“Per l’autogovern de Catalunya ens hem d’emmirallar en\n2074 lectures 24 Comentaris Imprimir Enviar notícia +A\n14/05/2012 “Per l’autogovern de Catalunya ens hem d’emmirallar en Israel”\nEl professor de Ci�ncia Pol�tica a la Universitat de Barcelona Xavier Torrens assegura que primer s’han de construir les institucions i la societat civil\nEl professor de Ci�ncia Pol�tica a la Universitat de Barcelona, Xavier Torrens, ha afirmat avui que si “Catalunya vol l’autogovern, s’hauria d’emmirallar en Israel”, ja que, segons ell, “abans de donar el pas definitiu per tenir un estat propi a Israel van consolidar les institucions i la societat civil”. En aquest sentit, Torrens ha manifestat que “aix� �s un exemple a seguir”, alhora que ha criticat que “la societat civil palestina primer volia l’estat, abans de les institucions i la societat civil”. Per aix� ha defensat que “primer s’ha de fer un proc�s de construcci� d'aquestes dues realitats abans d’apostar per un estat propi”.\nAix� ho ha assenyalat en la presentaci� del llibre “Israel, siglo XXI” (UNED), coordinat per Jacqueline Tobiass i Alfredo Hidalgo Lavi� on han participat diversos autors. A l'acte hi ha assistit la professora de Llengua i Literatura Hebrea de la Universitat de Barcelona, Anna Bejarano, el professor de Dret a la Universitat de Barcelona, Xavier Boltaina, i els mateixos Torrens i Tobias.\n“Israel �s una democr�cia”\nTorrens ha afirmat amb contund�ncia que Israel s� �s una democr�cia, i s’ha mostrat comprensiu amb la gent que no t� una bona imatge de l’Estat israeli�, ja que ha assegurat que la culpa la tenen els mitjans d’informaci�, "que no proporcionen informaci� objectiva".\nTorrens ha rebatut tamb� els t�pics que hi ha contra Israel. En primer lloc ha mencionat aquell que assegura que l’exist�ncia de l’estat d’Israel no t� legitimitat democr�tica, i ha explicat que precisament Israel va tenir la legitimitat de la ONU des del primer moment. Torrens s’ha referit tamb� als que critiquen que Israel ocupa territoris palestins. En aquest sentit, el professor de ci�ncia pol�tica ha assenyalat que “tots els estats tenen un comportament dins del seu propi Estat, i un altre diferent fora del seu Estat. �s com si alg� critiqu�s el que va fer Anglaterra amb Gibraltar”. En �ltim lloc, ha mencionat el t�pic que diu que Isarel no pot ser alhora un estat jueu i democr�tic. Torrens ha criticat que “si es diu aix� es perqu� no es t� bagatge cultural. La gent confon el concepte jueu i el concepte religi�s jueu”.\nL’estat del benestar israeli�\nPer la seva part, el professor Boltaina ha tractat el tema de l’estat del benestar a Israel, explicant que t� dos aspectes molt importants: l’educaci� i la sanitat. “Israel t� una de les economies m�s fortes”, ha afirmat Boltaina. El professor de Dret ha assenyalat que “aquestes dues potes no s�n perfectes a Israel. Hi ha una preocupaci� per part del banc d’Israel sobre la crisi que pot haver d’aqu� uns anys en aquests dos sector, ja que s�n fonamentals pel creixement econ�mic”.\nEn aquest sentit, ha dit que “quan la societat �s forta econ�micament, amb una bona educaci� que fomenti el debat intel•lectual, i la ciutadania t� protecci� social, aqueta �s una societat poc donada a iniciar conflictes b�l•lics, i menys enquistada en els conflictes b�l•lics presents o passats”. Boltaina ha mencionat tamb� que “la taxa d’atur a Israel �s del 4-5%” i s’ha mostrat tamb� molt cr�tic amb els mitjans de comunicaci� que “no expliquen la vertadera situaci� d’Israel”.