: es renovarà la façana principal pel passeig de Fabra i Puig.\nImportància de la remodelació dels mercats\nÉs molt important tenir cura del patrimoni de la ciutat de Barcelona. D’aquesta manera, adequar les instal·lacions i millorar l’accessibilitat i sostenibilitat dels mercats de la ciutat són factors primordials per mantenir-ne les bones condicions. Alhora, és important ressaltar que per tal que els mercats siguin més accessibles, es duran a terme accions per millorar-ne la seguretat i també els aspectes tècnics i funcionals als accessos, els vestíbuls, les portes o els entorns.\nL’estalvi energètic i la sostenibilitat també són factors importants en aquests edificis. D’aquesta manera, es faran obres a dotze mercats, per exemple, per millorar-ne l’aïllament tèrmic. Tanmateix, en diversos mercats es faran actuacions per modernitzar els elevadors o potenciar l’activitat comercial.\nFinalment, a Barcelona s’estan fent quatre remodelacions integrals de mercats, amb una inversió de 7,4 milions d’euros. Aquests són el Mercat del Bon Pastor, el Mercat de la Vall d’Hebron, el Mercat de Sant Andreu i el Mercat de l’Abaceria.\nTags: mercats Barcelona, Rehabilitació\n← Llum verda al projecte d’obertura i urbanització del carrer Josep Estivill\nEl pop gegant: nou espai de jocs infantils →\nActualitat rehabilitació OBRA Rehabilitació Actualitat arquitectònica Barcelona patrimoni arquitectònic Barcelona Arquitectura Rehabilitació arquitectònica


Salt del Cargol | Natura Local\nUnes de les característiques d’aquest recòndit i ombrívol indret, més enllà de l'enrevessat salt que l’aigua ha anat formant a la canaleta per on baixa, és la gran quantitat de cortina vegetal que forma la falguera anomenada capil·lera o falzia vera, ja que les condicions ambientals en són les propícies. Així doncs, viu, principalment, en indrets restringits sobre roques i parets calcàries molt humides d’ambients amb regalims, com és el cas. Aquí en forma una extensió poc habitual, de qui rau la peculiaritat del cas.\nD’aquesta planta, com totes les falgueres, no n’espereu veure’n ni flors, ni fruits, ni llavors, ja que es reprodueix per espores, un sistema propi de plantes molt antigues. El que seria l’arrel, es diu rizoma, sistema propi de totes les falgueres, també, d’on en neixen vàries fulles.\nDe les fulles se’n pot fer un xarop refrescant: es bullen a foc lent, i al suc que en resulta, s'hi afegeix el doble del seu pes de sucre. És una planta que tradicionalment s’ha utilitzat per fer-ne preparats pectorals per a fer facilitar l’expulsió de secrecions mucoses pulmonars. També s’ha utilitzat, a causa de la seva vistosa fulla, com a planta ornamental i en rocalles humides de jardins.


Nou equip directiu | Institut Rafael Campalans\nAmb aquestes línies us fem saber que des de l’1 de juliol de 2017 l’Institut Rafael Campalans compta amb un nou equip directiu, us presentem els seus membres i reiterem la nostra voluntat de continuar treballant estretament amb tots vosaltres.\nFinalitzat el mandat com a directora de Roser Sidera, a qui agraïm el mestratge, la feina i el compromís amb el centre educatiu que ha liderat durant nou cursos, jo mateix, Pere Parramon, i després del preceptiu procés de selecció, he estat nomenat director pel Departament d’Ensenyament de la Generalitat de Catalunya. Al meu costat, al nou equip directiu, compto amb Rafel Martí –cap d’estudis–, Esther Gispert –coordinadora pedagògica–, Anna Torrent –secretària– i Rubén Martínez –cap d’estudis adjunt de Cicles–. Continuem treballant, doncs, amb el professorat, l’alumnat, les famílies, el personal d’administració i serveis, les institucions i empreses perquè, com va dir Rafael Campalans el 1933, «El futur –com sempre– està absolutament a les nostres mans». En aquesta tasca, que acceptem amb humilitat i vocació de servei, però alhora amb il·lusió i fortalesa, entenem que la complicitat amb tos vosaltres continuarà essent una satisfacció i un motiu de progrés. Quedem, per tant, a la vostra disposició.


4t Premi Jordi Comas de Recerca Local – Arxiu d'actualitat local\n4t Premi Jordi Comas de Recerca Local\nPresentació de propostes d’investigació fins al 31 d’octubre\nL’Ajuntament de Castell-Platja d’Aro, mitjançant la Biblioteca M. Rodoreda (BMR), convoca el 4t Premi Jordi Comas de Recerca Local (pdf) al millor projecte inèdit d’investigació –individual o col·lectiu- sobre el municipi, dotat amb 3.000 euros i amb la possibilitat de publicació en format de llibere. El concurs és obert a qualsevol àmbit (geografia, història, economia, turisme, aspectes socials, esportius, culturals, mediambientals, biografies, folklore…), i les propostes es poden lliurar fins al 31 d’octubre d’enguany.\nEl veredicte del jurat es farà públic la tercera setmana de desembre de 2015, i el treball final cal lliurar-lo just un any més tard, a finals de 2016. El jurat està format pels regidors/es de Cultura i de Joventut de l’ajuntament, el director de la revista Gavarres, i l’editor de la Revista del Baix Empordà. El jurat, que es reserva el dret de declarar desert el premi.\nEls projectes han de tenir una extensió màxima de 10 pàgines amb els objectius, la metodologia, el pla de treball, les fonts d’informació i la bibliografia, i el currículum de l’autor/s. No s’admeten obres que hagin obtingut altres beques per a la realització del mateix treball. El premi ha adoptat el nom de Jordi Comas i Matamala (1945-2012), en record a aquest empresari de l’hoteleria i la restauració amb diversos establiments al municipi, que va ocupar la presidència de múltiples entitats turístiques i econòmiques, i que fou regidor a l’ajuntament i membre del Patronat de Turisme Girona–Costa Brava.\nAnteriorment s’han guardonat les propostes S’Agaró i l’arquitecte Rafael Masó: la ciutat-jardí de Castell-Platja d’Aro · Arquitectura, urbanisme i paisatge noucentista al Mediterrani, de José Javier Guidi Sánchez i Sílvia Gómez Bermejo (2014). Deutors i creditors a l’Edat Mitjana · El rol del crèdit a la comunitat rural de la Vall d’Aro al segle XV, de Xavier Marcó; i Guerra i revolució a Castell-Platja d’Aro, de Jordi Bohigas (2013); i Nit d’Aro – L’evolució de les sales de festes i discoteques a Platja d’Aro, de Xavier Castillón (2012).\n4t Premi Jordi Comas de Recerca Local added by Redacció on 01/06/2015


Kasuga Taisha (春日大社) | Viatges pel Japó\nKasuga Taisha (春日大社)\nPosted 20 febrer 2011\nFiled under: Kansai (関西), Monuments, Nara (奈良), Pref.Nara (奈良県) | Tags: Japó (日本), Kansai (関西), Temple shinto (神社) |\nA la ciutat de Nara, mentre va ser capital del Japó, es van construir nombrosos temples de gran importància. Anteriorment ja us vaig parlar de Tôdaiji, el temple budista més gran de la ciutat, i avui us parlaré de Kasuga Taisha, el temple shintoista més gran de tot Nara.\nKasuga Taisha no es tan espectacular com Tôdaiji al no tindre estàtues gegantines ni un edifici espectacular, i de fet si no saps que està allà realment es relativament fàcil que passis pel davant pensant que no es tracta més que d’un altre temple de la infinitat que pots trobar a la zona. També te l’inconvenient que es troba en una de les zones més llunyanes del parc de Nara, i el cansament pot fer que ni tan sols hi arribeu, però no per això evitareu trobar-vos amb infinitat de visitats, tant turistes com creients (es molt actiu pel que fa a celebrar cerimònies religioses, i fins i tot us podeu topar amb alguna en mig de la visita).\nKasuga Taisha va ser fundat fa uns 1200 anys, poc després que la capital es traslladés a la ciutat. Els edificis principals es van dedicar a les deïtats Takemikazuchi-no-mikoto i Futsu-nushi-no-mikoto, dos deus que van realitzar grans fites durant la fundació de la nació japonesa, i els ancestres divins del clan Fujiwara (Ame-no-koyane-no-mikoto i la seva consort Hime-gami). De fet, en el passat el temple acollia el uji-gami (deu tutelar o patró) del clan Fujiwara, però actualment compta amb una gran comunitat de fidels entre els habitants de Nara.\nDes de la seva fundació el temple ha merescut una atenció especial per part de la família imperial, existint nombroses anotacions històriques sobre visites de la família imperial. A més a més, a causa de la seva funció com a repositori del uji-gami Fujiwara, el temple ha estat visitat habitualment per regents, ministres i caps de clans importants.\nLes connexions entre Kasuga Taisha i el temple budista de Kofukuji, que ja eren fortes al ser, respectivament, el uji-gami i el uji-dera (temple familiar) del clan Fujiwara, es van aprofundir encara més per l’influencia del moviment sincronitzador Honjisuijaku entre el shintoisme i el budisme, cosa que va afavorir la seva propagació pel país.\nAl temple tenen lloc diversos festivals al llarg de l’any, sent potser el més important el festival de primavera que te lloc el 13 de Març, que compte amb la presencia d’un missatger imperial.\nPel que fa a la construcció pròpiament dita, tot i estar formada per més d’una trentena d’edificis, el bloc principal que es pot visitar pot semblar una mica “poca cosa” a primera vista, on el més sorprenent son realment les més de 3000 llanternes de tot tipus de materials que estan penjades en diverses parts del temple, formant veritables avingudes de llums que s’il·luminen en la seva totalitat el 3-4 de Febrer i el 14-15 d’Agost. La resta del temps es poden veure penjades, malgrat que en una sala fosca es mantenen una bona quantitat constantment enceses. Aquestes llanternes mostren els noms de persones d’arreu del país, pertanyents a tots els nivells de la societat i tot tipus de professions, servint de testimoni mut de les profundes arrels de les seves antigues creences entre la gent comú.\nAnteriorment he dit que Kasuga Taisha es troba a la zona més allunyada del parc i que potser hi arribis amb un empatx de temples, però tot i així mereix la pena arribar-s’hi (tampoc està a tanta distancia) i, si esteu realment empatxats de temple, sempre podeu tindre un lleuger besllum de l’espectacle de llanternes i una visió general de la part frontal del temple des de l’entrada, a on es pot accedir sense necessitat de pagar l’entrada a la resta del recinte.\nLloc: Nara (Pref.Nara)\nCom arribar-hi: el temple de Kasuga Taisha està situat en l’extrem més allunyat del parc de Nara tenint en compte la direcció des de on vindreu en cas d’arribar a Nara amb el tren JR, però com tots els temples de la zona, es fàcil arribar-hi mentre es recorre el parc.\nÀlbum Flicker: http://www.flickr.com/photos/shordl/sets/72157625390489357/\n« Shinsekai (新世界)\nLa façana marítima de Kobe »


