Capítol 1: Condemna\nEl dia havia començat clar i fred, amb una gelor vivificant que anunciava el final de l'estiu. Es van posar en marxa a trenc d'alba per presenciar la decapitació d'un home. Eren vint en total, i en Bran cavalcava entre ells, neguitós i emocionat. Era la primera vegada que el consideraven prou gran per acompanyar el seu pare i els seus germans a presenciar com es complia la justícia del rei. Era el novè any d'estiu, i el setè en la vida d'en Bran. "Estiu", en aquest darrer sentit, de forma metafòrica com és evident.\nDavallaren tots de les seves muntures i es disposaren a ocupar els respectius llocs preferents per presenciar l'execució. Lluïen amb l'elegància pròpia dels homes d'altes esferes les seves millors robes i perruques, seguint la recent moda de la Cort i fent pomposa gala del seu estatus social. Al capdavant s'hi erigia son pare, robust i amb posat seriós, com a màxima autoritat en qualitat de Governador de la província, acompanyat molt pròximament pel seu fill major. En Bran sempre l'havia vist amb un sentiment barrejat entre respecte, temor i enveja, i ara que havia assolit la majoria d'edat res no el privava de seguir sent el centre d'atenció. Tot i això, era conscient que en el seu primer dia en l'esfera pública l'atenció de son pare se centraria en la seva figura, idea que no feia sinó augmentar el seu estat d'excitació.\nEn Bran examinà visualment el seu voltant des de la posició privilegiada de què gaudia. Mai en sa curta vida no havia trepitjat aquell lloc on es trobava, una de les ciutats més perifèriques de l'imperi del Rei Sol (obviant les terres a les Índies), a prop de tres dies en diligència des de París. Son pare no havia fet gaire bona cara en assabentar-se dies enrere que el reclamaven a la província impia als desitjos reials on el feren governador, i molt manco quan l'havien despertat en bon diumenge per simplement fer-lo presenciar una decapitació. Sí, molestar un honorat Mariscal de l'exèrcit per tal minúcia, vaja despropòsit! No es renegava sols perquè fos lluny ni prest, sinó perquè odiava profundament la gent d'aquella província: eren, segons li havia explicat, camperols curts de gambals que de no saber, no sabien ni parlar com Déu mana... es comunicaven en un dialecte estrany i macarrònic que, per molt que hom s'esforçàs en comprendre, n'era incapaç.\nSe sorprengué de la quantitat de persones, efectivament parlant en llur peculiar llengua vulgar, que havien acudit a la plaça per ser testimonis de l'execució. Tan important era aquell home com per atreure tal aglomeració de curiosos? La plaça porticada, d'aparença similar al peristil d'una domus romana, era plena a vessar de plebeus, possiblement acudits al centre de Perpinyà per assistir a la sagrada missa dominical, així que la seva presència a l'acte de justícia era merament casual. A en Bran li semblava bé, així se sabria què ocorre si s'incompleixen les lleis de Sa Majestat, sobretot si qui gosa fer-ho és simple pagès desafiant una patrulla de l'Armada Francesa i assassinant-ne l'oficial. El càstig, com no podia ser d'altra manera tenint en compte l'atrocitat del seu crim, era la llei de Talió; pena capital.\nEls murmuris començaren quan el lloctinent, molt més conegut que el mateix governador i igualment repudiat, avançà una passa i es disposà a la lectura dels càrrecs que s'atribuïen a l'acusat pels quals era sentenciat a mort. A mesura que llegia a ple pulmó, un home amb el cap cobert per un sac negre avançava pesadament empès per dos agents de la guàrdia. En passar davant els ulls d'en Bran pogué constatar l'escassa corpulència del condemnat: de veres aquell sac d'ossos, prim i malaltís, havia pogut posar fi a la vida d'un alt rang del seu exèrcit?\nEl rebombori generalitzat s'emmudí en pronunciar el lloctinent les darreres paraules de la llista que llegia i revelar la cara del condemnat. Cabells llargs i descambuixats, faccions aspres però no gaire marcades, sense cap senyal de la nou que tocaria sobresortir del seu coll fi i masegat, tenia davant els seus ulls una criatura de trets tendents al ginandromorfisme. Li costà el temps just per adonar-se'n alhora que la resta dels allà presents: el condemnat era una dona. Sí, una dona, de pit poc voluminós i cabells retallats amb un estil impropi de l'elegància femenina, vestida amb la típica camisa blanca dels segadors que la feien semblar més un jove fadrí i esquelètic que una rea. El seu rostre no li resultava en absolut familiar, com no li ho resultaven tampoc tots els del públic que anaven mudant a pleret la seva expressió estupefacta per la ràbia.\nUn d'ells, marcat per una esgarrifosa cicatriu a la galta dreta que li recorria de la templa a la mandíbula, la mirava fixament. S'havia esmunyit entre l'aglomeració fins a situar-se a primera fila i l'observava amb una expressió híbrida entre la incredulitat i desolació, estrenyent el puny dret amb força fins a fer-lo sagnar amb les descurades ungles de la mà sinistra. Ella, tot i això, no li prestava la més mínima atenció; tenia els ulls pansits fixos en un punt incert enmig de la massa humana que començava de nou a murmurar com si d'una freqüentada àgora es tractés aquella santa plaça.\nL'homenot emmascarat, anomenat pel poble "el carnisser del rei", finia d'esmolar curosament la destral que segaria la vida de la jove, la qual semblava haver trobat ja la persona que cercava enmig de la multitud. El botxí se senyà davant el capellà, un sexagenari ornamentat amb la típica i ridícula sotana porpra, i la seva creu pectoral àuria i relluent demanant el perdó de Déu pel pecat contra el cinquè Manament que estava a punt de cometre. Un cop acabada la pregària, el lloctinent ordenà amb la seva veu potent i tronadora a la rea que s'agenollés, ordre que no pogué seguir negant-se a complir gaire estona a causa del cop de fusell que li etzibaren els sentinelles a la part posterior dels genolls.\n− Voleu dir les vostres darreres paraules? − li demanà amb to menyspreador el lloctinent, deixant la pregunta volar per la plaça muda. L'al·ludida tossí i la seva veu femenina es féu present amb un alè seguit d'una remor gairebé inaudible. El lloctinent li exigí repetir-ho, i ella cridà amb totes les forces que encara retenia unes paraules en el seu dialecte ranci que en Bran fou capaç d'entendre: "Nostra és la terra, nostra serà la llibertat!".\nLlavors, el silenci es va anar rompent a pleret amb la remor de les petjades que s'anaren succeint, d'un so esgarrifosament paregut a com se sentiria l'arribada dels quatre genets de l'apocalipsi. Començaren sent un simple renou emmudit dels peus de qualcú del públic, al qual s'hi anaren afegint cada vegada més i més ànimes mentre el bisbe seguia concentrat parlant amb la condemnada, possiblement donant-li l'extremunció en un va intent de salvar la seva ànima impura. Unes veus s'alçaren des de la multitud seguint una tosca melodia, un brogit col·lectiu i a l'uníson que no distava gaire d'un crit bel·licós. En Bran no entenia el que deien però l'expressió de preocupació que anà adquirint el rostre de son pare li semblà motiu suficient per preocupar-se ell també. Anava captant paraules soltes... "tan rica i plena", "ara és hora que fem guerra", "li burxa l'orella" havien dit? Parlaven tan estranyament, aquests perpinyanesos!\nEl jove de la cicatriu que s'havia situat al costat del Bran intentà seguir el cant... En Bran es compadia d'ell alhora que se'n feia un tip de riure en veure'l incapaç de pronunciar una miserable paraula, per molt que ho intentés. El populatxo avançà unes quantes passes en direcció al seu lloc cantant sobre la sega i fent palesa l'amenaça que els familiars d'en Bran duien moments tement i que ell, innocent, ni podia imaginar.\nAmb la pronúncia excitada de les quatre darreres síl·labes, la plaça esdevingué un autèntic camp de batalla. Alguns dels espectadors empunyaren les seves falçs i ganivets com a armes improvisades al crit de "Segueu arran!" i avançaven decididament cap a la condemnada, que somreia ara amb goig i certa impaciència per ser alliberada en veure que el botxí seguia disposat a complir la seva funció.\nLa soldadesca allà present es col·locà en dues files en formació de barrera humana, amb els fusells carregats i apuntant amb les baionetes als tumultuaris, mentre que el germà segon d'en Bran l'agafava en braços i seguia la resta d'autoritats que, excepte el lloctinent, ja havien emprès la seva fugida a la recerca d'un lloc segur on guarir-se dels avalotats. Ell no entenia res: què acabava de passar? Amb quina casta d'esperança havien comès tal negligència aquells passius plebeus, la d'alliberar la rea? Pobres il·lusos! Son pare ja l'havia avisat de la ferocitat d'aquests que anomenava catalans, la seva patològica insubordinació en vers als seus superiors i del seu caràcter orgullós, però per res s'imaginava en la situació en què es trobava en aquell precís moment: fugint per sobreviure.\nDes de la distància en Bran veié com el fum fruit de les detonacions dels fusells substituïa la boira matutina ja dissipada i ennuvolava la visió, impedint-li saber ben bé què ocorria. Oïa enmig de l'espessa calitja els crits decidits del lloctinent ordenant més i més rondes de detonació contra els revoltats, que segurament queien com a mosques preses del foc. Fou aleshores quan se sentiren un seguit de detonacions, d'un soroll clarament diferent i sense cap mena de patró evident, alienes als rigorosos deu segons que separaven les tongades de disparaments de les tropes. La distància que separava la plaça i en Bran augmentava a cada passa del cavall que havien muntat per fugir en direcció al Palau dels reis de Mallorca, i ell ja es veia incapaç quasi de sentir gaire més que una remor llunyana i confosa. Les detonacions de fusell seguien el seu típic patró, ara aparentment sense respondre a cap ordre doncs la veu del lloctinent s'havia deixat de sentir després dels trets dels revoltats, els quals semblaven decréixer tant en nombre com en forces.\nEl darrer que les seves infantils orelles pogueren percebre abans d'abandonar per complet el centre de la ciutat fou un cop sec i feixuc, similar al d'una destral impactant contra un tronc vell i estellant-lo. El capellà abaixà el cap i es persignà doncs l'evidència era clara: tot i els contratemps, la voluntat del Rei Sol mai no s'incomplia.\nCapítol 2: Captiveri\nEn Fernando es despertava com qui ho fa en una barca immersa en la més ferotge de les tempestes. Sentia un dolor d’una intensitat diabòlica a la part posterior del seu crani, robust i dotat d’aquell espès niu de dissortades puces i llargs filaments greixosos que hom podria atrevir-se a descriure com cabellera. Hi dirigí la mà instintivament per palpar els sutzes cabells i esbrinar l’origen de tal mal, just per enretirar-la en sentir una sobtada fiblada conseqüència del contacte dels seus dits amb quelcom semblant a una crostera recent.\nMaleint mig santoral catòlic per la seva absent fortuna, féu un va intent d’ubicar-se. On dimonis era? Intentà entreobrir els ulls a la recerca de respostes, un acte sovint senzill mes ara dolorós, i fou capaç de captar la pàl·lida llum de lluna que il·luminava les molsoses parets en un joc de clarobscurs fantasmagòrics. El nocturnal murmuri de roncs propers el sorprengueren ingratament, i la insuportable ferum d’orina i suor que s’hi respirava no feien més que constatar les seves incipients sospites.\nEls més recents records que conservava eren el d’una estança petita i escassament il·luminada, plena a vessar d’ànimes cantant i omplint-la amb un xivarri infernal que encara li ressonava en les profunditats de la seva adolorida testa. Es tractava segurament d’una taverna de mala mort com les que sovint freqüentava, on devia haver-hi passat el capvespre anterior fent honor al més malenconiós i decadent ritu bàquic, el de beure fins a l’extenuació. Sols era capaç de recrear mentalment escenes fugaces i amb escassos detalls, superposades les unes sobre les altres: dones escainant en diversos idiomes, l’animat so d’un llaüt… hi havia també un home amb sotana? Efectivament, l’embriaguesa feia la seva funció i difuminava els confosos records, que començaven a perdre’s en el fred aire d'aquell desconegut cubicle.\nHavent desistit de tan infructífer esforç, se’n proposà un altre igualment ociós. Intentà incorporar-se vanament però la manca de forces el féu besar el sòl estrepitosament, esclatant-se el seu prominent nas de la trompada. Mirà al seu volant amb l’esperança d’haver passat desapercebut, sols per adonar-se’n que en feia escarni un guarda a l’altra banda de la reixa, assegut prop de la torxa que il·luminava poc més de dues passes d’aquell estret passadís. “De què riu ara, aquest maleït gavatx?” remugà per si mateix, “si sabés davant qui es troba…”.\nSí, allà el teníem: aquella deixalla humana pudent brollant de la seva nàpia la sang blava que fluïa innoblement pel seu cos, el deplorable entreteniment d’un soldat avorrit… Es prengué uns moments per refer-se de la patacada i intentà posar en ordre les seves divagacions mentals: recordava clarament haver entrat a la taverna després de deixar en Safrà i el seu timbal a fora i acompanyat pel seu fidel amic, en Diego Ordúñez, amb qui no devia parlar d’altra cosa que de banalitats. Per cert, què se n’havia fet, d’ell? Per què no havia acabat al calabós també? No hi ha res més cruel que ser empresonat i no recordar-ne el motiu!\nAbatut, mirà al seu voltant i li semblà distingir al fons de la cel·la contigua, amb l’esquena recolzada a la paret, la silueta d’una figura humanoide. Tenia els genolls flexionats i envoltats amb els seus esquàlids braços, el cap cobert per una curta cabellera també contra la paret i aprofitava les absències de llum per amagar-s’hi. A en Fernando li costà uns instants adonar-se’n que no feia altra cosa que observar-lo fixament, dedicant-li una penetrant mirada que no féu sinó cohibir-lo una mica.\n– Vaja, ja et donava per mort – sonà una veu provinent d’aquell rostre de naturalesa sotjant. El desconcertaren per igual tant l’idioma en què li ho digué, un castellà no mancat de forà accent, com la dolça feminitat de les paraules que sentí. Quin temps feia que no sentia la seva llengua mare! En aquell món de bàrbars, el seu exili encobert, sols havia sentit parlar en la dels gavatxos o en la dels maleïts revoltats, i ja enyorava que algú tingués la decència de dirigir-s’hi en la seva.\n– Qui ets i què en saps de mi, dona? – li inquirí en Fernando, conscient que potser ella li podria aportar alguna pista sobre les darreres hores, a la qual cosa respongué amb un senzill esbufec.\n– Ai, l’alcohol, quin beuratge més traïdor… t’atorga una aparent glòria i acaba ensorrant-te a les profunditats de la misèria. O no recordes res, de les teves lloables proeses d’anit? Veient la cicatriu que llueixes a la cara, no degué ser la primera!\nEl to irònic d’aquella catalana irritava en Fernando fins a les juntes dels seus reials engonals. Com els odiava, els de la seva casta! Havia nascut en plena guerra contra ells i fins llavors encara li estaven tocant allò que en dirien “els pebrots”. De ben petit poc en sabia dels catalans, per ell tan sols eren una gent que s’estimava més salvar el cul que el del seu rei. Tot i això, tant li feia… cap bé desitjava a aquella escòria de família reial, la culpable primera de la seva desastrosa vida, però els catalans sempre havien estat una gent egoista i malèvola així que millor motiu no necessitava per guardar-los sever recel.\n– O a part de betzol, ets mut? – la dona se’n fotia ara de bona gana – Digues-me que m’equivoc, que ho recordes tot, i m’estalviaré les hores d’espera rompent-me el cap contra la paret fins que Sant Pere em cridi.\nEl més trist de tot? Que tenia raó… Per les teranyines que tenia per cervell no hi dansava res més que el ressentiment propi el qual sols amb el vi era capaç de pal·liar. I és que no hi havia gaire a recordar… com en incomptables altres ocasions, hauria causat qualque destrossa anant gat i l’haurien arrestat. Aquests francesos no toleraven ni una cadira coixa! Ara, la seva imperiosa necessitat de reconstruir els esdeveniments passats s’anà substituint per la de descobrir qui era la seva sarcàstica interlocutora.\n– No sóc aquí per qui sóc sinó per la idea que represent, la causa en què sempre he cregut i per la qual fins que em matin lluitaré.\n– I quina és aquesta idea, si es pot saber? – preguntà intuint ja la resposta.\n– Ets castellà, ni que t’ho expliqués amb dibuixos no ho comprendries.\nAixò sí que definitivament el crispà. Què en sabia ella, de defensar una causa? No és que fos ell, el trist timbaler d’una companyia militar, la viva imatge de la perseverança, però res podria defensar aquella camperola més digne que la legitimitat pròpia. Amb son pare biològic encara en vida havia mogut mars i muntanyes per rebre el tracte que es mereixia, reivindicar la carmesina saba que havia heretat dels més nobles d’Europa, però foren quasi tan infructífers com l’esforç que mantingué amb son pare difunt.\n– Si sabessis qui sóc en realitat, no em parlaries amb tal descortesia.\n– Ja, i jo sóc germana del papa Climent, no et fot!\n"Típic…" pensà amb resignació. Sa santa mare ja l’havia advertit que desistís de tal lluita car, sense cap mena de paper pel mig, tothom el prendria per boig i aquell home mai no el reconeixeria com a fill seu. I ara que havia mort, què hi tenia a fer? La seva jove vídua, que manà fins que consideraren suficientment madur el seu fill deficient, havia enviat el pobre Fernando a la quinta forca perquè no hi fiqués més els nassos. I és que quina bona mare no voldria pel seu viciat de cocou millor regal de quart aniversari que un meravellós tron? El cèlebre marrec, literalment fill de la seva pròpia cosina, no necessitava cap germanastre que admirés la seva bellesa distreta prop de cort ni que, en el probable cas que qualque grip fatal li fes un favor al món emportant-se aquella horrorosa criatura, pogués acudir-hi com au carronyaire.\n– Digues-me-la, no hi perds res – insistí en Fernando – i podràs escoltar la meva si vols comprovar que amb sobrietat seguesc creient-hi.\n– Tant me’n fot la teva vida, però et contaré què m’ha portat aquí. Heu sigut tu i els de la teva estimada Castella que heu permès la corrupció de la meva terra, i la defensa d’aquesta em convertirà en una màrtir. Entendreu qualque dia que si seguiu oprimint un poble i imposant-hi la vostra cultura, els segadors sols seran l’espurna que encendrà la flama de l’esperança? Beneïts siguin els portuguesos, que han pogut escapar del vostre jou, i maleïts tots els que heu arrasat la terra dels meus germans i malvenut la meva als francesos per la glòria del seu absurd “Imperi del Sol”.\n– Jo no hi he tingut res a veure, i sóc aquí precisament per retornar aquesta, la teva terra, als dominis del meu senyor el rei Carles II.\n– Molt convençut no et mostrares anit, d’aquest propòsit! I digues-me, què faries tu si el teu rei, suposem-lo català per més inri, perdés una guerra i decidís regalar una zona de Castella a qui li fa la guerra? Nosaltres fa nou any que suportam aquest “Estiu” bàrbar i infernal, tenim dret a lluitar per sortir-ne.\nEl so d’una portada llunyana impedí que en Fernando pogués donar-li resposta, el qual es girà per veure com una parella de sentinelles reials gals desfilaven davant la seva cel·la i obrien la de la seva veïna. L’agafaren un per cada aixella amb la delicadesa pròpia d’un goril·la en zel i la van treure mentre ella mantenia l’actitud estoica amb què li havia recitat el seu discurs sediciós.\n– Ei, espereu, jo també vull venir! – cridà als sentinelles tot sacsejant les reixes de la seva cel·la, encara tancada.\n– Em porten a un lloc que presenta la forca com un destí envejable – li respongué ella, mirant-lo amb el rostre ara il·luminat per la primera claror de l’alba que es filtrava per les finestres –, és el preu que he de pagar. – Els sentinelles emprengueren el camí cap a la porta del final del passadís però ella seguí parlant, possiblement presa de la dèria discursiva – Vine i entona el cant a la lliberta, si no t’espanta envoltar-te de gent que, en el fons, és com tu: esclaus de les elits.\nEl renou de la portada fou suficientment fort com per despertar dos dels presos que fins llavors havien roncat, el crit sobresaltat dels quals rompé el silenci que hauria desitjat en Fernando per poder pensar. Abans que la porta es tanqués, però, una persona s’havia esmunyit en aquell estretíssim passadís i parlava amb el guarda senyalant amb el dit en direcció a la seva cel·la. Qui li hauria dit uns moments abans que el capità Ordúñez no estaria pagant la fiança per emportar-se’l a casa com tantes altres vegades havia fet ans per involucrar-lo, potser fatalment, en una lluita que ara s’havia fet en part seva. La causa dels rossellonesos li era aliena i cap motiu racional l’estirava a fer-ho, però es sentia amb l’obligació moral de presentar els seus respectes a qui realment havia lluitat per uns ideals en lloc d’escapar, com ell havia fet.\nI és que diuen que no hi ha res més trist que un home sense llar ni família, excepte un home sense una excusa per continuar vivint. Si el destí li havia privat la seva, per què no adoptar-ne una d’igualment justa?\nCapítol 3: Captura\n– No, no ho puc permetre.\nLa seva veu ronca i tronadora interrompé el xivarri que s'estava originant a la taula que solemnement presidia sense intervenir-hi. Tenia els seus pesats malucs reposant cansadament en una pulcra cadira de vellut amb braços i vestia amb l'hàbit que li pertocava i que tant dissonava amb l'estança on, ja per indeguda tradició, hi passava el primer dissabte de mes. Tot i la seva entretallada respiració i la rigidesa dels seus membres oposant-se a qualsevol mostra de vigorosa discrepància, aconseguí fer-se sentir.\n– La voluntat del Senyor ens és desconeguda per tots nosaltres, benvolguda, – digué mossèn de Margarit amb envejable tranquil·litat – però segurament poc sentit hi veuria en encomanar tal tasca a una donzella inexperta.\nLa taulada emmudí esperant que proposàs una alternativa a la idea que tantes ments defensaven. Ella no gosava dir res, temorosa de trobar entre el seu vocabulari més groller les paraules per designar quant sentia i ofendre qui tants anys l'havia guiat. La sang li recorria les venes en plena ebullició i els nusos de ses mans cruixien per la força amb què els estrenyia en un intent de no flastomar contra la moral cristiana. Passaren per la seva ment els darrers anys de la seva vida; la solitud dels carrerons obscurs, la inclemència de les monges a qui havia acudit, la por que sentia cada vespre arraulida amb una manta com a únic bé material. Recordà també quant havia lluitat per arribar on era i per convèncer tal multitud d'ànimes de la seva recercada missió que amb tanta esma havia dissenyat. I ara no podia participar-hi? No, això no podia ser! S'ho mereixia més que ningú, a part de considerar-se l'única capacitada de la sala per complir-la.\nEls assistents observaren amb justificat nerviosisme l'encreuament de mirades entre la ment pensant i la màxima autoritat. Un homenot de carn gruixuda i embotit dins les seves robes de seda feu befa de la situació i del complot en general. Qui els assegurava que l'endemà hi hauria una execució? I, en aquest cas, com podien hipotetitzar que l'home en qüestió acudiria a presenciar-ho?\n– Segur que vostè en seria molt més capaç – li etzibà amb supèrbia en Jaume Fortuny abans que na Queralt es disposés a esclafar el nas d'aquell betzol i deixar-l'hi com el musell de porc que, a parer d'ambdós, tan adient li quedaria. La veritat és que poc s'equivocava en criticar la precisió del pla però la probabilitat que l'atzar els fos favorable era alta, tenint en compte la freqüència amb què es repetia l'acte que esperaven. En Jaume el mirava desafiant alhora que acovardit, sabent que el seu atractiu no podia salvar-lo davant la influència d'aquella botifarra amb potes. – Propòs ser jo qui porti endavant l'assalt.\nLa resta del reduït públic alternava les mirades entre el cap del gremi dels sastres, el valent qui havia gosat fer-li front, na Queralt i el bisbe, que romania de nou mut. Qui els hauria dit mai que mestres artesans, comerciants, clergues i plebeus acabarien compartint taula com bons germans! En Jaume obria de bat a bat els braços a l'espera d'algú que s'hi manifestàs a favor esvaint el silenci que s'havia teixit entre les closes boques dels presents, i no el trencà altra cosa que el xiulet a ple pulmó del taverner, provinent del pis inferior. Després d'uns instants de sentiment barrejat entre sorpresa i temor, tots ells s'aixecaren d'una revoltada dels seus tamborets i, en resposta al preestablert senyal, es precipitaren a davallar les pronunciades escales que els separaven del potencial perill. Brandien amb gosadia les armes improvisades que portaven per si es presentava tal compromesa situació al mateix temps que mossèn de Margarit romania assegut com no altrament podia, amb senil parsimònia i devota oració.\nA baix els esperava l'escena típica dels antres vespertins urbans, de la qual defugien sempre en reunir-se a les golfes: ferum de begudes fermentades de més que qüestionable potabilitat, salvatges ballant i cridant al ritme d'un llaüt desafinat i senyores disposades a suportar tot això i els bavosos que les intentaven cortejar a canvi d'unes monedes. A l'entrada de la taverna s'hi trobaven un grup de tres homes uniformats capitanejats per un altre que semblava originari d'un terç de Flandes, armats tots ells i disposats a utilitzar el sabre que els penjava de la funda coxal si el cinquè del grup, de vestimenta civil, els ho demanava. Na Queralt li dirigí la vista amb recel, conscient que la seva presència allà no es devia a cap altre motiu que la seva particular cacera i incontenible afany de sucar els ja suficientment lleugers sacs d'argent dels pobres camperols.\nPrimerament renegà per haver estat alertada per una minúcia com una incursió recaptadora, de freqüència recurrent i problemàtica escassa, però prest s'adonà que qui venien a detenir no era cap dels paupèrrims usuaris que acudien al lloc per pal·liar els seus infortunis ans el mateix Joan Vicenç, el taverner. Ell mirava el recentment acudit grup de pollosos dissidents mostrant l'expressió facial pròpia d'un cadell orfe, a la intempèrie i d'una debilitat que implorava els socors que havia clamat interrompent la seva assemblea. Dos dels soldats subordinats intentaren obrir-se via entre els gats que els barraven el pas empenyent-los i dirigint-se a la barra, on es resguardava l'aguaitat amb la valentia com a única arma i una tapa d'olla com a escut. Na Queralt mirà els seus companys de taula i germans de lluita cercant-hi l'esperit justicier que els caracteritzava i el trobà; cap d'ells no estava disposat a contemplar passivament com s'emportaven als calabossos una de les peces angulars de la Resistència i els esfondraven el seu cau. Abans que ningú pogués interposar-se a la ferocitat d'aquella alienada extensió personificada de la res militaris, dos dels infeliços que ocupaven una de les taules més properes a la barra s'hi avançaren.\n– Qui gosa envair tan innoblement l'espai vital de Don Fernando Felipe Francisco Villafuerte y Pacheco de Madrid? – demanà indignat en llengua cervantina el més baix d'ells mentre es llevava de sobre la mà del soldat que l'intentava fer fora. Aquest respongué amb la brutalitat pròpia dels gendarmes gals i li propinà un cop de puny que ferí més bé l'orgull que no el visatge esquàlid i cicatritzat de l'agredit. L'embriaguesa li jugà una mala passada en decidir en nom seu que la millor manera de resoldre el conflicte no era d'altra que imitant la brusquedat rebuda mentre el seu company l'animava amb sons guturals i s'arromangava la camisa, altre temps alba mes ara tacada de sutge i cervesa. A la pugna contra els castellans ebris s'hi afegí el segon soldat, de molt major corpulència, i la brega esdevingué un entreteniment afegit a les dissonants harmonies cacofòniques que la caixa del llaüt vomitava frenèticament i a les danses ridícules. Hi acudiren amb follia una quantitat ingent de cantaires ansiosos per contemplar com els dos borratxos rebien a tort i a dret per part dels sentinelles.\n– No us preocupeu, catalanets! – bramava entre esbufecs i cops a les costelles en Fernando – Quan hagi deposat el meu germà del tron faré neta aquesta terra de gavatxos i la justícia tornarà a imperar amb la glòria de què la farem mereixedora.\nNa Queralt mirava la baralla atònita, indecisa sobre si valia la pena involucrar-se en una absurda brega de taverna i, en aquest cas, quin bàndol secundar. Fou llavors quan s'adonà que l'oficial i l'altre soldat ras havien aprofitat el rebombori generalitzat per realitzar la seva comesa i endur-se'n pres el taverner. La indignació que li fluïa pel torrent sanguini era ara molt més notòria que moments abans, quan s'havia vist privada del seu dret a encapçalar l'atemptat que tenien programat. No ho havia manifestat però en aquell moment havia sentit l'irrefrenable impuls d'aixecar-se de la taula i marxar, enviar a porgar fum la Resistència i claudicar com feien els seus veïns doncs ni dins els mateixos aliats era capaç de trobar-hi la concòrdia i el respecte merescut; mes trobar-se de front contra tot quant lluitava, l'arbitrarietat de les detencions i el tracte injuriós vers tothom qui discrepava amb el règim de l'Estiu del rei Lluís, li reafirmà el seu compromís de defensar la poca dignitat com a poble que els quedava. Li permetia de veres la moral deixar que aquell bon home, fidel i servicial, fos una víctima més del monstre que dictava les lleis a la seva nova colònia meridional la cultura de la qual tan ofuscat estava a anihilar? De cap manera!\nAixí doncs, empunyà fermament la falç que havia pres de damunt la taula a la cambra superior i es dirigí al portal per on havien sortit ja els dos soldats i el recaptador d'imposts amb l'amo en Joan pres. La rubescència de l'incipient crepuscle l'enlluernà en posar el primer peu sobre la difusa silueta de diversos caps que es projectava en el sòl del carreró. Es girà en direcció a l'origen de les llargues penombres i s'hi apropà corrent mentre diverses preguntes li assotaven la consciència: què hi faria ella tristament armada davant dos emissaris de la mort? Valia la pena arriscar-se a ser captiva ella també? Mirà l'estança d'on acabava de sortir amb nostàlgia, recordant les bones estones que hi havia passat de petita tot i la misèria que patia; allà sempre hi havia estat ben rebuda, aixoplugada les nits de llampecs i nodrida les temporades de més escassetat. Ara aquell lloc era l'escenari d'un saqueig indiscriminat aprofitant l'absència del seu amo i el caos hi imperava fins al punt de defenestrar un home amb uniforme de capità, l'amic del sonat "salvador dels catalans". Aterrà entre un plugim de vidres romputs al costat d'un ase guarnit amb parafernàlia bèl·lica i un timbal, tot queixant-se en castellà amb major disconformitat per la humiliació rebuda que pel dolor físic.\nEls soldats s'afanyaven a allunyar-se de la taverna entre els crits d'auxili del detingut, impotent en veure's custodiat per tres ànimes. Na Queralt seguia temorosa d'enfrontar-s'hi ella sola i ja estava considerant com opció factible l'abandonament del seu bon amic a la seva sort quan, de la porta, en sortí amb presses en Jaume, segurament també testimoni de com se'n portaven el taverner. Anava armat amb la seva pistola de pany de sílex, una de les poques que havien aconseguit reunir per perpetrar el magnicidi que havia de servir com a cop d'efecte per iniciar una nova revolta gairebé vint anys després. En veure el posat sever i disposat que lluïa en Jaume, el pit de na Queralt s'omplí d'eufòria i ànsies de revenja; aquell qui detenien no era un simple taverner ni un amic més, era un dels caps de la Resistència i (sent utilitaristes) no es podien permetre el luxe de tenir-lo podrint-se a un calabós o veure'l decapitat en la ja tradicional execució dominical, la qual els servia d'esca perfecta si d'un reu qualsevol es tractava el condemnat mes no un dels ideòlegs de tot plegat.\nEn Jaume devia pensar quelcom similar car caminava pausadament en direcció als cossos fugissers amb l'arma apuntant-hi fatalment. Sense previ avís, premé imprudentment el gallet cegat pel sol ponent efectuant un tret que ressonà per les parets del carreró i propulsà una bala amb nul·la precisió doncs, en lloc de ferir ningú, just els alertà de la presència d'una arma de foc. L'oficial francès es girà i fixà la seva mirada en la pistola encara fumejant d'en Jaume mentre treia la seva pròpia i la dirigia al cos del primer tirador. Na Queralt contemplà estupefacta la macabra escena durant els escassos segons que durà com un observador extern, captant tots i cada un dels ínfims. Primerament veié com les pupil·les del seu company de lluita es dilataven en resposta instintiva a un perill imminent i les clavava a la boca del canó que l'aguaitava amb amenaçador tarannà. Notà com li naixia una gota de suor freda a l'arrel del cuir cabellut i li recorria la galta alhora que el so d'una segona detonació li penetrava a les profunditats dels conductes auditius. Comsevulla, fou capaç de captar la trajectòria rectilínia de la petita bolla metàl·lica volant a vertiginosa velocitat a través de les set passes que separaven ambdós oponents. Ai, si en Jaume hagués sigut la meitat de bon tirador que el seu botxí! La bala impactà contra el seu pectoral esquerre i s'obrí pas llatinament entre teles, pell, teixits musculars i finalment les estructures òssies protectores dels seus òrgans vitals, que s'esquerdaren en mil bocins dins el seu pit baix la pressió del projectil supersònic i agreujaren (si tal acció és possible) la ferida que causà al cor d'en Jaume aquella endimoniada esfera. Mort a l'acte, les cames defalliren i el cos es desplomà com si d'un sac de patates es tractés, sense el temps suficient ni per mirar al cel implorant la redempció.\nEn aquell moment sortiren de la taverna els dos soldats restants, nafrats de tots els costats i arrossegant el castellà engrillonat que xampurrejava cançons de gesta com merament li permetia l’alcohol que el posseïa. Els acompanyava el bisbe, possiblement fins llavors a l'aguait dels esdeveniments a la seva trona mes ara alertat per les dues detonacions, i corregué per socórrer el difunt. Na Queralt, havent trigat uns segons per refer-se, es llençà amb ferocitat brandant la falç contra l'executor d'en Jaume, que no pogué fer altra cosa que sentir com la punta de l'arma corba se li clavava al pit. Una bola de plom precipità de les seves mans inerts, hom pot imaginar que envejosa la seva idèntica germana havent perdut l'oportunitat d'imitar-la i segar, ella també, la vida humana que li pertocava. La falç de na Queralt li penetrava les entranyes amb igual fatalitat que mil escorpins injectant el seu verí, immergint la seva víctima en una efímera però insuportable agonia.\nL'estat d'excitació de l'assassina la féu vulnerable al sentinella que retenia en Joan, el qual fugí corrent en veure's alliberat i amb major preocupació aparentment pel seu negoci que per les dues víctimes. El soldat la desarmà, reduí i engrillonà, i ella a pleret prengué consciència de la pena que li suposaria el crim que acabava de cometre. El bisbe la contemplà amb buidor als ulls, una mirada que comprengué; qui s'havia ofert a liderar l'atemptat havia caigut, i la voluntat celestial li havia donat a na Queralt el protagonisme que tant anhelava. Cruel caprici de la divina providència car l'obligaria a veure l'execució des del caire menys envejable ni imaginat.