\nLa literatura israeliana\nLa professora Bejarano ha afirmat que “si Israel t� una faceta de normalitat �s la seva literatura, que d�na molt bona imatge a l’estranger tot i que, segons ella, aquest grup d’escriptors “no representen b� la societat israeliana, perqu� la majoria pertanyen a una part de la societat que no �s religiosa, que abans era molt d’esquerres, per� des de l’any 2000 s’han cansat”. // Nerea Rodr�guez X (24 en total)\tOpini sobre la not�cia que acaba de llegir.\nluis artime\t16/01/2013 20:29\tLamento sinceramente no poseer la capacidad de expresarme en lengua catalana. Las circunstancias de la vida me han impuesto otros idiomas como prioritarios.\nDicho esto, y dando por supuesto que este foro impera la tolerancia y de que todos los participantes se han educado hace tiempo, y por lo tanto entienden sin dificultad el español, quisiera mostrar mi extrañeza por la analogía contenida en el título de la conferencia.\nMi capacidad de comprensión no alcanza a proporcionarme los argumentos en virtud de los cuales un revindicación nacionalista, en el más estricto sentido literal del adjetivo, puede relacionarse con la creación del hogar nacional de un pueblo con los veinte siglos de persecuciones que encierra su atormentada historia.\nIncluso me atrevería a decir que el conocido recurso del victimismo, común a todos lo nacionalismos que la historia ha concido, desde que unos poetas reaccionarios en la época romántica contestasen el triunfo del individuo y de la razón sobre la masa y la superstición, es más propio de ciertas estrategias, como las empleadas por el supuesto pueblo palestino, en su empeño de demolición del estado de Israel.\nClaro está, esto solo se puede entender si no caemos en la tentación de creer la falacia histórica con la que los nacionalistas catalanes tratan de convencer a las mentes perezosas, o las de los pobres alumnos de sus escuelas.\tJefferson\t16/05/2012 17:14\tah, Maria, veig que ara ja hem solucionat el tema del "mur de la vergonya" i ens podem centrar en el "robatori" de les cases. La partitció de Palestina per la ONU no fou respectada pels països àrabs de l'entorn, i d'aquí se'n deriva la guerra de 1967 i les conseqüències que avuim patim. Pren-te alguna cosa, antisemita obsessa.\tTeresa\t16/05/2012 12:22\tMalament, si ens hem d'emmirallar en un Estat terrorista que utilitza un exèrcit de fanàtics falsament religiosos per robar territoris (com les creuades cristianes dels segles XI al XII) i que no respecte els drets humans més elementals. I això no ho dic jo, ho afirma l'ONU.\tAgustí\t16/05/2012 01:28\tInternacional indign. Si òbvies la historia i no tens la sang dels que l'han patida, costa una mica d'entendre-ho.. Som un país colonitzat de mala manera desde fa encara no 300 anys, i això es portà als gens, i com que ens mal tracten, costa més esborrar-ho\tAnna Miralles\t16/05/2012 00:40\tPinell, els palestins volien matar els israelians ?... vols dir que no confons els palestins amb alemanys?... no hi ha cosa pitjor que un sionista que un sionista ignorant.\tXavier Pinell\t15/05/2012 22:56\tPobres Israelians que han hagut de construir un mur per a protegir-se dels Palestins. Amb tot l'armament que tenen i els Palestins estan vius. Molt antisemitisme fanàtic tenen els fills de Hitler que es fan dir d'esquerres. Sempre han rebut aquesta pobre gent que a la fi tornen ha estar a la seva terra d'origen.\tAlèxia Torner\t15/05/2012 18:44\tEvidentment, ens hem d´enmirallar en països que destaquin culturalment, econòmicament i socialment.\nCatalunya ha anat de corcoll des de que ens vam enmirallar amb els palestins, els espanyols o els cubans.\tMaria\t15/05/2012 16:57\tJefferson, no sé tins alguna cosa a dir sobre el robament continuat de cases i terres als seus legítims propietaris palestins que feu els jueus, raó per la qual heu construït el Mur. Els americans NO roben cases als mexicans. I els espanyols NO roben cases als marroquins. Entens la diferència, sionista lladre, o t'hem de fer un dibuix?.