Les eres són un bon testimoni de l'expansió que assoliren els cultius cerealístics a Mallorca. No hi ha possessió o casa de pagès que no tengui una era a les proximitats i en realitat les podem trobar a tot arreu, des de vorera de mar fins a prop dels cims de la Serra. En són exemples les eres del porxo des Vent (Teix) i del porxo de sa Mola (Massanella), ambdues fregant els mil metres d'altura.\nPer a bastir una era únicament es requerien dues condicions: la primera la possibilitat, per mínima que fos, de sembrar blat, civada o ordi, als terrenys circumdants. La segona, tenir una exposició al vent suficient per permetre separar el gra de la palla després d'acabar de batre, feina que es realitzava en els calorosos mesos d'estiu.\nLa toponímia que ha generat aquest element etnològic es caracteritza per la presència d'un determinant que habitualment és el nom de la possessió (era de Son Albertí) o un antropònim (era d'en Gustí Cireró, era d'en Verdura, era de na Salema). Altres noms ens informen de la seva localització (era des coll des Clotassos) o d'una característica (s'era Gran, s'era Nova), o d'eres que es feren servir en el passat (Era Vella de Son Jordi). En fi com a molts altres genèrics trobam nombroses variacions: plurals (ses Eres), diminutius (ses Eretes), despectius (ses Erasses). Altres noms tenen una sonoritat singular: s'era des Músic, s'era Llobera, s'era de ses Eretes.\nTambé tenim eres de llegenda. A les Rondalles Mallorquines (Tom XXIV) es descriu el que succeí a s'era de sa Badalona. Aquí un grup de cristians organitzà un ball de bot ben vitenc per distreure als moros del castell de Santueri, que embadalits no se'n temeren d'un atac sorpresa i perderen la fortalesa. Per fugir es llençaren amagant el cap dins una alfàbia, enganats per un porqueret. Aquesta seria l'explicació popular de l'abundància de trossos de test i d'ossos a baix dels penya-segats del castell.\nL'era més famosa, s'era d'Escorca, és en realitat un gran avenc que segons la tradició es formà al terreny quan un grup de pagesos que hi treballaven no mostraren el respecte degut al sagrament que era transportat pel veí camí de Lluc i foren engolits per la terra. Una tradició similar es conta de s'era Esfondrada a Sencelles.\nSi avui mossèn Miquel Costa i Llobera decidís acostar-se a s'era d'Escorca cercant la inspiració pel poema que recrea la llegenda i que s'inclou al volum Tradicions i Fantasies, potser canviaria la poesia per una denúncia davant el Seprona. L'avenc fou aprofitat durant molt d'anys com a femer i ara no és més que un antic abocador incontrolat. Això sí, rodejat d'un paisatge de llegenda.\nEra des porxo des Vent (Teix)


Els vins de Vila i Terroir fan de Tast amb Llops un nou èxit – El Vallenc\nHome/Receptes/Els vins de Vila i Terroir fan de Tast amb Llops un nou èxit\nEls vins de Vila i Terroir fan de Tast amb Llops un nou èxit\nBy Helder Moya Jardim|2018-05-11T12:01:14+00:0011/05/2018 12:01|0 Comments\nTast amb Llops tanca amb èxit l’edició 10+2 amb la participació de prop de 300 persones, més de 80 vins i 20 cellers. Les entrades per a aquesta nova edició es van esgotar tres setmanes abans de la cita del passat 5 de maig, com l’any passat, que l’Hotel Cal Llop, que és l’organitzador de l’esdeveniment, va haver de penjar el sold out un mes abans de la cita a Gratallops.\nL’interès per participar en el certamen enològic més antic, que s’organitza en paral·lel a la Fira del Vi de Falset, ha crescut en els últims anys i des de l’organització es valora molt positivament però es vol mantenir l’estil, el nivell i la qualitat dels vins i dels elaboradors participants, sempre per sobre de la quantitat. En aquesta edició, a més a més dels Vins de Vila, també s’han pogut tastar vins de Terroir d’altres municipis de la DOQ Priorat com Porrera, vins de la DO Montsant, Canàries, Penedès, Navarra i Alemanya.\nEls elaboradors de Gratallops són no obstant el nucli de la cita, que va néixer amb la voluntat d’apropar els vins singulars i autèntics del municipi al públic final i en especial als wine lovers d’arreu del país.\nEls assistents destaquen el valor de l’entorn tranquil i amb vistes a les vinyes, la qualitat dels vins i la possibilitat d’intercanviar converses amb els elaboradors durant Tast amb Llops, així com retrobar-se any rere any amb alguns dels impulsors dels grans vins de la DOQ Priorat de Gratallops com l’enòleg René Barbier, padrí de la cita.\nL’objectiu del Tast amb Llops és promocionar i posar a l’abast del públic grans vins elaborats pels cellers de Gratallops, centre neuràlgic de la DOQ Priorat, als quals normalment costa accedir. Són vins de petites produccions difícils d’aconseguir pels canals de distribució habituals, ja sigui per la seva exclusivitat o pel seu preu.\nEl denominador comú dels vins de poble de Gratallops són les varietats autòctones amb les quals es creen, bàsicament garnatxes i carinyenes, i les característiques edafològiques de la zona, que no es poden entendre sense considerar la gran influència dels terres de pissarra i les peculiaritats climàtiques del municipi.\nFa més de 20 anys, quatre enamorats de la viticultura emprengueren la revolució del Priorat i el varen col·locar al centre d’atenció del món del vi. Aquest moviment va originar debats fonamentals al voltant de la cultura vitivinícola de la regió i de tot Espanya.


Contractació de l'orquestra Parfills\nCHOCOLAT Grup és una formació de músics amb més de 25 anys d'experiència com professionals de l'espectacle. Alguns dels seus membres han format part en bandes i orquestres emblemàtiques d'àmbit nacional, com ara "La Maravella", "La Plateria" o "Bossanova".\nEl seu ampli repertori està creat i pensat per festes populars, de revetlla i celebració, compta amb una diversitat de balls: Txa-txa-txa, pasdoble, cúmbia, salsa, merengue, swing i pop nacional ( entre d'altres ), així com un repertori de fi de festa amb aquelles cançons que sonen a la ràdio, actuals i de moda.\nL'Orquestra PARFILLS és una formació musical de 10 components guardonada per la Corporació Catalana de Ràdio i Televisió (CCRTV) al programa Éxit de TV3 l'any 1998 que es va crear a finals dels anys 80 i ja porten un rodatge important amb anys d'experiència sobre els escenaris de tot Catalunya.\nÉs una de les orquestres més versàtils que es pot adaptar al teu tipus de festa o esdeveniment ja que ofereix concerts de tarda, balls de tarda, balls de festa i fins i tot balls amb repertori adaptat al català. Components: 4 cantants (2 masculins i 2 femenins), guitarra, baix, saxo, teclats, bateria.\nOrquestra Parfills actuan en directe!\nParfills directe 3\nOrquestra Parfills 4