Baida és el vídeo d’una performance que havia de tenir lloc cada dia durant la 57a Biennal de Venècia de 2017 a les aigües del Mar Adriàtic. En ella, se suposava que diversos artistes havien d’aparèixer i desaparèixer d’un vaixell bolcat que havia estat transportat des del Mar Caspi del Daguestan (Rússia) fins a la Llacuna de Venècia (Itàlia). L’obra va ser concebuda després que Makhacheva mantingués converses amb diversos pescadors que vivien al poble de Starii Terek (Regió del Daguestan) i que treballaven al Mar Caspi. Un motiu recurrent de les obres de Makhacheva és el risc de perdre’s al mar i no ser trobat.\nEn cas que un vaixell tombi, els pescadors es lliguen a la proa perquè les seves famílies puguin trobar els cossos i fer el dol. L’obra, en aquest cas, reflexiona sobre la naturalesa precària de la vida humana, que lluita contra les grans forces econòmiques i naturals per sobreviure. Alhora, és un comentari sobre les expectatives i el comportament dels visitants de la Biennal.\nSovint humorístiques, les obres de Taus Makhacheva posen a prova la resiliència de les imatges, els objectes i els cossos del món d’avui. En la majoria de les seves actuacions, l’artista es pren el cos «com una estructura de suport», l’enfronta a reptes físics i el posa en situacions límit. Makhacheva viatja, llegeix, escriu, parla i roman en silenci. Sovint participa en projectes col·laboratius i treballa amb els documents que troba, les històries que escolta i el material que recull. Taus Makhacheva és coneguda sobretot pels seus vídeos i actuacions, obres que examinen el xoc entre diferents cultures i tradicions amb una mirada crítica. Crescuda a Moscou amb orígens de la Regió caucàsica del Daguestan, Makhacheva inspira la seva pràctica en la connexió personal amb la coexistència dels mons pre i post-soviètics.