\tJefferson\t15/05/2012 16:37\tMaria, no sé si tens alguna cosa a dir sobre la valla que separa Ceuta i Melilla del Marroc, o els Estats Units de Mèxic.\tMaria\t15/05/2012 13:58\tMoltes gràcies, però jo no vull que el meu país s'emmiralli en l'Estat de l'apartheid institucionalitzat mitjançant un Mur de la Vergonya Sionista de 800 quilòmetres de llarg per tal de facilitar el robament de cases i terres als seus legítims propietaris.\tinternacional indign\t15/05/2012 13:22\tPorto temps intentant comprendre, el perquè la meitat de la politica espanyola i per tant les seves gents o votants, no entenen que Espanya és nacionalment un estat plural amb diferents nacionalitats, que senzillament ens enriqueixen amb elements culturals i sentimentals. Cosa que passa en tots els paises del món, i en totes les organitzacions del planeta.\nDes de la infància, tracti el tema català amb devoció, admiració, sobretot per l'antifranquisme. El cas és que sempre qualsevol cosa que anés catalana, a la meva casa entrava amb soltesa i impregnava els nostres sentiments i idees, i per tant la nostra sensibilitat.\nLa dreta casposa, que en temps de Democràcia, solament va governar 9 anys amb est, sempre ha intentat atacar als organismes que s'oposen al seu centralisme i el seu catolicisme polític. Però el que és clar, és que dins dels marcs que ens indica la constitució - la llei de la democràcia- el PSOE, sempre criticat, ha estat el partit polític que ha intentat diversificar els seus politicas, per arribar o almenys intentar arribar, a totes les sensibilitats. Per tremendista i desastrosa que hagi resultat aquesta decisió.\nFa uns anys, per pura admiració i plaure, em vaig venir a viure a Catalunya, pensant que Catalunya era una regió europea bastant oberta i bastant propera al nord d'Europa. Perdó canvio la meva pròpia expressió Catalunya, per Barcelona, ja que la realitat és que sempre que mirem a Cat. estem parlant de Bar.\nQual ha estat el meu sopresa, en veure, que el catalanisme caposos- que haberlo hailo- es comporta de la mateixa forma que la caspa nacionalista espanyola. No entenen la pluralitat nacional de Catalunya, no entenen la pluralitat cultural de catalunya, no entenen que hi ha fatxes que són Catalans.\nEn definitiva,no entenen que el conflicte, aixi mai s'acabarà, perquè el sentiment no es pot canviar amb fets, o amb esloganes, el que se sent espanyol- nacionalista- fatxa, per molt que ho intentis, mai deixarà de pensar i sentir com pensa, i a més com més ofès se senti, més expressés els seus sentiments d'odi als seus descendents, just el mateix que li passo al feixisme franquista amb els nacionalismes perifèrics.\nA més intenten externalitzar el conflicte a Madrid, amb la idea que qualsevol que visqui a Catalunya i no se senti catalanista, independentista, o nacionalista, és de Madrid i per tant ha d'anar-se a viure alli. Inclos ho han aconseguit amb intel·lectuals de la talla de Boadella i Azua, entre uns altres. Fins i tot alguns d'ells ni tan sols han estat mai prop de la dreta espanyolista, han estat antifranquistes i de franquistes se'ls tracta. Aquesta situació ens porta a l'estancament, ni uns s'adonen que no estan sols i no tothom pensa com ells, ni els altres tampoc. I el problema es converteix en � un llucet� , ja sabran o imaginaran vostès perquè.