Pont aeri de Berlín - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nMonument al pont aeri a Tempelhof (Berlín)\nMonument a la base aèria de Rhein-Main amb un Douglas C-47\nEl pont aeri de Berlín és un mecanisme que les forces d'ocupació britàniques i americanes van fer servir durant la guerra freda per abastir Berlín Oest d'aliments i mercaderies després que l'URSS decretés el bloqueig de Berlín l'1 d'abril de 1948 i va durar del 25 de juny de 1948 al 12 de maig de 1949.\n1.1 Bloqueig de Berlín\n1.2 Rècord històric\n2.2 Alemanya Occidental\nBloqueig de Berlín[modifica]\nEl cap de l'administració militar soviètica a Alemanya, Vassili Danilòvitx Sokolovski, va ordenar l'1 d'abril de 1948 el tancament provisional de les fronteres de la zona d'ocupació soviètica, com a reacció a la fusió de les altres tres zones d'ocupació (americana, anglesa i francesa), ja que això suposava, des del punt de vista soviètic, un trencament dels acords de la Conferència de Potsdam.\nAl contrari que amb les connexions terrestres amb Berlín, hi havia un acord explícit quant als corredors aeris que permetia els Aliats d'usar-los lliurement. Les forces aèries americanes i britàniques ja abastien per aire les seves tropes a Berlín Oest, i van decidir ampliar massivament aquests enviaments per abastir els ciutadans de la ciutat.\nEl 25 de juny el general Clay ordenà la posada en marxa del pont aeri, i el 26 de juny el primer avió de les forces aèries americanes va aterrar a l'aeroport Tempelhof de Berlín, començant així l'operació Vittles. L'operació Plain Fare, de l'exèrcit de l'aire britànic, va iniciar-se dos dies després. Durant el bloqueig de la part occidental de Berlín, el seu alcalde, Ernst Reuter (SPD), es va convertir en un símbol de la voluntat berlinesa de resistència contra el comunisme. El seu discurs davant les ruïnes del Reichstag, en el qual va apel·lar a la comunitat mundial a no deixar sucumbir Berlín Oest ("... Pobles del Món! Mireu aquesta ciutat! ..."), va tenir repercussió a tot el planeta.\nEl pont aeri començà amb l'enviament de 750 tones de mercaderies al dia. Gràcies a la reorganització duta a terme pel general William H. Tunner, que va assumir la direcció del pont aeri poques setmanes després del seu inici, a finals de juliol de 1948 ja s'havien arribat a les 2.000 tones diàries. El 16 d'abril de 1949 es va establir el rècord amb 11.740 tones i 1.398 vols en un sol dia. A més de materials de construcció per als aeroports, els enviaments constaven principalment de blat, carbó (com a combustible i per a la producció d'electricitat), benzina i medicaments.\nVa ser possible enviar aquestes quantitats enormes de productes gràcies a un sistema molt ben dissenyat. Es van utilitzar tres corredors de sentit únic: el del nord i el del sud per a trajectes cap a Berlín Oest i el corredor central de tornada. Cada corredor comptava amb cinc altures diferents i cada pilot tenia un intent únic d'aterratge. Si no ho aconseguia, havia de tornar amb càrrega inclosa. Aquest sistema possibilità que aterrés a Berlín un avió cada tres minuts, i el temps de parada a l'aeroport es reduïa a mitja hora.\nA més d'americans i britànics, amb el temps s'hi van afegir Austràlia, Nova Zelanda, el Canadà i Sud-àfrica. França no hi va poder participar perquè el seu exèrcit estava ocupat a la guerra d'Indoxina. La seva contribució al projecte va ser la reconstrucció de l'aeroport de Tegel en un temps rècord de quatre mesos.\nUna anècdota curiosa la protagonitzà el pilot Gail Halvorsen amb el seu avió Rosinenbomber (Bombarder de panses). El pilot americà va tenir la idea de llançar poc abans d'aterrar, lligades a un mocador, preses de xocolata que rebia de la seva família dels EUA. Quan la premsa berlinesa se'n va assabentar i se'n féu ressò, tots els altres pilots van sumar-se a la iniciativa, i van començar també a llançar petits paquetets amb xiclets, xocolata o panses, que els infants de la ciutat esperaven encantats. Aquesta acció es coneix amb el nom d'Operació Little Vittles.\nL'URSS, en veure que els americans i els britànics garantien l'abastiment de Berlín Oest mitjançant el pont aeri, i que teòricament podien seguir duent-lo a terme indefinidament, van acabar aixecant el bloqueig sobre la ciutat el 12 de maig de 1949 a les 0:01 hores.\nEn total es van enviar 2,11 milions de tones de mercaderies, d'entre les quals 1,44 milions eren de carbó, 490.000 eren queviures i 160.000 eren materials de construcció. Les mercaderies, en arribar a Berlín, s'havien de pagar als Aliats; per exemple, el general Clay va establir un preu de 100 dòlars per cada tona de carbó. Durant els 278.228 vols hi va haver alguns accidents mortals, en els quals 41 britànics, 31 americans i 8 alemanys van morir. D'altra banda, moltes persones van morir durant el bloqueig de Berlín Oest de fam o de malaltia, especialment de tuberculosi.\nDes de 1951 hi ha un monument recordatori d'Eduard Ludwig a la Platz der Luftbrücke (plaça del Pont Aeri), davant de l'aeroport de Tempelhof de Berlín. Les tres punxes de la part superior simbolitzen els tres corredors aeris. Un monument bessó es troba a la base aèria de Wietzenbruch, prop de Hannover, així com una reproducció de mida natural a l'antiga base aèria Rhein-Main contigua a l'aeroport de Frankfurt. A la inscripció en aquest monument hi diu: "Van donar la vida per la llibertat de Berlín al servei del pont aeri 1948/1949". A sota hi ha gravats el nom i la gradació del morts en els accidents aeris.\nA Berlín es van fer servir els aeroports de Gatow (sector britànic), Tempelhof (sector americà) i Tegel (sector francès).\nA més, també es van utilitzar hidroavions per al transport de carbó i sal, que aterraven al riu Havel i al llac Grosser Wannsee.\nEls americans s'enlairaven principalment des de les seves bases a Wiesbaden i a Frankfurt. Els britànics ho feien des d'aeroports situats a la seva zona d'ocupació, com ara Celle, Faßberg i Wunstorf. Els hidroavions britànics sortien de l'Elba prop d'Hamburg.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Pont aeri de Berlín\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Pont_aeri_de_Berlín&oldid=23580535»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 19 maig 2020 a les 12:48.


Actualitzada 21/07/2021 a les 09:57\nAmb vint-i-cinc anys de carrera a les espatlles, el trio –ara quintet– de Barcelona va sortir a menjar-se l’escenari flotant sobre les aigües com si fos el seu primer dia i a fer gaudir el públic que omplia les dues grades supletòries afegides per a l’ocasió.\nConcert de gala. Concert de dues hores en què Sidonie va demostrar per què és un dels grans grups del rock del nostre país. O de rock indie, per ser més precís. Solvència demostrada, talent, imaginació i passió. Van començar amb tres clàssics (Persona, Nuestro baile del viernes i Fascinado), i van seguir intercalant temes del seu darrer disc, El Regreso de Abba, amb un repàs als més populars de la seva carrera, mentre Marc Ros destensava els nervis inicials i fins i tot s’atrevia a recitar un poema de Maria-Mercè Marçal sobre una base musical de rock psicodèlic.


Creen una xarxa de voluntaris per fer mascaretes a les Borges del Camp | Diari de Tarragona\nCreen una xarxa de voluntaris per fer mascaretes a les Borges del Camp\nL’Ajuntament compta ja amb una quinzena de voluntaris. El material l’han posat ADZnadons, Industrial Algodonera i La Bugaderia Industrial\n26/03/2020 13:47 | Actualizado a 05/04/2020 11:43\nDurant el procés d’embossament de mascaretes. FOTO: CEDIDA.\nArran la recepció d’una donació de material per elaborar mascaretes, l’Ajuntament de les Borges del Camp ha impulsat la iniciativa ‘Mascaretes per a les Borges del Camp’. La donació la van rebre de les empreses ADZnadons, Industrial Algodonera i la Bugaderia Industrial Les Borges. A hores d’ara, estan buscant voluntaris del municipi per tal de confeccionar més mascaretes, tot i que en poc temps han arribat a una quinzena de voluntaris (fins a la darrera consulta feta pel Diari).\nLes mascaretes estan tallades i a punt per iniciar la confecció. «La iniciativa es va muntar fa tan sols prop d’una setmana i centralitzem les trucades de tot aquell que vulgui ajudar a través de l’Ajuntament. Les persones que se sumen han de saber cosir i tenir màquines. Per complir amb totes les mesures preventives i evitar contagis, les persones que sol·liciten participar reben per part dels agents de les Brigades el material pertinent, així com les instruccions per fer les mascaretes. Són molt senzilles», descriu la regidora de Benestar Social, Família i Salut de l’Ajuntament de les Borges del Camp, Maria Vilà.\nEl projecte està implicant força gent i la difusió mitjançant xarxes socials es propaga ràpidament. «Les empreses que ens proporcionen el material són de confiança i del territori. A més, tenen una filosofia i valors importants, com ara la reutilització i el respecte al medi ambient. En el cas de ADZnadons, s’elaboren bolquers de tela reutilitzables», afegeix Vilà. Ara hi ha necessitat de mascaretes i la resposta dels vilatans està sent clau. «Calen moltes mascaretes. El teixit de voluntaris començarà amb fils blancs i acabaran posant-hi de colors», assenyala la regidora. Vilà esmenta que hi ha molt de compromís. «Tenim prop de 2.200 habitants aproximadament a les Borges del Camp i volem ser al costat de tothom. Per això, hem habilitat el telèfon de l’Ajuntament per oferir un servei centralitzat per a totes aquelles persones grans i més vulnerables. L’objectiu és conèixer totes les seves necessitats i proporcionar-los ajuda, sigui portant la compra a casa seva o els medicaments de la farmàcia», aporta.\nPel que fa a les empreses subministradores de material per fer mascaretes, tenen una àmplia experiència en el món dels teixits. En el cas de ADZnadons porten una botiga en línia des d’on venen bolquers i altres elements absorbents i protectors; en el cas de Industrial Algodonera, fa més de cent anys que hi és al negoci de la fabricació de cordons, cintes i fil de prolipopilè; i, la Bugaderia Industrial Les Borges s’ha dedicat durant trenta anys al sector de la bugaderia.\nUn centenar més per a Secomsa\nL’Associació Cultural de Dones Borgenques de les Borges del Camp ha confeccionat 100 mascaretes amb roba de cotó i les ha donades a Secomsa per a què el personal al servei de l’empresa pública comarcal pugui anar convenientment protegit a treballar, tant en el servei de recollida de residus com en la gestió de les plantes de tractament de matèria orgànica i de fracció resta. L’entitat ha respòs així la demanda de l’empresa comarcal davant les dificultats sanitàries.