Tocar de peus a terra | Futfem.cat\nLa selecció espanyola absoluta disputa aquests dies la prestigiosa Copa Algarve, un torneig amb invitació que aplega seleccions de tots els països del món. Aquest és el primer any que Espanya hi participa i el seu brillant debut -invicte a les dues primeres jornades- ha fet esclatar d'optimisme l'entorn de 'la roja'. Les de Jorge Vilda van ser capaces de superar les vigents subcampiones del món i de guanyar un combinat tan potent com el noruec.\nAra mateix, i a falta de l'última jornada de la fase de grups, Espanya és la millor selecció, per davant del Canadà i de Suècia, però pensar que el combinat espanyol és un dels millors del món és agosarat. Primer, perquè aquesta Copa Algarve és més descafeïnada que als seus orígens, ja que no compta amb algunes de les seleccions més fortes del món. Els Estats Units, França o Alemanya, potències mundials del 'futfem' es troben disputant un altre torneig, la She Belives Cup, al país nord-americà.\nUn altre dels aspectes que no s'estan tenint en compte en molts debats sobre la superioritat de la selecció espanyola és la forma física en què arriben rivals, o les absències que han mostrat al seu onze. Sense anar més lluny, l'últim rival de les de Vilda, Noruega, va jugar sense la seva màxima referència ofensiva, Ada Hegerberg i la Lliga ni tan sols ha començat encara al país nòrdic.\nEspanya es troba en un gran estat de forma, això és indubtable. Dia a dia la selecció va fent petites passes i l'evolució en joc i en competitivitat és constant. Des que Jorge Vilda va agafar les regnes del combinat espanyol, després de la primera participació mundialista de l'absoluta, 'la roja' ha mostrat cada dia més ambició i ganes. El nivell de les futbolistes espanyoles va creixent i l'arribada de futbolistes estrangeres a la Lliga espanyola està contribuint a aquesta millora. La distància amb altres lligues europees, però, encara és abismal i queda molt a fer. El camí i és llarg i tocar de peus a necessari per no perdre de vista l'objectiu final. El repte de Jorge Vilda és mantenir la calma i no deixar-se portar per l'eufòria col·lectiva, però sense renunciar a ser ambiciós.