Carrer Porvenir – AVV Coll i Pujol\nInici › Història › Carrer Porvenir\nEl Carrer vist pels veïns\nLa Vita fa una descripció del Carrer Porvenir.\nEl carrer on jo ‘estic és el que a mi més m’agrada. Caminent amb els ulls clucs coneixeria les cases, fins i tot sentint només el soroll de parar la taula. Les cases del meu carrer són les més solejades, cada una amb el seu estil, són les que a mi més m’agraden.\nVita (91 anys)\nAlguns dels seus veïns encara recordem com era abans de que es produís la semi destrucció de la via, a causa de la construcció de l’autopista a finals dels anys seixanta, i posteriorment del seu lateral.\nNo va ser fins el 2010 que es van fer els actuals acabats que afegits a arbres i unes voreres més amples, van donar un bon aire a la via, on actualment conviuen les cases baixes que hi queden amb vivendes de més alçada.\nAra tot el carrer i els veïns de l’entorn estem esperant la millora de la zona amb la remodelació del descampat de l’antiga foneria, “el camp d’en Marcel·lí” com se li deia popularment.\nAquest nom es la forma castellana d’avenir, esdevenidor, futur. Durant el segle XIX i els primers anys del segle XX era molt freqüent l’ús d’aquesta paraula en un sentit útopic per expressar el desig d’un futur millor, en un cas paral·lel a l’ús del mot progrés com a manifestació de confiança en els avenços industrials. En el cas concret del carrer, van ser les autoritats municipals les que li van donar aquest nom en resposta a la demanda d’identificació plantejada pels veïns.\nExtret del llibre “TOTS ELS CARRERS DE BADALONA”


Ges Avall (El bloc d'Enric Xicoy i Comas): Carta oberta a l'alcalde de Torelló\nHaha, molt bo, Enric. És realment impressionant que l'Ajuntament voti una cosa (no a la consulta) i al cap de quatre dies en proclami una altra (el dret a les consultes). Són uns cracks.\n27 de novembre, 2009 09:13\nToni Font ha dit...\nMolt ben reflexionat. Un 10 d'escrit!\n27 de novembre, 2009 09:38\nTotalment d'acord Enric. Jo hi afagiria que la regidoria responsable d'aquest reglament, Ciutadania Activa, és responsabilitat d'una persona de CiU i tot i que ella va votaria a favor tres regidors del seu grup es varen abstenir essent un d'ells 1er tinent d'alcalde el Sr. Lluís Bassas. Aquesta actitut del Sr.Franch i com està portant tot el procés demostra que no té cap respecte envers la ciutadania i que CiU dins del govern de Torelló no hi pinta res. Vull pensar que hi ha regidors de CiU que no estan gens d'acord amb el que està fent el PSC liderats per l'alclade i la diputada Flora i secundats pel seu possible daufí el Sr.Galobardes. Perquè si no és així ja seria el colmo!!!!!!\n27 de novembre, 2009 11:08\nPot dir-se més alt però no més clar.\n27 de novembre, 2009 13:19\nPere Franch ha dit...\nSeria interessant veure què diu l'alcalde a les preguntes que planteges. Segur que no té arguments, perquè la seva contradicció queda perfectament exposada en aquest post, Enric.\n27 de novembre, 2009 13:54\nRAQUEL SERRA ha dit...\nEm vaig fer les mateixes preguntes quan vaig rebre a casa meva el mateix "Reglament...". No té sentit fer arribar a totes les cases informació sobre el dret a participar,... i per altra banda no donar l'oportunitat de fer-ho en el tema de la consulta sobre la independència. Aquestes teves reflexions estan molt ben plantejades, et donc el meu suport, personalment m'agradaria que li arribessin al Sr Franch.\n02 de desembre, 2009 16:18


Laura's dream: Bosc d'arbres despullats\na mi m'agrada molt, com l'època i el fred. És el que toca...\n17 de novembre de 2007 a les 19:57\nHola, acabo de descobrir el teu blog. Dius que han obert una botiga prop de casa teva, es a Barcelona?\n18 de novembre de 2007 a les 10:41\nBé, no sé si veuràs aquest comentari i com no tens cap blog relacionat, t'haig de comentar que la botiga que menciono és al barri de Sant Andreu a Barcelona, a mi m'agradaria dir-li el meu poble, ..., molt llarg d'explicar. La botiga en qüestió és de la franquícia del Fil d'or i hi ha moltes a Barcelona. Com a Sant Andreu anavem una miqueta curts de merceria, per tots aquells qui coneixo ha estat una alegria.\n18 de novembre de 2007 a les 11:18\nA mí m'agrada, reflecteix l'hivern i els teus colors són els de l'hivern!!\nJa et vaig dir que quan jo vivia a Sant Andreu tb el reivindicava com a poble :))\n21 de novembre de 2007 a les 21:25


Escola Vitae, especialistes en la formació de tècnics esportius\nHome > Notícies Formació Esportiva > Noticies Educació > Escola Vitae, garantia de qualitat\nEscola Vitae, garantia de qualitat\nEspecialistes en la formació de tècnics esportius\nEscola Vitae som un centre educatiu destinat a educar i formar tècnics esportius, oferint cicles formatius en modalitat presencial i no presencial.\nActualment comptem amb cinc centres a Catalunya i un a Navarra, i projectem obrir nous centres tant a Catalunya com a Espanya. El nostre objectiu és contribuir en la millora de la pràctica esportiva, formant a futurs professionals del sector. A través dels diferents estudis de grau mitjà, grau superior i ensenyaments esportius de règim especial; preparem als estudiants tant en l’àmbit professional com personal, de manera que quan acabin els estudis, siguin i es sentin capaços de transmetre els coneixements i valors adquirits, i tinguin les eines necessàries per a integrar-se en el món laboral.\nUn Sistema de Gestió de Qualitat propi i eficient\nA fi de proporcionar un servei de qualitat que asseguri la satisfacció de tota la comunitat educativa (alumnes, famílies, professors, equips directius, entitats col·laboradores, personal d’administració i serveis, …) i basat en la millora contínua de tots els nostres processos, Escola Vitae ha desenvolupat i implementat un Sistema de Gestió de Qualitat d’acord amb la Norma UNE – EN ISO 9001: 2015 i amb l’objectiu d’aplicar-ho a tots els nostres serveis, en base a la següent proposta:\nASSEGURAR la confiança dels alumnes així com la de les seves famílies, i tota la comunitat educativa.\nGARANTIR un servei de qualitat i eficiència educativa en l’ensenyament de tècnics esportius.\nCOMUNICAR i fer partíceps d’aquesta visió a tota la comunitat educativa per assolir aquests objectius i metes.\nESTABLIR canals de comunicació permanents amb tota la comunitat educativa, recollint les seves aportacions i suggeriments, i integrant-los en la millora dels processos de l’escola.\nCOMPLIR amb tots els requisits aplicables, tant els que es deriven del servei prestat als interessats, com tots aquells que l’entitat consideri oportuns en el seu avanç cap a la millora contínua.\nLa Norma ISO 9001: 2015, elaborada per l’Organització Internacional per a l’Estandarització (International Standarization Organization o ISO), determina quins són els requisits per a que un Sistema de Gestió de la Qualitat sigui eficient, podent aplicar-se en l’organització interna de tots els centres i projectes Vitae.\nEspecialistes en formació 100% esportiva 0\nProjecte educatiu propi – IMAGINA 0


Sabeu què vol dir extrema dreta? Segons el diccionari és: “Tendència radical extremada dins una línia política de dreta”. Però els qui ja hem viscut un munt de dècades, sabem ben bé què vol...\nAhir vam poder veure la grolleria del tal Valls, que, fracassat a França, ho intenta en un país “inferior”, amb uns resultats molt magres. Això és l’antiindependentisme: l’autoodi.Mentrestant,...\nEl 2 de maig del 1519 moria Leonardo da Vinci. Fa doncs 500 anys. I ho hem de celebrar, homenatjant-lo i recordant-lo. Tothom sap que era pintor i que era inventor, però despuntava en totes les disciplines,...\nQuan un tigre persegueix una zebra, el pitjor que pot fer la zebra és arrencar a córrer: el tigre corre més que ella. El que ha de fer és córrer més que les altres zebres. Això és capitalisme pur:...\nQuè, senyora Álvarez de Toledo? Què farà de la seva denúncia a TV3, que ha marcat un golàs aquests dies electorals mentre vostè s’enfonsava? I vostè, senyora Arrimadas? Què en farà de la dimissió...