“L'inventor d'il·lusions", un espectacle infantil màgic al Teatre Municipal de Roses — Ajuntament de Roses\n“L'inventor d'il·lusions", un espectacle infantil màgic al Teatre Municipal de Roses Enric Magoo protagonitza l'espectacle de màgia "L'inventor d'il·lusions", diumenge vinent, a les 12 del migdia, al Teatre Municipal de Roses, dins el cicle de teatre infantil d'Optimist. http://www.roses.cat/noticies/201clinventor-dil-lusions-un-espectacle-infantil-magic-al-teatre-municipal-de-roses http://www.roses.cat/@@site-logo/escut.png\n11/02/2016 13:07 - Departament de Comunicació i Premsa\nSi algun cop t'has preguntat qui s'inventa els jocs de mans?, qui els fabrica?, qui decideix si es poden fer en públic? quants tipus de trucs hi ha? o com es classifiquen t'ho explicarà el professor Gargot, en una visita guiada al seu taller laboratori.\nAmb el professor Gargot t'endisaràs en el món dels invents i dels efectes especials, i coneixeràs les bambolines de l'il·lusionisme. I també gaudiràs d'un fantàstic espectacle màgic de la mà del GrandMack, que és l'encarregat de comprovar si funcionen els jocs acabats de fabricar.\nEl preu de l'entrada és de 5 €. La venda i reserva d'entrades es pot fer a les taquilles del Teatre Municipal de Roses, dijous i divendres de 12 a 14h, i el mateix dia de l'espectacle, una hora abans de l'inici.


Admissió i matriculació UPF Barcelona School of Management\nInscriure's a un màster o postgrau a la UPF Barcelona School of Management és molt fàcil. Tan sols hauràs de participar en un procés d'admissió i, un cop siguis admès, matricular-te al programa.\nEmplena el formulari online de sol·licitud d'admissió\nEl trobaràs a la pàgina específic del teu programa. Un cop allà, no t'oblidis de consultar l'apartat «Admissió i matriculació», on trobaràs informació més específica sobre el procés d'admissió.\nAbona 120 € en concepte de drets d'admissió\nSi no ets admès, et reembossarem els drets d'admissió. D'altra banda, si ets admès, et descomptarem aquesta suma de l'import total de la matrícula. Només en cas que interrompis el procés d'inscripció abans de matricular-te, no et reembossarem els drets d'admissió.\nEnvia la documentació necessària per a l'admissió\nPodràs enviar la documentació requerida mitjançant la nostra plataforma online de càrrega de documents, per a la qual t'enviarem els codis d'accés. Tant a la plataforma com al web del teu programa (apartat «Admissió i matriculació») podràs consultar la llista exacta de documents que has de presentar.\nFes una entrevista\nNo tots els màsters i postgraus requereixen una entrevista d'admissió. Per saber si el teu ho exigeix, pots consultar l'apartat «Admissió i matriculació» del web del teu programa. En cas que el teu màster o postgrau requereixi una entrevista d'admissió, ens posarem en contacte amb tu per programar-la.\nConsulta la resolució de la teva sol·licitud d'admissió\nLa resolució de la teva sol·licitud d'admissió t'arribarà per correu electrònic poc després d'haver completat el procés d'admissió. Si ets estudiant no comunitari, rebràs, a més, un correu electrònic amb informacions rellevants per tramitar el teu visat d'estudiant.\nUna vegada siguis admès, només et faltarà formalitzar la matrícula abans del començament del curs i presentar fotocòpies compulsades d'alguns dels documents enviats durant el procés d'admissió. Recorda, a més, que si ets estudiant internacional has de fer una sèrie de tràmits addicionals abans de la teva arribada a Barcelona.


De Nuria L R - abril 24, 2013\nTREBALLAR PER PROJECTES A LES NOSTRES AULES\nCENTRE SE ES PINARET\nQUÈ ÉS TREBALLAR PER PROJECTES?\nTreballar per projectes és una opció metodològica. És una metodologia que permet organitzar les situacions d’ensenyament-aprenentatge des d’una perspectiva globalitzadora i relacional. És globalitzadora perquè tots els coneixements estan interconectats i els alumnes estableixen relacions entre els coneixements i la nova informació. És relacional perquè la relació entre les diferents disciplines l’estableix el propi projecte.\nPER QUÈ TREBALLAR PER PROJECTES?\nTreballar per projectes propicia la motivació dels alumnes per a aprendre. S’organitzen els continguts d’aprenentatge entorn a problemes o que els temes siguin proposats pels propis alumnes. Això afavoreix que l’alumnat s’impliqui i es responsabilitzi del propi aprenentatge. A més a més, els alumnes se’n adonen de que aprendre té sentit.\nA més a més, treballar per projectes propicia l’aprenentatge significatiu. L’alumne estableix relacions entre els seus coneixements previs i la nova informació. Aquesta metodologia implica que l’alumne hagi de reflexionar, la qual cosa és fonamental en el procés d’aprenentatge.\nEN QUÈ CONSISTEIX TREBALLAR PER PROJECTES?\nDarrera del que s’anomena treball per projectes no hi ha solament una metodologia de treball o una seqüència determinada de presentar les activitats escolars, sinó altres aspectes teòrics importants sobre la manera d’entendre com els alumnes aprenen, com elaboren els conceptes, com tracten la informació i com el centre educatiu i el professorat han de planificar i actuar per preparar les classes i dinamitzar-les.\nEn el treball per projectes es dóna molta importància a fer explícit allò que se sap i allò que s’aprèn, com també a la manera de tractar la informació. És a dir, als procediments que s’utilitzen per realitzar les activitats d’aprenentatge en el procés de recerca i adquisició de coneixements. La funció dels projectes de treball és afavorir la creació d’estratègies d’organització dels coneixements escolars en relació amb:\nAprendre a prendre decisions: proposar, argumentar, triar...\nTractar la informació: cercar-la, organitzar-la, interpretar-la, assimilar-la, judicar-la...\nTransmetre la informació: comunicar-la, fer-la comprensible, compartir-la, elaborar-la...\nAvaluar els aprenentatges: ser conscients del que sabem, del que ignorem, com ho hem abordat...\nCOM S’ORGANITZA EL TREBALL PER PROJECTES?\nEn un projecte s’ha de definir una seqüència de moments o fases que guien el seu desenvolupament. Aquesta seqüència no té perquè seguir sempre el mateix ordre ni ocupar el mateix temps. Depèn de la motivació que generi el projecte, així com dels objectius proposats.\nUn projecte de treball es pot desenvolupar seguint aquest guió:\n1- Discussió i tria del tema a treballar (entre l’alumnat i el professor).\n2- Concreció i explicitació del que se sap i del que es vol conèixer del tema.\n3- Confecció de l’índex o del guió de treball.\n4- Acords referents a l’organització del grup-classe, fonts d’informació, temporalització, etc. (aspectes referents a planificació).\n5- Recerca i aportació d’informació:\n5.1- Ordenació de la informació rebuda.\n5.2- Plantejament i verificació d’hipòtesis, definicions, ..., a través de la informació.\n5.3- Establiment i explicitació de relacions causals, de noves qüestions, ...\n5.4- Desenvolupament dels apartats de l’índex (en gran-grup, petit-grup o individualment).\n6- Confecció del dossier de síntesi (Power Point, dossier escrit, conferència).\n7- Avaluació del procés seguit:\n7.1- Conscienciació del que s’ha fet i s’ha après.\n7.2- Aplicació del que s’ha après a altres situacions o establiment de noves relacions.\n7.3- Explicitació de perspectives o temes que s’han obert i que queden per tractar.\nQUIN PAPER TÉ EL PROFESSOR?\nEl professor s’encarrega de:\n- Definir el motor de coneixement, el fil conductor.\n- Preveure els continguts (conceptuals, procedimentals i actitudinals) que es treballaran.\n- Fomentar la participació.\n- Ajudar a l’aportació i tractament de la informació.\n- Ajudar a l’avaluació.\n- Recapitular el procés seguit.\nQUIN PAPER TÉ L’ALUMNE?\nL’alumne ha de ser, en tot moment, participatiu i actiu en el seu procés d’aprenentatge.\nDE QUINS RECURSOS S’HA DE DISPOSAR?\n- Humans: Els projectes treball es poden realitzar amb la presència d’un sol adult a l’aula o amb més. Es pot considerar des de una sola àrea o amb implicació d’especialistes de diferents àrees.\n- Materials: Es poden utilitzar materials de diverses fonts d’informació, tot tipus de llibres, conferències, visites, internet, vídeos, diapositives, exposicions,... depenent del que vulgui treballar el professor.\n- Espai / temps: No necessita cap recurs especial, són recomanables sessions una mica llargues, i l’espai dependrà del tipus d’activitat que es realitzi. Evidentment això dependrà de l’edat dels alumnes amb els que estem treballant.\nS’utilitzen tres tipus d’avaluació: avaluació inicial, avaluació final, i avaluació formativa:\n- Avaluació inicial: explicitació i conscienciació del que cadascú sap del tema.\n- Avaluació final: activitat concreta per relacionar allò que s’ha treballat, el traspàs a altres situacions o plantejament de noves qüestions. Sempre és relacional i, per tant, es proposa a través de preguntes obertes.\n- Avaluació formativa: Reelaboració i reestructuració de l’índex. Conscienciació del que s’ha après, de les concepcions que s’han modificat. Presa de consciència del procés seguit. Explicitació de noves perspectives i d’aspectes o coneixements que no s’han pogut assolir.\nJohn, un profe en proceso de adaptación\nCOM HO HEN FET A LES AULES DE PINARET?\nQui millor que un dels alumnes que ens expliqui com hem duit a la práctica tota la teoria desenvoluada fins ara. Pablo B ens explica la seva experiència:\nEl nostre professor John ens va proposar fer feina d'una manera diferent. Fer feina a partir d'un proejcte d'investigació que acabaria amb un producte final que seria un power point per presentar als nostres companys\nAvui os explicaré com treballaren el darrer projecte. Es darrer Power Point que he fet va ser de Ciències Naturals, sobre el éssers vius.\nEn John ens va deixar triar entre dos temas i jo me vaig decidir amb el dels éssers vius. Era un tema que vaig trobar que seria interessnat investigar i cercar informació.\nEn John ens va donar una fitxa per saber que cercar i quina informació necessitaríem. Era con una fulla de ruta per anar sabent que cercar i com usar la informació. També varem preparar junts un esquema per saber com organitzar-lo tot.\nA partir de la fitxa i del'esquema, vaig començar a cercar informació per internet, l’informació més important l’anava escrivint a un document amb les meves paraules. La idea era entendre que anava llegint i saber exprerrar-lo de manera interessnat i clara.\nDesprés va ser el moment de lelaborar le power point. Seria la mera de reflectir per escrit tota la feina de recerca i d'elaboració e la informaicó trobada.\nVaig començar a fer es Power Point per parts, reproducció, alimentació, hábitat, etc.. d'acord amb l'esquema que en John i jo havíem preparat\nEn cada diapositiva posava un text i imatges referents al tema. Tot elaborat per jo i triat per jo.\nEl resultat final ha estat aquest power point que esper que sigui útil per vosatres i interessant.\nFer els treballs d’aquesta manera es millor perque, tu busques el que vols posar, llegeixes coses interesants, veus imatges i montes tot es treball. I tens la llibertat d'aprofundir en aquells aspectes sobre temes que realment t'agraden i tens ganes d'investigar.\nPablo, un gran alumno\nPQPIS A BARCELONATodavia no eran las 5:00 AM y La...\nVisita a la QUELY\nBones pràctiques als PQPIs de la FISE