Sessió informativa dels tallers de Sofrologia a la Massana - FÒRUM.ad\nSessió informativa dels tallers de Sofrologia a la Massana\nOn: 19/09/13 14:45\nDins el programa del Voluntariat pel Benestar, el Comú de la Massana compta amb un curs de tècniques de relaxació a partir de les tècniques de la sofrologia, impartit per les especialistes Àngels Farré i Anna González.\nAquest divendres, 20 de setembre, es farà una sessió inicial, oberta a tothom, per explicar els objectius i avantatges d’aquesta disciplina, que utilitza tècniques de relació i d’imaginació com a mitjà per al desenvolupament del benestar psicofísic de l’ésser.\nEl taller que s’impartirà a la Massana cada dimarts, d’11 a 13 h, inclou el dibuix i la pintura com a mitjans per aconseguir la relaxació, introduint tècniques sofrològiques.\nSegons les sofròlogues Àngels Farré i Anna González, l’objectiu és desenvolupar la vida interior de les persones que assisteixin al taller, activant la capacitat de concentració, observació i contemplació de la bellesa com a fons de serenitat i creixement personal.\nEl programa inclou nocions senzilles de dibuix i pintura, a més de pràctiques de tècniques de relaxació sofrològiques.\nTots els qui vulguin conèixer més detalls d’aquest curs poden assistir demà divendres, les 19 h, a la sessió informativa que tindrà lloc a la Casa Pairal de la Massana.\nPrevious Post: Peramola celebrarà el 50è aniversari del ball de bastons i dels gegants i nans\nNext Post: La Duatló Ordino-Casamanya espera superar els 35 participants de l’any passat


Demanen que es desseque l'embassament de Ponent al Fondo per a reduir la població de carpa. 24-06-2020 | Samarucdigital\nDemanen que es desseque l'embassament de Ponent al Fondo per a reduir la població de carpa\nL'Associació d'Amics dels Aiguamolls del Sud d'Alacant (AHSA) sosté que la deterioració ambiental que pateix des de fa anys El Fondo és atribuïble, en bona part, a la sobrepoblació de carpa, Cyprinus carpio, que ha provocat la regressió de la major part de les aus aquàtiques d'aquest espai natural. Els ecologistes adverteixen que les perspectives per a la temporada reproductora són molt preocupants\nL'Associació d'Amics dels Aiguamolls del Sud d'Alacant (AHSA) s'ha dirigit a través d'un escrit a la Conselleria de Transició Ecològica sol·licitant que s'inicie la planificació del buidatge de l'embassament de Ponent al Parc Natural del Fondo, per a aconseguir un assecatge suficient que puga eliminar totalment la població de carpa present en aquest sector del Parc Natural.\nAHSA creu que després de la DANA, patida el mes de setembre passat, grans quantitats de carpa van acabar al Parc Natural del Fondo deteriorant l'ecosistema aquàtic d'aquest aiguamoll i que l'única mesura efectiva eficaç per a controlar la població de carpa és l'assecament dels embassaments.\nEl grup ecologista explica que donada la configuració dels embassaments, àmplies zones dels mateixos romanen inundades per la impossibilitat de ser evacuada l'aigua per gravetat, per la qual cosa el buidatge ha de coincidir amb les dates de més calor per a facilitar l'evaporació d'aqueixes restes d'aigua embassada.\nLa carpa, espècie exòtica invasora\nLa carpa Cyprinus carpio està catalogada entre les 100 espècies exòtiques invasores més nocives del món segons la Unió Internacional per a la Conservació de la Naturalesa UICN. La carpa, com altres espècies invasores de peixos, van ser reintroduïts amb finalitats recreatives de manera oficial per iniciativa de gestors de la pesca. És segurament un dels peixos més estés per l'acció de l'home. És present en més de seixanta països diferents dels cinc continents. Està inclosa en el Catàleg Espanyol d'Espècies Exòtiques Invasores per sentència del Tribunal Suprem a instàncies de CODA- Ecologistes en Acció, SEOBirdLife i AEMS- Ríos amb Vida\nL'alimentació de la carpa pot considerar-se omnívora (restes vegetals, insectes, crustacis alevins d'altres peixos, etc.), amb predilecció pels invertebrats bentònics, organismes que viuen en contacte directe amb el sediment en qualsevol cos d'aigua, riu, llac, llacunes i inclusivament, en fons marins. Els adults alcen les arrels i destrueixen la vegetació submergida, alcen el sediment i contribueixen en enterbolir l'aigua, amb efectes nocius en el creixement de plantes aquàtiques, els micròfits i moltes espècies de peixos i ocells aquàtics.\nPerjudicial per a l'ànec capblanc\nÀnec capblanc, Oxyura leucocephala. Foto: Manuel Pascual\nAHSA recorda en el seu escrit que entre les espècies més afectades es troba l'ànec capblanc Oxyura leucocephala una anàtid catalogada com en Perill d'Extinció que manté al Fondo un dels bastions imprescindibles per a l'espècie a Europa. Espècie que ha passat de nidificar 85 parelles en 2015 a 3. en 2018, encara que va tindre un repunt en 2019 amb 38 parelles. després de les mesures d'assecament d'un dels embassaments del Parc Natural que es van prendre després de l'estrepitós fracàs reproductor de 2018, en la qual es va perdre el 90% de les parelles reproductores d'aus aquàtiques respecte a 2015.\nAmics dels Aiguamolls adverteix que les perspectives per a aquesta temporada reproductora són molt preocupants i que podria tornar a tindre uns resultats devastadors per a espècies que es troben en una precària situació com l'ànec capblanc.\nAiguamolls Associació d’Amics dels Aiguamolls del Sud d’Alacant (AHSA) Carpa Catàleg Espanyol d'Espècies Exòtiques Invasores Conselleria de Transició Ecològica de la Generalitat Valenciana Cyprinus carpio DANA Ecologistas en Acción Espècies exòtiques invasores (EEI) Fondó d’Elx- Crevillent ictiofauna Oxyura leucocephala Parc Natural del Fondo. peix Ríos con Vida SEO/BirdLife Unió Internacional per la Conservació de la Natura (UICN) Zones humides


Menors compromesos | Consumer\nL'educació en valors és un recurs en alça per a buscar el compromís dels joves amb els problemes de la societat\nData de publicació: Dimarts, 23deJunyde2009\nQualsevol moment és bo per a comprometre’s amb la solidaritat. No hi ha una edat o una circumstància específiques, encara que algunes entitats aprofiten els centres escolars per a fomentar l’educació en valors. Sensibilitzar als joves és una inversió de futur molt rendible.\nImatge: Jeremiah Tran\nLa solidaritat no té edat. També els més joves volen ajudar als altres. Els agrada sentir-se útils. Un estudi realitzat per Llogarets Infantils SOS entre més de 18.000 escolars de tot el país confirma que nou de cada deu nens estan “encantats” d’ajudar a un company quan aquest els sol·licita suport per a realitzar els deures escolars. Les raons? Ho fan per a sentir-se “millor aconsegueixo mateixos o perquè creuen que és el que han de fer”.\nTan sols un 8% dels participants en l’estudi reconeix que presta la seva ajuda “a contracor” i un altre 3% afirma que, directament, ignora la petició. L’estudi, titulat “Sumant valors: Il·lusió + Col·laboració = Progrés”, intenta mostrar el comportament i les percepcions dels més petits respecte a aquests factors. Així, a més de les dades esmentades, revela com el 39% dels nens considera que el que més il·lusió els fa és ajudar als altres, mentre que un 30% reconeix ser més feliç quan juga o rep regals (28%). Una xifra similar a la de menors que s’esforcen per ser millors persones.\nAquest estudi s’emmarca en un programa d’educació en valors impulsat per l’entitat, que durant aquest curs escolar ha celebrat la seva onzena edició. L’objectiu és transmetre als nens valors sòlids perquè comprenguin la seva importància i es converteixin en ciutadans “compromesos i responsables”.\nEscola i drets humans\nL’escola és un dels principals llocs d’aprenentatge per als nens. Per això, algunes entitats l’aprofiten per a impulsar des d’ella iniciatives solidàries. La d’Amnistia Internacional (AI) consisteix en un nou projecte denominat Xarxa d’Escoles pels Drets Humans. Dirigit a estudiants d’entre 14 i 18 anys, pretén fer del centre un espai de reflexió sobre els drets propis i de les altres persones.\nS’aprofita el marc participatiu i interactiu dels centres per a proposar diferents activitats que ajudin a posar en comú les opinions dels joves sobre els drets humans. No hi ha normes fixes. “Pertànyer a la Xarxa és un compromís flexible que pot adequar-se a les possibilitats i expectatives de cada centre”, assenyala AI.\nProfessors, alumnes i pares estan convidats a prendre part en aquest programa. Hi ha tres maneres diferents de participar:\nUn dia per a celebrar. Es proposen diverses dates de dies commemoratius perquè els centres celebrin amb activitats relacionades amb els drets humans. Algunes de les propostes són el Dia dels Drets del Nen, el Dia Internacional de la Pau o el Dia dels Drets Humans.\n“Una postal, una vida”. El programa anima als joves a enviar una postal a les zones on treballa AI per a reclamar la protecció, en diferents llocs del món, dels menors que són víctimes de violacions als drets humans.\nXarxa d’Acció Júnior. Mitjançant aquest programa, cada centre rep informació periòdica del cas d’un menor sobre el qual l’entitat treballa. Aspira a crear una comunitat global de defensors de drets humans i, amb aquesta intenció, s’espera que els membres de la xarxa enviïn cartes, faxos o correus electrònics a les autoritats competents per a sol·licitar la seva intervenció.\nCampament de valors\nL’educació en valors dels petits rep un tracte especial. Per això Creu Roja Joventut de la Comunitat de Madrid ha organitzat durant la segona quinzena de juliol un campament específic sobre aquesta matèria. Està dirigit a joves entre 7 i 16 anys, als quals ofereix un espai d’oci i diversió, combinat amb l’aprenentatge i la sensibilització sobre la cura del medi ambient, els hàbits saludables i la interculturalitat, entre altres temes.\nCreu Roja Joventut organitza un campament específic d’educació en valors que combina oci i diversió\nLes jornades estan organitzades per a fomentar també l’educació en valors. Els menors practicaran esports, realitzaran excursions en un entorn natural i participaran en vetllades nocturnes molt especials. El lloc triat és l’alberg juvenil d’Espinosa dels Esquivadors, a Burgos.\nPer a Creu Roja Joventut, el fet de sensibilitzar a les generacions futures és una bona inversió. Les seves armes són: el foment d’hàbits saludables, en matèria de salut; l’orientació formativa i laboral, en matèria de vida en societat; i la cura del planeta, en matèria mediambiental.\ncompromís compromesos drets humans educació en valors jóvenes-ca


El treball, la insistència, la constància, el sentiment, la innovació, el respecte, la humilitat; només són algunes de les característiques de l'obra i la vida de Paco de Lucía, músic i persona que sempre he admirat. En aquest comiat sobren les paraules, la biografia, el repàs. Sempre tindrem la seva música. I de repent, en lloc de posar links, cançons i altres històries he recordat una de les fotos que li vaig fer durant una edició del Festival del Cante de las Minas de fa més d'una dècada. Una foto de les d'abans, anterior al digital, amb procés de revelat manual...\nLlegeix més sobre Portrait of Paco\nLlegeix més sobre Gato Pérez al SomAquí\nFa més d'un any, en Kiko Mora es va posar en contacte amb mi per demanar-me si podia escriure un capítol dedicat al rock a Catalunya.\nFernan del Val\nRaúl Rodríguez Fernándiz\nLlegeix més sobre Rock around Spain


Què és el ioga?(I)\nDes de fa uns anys cap aquí és freqüent la pregunta “quin ioga feu?”, al principi sobtava una miqueta, però cada vegada semblaria més evident que de iogues n’hi ha d’haver molts. D'altra banda, abans no era estrany que algú comentés que el ioga no li anava perquè era quedar-se massa quiet; ara això ja no passa, o no tant, hi ha iogues tan dinàmics que fins i tot la gimnàstica entesa a la manera tradicional pot semblar parsimoniosa. Sense ànim de voler ser puristes, ens hauríem de plantejar si el problema està en el nom, en la paraula ioga i en el que representa, i en el que avui en dia anomenem ioga, que com més es diversifica més es buida de contingut.\nHatha ioga, el ioga del cos\nEl ioga que coneixem principalment és el hatha, que es basa en postures corporals, respiració, relaxació i meditació. Però el que diferencia una postura de ioga, assana, d’una altre pràctica gimnàstica són tres condicions essencials:\nPer un temps il·limitat\nLa primera d’aquestes tres condicions, la immobilitat té l’objectiu d’aquietar la ment i desenvolupar l'atenció; els moviments involuntaris que sorgeixen corresponen a una ment impacient a la que s'emplaça a quedar-se tan quieta com el cos, és el que hem d’aprendre a controlar. D’aquí que sorgeixin iogues més dinàmics que poden donar cabuda a aquestes reaccions mentals, però l’objectiu del ioga és precisament el contrari: aconseguir des la immobilitat del cos l’observació de la ment, que no la repressió, el control que neix de la desidentificació del pensament i, d’aquesta manera, ser conscients d’una realitat més profunda que és essencialment silenciosa. L'observació, d'una banda, és molt important, però no ho és menys controlar els impulsos de moviments involuntaris, cosa que ens permetrà de gestionar, en tots els àmbits de la nostra vida, les reaccions emocionals: el conscient es fa més fort, el jo psicològic més sòlid, i s'adquireix un control de la ment extraordinari que, si cedim a l'impuls de moure el cos, perdem.\nLa segona de les condicions és fer les postures sense esforç, la qual cosa vol dir aprendre a donar el to necessari a cada múscul i relaxar la resta. Ens adonarem fins a quin punt malbaratem la nostra energia, tant física, com també mental i emocional: l’assana és una metàfora de la postura que adoptem davant de les diferents situacions de la vida, tot l’esforç superflu que dediquem a preocupacions o, al contrari, com defallim i perdem to muscular, energia, capacitat d’acció. Quan arribem al punt de no esforç a l’assana ens adonem que sent conscients del nostre cos el podem gestionar de manera correcte i que cal practicar amb una escolta atenta i amable, gestionant correctament les nostre possibilitats i recursos. Relacionat amb l'absència d'esforç, és vital el concepte de límit: trobar quin és el nostre punt real, perquè si ens quedem per dessota o bé forcem més enllà, ens estanquem i no podem avançar.\nArribats a aquest punt es fa possible la tercera condició: sentir que ens hi podríem estar per un temps indefinit. Si desfem per la força de la lluita, pel cansament, les resistències guanyen la partida, i sempre ens quedem amb qui guanya la partida. No és qüestió d’un dia, arribar al punt de poder estar en una assana per un temps indefinit és una pràctica, però mica en mica desenvolupem l’atenció i comprensió de nosaltres mateixos per anar-nos-hi apropant. No és qüestió d'un dia i no ens hem de perdre en l'objectiu perquè el desenvolupament del procés és essencial. I quin és aquest procés?, el de la integració. Les persones pensem, sentim i actuem; som cos, ment i esperit, les tres àrees integrades, i el ioga està dissenyat per a ser una via d'integració de la persona. Dit d'una altre manera, podem identificar-nos amb el jo mental (els pensaments) o amb el Jo Real, que és la suma del potencial d'energia, intel·ligència i amor (cos, ment i esperit). Això vol dir que en la pràctica del ioga, si ens cenyim únicament a la part física no ens integrem, no ens acostem a aquesta consciència de Jo Real, altrament dit Ser, Realitat, etc. Si bé és cert que, en la pràctica del ioga, el primer que toquem amb la nostra atenció és el cos, el procés, en aquesta immobilitat absoluta, va molt més enllà.\nQuè passa quan ens quedem quiets? Doncs que es mobilitzen les energies corporals estancades; si hi ha contractures, per exemple, en treballar un múscul, la sang que hi havia embassada s'allibera. Posteriorment és el nivell energètic el que es desperta, aquelles energies retingudes, que es manifesten en forma d'emoció: impotència, impaciència, ràbia..., qui no les ha experimentat en la pràctica de les assanes? És en aquest punt, i des de l'emoció, que ens arriba l'impuls de desfer, potser ens creiem que és la sensació física però no, no ens enganyem: sempre és l'emoció i, si cedim a la pressió de desfer tornarem a retenir i estancar. Apuntarem aquí, tot i que serà motiu d'un altre article que podreu llegir properament, que aquestes energies retingudes es corresponen a allò que anomenem defectes, i que tals defectes no són sinó potencial que no hem desenvolupat. A través de les assanes les comencem a moure i, si perseverem,podrem fàcilment comprovar això que estem afirmant: si quan es desperta la impaciència, per exemple, ens mantenim quiets experimentant a fons l'emoció, al cap del procés s'haurà convertit en el seu contrari, la paciència. Els extrems es toquen, en una moneda tant gran és la cara com la creu: tenim tant d'una cosa com de la seva contrària, no oblidem això cada vegada que lamentem un defecte. En línia amb aquesta afirmació, Khalil Gibran (1883-1931), poeta, novel·lista i assagista libanès en la seva obra El profeta sosté que la tristesa i l'alegria viuen en la mateixa copa, i que després d'esgotar la primera podrem beure la segona. En la pràctica de l'assana aquesta asseveració es converteix en una realitat, per bé que encara ens falta un estadi en el procés d'integració que estem descrivint: la ment.\nHem acabat en el moment en què l'emocional s'integra a l'assana i arriba la pressa per desfer, en aquest moment, si no cedim, hi ha un procés de rendició de la ment, esclata, podríem dir, i l'inconscient s'allibera. Sorgeixen tots aquells pensaments que van lligats a l'energia estancada i l'emoció -estil "no puc"-, a la manera de l'escriptura automàtica. Perquè sempre es dóna conjuntament la tensió corporal, l'emocional i el pensament, i hem d'aprendre d'una banda a diferenciar els tres nivells, però alhora a alliberar-los també els tres. Fixem-nos en quan tensen un múscul, quan fem una contracció involuntària en qualsevol moment del dia: sempre hi haurà uns pensaments i una emoció en consonància. Es el que retrobem en la pràctica de les assanes, i és el que mobilitzem, des d'allò més recent fins al més vell. Al final l'alliberament, que és la fita del ioga.\nrosa daniel January 7, 2018 Centre de Ioga Siddharta\nQuè és el ioga? (II)\nrosa daniel January 15, 2018 Centre de Ioga Siddharta\nLa sexualitat en el Tantra (III)\nrosa daniel December 17, 2017