Tàrrega celebra amb èxit la seva 1a Trobada de Balls de Cercolets i Arquets de Catalunya – Comarques de Ponent\nTàrrega celebra amb èxit la seva 1a Trobada de Balls de Cercolets i Arquets de Catalunya\nL'Associació Cultural Guixanet de Tàrrega celebrà el passat dissabte 21 de març la seva 1a Trobada de Balls de Cercolets i Arquets de Catalunya. La capital de l’Urgell concentrà durant la tarda la participació d’agrupacions tradicionals d’Igualada, Reus i l’Arboç a més del municipi amfitrió. Dansaires de diferents edats, grans i petits, oferiren al públic en diversos indrets del centre de la ciutat lluïdes exhibicions d’aquesta manifestació de cultura popular. El recorregut finalitzà a la plaça de les Nacions sense Estat, on Guixanet anuncià la intenció de presentar aviat el Ball d'Arquets Infantil de Tàrrega. Amb vestuari característic i vistosos cèrcols enramats, els balls d’arquets constitueixen una mostra colorista del folklore català. Guixanet estrenà el seu propi Ball d’Arquets amb 8 dansaires femenines durant la Festa Major de l’any 2012. Es tracta d’una recuperació d’una coreografia del barri de la Mercè del segle XIX, revisada per Ton Farran.


DIVENDRES 17 DE MARÇ DEL 2006\nEns espera un cap de setmana de Botellón, Botellón i crema catalana. Quina barreja!\nLa previsió del temps el pitjor. Molts núvols i potser pluja. Què està passant?\nQEP FALLES. La guanyadora.\nAquesta és la falla guanyadora amb el preu especial de 600.000 euros. Ha guanyat la comissió de Nou Campanar. La falla es diu TOT A CENT. Es mofa de les botiguetes de la comunitat xinesa on s'hi pot trobar de tot i articles realment "kitsch" com la falla.\nQEP CÀSTIGS. La FIFA reacciona contra el racisme.\nPrimera reacció real de la FIFA, la Federació internacional de futbol després de la xiulada contra ETÓ. Ha aprovat un seguit de mesures del seu codi disciplinari en la que sancionarà els protagonistes d’actes discriminatoris en els partits.\nEs descomptaran punts i s’arribarà a treure de la classifiació els equips amb seguidors que insultin. Els seguidors que cometin infraccions faran que el seu equip perdi punts. Primer tres i 6 en cas de reincidencia. Si es produeixen més senyals de racisme la FIFA aplicarà un descens de categoría de l’equip en qüestió o l’expulsió de la competició. Cada federació asociada a la FIFA ha d’incloure les mesures als seus reglaments.\nQEP ALIMENTACIÓ. Els aliments congelats.\nPerquè pensem que els aliments congelats aporten menys nutrició per l’organisme que els frescos? José Manuel Garcaia de la Unitat d’Endocrinologia de l’Hospital Clínic està col·laborant aquest dies en la campanya de divulgació del consum de congelats promoguda per les 14 principals marques de congelats de l’Estat.\nAssegura que és un error pensar això. El procés de congelació consisteix a fer baixar la temperatura fins els 18 graus sota zero i no en afegir-hi conservants.\nLògicament estem parlant de congelats no elaborats. Verdures i peix, especialment.\nL’especialista també apunta que el procés de congelació industrial és molt més beneficiós que el procés casolà.\nSi ho congelen les empreses el procés dura menys temps i si ho congelem nosaltres dura més i perd qualitats alimentàries.\nLa congelació casolana es recomana per pocs dies\nQEP RELACIONS PERSONALS. Més divorcis gràcies a la llei Divorci exprés.\nEL Consell General del Poder Judicial ha fet públic un informe sobre l’impacte real que ha tingut la nova llei de la separació i el divorci. Aquella coneguda com la del DIVORCI EXPRESS. És evident que ha provocat que hagin augmenta els divorcis els últims mesos. Les ruptures matrimonials amistoses han augmentat el 2005 d’un 81 per cent respecta el 2004. Els divorcis no consuats també han pujat. Amb la nova llei no cal esperar la separació prèvia i les parelles trencades es poden divorciar directament, un procés molt més ràpid.\nQEP ESTUDI. Les dones en necessitem 13.\nUn estudi psicològic fet per la Universitat de Berlín assegura que una DONA necesita haver tingut relacions amb 13 homes per saber quines són les qualitats que més aprecia en l’altre sexe. És a dir que per saber quin és el teu home ideal n’han d’haver provat 13.\nQEP BUTXACA. El simulador de factures telefòniques.\nPermet conèixer quina de les 500 ofertes i combinacions possibles que hi ha actualment per el telèfon pot ser la més indicada. L'Organització de Consumidors i Usuaris OCU dóna l'opció a través del seu portal d'aplicar personalment aquest estalviador telefònic. Es tracta de buscar l’opció que ens vagi més bé.\nPer l’estalviador telefònic, l'OCU té com a base les tarifes i ofertes de descomptes que ofereixen més de 25 operadores que manté actualizades permanentment. Omplint el formulari es perfila cada cas segons companyia, tipus de connexió o la distribució territorial.\nQEP BUTXACA. Empreses que pacten preus.\nHi ha diversos casos detectats i que estudien els tribunals de la competència.\n1) A França les empreses que haurien pactat són Dior, Ives-Saint-Lauren, Gaultier i Chanel amb les seves colònies i perfums. El consell de la competència francès els ha multat per valor de 46 milions d’euros. En total són 13 empreses del sector del luxe i tres cadenes de distribució. Les empreses de perfums i cosmètics de luxe van arribar a un acord amb els distribuidors i van fixar un preu únic de venda al públic.\nAixò va eliminar tota possibilitat de competència entre els venedors minoristes d’aquests productes. A més controlaven els pactes amb la policia de preus que pressionaba i amenaçava amb represàlies els distribuidors.\nLes multes més importants han caigut en les cadenes de distribució Marionnaud, Séphora i Nocibé.\n2) Mentrestant l’associació de consumidors UCE ha presentat una denuncia al servei de defensa de la competència espanyol per pactes de preus entre les marques comercials i les cadenes més importants de supermercats de València.\nL’associació ha fet un estudi abans de denunair. Ha comprobat 80 marques d’aquests supers i ha vist que un 42 per cent tenen el mateix preu. En un 20 per cent la diferencia és de manys del 5 per cent. Creuen que no és una casualitat i en tot això s’hi afageix el fet que en les MARQUES BLANQUES els preus són totalment diferents.\n3) Actualment el servei de la competència investiga la marca KOIPE per haver pactat presumptament preus amb Carrefour, Caprabo, Alcampo, Eroski, Mercadona, Dia, El Árbol y El Corte Inglés. Tots van pujar el preu de l’oli i el van situar al mateix exacte.\nQEP TENDÈNCIES. Festivals que barregen música, art, esport, moda...\nProliferen a les principals ciutats del món els festivals multidisciplinars que barregen la música amb altres disciplines com l’art, la moda i activitats. A Barcelona s’ha presentat una nova edició de l’URBAN FUNKE 2006.\nÉs un festival urbà que gira al voltant de l'art, música i esport i que celebrarà la seva segona edició a Barcelona entre el 5 i el 7 de maig. Hi aura especialistes en skateboarding, el 'grafitti', disseny gràfic, cinema, documentals o el bàsquet i músiques com el hip-hop. Aquesta vegada França serà el país convidat. A banda de grups francesos hi ha programats els Violadores del Verso, els terrassencs Solo los Solo entre d’altres. De l’escena estrangera el jamaicà Mad Professor, Rupture i el britànic Andy Smith. Les sessions de dia seran a la plaça de les Tres Xemeneies i les nocturnes a l'Estadi Olímpic de Montjuïc.\nQEP TENDÈNCIES. Encara més productes a les farmàcies.\nPrimer van ser les botigues de les gasolineres. Cada vegada venen més coses. Els quioscos també són un sector que cada dia té més productes i últimament les farmàcies ja no tenen espai per tants cartells anunciant nous productes de cosmètica. Ara la marca de joguines Fisher-Price ha presentat una línia de joguines que es distribuirà exclusivament a les farmàcies\nSón joguines de petit format com ara mossegadors, sonalls que tenen com a objectiu facilitar el desenvolupament dels nadons a través del joc, segons ha informat avui l'empresa. Les joguines s'emmarquen en la filosofia del grup de crear productes que despertin les capacitats físiques, intel·lectuals i emocionals del nen potenciant-ne la diversió i el desenvolupament.\nQEP TENDÈNCIES. Les visites virtuals entre pares separats i fills.\nAls Estats Units alguns pares divorciats comencen a apostar per les anomenades VISITES VIRTUALS als seus fills. Alguns pares demanen que s’incloguin en els acords de separació. Es tracta de mantenir el contacte a través d’una webcamps als ordinadors. Els que estan a favor d’això, argumenten que no només serveixen per mantenir viu el lligam amb els fills que de vegades viuen lluny sinó que també és una manera a través del qual el pare veu més el seu fill i paga la seva manutenció sense problemes. També és una manera en què hi hagi contacte directe entre pares i fills sense l’ex com a intermediari.\nEls crítics amb aquestes visites diuen que si es programes visitues virtuals poden justificar-se després reduccions de visites reals. Pot ser un suport però no un substitut, diuen. L’Estat d’UTAH ja ho ha inclòs a les lleis a a Wisconsin estan a punt. Un pare de 42 anys ha obert un aadreça d'internet per difondre aquesta idea al món. Visita la web clicant AQUÍ.\nQEP TECNOLOGIA. Una impressora per les fotos del mòbil.\nLa marca Fujifilm ha presentat al Japó una impressora dissenyada exclusivament per a telèfons mòbils. La imatge deixa clar que el model és per als més joves. Aquest aparell té el seu lloc en el mercat degut a la dificultat que existeix quan es tracta d'imprimir fotografies fetes amb el mòbil. No cal cable i la impressora es connecta mitjançant el port d'infrarrojos amb el telèfon mòbil.\nEl format de les fotografies és de 10x15, l'anomenat tradicionalment 'tamany postal'. De moment el preu amb el que s'ha posat a la venda en el mercat japonés és d'uns 140 euros.\nQEP TECNOLOGIA. PCS a 100 dòlars.\nEL govern xinès treurà un PC de baix cost a un preu de 100 dòlars.\nLi ha posat nom. És el Somni del Drag. Té el tamany d’un llibre de text i poc més de mig quilo de pes. Les primeres unitats es podrien posar a la venda el pròxim mes de juny. Té la potencia semblant a un Pentium TRES i disposarà de reproductor de DVD.\nEl govern xinès vol que tothom es pugui comprar un ordinador,\nLes últimes hores BILL GATES se n’ha enfotut d’aques i altres projectes per generalitzar portàtils a baix preu. Concretament s’ha referit en els que s’estan fabricant a Massachusets amb suport de la seva rival Google.\nPortátils a 100 dòlars, 84 euros. Se n’ha enrigut del fet que aquests ordinadors no tenen les mateixes funcions. Molts d’ells no tenen ni disc dur.\nGates no entén un ordinador amb pantalla diminuta i sense software. Això ho ha dit mentre presentava el seu ordinador ultra-mòbil que utilitza Microsoft Windows amb una pantalla táctil de 17 centímetres.\nÉs la dona de la setmana. Als seus 48 anys està esplèndida. Tothom està dacord. Ha passat per Londres per presentar la segona part de InSTINTO BÁSICO.\nLa presentació mundial ha tingut molt interés.\nAquest cop no hi és Michael Douglas sinó que el seu parteneir és David Morrisey, actor de la televisió británica.\nDesprés de passar per Israel, la Stone ha arribat a Londres somrient i amb declaracions clares i concises. Diu que aquesta segona part serà molt més controvertida que la primera i diu que les escenes són molt més eròtiques. De totes maneres reconeix que ella li hauria agradat despullar-se més del què li han deixat o del què ha acabat sortint després de l’editatge. A finals de març es presentarà.\nS’ha separat de la seva tercera dona la suÍssa ORIANNE CEVEY. Han decidit viure separats diuen a través d’un comunicat EN BENEFICI DELS SEUS DOS FILLS.\nPhil Collins continuarà vivint a Suïssa per estar a prop d’ells.\nEs van casar el 1999. Phil Collins té atres tres fills de les dues parelles anteriors.\n- MACRO AMPOLLASSA. A la Rambla del Raval de Barcelona. Aquesta nit amb més de 300 agents vetllant.\n- Fira de Sant Josep de Mollerussa.\n- Fira Habitatge a Girona. Tot el cap de setmana. Per primer cop hi ha entitats financeres i de crèdit. A l’espai firal de la Devesa.\n- En teatre, s'estrena al Teatre Romea la premiada HAMELIN.\n- Avui es posen a la venda les entrades pel concert que JAIMES BLUNT al 23 de juny al Poble Espanyol de Barcelona. Presentarà les cançons del disc BACK TO BEDLAND.\n- GEOURGE MOUSTAKI tanta el Festival del Mil·leni.\nAlfons Arús farà finalment el late show a TVE. Comença dijous que ve. EL farà tres dies : dimecres, dijous i divendres. Es dirà CON ARÚS... TAG.\nPublicat per Mariola a 17.3.06\ndimarts, 23 de maig, 2006


ᐅ Posicionament Google Molló - Posicionament web Molló\nLi oferim posicionament Google Molló.\nExperts en posicionament Google Molló\nSom especialistes en SEO Posicionament Google Molló utilitzant òptimament tots els paràmetres que SEO posicionen dins Google, tan posicionament Google Molló On-page com Off-page. La clau és complir perfectament amb aquestes dues facetes tan importants, contemplant el màxim de requeriments i paràmetres en aquest sentit.\nDes de Molló, especialistes en posicionament Google\nSom especialistes en posicionament Google Molló, utilitzant totes les tècniques i els paràmetres necessaris que millor posicionen a Google.\nEl nostre posicionament Google Molló va de bones pràctiques, metodologia contrastada i experts en estratègies SEO nacional i internacional. El nostre equip professional analitza i confecciona en cada cas una proposta a mida sobre l’estratègia SEO On-page i Off-page més adient i que millor encaixa amb les necessitats del client i els seus objectius en aquest sentit.\nPosicionament Google Molló. Experts des dels inicis del cercador.\nEl nostre equip professional a Molló analitza i confecciona en cada cas una proposta i estratègia a mida sobre el servei de posicionament Google Molló SEO On-page i Off-page més adient i que millor encaixa amb les necessitats del client i els seus objectius en aquest sentit.\nLa evolució constant del servei de posicionament Google Molló\nEl robot de Google i els seus paràmetres de SEO Posicionament han evolucionat i ho segueixen fent constantment, per aquest motiu els nostres especialistes a Molló assessoren i fan seguiment sobre les estratègies i com millorar-les i treure’n més i millor rendiment. És obvi que en aquest camp, ningú es pot permetre el luxe de quedar-se enrere i en el nostre cas, Gestinet ofereix a Molló el millor servei contrastat, consolidat i en constant evolució i millora per tal d’aconseguir en cada moment els resultats més òptims possibles. De fet i en aquest sentit, la nostra empresa col·labora intensament i és Partner de Google des de fa molts anys.\nA l’igual que el Manteniment informàtic és vital per a qualsevol empresa avui dia, la seva estratègia SEO Posicionament Google Molló també forma part de quelcom vital i necessari per a la seva supervivència o en cas contrari, òbviament pot tenir els dies comptats.\nEl servei SEO Google de Gestinet és el millor posicionament Google Molló\nEl nostre objectiu a l’hora de crear una estratègia de posicionament Google Molló és aconseguir els millors resultats possibles en la generació de trànsit potencial i sa des de Google i les seves eines i línies de negoci com Google Adwords, Google Shopping, Google Local Business (Molló), etc… En cada cas utilitzem els nostres recursos, experiència i eines que hem anat dissenyant, elaborant i evolucionant durant tants anys i que ens han aportat l’èxit i reputació com d’empresa referent en SEO posicionament Google Molló.\nGestinet, el millor posicionament Google de Molló\nDes de Gestinet entenem que el SEO posicionament Google Molló és una forma d’entendre i fer les coses, una metodologia en evolució constant i una filosofia que cal desenvolupar en cada disseny web, optimització i projecte en aquest sentit, sempre desenvolupant pensant en la metodologia Google i els seus paràmetres de posicionament SEO, vital per a l’èxit del projecte i consolidació dels objectius SEO. Oferim un servei de posicionament Google Molló de qualitat i amb màximes garanties.\nPosicionament Google Molló amb màximes garanties\nEl nostre secret és tractar el SEO posicionament Google Molló com a metodologia i filosofia dins el nostre ADN, entenent i participant en aquestes facetes dins Google, en resum gairebé formar part de l’ADN Google. Tot això ho plasmem en el nostre disseny web i estratègies de posicionament web que realitzem, totes les optimitzacions web que fem, utilitzant en tot moment metodologia pròpia, tècniques i estratègies SEO contrastades i vigents dins Google, amb les màximes garanties d’èxit i sense riscos. Mai hem tingut una pàgina web penalitzada i en tots els casos realitzem una estratègia SEO posicionament Google Molló a mida amb les màximes garanties per a consolidar els objectius establerts.\nDoni visibilitat mitjançant posicionament Google Molló al seu negoci a Google amb Gestinet\nDonem d’alta els seus productes a Google Merchant Center per a millorar el posicionament Google Molló\nGestionem les seves campanyes d’Adwords per treure el màxim rendiment en posicionament Google Molló\nMitjançant el posicionament Google Molló millorem les seves posicions en les cerques locals.\nMolló i el seu posicionament a Google\nCada ubicació i zona geogràfica té un tractament específic a nivell SEO Google i això afecta directament en una gran majoria d’estratègies de posicionament web que desenvolupem, tant sigui pel volum i tipus de competència, com tipus de sector, activitat, etc... Cal tractar cada projecte i estratègia de posicionament Google Molló de forma personalitzada i a mida, només així es pot garantir l’èxit de la mateixa i aconseguir els resultats en posicionament web esperats.\nGestinet ❤ Posicionament Google Molló\nSom de Molló, addictes a la nostra feina i ens apassiona el món Google des dels seus inicis, i les estratègies de superació constant que dissenyem per tal que cada client sobresurti dins el Posicionament dins Google, evolucionant-les amb el temps per tal de millorar i optimitzar resultats constantment. Val a dir que a Molló comptem amb clients que són models de negoci online i gairebé l'única captació de client potencial és via posicionament Google Molló, amb l’exigència i pressió que això comporta.


La tuiterització del comportament social\n- de febrer 25, 2019\nFa temps vaig escriure un article que parlava de com Twitter havia transformat la comunicació especialment de caràcter ideològic obligant a adaptar el pensament a la seua forma d'expressió. Passat el temps crec que Twitter ha superat l'etapa de condicionament del pensament per condicionar també l'acció i el comportament socials.\nLes tecnologies condicionen sempre la manera d'expressar-se a l'esser humà. La impremta va desplaçar la memòria humana i va democratitzar el pensament compartit i la saviesa humana. La rádio va multiplicar la velocitat de transmissió del pensament i va crear la sensació d'immediatesa. El cinema va concentrar l'atenció en la transmissió d'emocions. En definitiva, el mitjà condiciona molt el missatge. Això ho teníem localitzat però potser hi ha una part molt més invisible a hores d'ara: com el mitjà està condicionant el comportament social. Este article intenta fer reflexionar sobre si la tecnologia ens està condicionant mass…\n20 anys sense Carles\n- de febrer 13, 2019\nJa fa vint anys. El temps se'ns escapa de les mans com cantaves. Dissabte cantaré el que tu cantaves. No ho faré tan bé però ho faré. Això és el que vaig aprendre amb la teua mort. M'atreviré a fer les coses encara que no les faça del tot bé. Dissabte portaré els poemes i promeses que un dia ens vam fer. Dissabte posaré la teua veu a València. Dissabte tancaré un cicle que vaig començar amb la teua mort. Encara no sé qué contaré. Encara no sé davant de qui. Potser estem a soles tu i jo. Potser estem els tres Carles: el Carles de va vint anys, el Carles d'ara i el teu record.\nEnguany és l'última carta que t'escric. La Perestroika ha finalitzat. Ja no et tornaré a parlar en públic. Ja sóc la persona que volia ser quan amb la teua mort em vas avisar. El nostre cap és complicat. Pobre ment atormentada. Bevent l'enteniment. Inundant el torrent d'un cap amb massa racons. Et va esclatar el cor.\nFaig un concert. Només ho faig per tu. Vaig prometre que algun dia ho …\nCom gestionar el rastre digital?\nL'època de les webs i els blogs era un moment on el rastre digital era fàcilment controlable i gestionable. L'arribada de les xarxes socials va multiplicar el rastre digital de les persones i les entitats i ha fet molt més complicada la gestió i control del rastre digital. Tota una generació que vam abraçar les xarxes socials amb ingenuïtat hem comés algunes errades que convindria analitzar. És un bon moment per oferir algunes pautes mínimament de trellat per gestionar adequadament el rastre digital de cada persona.\nLes xarxes socials són ferramentes de promoció personal i professional en la part dels usuaris. En la part de les empreses són xarxes de recaptació de dades emocionals i de consum per a vendre-les a les empreses de publicitat. Hem d'entendre per tant que les xarxes socials no estan dissenyades per facilitar la comunicació textual i racional sinó per potenciar totes les emocions possibles i de manera immediata. Este fet és molt important per gestionar el rastre …\nRadiografia urgent i precària de l'associacionisme valencià en la nova societat en xarxa\n- de febrer 11, 2019\nL'aparició d'Internet està afectant a totes les facetes de l'experiència humana. Ho fa especialment amb els mediadors. La desaparició i aparició de nous mediadors afecta de diferent manera als diferents sectors. La qüestió és que els protagonistes interposats, aquells ens que intercomuniquen els diferents espais social, estan en crisi i com gestionar eixa crisi serà una clau per a la seua supervivència.\nEn el món ideológic hi ha un procés que no està rebent cap atenció política ni mediàtica: és la desaparició, desacreditació, deslegitimació dels mediadors. Sobre la desacreditació del periodisme com a mediador-interpretador del periodisme se n'escriuen algunes coses però sobre la desaparició, desacreditació i deslegitimació de les associacions com a ens mediadors entre els ciutadans individuals, la societat i les institucions pràcticament no es diu res.\nConvé analitzar que està passant amb el món associatiu en una societat líquida de vincles inestables i on la mirada co…\nNo tindre ni puta idea és la nova forma de fer televisió?\n- de febrer 08, 2019\nIgual has començat a llegir l'article enfadat pel titular. No és clickbait. T'assegure que el titular es correspon amb el contingut.\nLes dos figures millenialls més importants del panorama televisiu actual són David Broncano amb el seu programa La Resistencia i Miguel Maldonado (Late Motiv i NTMEP). Els dos han optar per un paradigma televisiu semblant: entrevistar sense tindre ni puta idea de a qui entrevistes ni del tema. En algun cas el no tindre ni idea d'un tema es pot convertir en bandera del programa (no saber de cine en el cas de Broncano) o no saber de res (en el cas de Maldonado).\nConvé repassar com en la substitució que va fer Maldonado de Buenafuente en la setmana prèvia als Goya va intentar imitar el monòleg de Buenafuente però amb la nova perspectiva: acceptar que no es pot saber de tot i que d'algunes o moltes coses no es té ni punyetera idea. De fet es va parodiar a sí mateixa i va fer vore que no sabia res d'actualitat. Va construir el seu humor s…\nEls valencians en realitat no existim (Una reflexió sobre la marca creativa valenciana)\nDimarts vaig tindre l'oportunitat d'assistir a una tertúlia amb el títol "Valencia Marca". No era sobre el Marca de València sinó sobre la marca creativa publicitària de València. Millor dit, sobre la seua existència o inexistència.\nLa conversa anava pel camí del bon moment que viu la creativitat publicitària al País Valencià i sobre si això és una etapa o l'inici d'una trajectòria més positiva . Tanmateix de sobte algú va preguntar si la creativitat valenciana tenia fama fora d'ací.\nCom? Què? Què ha passat? Els valencians tenim alguna cosa en comú? Som creatius? Vols dir que fem coses paregudes? Els de fora ho saben? Tenim alguna cosa de peculiar? La resposta general va ser no. No tenim una identitat de marca en creativitat publicitària però en el procés de resposta vam acabar on sempre acabem: en què consistix ser valencià?\nDes del punt de vista polític crec que Baydal (Vicent) últimament i fer un copia-pega del Pujol dels 90 podrien deixar la cosa en…\nPer què l'adjectivació no funcionarà amb Vox?\n- de febrer 02, 2019\nHi ha un debat obert ara mateix respecte a quin es el tractament informatiu que se li ha de donar a Vox. Em sembla curiós que el debat sorgixca amb Vox i no amb altres partits anteriors que alberguen ideologies autoritàries tambe, però bé, són coses del món mediàtic. El tractament mediàtic que es va donar a Trump als Estats Units o al Brexit ens hauria de donar alguna pista. Trump va ser menyspreat i insultat per la major part del complex mediàtic americà. I no va funcionar. A Espanya eixa estratègia tampoc funcionarà amb Vox. Per què? Bàsicament perquè eixa estratègia està basada en la imposició d'un estigma i funciona quan l'estigma és eficient en condicions de trama social. Ultradreta, feixisme, masclisme, nacionalisme, populisme, violent, radical, extremista són etiquetes d'estitgmatitzacio que de vegades funcionen i de vegades no. La major part de les vegades funcionen de manera externa i interna al grup, és a dir, quan el grup es observat des de l'estigma i el …\nRadiografia urgent i precària de l'associacionisme...\nNo tindre ni puta idea és la nova forma de fer tel...\nEls valencians en realitat no existim (Una reflexi...