La Nit dels Museus 2022 a Lleida – La Manyana\nLa Nit dels Museus 2022 a Lleida\nLa Nit dels Museus va néixer l’any 2005 com a iniciativa del Ministeri de Cultura de França i promoguda pel Consell Europeu. S’emmarca en la celebració del Dia Internacional dels Museus, el 18 de maig, que enguany té com a lema “El poder dels museus”, proposat pel Consell Internacional dels Museus (ICOM). A Lleida ja fa anys que els museus i equipaments culturals de la ciutat celebren de manera conjunta aquesta Nit, amb portes obertes i amb diferents activitats lúdic culturals per a tothom.\nCaixaForum Lleida mostrarà l’exposició “Cartells de la vida moderna. Els orígens de l’art publicitari”, que proposa redescobrir els orígens del cartell artístic modern, com a reclam publicitari i com a obra d’art, a través d’una selecció de cartells d’artistes de la talla de Henri de Toulouse-Lautrec, Ramon Casas, Joaquim Sorolla o Santiago Rusiñol, entre d’altres, que reflecteixen la modernitat artística, industrial, social i cultural de l’Europa del 1900, en el període de tombant de segle. A més, CaixaForum s’avança també a la Nit i proposa un parell d’activitats a la tarda. A les 17.30 h, una visita comentada a l’exposició per al públic familiar, activitat recomanada per a famílies amb infants a partir de 8 anys. I a les 18.30 h, es faran visites comentades per al públic general. Hi haurà servei d’educador/a a disposició del públic per a qualsevol dubte o comentari sobre l’exposició. Cal reservar per a les activitats al següent enllaç: https://caixaforum.org/ca/lleida/p/cartells-de-la-vida-moderna


Motel Neno Bijeljina Bòsnia i Hercegovina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 19 allotjaments a Bijeljina.\nKomitska 47, Bijeljina, Bijeljina, Bòsnia i Hercegovina, 76300 - Veure al mapa\nConvenientment situat a Bijeljina, Motel Neno és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Motel Neno és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, servei de despertador, escriptori, aparell de televisió per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Motel Neno no troba competidors en cap categoria.\nTots els comentaris (45) Parelles (17) Viatgers en solitari (15) Famílies amb infants petits (3) Famílies amb infants grans (3) Grups (7)\nAllotjaments a Bijeljina


AjBnc - Exposició Petjades en el temps. Rosa Soriano\nExposició Petjades en el temps. Rosa Soriano\nPETJADES EN EL TEMPS.\nRosa Soriano Marzal\nExposició d'obra gràfica, pintura i escultura.\n1 de desembre de 2006 | 7 de gener de 2007\nPETJADES que es van donant en el recorregut vital i que es van dilatant en el TEMPS.\nEMPREMTES que recollim al llarg del CAMÍ i anem assimilant com a pròpies.\nEl Mucbe, Centre Cultural Convent Sant Francesc de Benicarló inaugura el proper 1 de desembre una exposició de Rosa Soriano Marzal que recull el fruit del treball d'aquesta artista benicarlanda durant els últims 15 anys, pràcticament des que va acabar la llicenciatura de Belles Arts fins el 2005.\nLa mostra, que es podrà visitar fins el 7 de gener, s'estructura en diverses sèries que, cadascuna amb diferents tècniques, donen un cos únic a la manera d'expressar-se de l'artista. L'exposició s'inicia amb la sèrie ¿Qué es una mentira a fin de cuentas?... Sólo la verdad bajo un disfraz, on s'entreveu la cara i la pota d'un rinoceront. I continua amb altres sèries com Bajo la realidad donde vivimos y existimos i Existe otra realitat totalmente distinta. Totes les obres que formen part d'aquestes sèries són en realitat obres gràfiques realitzades en offset que, mitjançant un tractament amb pintures acríliques, s'han convertit en obra única. En totes elles es qüestiona el concepte de realitat o veritat.\nEn les sèries següents, la matèria primera han estat les radiografies. Tots els quadres han estat realitzats mitjançant una tècnica mixta, a base de collages de radiografies, planxes d'offset, tints i acrílics. El resultat és una espècie de quadern de bitàcola en què els elements formals, sobre tot les radiografies, li serveixen a l'artista per a qüestionar el concepte tradicional de retrat pictòric. De fet, la intenció de Rosa Soriano és qüestionar l'afirmació que “la cara és l'espill de l'ànima” aportant altres espills que, segons ella, també poden reflectir el nostre jo més íntim: cames, peus, pulmons, cranis, etc. “La meua intenció -assegura l'artista- és desmitificar la cara com a presentació de la intel·ligència i la bellesa i donar-los a la resta d'elements anatòmics una oportunitat per a qüestionar la seua importància real”. “D'altra banda -continua Rosa Soriano- aprofito l'ambigüitat de les radiografies com a elements que, almenys en aparença, ens igualen a totes les persones”.\nLa resta de sèries, com per exemple Mar, s'aproximen més a la poesia visual. I altres, com Petjades en el camí, mostren escultures de mides diferents realitzades per engalzament de pedra, ferro, fusta i materials diversos.\nDes del 1990, Rosa Soriano ha exposat la seua obra en multitud de sales de la Comunitat Valenciana, tant a nivell individual com col·lectiu i ha rebut nombrosos reconeixements i premis pel seu treball, com ara el recent Premi de Pintura Fira d'agost de Xàtiva.\nComentari de Rosa Soriano Marzal\nAquest conjunt d’obres són el fruit de les meves reflexions plàstiques i vivencials al llarg de quasi 15 anys. En aquest temps han passat moltes coses importants en la meva vida, i la pintura ha sigut una bona companya, però potser més teòrica que no pas pràctica, ja que les idees s’han anat acumulant i no les he pogut donar sortida al mateix ritme que apareixien.\nConvençuda de que no es pot caminar sense donar un pas al davant, però a la vegada sense afermar bé el peu que deixem al darrere, per a aquesta exposició, vaig prendre com a base treballs realitzats entre 1993 i 1996, a la fi de la meva carrera de Belles Arts a València. Aquests treballs tenien plena vigència per a mi, però estaven desconnectats entre ells, els mancava un fil conductor que els relacionara com a un tot. En 2005 vaig iniciar el procés que culmina avui en aquesta exposició, on he intentat aconseguir donar un cos únic a la meva manera d’expressar-me.\nL'exposició s'inicia en la primera sala amb un conjunt d’obres que en un principi eren obra gràfica original, realitzada damunt paper amb la tècnica de l’offsetgrafia, mitjançant dues planxes en cada cas, i amb tiratges molt curts, entre 10 i 15 exemplars. Ara, quasi tots elles han estat tractats amb pintures acríliques i s’han convertit en obra única.\nIniciem el recorregut amb el gravat RUMOR, un conjunt de caragols de mar revolts amb uns ventalls industrials lligats amb uns traços juganers.\nEn front i al seu costat hi ha dues sèries: Bajo la realidad donde vivimos y existimos... i ... Existe otra realidad totalmente distinta. La frase és atribuïda a Frederic Nietszche. En la primera es poden apreciar dos àcars de la pols ambivalents, ja que també esdevenen com empremtes dactilars. Estan contraposats i connectats per un petit fil que els envolta i els acarona donant pas a noves i evocadores formes: un cor aquí, un capell de seda allà, petites illes intentant obrir-se pas entre les potes d’un insecte o d’un pop, i el fil que no para de donar voltes, tractant de lligar-ho tot.\nEn la segona, veiem el cap d’una mosca, sota una visió de molts augments, rodejat d’un zig-zag opressiu, semblant al soroll que el seu vol persistent ens produeix. I en les formes aparentment atzaroses, de cop un petit miracle: un cor vermell palpejant.\nSeguint la passejada està la sèrie ¿Qué es una mentira a fin de cuentas?...sólo la verdad bajo un disfraz, on baix d’arrels de vius colors, margarides, margallons ondulants, flexibles branques plenes de fulles, espirals o contes infantils, s’entreveuen la pota i la cara amb la banya trencada d’un rinoceront, mig amagats baix una lona.\nEn totes aquestes obres es qüestiona el concepte de realitat i o veritat, aquella realitzada a la nostra mida i aquelles altres on es realitzen notables canvis d’escala, produint macro i microcosmos paral·lels a la nostra irrealitat i o mentida.\nEn la següent sala també trobem varies sèries. En totes elles els materials emprats han tingut una vida pròpia anterior posada al servei de l'obra actual. Eixa doble vida de l'objecte trobat i reciclat, apartat del seu camí cap al rebuig m'interessa, ja que em permet imaginar i potenciar les meves idees.\nD’una part està RETRATS, més específicament: ¡Qué piernas tan bonitas tienes!, Todas somos tú y yo, Geografía femenina I i II, Coses de dones y Ver, oír y callar. Tots els quadres estan realitzats mitjançant una tècnica mixta, a base de collage de radiografies, tant meves com dels meus familiars, i de planxes d'offset provinents, en la majoria dels casos, dels gravats de la sala anterior; a més de tintes calcogràfiques i acrílics, sobre taula.\nAquests treballs són una espècie de diari gràfic o quadern de bitàcola, en els que els elements formals, sobretot les radiografies, em serveixen per a qüestionar el concepte tradicional de retrat pictòric. Eixa idea de quadern, es perd amb la grandària de les obres, però la recupera mitjançant els fons blancs i la quadrícula, que de forma més o menys evident apareix en totes elles.\nD'eixa reflexió sorgeix una sèrie de retrats que aborden el rerefons de l'afirmació “la cara és l'espill de l'ànima”, aportant espills diversos on reflectir el nostre jo més íntim: cames, peus, pulmons, columnes vertebrals, cranis. La meva intenció és desmitificar a la cara, tractada tradicional i aparentment com a única representació del jo més personal i genuí, en tant que presentació de la intel·ligència i la bellesa, i donar-los a la resta de variats elements anatòmics una oportunitat per a qüestionar la seua importància marcada i real. D'altra banda, aprofite l'ambigüitat que ofereixen les radiografies: en aparença ens igualen a totes les persones, restringint al mínim les nostres diferències. Profundament, mostren el nostre jo físic intern més real i vertader.\nCom en tota reflexió, altres temes apareixen en el transcurs del treball: l'instant fugaç o el pas del temps, la malaltia i la decadència. Les incerteses vitals adornades amb ironia i humor. Els diferents nivells de realitat, la corporal però interna, la superficial de la carn, la intangible dels sentiments i les emocions... Tot això ja en el llenç és un gran collage on empresone eixos retalls de realitat per a què tornen a perdre el seu significat adquirint un de nou.\nEn front tenim tres sèries lligades entre elles: MAR, MAR, MAR ... És una offsetgrafia que utilitza 4 i 5 tintes i pintura acrílica sobre paper; amb una tirada de 15 exemplars. En ella es poden veure dos peus que, travessant una zona de fulles seques, tenen intenció d’arribar a la mar. Cadascun d’aquests gravats està relacionat mitjançant uns encerclats de colors vius, amb una altra peça que li modifica lleugerament el seu significat i que pertany a alguna de les següents sèries, que modesta i humilment, entren una mica dintre del terreny de la poesia visual:\nFINESTRES. Cada caixa té unes mides diferents. Estan realitzades amb tècnica mixta: Resina de polièster, collage i materials diversos, damunt fusta. En uns casos, mitjançant la transparència del material, descobrim les capes d’un petit mon de subtileses empresonades. Fòssils i eriçons donen pas al vent que juga amb la remor dels caragols, s’envolta amb la cançó de les fulles dels arbres, fent caure els seus fruits en la terra o enduent-se’ls a través de la mar i el cel encara molt més lluny. A la fi els records travessen l’espai, s’endinsen en lo més profund i amb una enyorança melangiosa, envoltats en silenci, acaben caient en l’oblit.\nPer últim el conjunt de peces Petjades en el camí. Cada escultura té unes mides diferents i estan realitzades per acoblament de pedra, ferro, fusta i materials diversos. Els peus que veiem en els quadres de dalt han sortit del espai pictòric i pretenen passejar pel mar. En el seu camí troben petites meravelles: palets erosionats, pedres i vidres, molls, restes dels focs d’artifici d’alguna festa major, una corbella, fustes i troncs amb formes de caprici, ulleres, obrellaunes, els jugadors d’un antic futbolí, ressonàncies d’una infantesa perduda o d’un temps parat i extasiat amb les petites coses... qui ho sap...\nI sense parar, aquest fil que no descansa. Què és? El fum, el camí, el vol de les orenetes que ens deia Fernando, el pensament, alguna mena de recorregut visual, el fil conductor o el cosidor,...Vosaltres mateixos. Escolliu l’opció que més us agrade, o millor, aporteu les vostres pròpies lectures. Al cap i a la fi és la gràcia que té el llenguatge visual, al enfrontar-nos en l’obra no hi ha res escrit, res no val sobre les sensacions i vibracions personals. Així a cadascú li esdevé un espill divers on l’obra es reflexa de manera diferent.\nEspere que gaudiu d’una bona estona i estada en aquest magnífic museu, podent estar ben orgullosos de tenir-lo tant a l’abast, i moltes gràcies a tothom per la vostra pacient atenció.\nCreat per llujan el 19/02/2008