Entre les novetats, fomenta el reciclatge amb el joc de recollida de residus porta a porta, i l'activitat dels Castellers de Lleida\nterritoris.cat 21:28 27/12/18\nreciclatge activitats enguany castellers cucalocum i+\nActivitat de dijous del Cucalòcum, a Fira de Lleida\nEl Saló de la Infància i la Joventut i el Cucaesport de Lleida arrenca el programa aquest dijous, un dia més tard de l'habitual, amb una proposta de més de cinquanta activitats lúdiques, esportives, formatives, solidàries i de sensibilització social.\nConsulta el programa d'activitats del Saló de la Infància i la Joventut i el Cucaesport\nEl certamen nadalenc incorpora com a novetat un circuit inflable infantil, en què els infants poden conduir una moto elèctrica i l'activitat Movem peça, organitzada per l'Acadèmia d'Escacs Josep Oms, on els infants poden participar en curses de peons i jugar amb un tauler d'escacs gegant. Altres accions interessants que destaquen des de Fira de Lleida són els Enigmes d'Orient, que permet fer un recorregut màgic per les carrosses dels Reis; la visita del Camarlenc, que rebrà les cartes dels nens i les nenes al dia 2 de gener a les 11 h del matí.\nAltres activitats tradicionals d'edicions anteriors com el taller de l'AECC-Associació Contra el Càncer Menjar bé és divertit!, on es pot tastar fruita de manera divertida; l'activitat de Protecció Civil La seguretat és de tots, en la qual s'expliquen les tasques dels professionals de les emergències o el taller Aprenem a fer pa amb el Gremi de Forners de les Terres de Lleida, que proposa elaborar un panet que els petits es poden endur a casa. A la cita nadalenca tampoc no hi falta el Gol solidari, per recaptar fons per a una entitat sense ànim de lucre ni els inflables.\nEl parc està obert del 27 de desembre de les 10 h a les 14 h i de les 16 h a les 20 h i fins al 4 de gener, excepte el dia 1 que estarà tancat. El preu de l'entrada és de 4,5 euros (infantil) i 2 euros (adult). Hi ha abonaments especials de 5 entrades (15 euros per als infants i 7,5 per als adults) i de 10 (25 per a nens i nenes i 10 euros per als adults).\nTorrefarrera aprova el pressupost el 2019 que destina el 22% a inversions\nAlpicat obre les portes del Parc de Nadal


La Formentera més autèntica: vins, postes de sol, senders i festes. En bici i a cavall\nDia 1: Un hivern a Formentera\nFormentera és una destinació ideal per escapar-se uns dies a l'hivern i desconnectar de tot, tant si viatges amb nens com amb amics o en parella. L'illa t'acollirà amb els braços oberts i t'oferirà el seu costat més autèntic: els veïns immersos en les seves tasques diàries, amb el seu ritme pausat i les seves rutines habituals. Poc o res a veure amb la Formentera de l'estiu.\nPerò sens dubte i malgrat el que molts puguin creure, a l'hivern l'illa no s'adorm, més aviat al contrari: ara és quan podràs veure la Formentera de sempre. La de veritat. Sense allaus de turistes, sense presses, sense cues, des de la més pura calma i naturalitat. L'illa reneix amb tota mena d'activitats i esdeveniments festius i culturals, cites especials que se sumen a les múltiples obligacions que imposa el camp i la vida local: veremes i elaboració de licors, les tradicionals matances de bestiar (generalment porc, tradició en la qual s'elaboren els més variats embotits típics, com el botifarró i la sobrassada), les entranyables festes de Nadal...\nEl teu primer dia a Formentera aprofita per passejar pel centre de la capital, el poble de Sant Francesc. Asseu-te al Cafè Matinal amb un dels seus berenars casolans a veure passar la gent i a llegir tranquil·lament un llibre o el diari. Gaudiràs de la calma de l'illa en aquesta època de l'any i tindràs un punt de partida perfecte per poder passejar i submergir-te en les seves rutines diàries.\nSi viatges a Formentera al desembre, a prop ja de les dates de Nadal, et trobaràs un dels mercats ambulants més famosos de les Balears, el mercat ambulant nadalenc de Sant Francesc. Es tracta d'un dels principals atractius de l'illa a l'hivern i és un punt de trobada indispensable per als qui resideixen a Formentera tot l'any. Va començar a celebrar-se fa més d'una dècada i, des d'aleshores, ha anat creixent i incorporant diverses activitats: a més d'objectes d'artesania local, decoració de Nadal i gastronomia típica, el mercat ambulant ofereix activitats per a nens, actuacions de música en directe i exposicions col·lectives d'artistes d'arreu del món.\nDesprés de dedicar el matí a gaudir de l'ambient de la capital, posa rumb a la zona del pla de la Mola. Aquesta planícia de Formentera, que es pot recórrer caminant o amb bicicleta (en total són uns 12 km d'extensió fins al magnífic far de la Mola), és on trobaràs els paisatges més bells de vinyes i figueres, dos dels elements que més parlen de la tradició de l'illa. Les figueres que veuràs a Formentera parlen d'història i passat i són autèntics capricis de la naturalesa que no podràs deixar de fotografiar. Quan posis direcció a la Mola des de Sant Francesc, passa per Sant Ferran i pren la carretera que et durà al far. A l'altura del quilòmetre 9, hi veuràs a un costat la que en diuen na Blanca d'en Mestre, la gran figuera de Formentera, considerada exemple de construcció orgànica: l'enorme copa està sostinguda per 200 estalons de fusta que li donen forma de bosc sobre el camp.\nSeguint la ruta, els vins de Formentera, que tenen ja la seva indicació geogràfica protegida, mereixen un alt al camí. Els cellers Terramoll, que pertanyen a aquesta zona de la Mola, estan oberts a les visites a l'hivern i ofereixen la possibilitat de fer tasts i conèixer tot el procés d'elaboració dels seus brous. L'altre celler que hi ha a Formentera, ubicada a la zona que li dóna nom, Cellers Cap de Barbaria, també funciona tot l'any i pots aprofitar per anar-hi a prendre uns vins mentre cau el sol. Tant a la Mola com al Cap de Barbaria podràs tancar el teu dia amb unes vistes d'excepció de la Mediterrània, sobre increïbles penya-segats i amb un ocàs digne de postal.\nDia 2: Aventures a cavall i amb bicicleta\nÉs probable que mai no t'ho haguessis plantejat però, si t'animes, segur que no et penediràs. Ja que dos dies a Formentera sempre et deixaran amb ganes de més, prova de treure-li el màxim partit al teu temps i aquest segon dia opta per descobrir els secrets més ben guardats de Formentera a cavall i amb bicicleta. Amb només 83 km2, podràs recórrer-la sense problemes en una jornada i fins i tot desplaçar-te diverses vegades de cap a cap, al teu aire.\nPensa que el vial de comunicació més important és de menys de 20 km i que les rutes i circuits que s'ofereixen a l'illa no solen superar l'hora i mitja caminant o la mitja hora amb bicicleta. A cavall l'experiència és molt diferent i, si no has muntat mai, el millor és que optis per una excursió guiada i senzilla. Una marxa a cavall molt interessant que pots fer de bon matí, després de berenar a la zona de la Savina, és la que et portarà per l'Estany del Peix, una de les àrees humides amb més riquesa natural de l'illa.\nEl punt de partida de la marxa a cavall és el Centre Hípic de Formentera, ubicat a mig camí entre la Savina i Sant Francesc. Des d'allà prendràs la direcció a l'Estany del Peix i de seguida el camí de Portossaler, i arribaràs en uns minuts a la zona de l'aiguamoll i el llac.\nL'estany és un dels punts de Formentera més protegits dels vents, una badia gairebé tancada les aigües de la qual romanen pràcticament inalterables durant tot l'any. Tret dels dies de temporal a la mar, podràs cavalcar per la platja tranquil•lament i fins i tot demanar-li al guia marge per donar-te un bany d'hivern. Això sí, el bany és només per a valents perquè les aigües de la Mediterrània, encara que en calma, són molt fredes en aquests mesos.\nLa ruta en si mateixa és d'una hora a cavall per la qual cosa et quedarà encara molt matí per davant. De tornada al Centre Hípic, deixa el cavall i passa't a la bicicleta. Ara l'aventura va sobre rodes: aniràs molt més ràpid i al teu aire i podràs apropar-te a tots els racons de l'illa que tu vulguis. Per exemple, recorre els senders que connecten les platges de Llevant i Illetes, com el camí de la Guia, i, a mesura que s'apropi el migdia, posa rumb als Pujols. T'hi espera per dinar un dels entrepans de pernil més famosos de la Mediterrània, el que preparen a El Gran Ibérico.\nQuan hagis reposat forces, pren de nou la bici i posa rumb al Caló, recorre els camins rurals del pla, atura't al centre del Pilar de la Mola per prendre un refresc i continua rodant ara en direcció cap al Migjorn i el Cap de Barbaria: l'objectiu és que posis punt i final a la teva jornada amb el record de la considerada una de les millors postes de sol del món.\nEncara que la de Cala Saona és impressionant, veure caure el sol des del Cap de Barbaria és pura màgia. Potser és per la majestuosa figura del seu imponent far siluetada pels tons vermellosos i ataronjats de l'ocàs o per la singularitat de la superfície del penya-segat, completament rocós i desèrtic, amb petites formacions molt escarpades mirant la mar. O simplement perquè és el lloc més al sud al que pots arribar de tot l'arxipèlag balear, el cert és que el Cap de Barbaria, conegut per molts per ser el protagonista aliè d'una de les escenes de la pel·lícula Lucía i el sexe, de Julio Medem, té una cosa especial, sobretot a l'hivern: sense gentada al voltant. Només tu i la mar.\nUna vegada que es pongui el sol, pren la bici i torna al centre de l'illa. Destinació: Can Dani, el restaurant per excel·lència de Sant Ferran i que està obert durant tot l'any amb un ambient sempre perfecte. Aquí podràs donar-te un homenatge en la teva última nit a Formentera i tastar alguna de les seves especialitats més originals o apostar pels plats que més parlen de la cuina de sempre d'aquesta illa única.\nFulletó Formentera: Els secrets més ben guardats de l'illa\nFulletó Formentera: Els secrets millor guardats de l'illa\nEsdeveniment Esdeveniment Formentera to run\nSalut i Benestar Spa Es Marès Hotel & Spa\nPractica snorkel entre els peixos a la Cala des Mort


Ja arriba carnestoltes! -\nData i hora oficial 10.07.2020 | 10:31\nArriba Carnestoltes, la festa de l’any més boja i divertida. Ja teniu preparada la vostra disfressa?\nLa canalla ullastrenca donarà el tret de sortida el divendres 1 de març amb la Rua habitual que s’iniciarà a les 9.45h, amb els alumnes de l’Escola Serralavella i de l’Escola Bressol El Cucut. Es trobaran a la Pl. Lluís Companys i faran un recorregut pels carrers del poble (c/ Serra, c/ Bisbe Irurita, c/ Nou i Av. Verge de Montserrat) per tornar a la Pl. De l’Ajuntament, on esmorzaran i podrem gaudir de la desfilada dels més menuts del Cucut. Després de tornar cadascú al seu centre, els alumnes de l’Escola Serralavella faran desfilada al pati de l’escola.\nDiumenge 3 de març a les 11.30h, cantarem i ballarem a la Pl. de les Escoles amb l’espectacle “Animació per a la mainada... i més grandets” de Rah-mon Roma. Garantida l’alegria i la gresca!\nSeguidament, la festa continuarà a la mateixa plaça de les Escoles amb el Concurs de disfresses, que comptarà amb premis per diferents categories d’edat a les disfresses més simpàtiques i originals i a la millor comparsa. Les inscripcions es faran el mateix diumenge a partir de les 11.00h. Consulteu les Bases del concurs adjuntes a la notícia.\nFinalment, diumenge a les 18.30 h, la sala d'actes del Casal Cultural acollirà el Festival solidari de Carnaval. Un espectacle, organitzat per l’entitat Ullastrell Solidari. Enguany la direcció escènica serà a càrrec de Noël Olivé i podrem gaudir de la millor música, humor, dansa, poesia... de la mà dels veïns del poble, que conformen el repartiment. A més, tots els fons recaptats amb les entrades aniran destinats a la Fundació “Ivet una cura MSD”. El preu és de 10€ per a adults i de 5€ per a infants de fins a 12 anys, i les entrades es podran adquirir al mateix Casal a partir d’una hora abans de l’espectacle.\nAixí doncs, no us oblideu de disfressar-vos pel Carnestoltes d’Ullastrell i gaudiu de la diversió de la festa més boja de l’any!\nDarrera actualització: 01.03.2019 | 08:40\npdf bases concurs de disfresses\n304,62KB pdf Per carnaval, l'artista local


Biblioteca de Cambrils: Ruta per Cambrils\nRuta per Cambrils\nDiumenge 16, a les 10 hores\nAquest diumenge es realitzarà a Cambrils la ruta comentada Vidal i Barraquer, el Cardenal de la Pau.\nLa ruta està organitzada per l’àrea de Cultura de l’Ajuntament de Cambrils. El recorregut per diferents espais del municipi que estan directament relacionats amb la vida de Vidal i Barraquer permetrà descobrir múltiples aspectes del seu pensament i de la seva trajectòria.\nEl cambrilenc Francesc Vidal i Barraquer fou arquebisbe de Tarragona i cardenal. El seu posicionament en favor de la pau i contra la tirania el van portar l’any 1936 a un exili del qual no va poder tornar.\nLa ruta sortirà a les 10 del matí de la plaça d’Espanya.\nCal inscriure’s prèviament trucant a la Biblioteca Pública Municipal de Cambrils (telèfon 977 363495).\nLa ruta Vidal i Barraquer, el Cardenal de la Pau forma part del cicle d’activitats Accions de pau en temps de guerra, que es va encetar el 2 d’octubre i finalitzarà el 26 de novembre.\nCategories: Activitats , Guerra Civil , Rutes , Vidal i Barraquer


Informació de la Ribera: LES AMPES DELS COLES D´ALGINET REALITZEN LA CONSULTA CIUTADANA PER L´EDUCACIÓ\nLES AMPES DELS COLES D´ALGINET REALITZEN LA CONSULTA CIUTADANA PER L´EDUCACIÓ\nAl igual que van fer el dijous 10 d'octubre a les portes de les escoles públiques d'Alginet, les AMPES del Pepita Greus, Balsco Ibañez i Emilio Luna han portat hui les urnes al carrer.\nAl llarg del matí s'ha instal·lat a la porta de l'Ajuntament una taula informativa i de recollida de les enquestes d'opinió per a que, tots aquells veïns i veïnes del poble, pogueren donar el seu punt de vista respecte a l'educació front a les retallades educatives per part del Govern Central.\nLa iniciativa, que s'ha fet en molt pobles, naix de la necessitat d'arreplegar, de forma directa, l'opinió dels ciutadans sobre el sistema educatiu actual. L'enquesta pregunta l'opinió davant les retallades en educació, l'opinió davant les politiques educatives del govern central i si l'enquesta't considera necessari un canvi en al sistema educatiu.\nEn total les AMPES ha aconseguit més de 800 enquestes entre les fetes a la porta de les escoles el passat dijous 10 d'octubre i les realitzades hui davant de la porta de l'Ajuntament. El dijous l'escola Pepita Greus va replegar 219 enquestes, l'Emilio Luna 72, el Blasco Ibañez 171. Hui el poble ha fet 344.


La il·lustradora Roser Capdevila apadrina el Mercat del Conte Infantil de Balaguer La República\nLa il·lustradora Roser Capdevila apadrina el Mercat del Conte Infantil de Balaguer\nACN Balaguer.-La il·lustradora Roser Capdevila, creadora de ‘Les Tres Bessones’ i ‘La Bruixa Avorrida’, ha estat nomenada aquest diumenge padrina del quart Mercat del Conte Infantil, l’Encontats, a Balaguer. En […]\nACN Balaguer.-La il·lustradora Roser Capdevila, creadora de ‘Les Tres Bessones’ i ‘La Bruixa Avorrida’, ha estat nomenada aquest diumenge padrina del quart Mercat del Conte Infantil, l’Encontats, a Balaguer. En la jornada dedicada al llibre de paper, Capdevila ha explicat que creu que el conte “no pot morir mai” perquè. entre altres coses, és “el que acompanya els més petits al llit”. La il·lustradora diu que les noves tecnologies són “benvingudes” però que les tauletes són “fredes” per explicar contes. El Mercat celebra la quarta edició introduint el cinema com a novetat. Al llarg del dia es pot veure un curtmetratge infantil dins d’una caravana. Gairebé una vintena de parades, sobretot de llibres i editorials, i també tot un seguit d’espectacles infantils, omplen Balaguer en una jornada dedicada als més petits i als contes uns dies abans de Sant Jordi.\nEn l’acte d’obertura del 4rt Encontats, han atorgat la vara de padrina, com si d’una alcaldessa es tractés, a la il·lustradora Roser Capdevila, que ha explicat que es troba allunyada dels dibuixos per un problema a la vista. Capdevila ha recordat el seus orígens lleidatans i ha explicat que el seu besavi era de Castellserà (Urgell) i va ser un dels fundadors del Canal d’Urgell. La il·lustradora ha explicat que, tot i que ha passat “molt temps! des que va crear ‘Les Tres Bessones’ i ‘La Bruixa Avorrida’, està “molt contenta” perquè encara signa molts llibres protagonitzats per les tres nenes. Capdevila ha explicat el conte de ‘La Gran Patata’ als espectadors més petits que han assistit a primera hora al mercat.Des de l’organització, la directora de la biblioteca municipal, Núria Arboç, s’ha mostrat molt satisfeta per haver fet padrina la il·lustradora. “Per primer cop és una dona”, ha dit. En aquest sentit, ha afegit que és una “gran padrina”, molt coneguda per tothom, i ha destacat les grans cues que s’han format a l’entorn de l’autora per aconseguir la seva signatura en els llibres que els més petits han portat. En relació a l’Encontats, Arboç creu que l’esdeveniment està “consolidat” però cal donar-li sempre alguna novetat. “Hem d’innovar, que no s’estanqui”, motiu pel qual enguany s’ha incorporat el cinema. “Qui estigui cansat de contes, pot anar a veure un curtmetratge dins d’una caravana”, ha aconsellat. La caravana s’ha situat a la Plaça del Pou, on també hi ha altres espais enfocats als més petits. En total, a l’edició d’aquest any hi ha disset parades, la majoria de les quals són llibreries i editorials.L’alcalde del municipi, Jordi Ignasi Vidal, ha dit que la clau del mercat és la “senzillesa” del plantejament. “Anem a buscar els contes, la cultura i la proximitat”, ha afirmat, un fet que als més petits “els encanta”. Espectacles de diferents tipus, tallers i jocs, tots enfocats al públic infantil, omplen les places del CEI i del Pou de Balaguer, entre d’altres, aquest diumenge. Una 4a edició de l’Encontats que tancarà amb ‘Donem-li una volta al cos’ a càrrec de la companyia Xiula.


El Barça es trenca\nVa perdre per primera vegada al Wanda i es queda a nou punts dels matalassers || Piqué es va retirar lesionat i el primer pronòstic apunta que podria estar entre 6 i 8 setmanes de baixa\nEl Barça perd al camp del Atlético (1-0)\nUn gol de Carrasco derrota a un Barça molt fluix que queda ara a 9 punts dels madrilenys.\n© Gerard Piqué, a terra després de xocar amb Correa, va saber en un primer moment que la lesió al genoll dret era important.\nAmb 3 victòries, 2 empats i 3 derrotes, és el pitjor Barça des del 1991, però llavors va acabar guanyant la Lliga\nEl Barça va encaixar ahir la primera derrota al Wanda Metropolitano (1-0) en un partit que va anar de més a menys, que va començar a torçar-se amb el gol de Carrasco en l’última jugada del primer temps, en una mala sortida de Ter Stegen, i que va acabar amb la lesió de Gerard Piqué. Després d’una primera exploració, el central només té un esquinç de genoll, per la qual cosa podria estar entre sis i vuit setmanes de baixa. Els blaugranes, que encara van tenir ocasions per a almenys empatar, van encaixar la tercera derrota del curs que, unida als dos empats i les tres úniques victòries suposen la pitjor arrancada en vuit jornades des del 1991, encara que llavors van acabar guanyant la Lliga.\nEls homes que dirigeix Diego Pablo Simeone, que fins ahir mai havien guanyat en Lliga el Barça, van jugar gairebé a plaer. No tenien Luis Suárez, baixa per coronavirus, però en van tenir prou amb la seua versió fiable davant d’un Barça ferit. El partit de Messi va ser un trist poema igual que el del seu equip, el dia que tocava fer un pas al capdavant. Per a més penúria blaugrana, el Barça va lamentar la lesió de genoll de Piqué, que se’n va anar als vestidors mig plorant al minut 62 en una acció amb Correa, i de Sergi Roberto, que va deixar l’equip amb deu en l’afegit. Són només vuit partits de Lliga, però l’Atlètic, que es projecta com a líder quan saldi comptes amb el calendari, ja treu nou punts a un Barça que està només a quatre per sobre del descens. El matx va tenir el ritme típic de després de l’aturada de seleccions, tot i que durant els 15 minuts inicials va semblar una altra cosa. Dembélé va desbordar tot just començar i va trobar Griezmann, però la rematada se’n va anar per dalt. A l’altra àrea, Saúl va fer volar Ter Stegen. L’Atleti va optar per esperar al darrere, un risc contra el Barça de Koeman, ja que almenys sí que venia de ser capaç de jugar amb ritme i arribada. No va ser aquesta vegada. El quadre blaugrana es va anar quedant tan fred com la nit a Madrid. També els locals van abaixar el ritme després de bones arribades de Carrasco i en especial Llorente, que va topar amb el pal. El risc en els visitants era aquesta defensa tèbia contra l’equip més en forma del campionat, encara que no hi havia pressa a l’Atleti. Menys encara, tot i la necessitat, en el Barça.\nLa imatge culer era la de Messi sense entrar gairebé en joc, l’absència de protagonisme de De Jong o Pjanic, substitut ahir de Sergio Busquets, o la de Pedri desesperat per rebre una pilota fins al punt d’anar a treure-la a Dembélé. L’astre argentí va tenir la seua ocasió