europa solidaritat cursos ofertes de treball lloguer habitatge ajuts emprenedoria mobilitat europea art premis beques tallers pràctiques a l'estranger Voluntariat a l'estranger Santa Coloma de Gramenet Treballar a l'estranger Badalona estiu voluntariat universitat L'Hospitalet de Llobregat cooperació formació educació feina concurs recerca pràctiques ofertes de treball a l'estranger treball Estudiar a l'estranger participar formació ocupacional casal Idiomes cultura trobar feina estudiants estranger\nPrograma de beques Bogliasco\nTemàtica activitat del calendari: Art, Beques, estades artístiques\nDel dijous 1 de setembre de 2016 al diumenge 15 de gener de 2017\nDel dijous 1 de setembre de 2016 al dissabte 15 de abril de 2017\nLes beques són atorgades, sense considerar la nacionalitat, a les persones qualificades que fan feina creativa avançada o recerca erudita en les disciplines següents: arqueologia, arquitectura, clàssics, ball, pel·lícula o vídeo, història, arquitectura de paisatge, literatura, música, filosofia, teatre, arts visuals.\nEn les Arts, al centre d'estudis són benvingudes les persones que fan ambdues feines creatives i erudites (com història d'art, musicologia, crítica de pel·lícula, etcètera). Respecte a música i teatre, el centre no té espai d'estudi per l'assaig per persones que desitgin treballar extensament dins l'actuació. Tanmateix, d'ençà de 2013, la fundació Bogliasco té un nou i modern espai amb estudi de ball i capacitat d'enregistrament d'àudio i vídeo i projecció de vídeo.\nCada any aproximadament 50 beques són atorgades. La seva duració de la residència és de 30 a 34 dies que depenen de l'origen geogràfic del becat, la seva disciplina i diversos requisits a planificar de la Fundació.\nDurant la seva estada al Centre, els becaris gaudeixen d'allotjament i manutenció.\nhaurà de demostrar consecució significativa en les seves disciplines, en comparació amb la seva edat i experiència.\nTambé hauria d'entregar descripcions dels projectes que pretenen realitzar a Bogliasco.\nHi ha un cost d'aplicació.\nDates límit d'aplicació:\n- 15 gener 2017,semestre d'hivern\n- 15 April 2017, semestre de primavera\nMés informació aquí: http://www.bfge.org/en/apply\nData del document: 26.09.2016


El primer desfibril·lador autònom d'Andorra la Vella s'instal·la a la plaça de la Rotonda | Comú\nAndorra la Vella ja disposa des d'aquest dimarts d'un desfibril·lador autònom, situat en un lloc de molt pas com és la plaça de la Rotonda. Es tracta del segon aparell d'aquestes característiques que s'instal·la a Andorra -el primer està a la Massana- i ha estat possible gràcies a l'aportació econòmica que ha fet el Club Internacional a la Creu Roja. La diferència amb els quatre desfibril·ladors convencionals de què ja disposa la parròquia –dos als Serradells, un a l’Estadi Comunal, i un darrer a l’aparcament Prat de la Creu- recau en el fet que ofereix assistència a través d'una trucada telefònica, activa el SUM i controla la persona que l'està utilitzant a través d'una càmera. Així, està pensat perquè el pugui utilitzar tothom, tot i que el reglament obliga a l'usuari a disposar d'una formació mínima. L'aparell s'ha pogut adquirir gràcies al Club Internacional, una entitat que aplega mig miler de ciutadans anglòfons que resideixen al Principat i que recapta diners en diferents activitats per destinar-los a projectes en benefici de la comunitat.\nEl segon desfibril·lador autònom que s'instal·la al país gràcies a l'aportació econòmica del Club Internacional està ubicat a la plaça de la Rotonda en un espai cedit pel Comú d'Andorra la Vella, aprofitant que es tracta d'un centre neuràlgic amb molt de pas de gent, tal com ha destacat el cònsol menor, Marc Pons. L'objectiu tant de la Creu Roja com del Comú és que el país estigui "cada vegada més cardioprotegit", tal com ha destacat el president de la Creu Roja, Josep Duró, instal·lant cada cop més aparells en indrets estratègics "perquè poden salvar moltes vides".\nEn el cas d'Andorra la Vella, aquest és el primer aparell autònom, és a dir, que ofereix assistència en la seva utilització, està connectat a internet i activa automàticament els serveis d'emergència del SUM. A més, per evitar actes vandàlics, s'identifica la persona que en fa ús mitjançant una fotografia. A banda del nou desfibril·lador de la plaça de la Rotonda, a la capital ja n'hi ha quatre més de convencionals: dos al Centre Esportiu dels Serradells, un al camp de futbol de l’Estadi Comunal i un quart a l'aparcament del Prat de la Creu.\nA més, el projecte finançat pel Club Internacional preveu la instal·lació d'un tercer aparell d'última generació, que s'ubicarà a la nova central d'autobusos quan obri les seves portes.\nLa instal·lació d'aquest nou aparell ha estat possible gràcies a l'aportació econòmica de 12.000 euros per part del Club Internacional, una entitat que agrupa mig miler de persones de parla anglesa de 34 nacionalitats diferents que s'han establert a Andorra ja sigui per treballar o amb una residència passiva. El seu president, Simon Binsted, ha destacat que fa 25 anys que recapten fons per a destinar-los a causes benèfiques per donar suport a projectes que millorin el seu país d'acollida, i que durant aquest temps les seves aportacions han superat el mig milió d'euros.