\nAquest galimatias, al meu entendre provocat per ambdues parts, a Catalunya ens està extrapolant a un nou panorama polític Català, en el qual el PPC, no solament és la tercera força política de Catalunya, si no que incideix directament en les decisions politicas i econòmiques del GOVERN de la generalitat. Alguna cosa impensable anys enrere. Sent totalment objectiu, crec que la dreta casposa nacionalista � PP,CIU, PNB- al final s'està sortint amb la seva. A ells els manté viu el conflicte. Els interessa les generalitzacions, que fiquem a tots en el mateix sac. Español és espanyol, basc és basc i catalan és catalan � per cert mentrestant el galego segueix sent la llengua més parlada com a llengua materna després del castellà en tota la peninsula amb un 80%- i tractant d'imposar la seva llengua i la seva cultura a cop de multa i imposició.\nDeixem per favor de generalitzar, ni tots els espanyols són uns fatxes, ni tots els catalans són avars i egoistas, ni tots els bascos són etarres, ni tots els andalusos són una colla de vagues. Deixem de ser populistes, tan extremadament nacionalistes i pensem a ser plurals, buscar la neutralitat, i començar a conviure. Podrem canviar Espanya, per mitjà de lleis i democràcia, però mai de la vida podrem desgranar-la, sense abans haver-nos matat entre germans. A les proves em remeto.\nAdeu siau\tPep\t15/05/2012 12:24\tI de veritat; Israel és l´eixemple perfecte per a imitar. Una llengua recuperada, un país respectat al món, un desert convertit en un jardí. Shalom\tJoan\t15/05/2012 11:43\ta més jaume tu veus els jueus pre any 48 com si visquessin totalment apart del país on viuen.\neinstein era alemany, ara fes-me la comparació de quants premis nobels jueus-hungars o jueus-etiopians o jueus-catalans comparats amb alemanys o d'estats units.\tJoan\t15/05/2012 11:22\tJaume per la mateixa regla de tres et diria que quasi tot els premis nobels importants llevats dels de literaura i pau són a mascles i la majoria absoluta cristians.\nque vol dir això que els homes són superiors intel.lectualment que les dones?\nsegurament és per una posició social més elevada que permet guadir dels millors estudis.\non estan les millor universitats? al congo?\ntu pots enviar els teus fills a estudiar a harvard?\tCandide\t15/05/2012 10:32\tÉs simplement ridícul equiparar dues situacions polítiques tan diferents com la de Catalunya avui i la dels jueus just després de l'holocaust.\tel nom\t15/05/2012 02:26\tSi Israel no fos una democracia, la noticia de la vaga dels presos no hauria sortit publicat ni a La Vanguardia ni enloc.\tJaume\t15/05/2012 00:58\tTotalment d'acord, jo també fa temps que ho dic. Però no només ens hem d'enmirallar en l'Estat d'Israel, també en els jueus, un poble que avui deu tenir uns 15 milions de persones té 170 Nobel, els àrabs sent 1400 milions només tenen una vintena. Israel és el model a seguir per a nosaltres.\tAlèxia\t15/05/2012 00:26\tAquest de les 23:48 confon sionisme amb CiUnisme. I la prova que això és així és que tan sionistes són els CiUnistes com el Pedro J., el Jiménez Losantos i l'Aznar. En l'emmirallament d'Isrel, com en tantes coses, ecspanyols fatxes i catalans fatxes van de la ma.\tJordi Romaguera\t14/05/2012 23:48\tMolt bé professor Torrens, veig que cada cop anem recuperant allò que Catalunya havia tingut i que per diversos interessos forans va perdre. Sempre he dit que els catalans som els israelians, els espanyols els palestins i els àrabs els sudamericans. és a dir hi ha tres cercles concèntrcs.\nIsrael enmig d´aquell món àrab que volta més de 1000 milions d´habiants no han doblegat Israel. Recordeu l´any 1967 com dèiem David va guanyar Goliath. El que passa que Catalunya actualment està massa feble. Li han tret la confiança i per tant\nés bo de tenir models per seguir-los. Ens falta molt però. I a més, per si fos poc, és l´únic país del món que va recuperar la seva llengua perduda, cosa que a Catalunya hauríem d´anar en compte de no perdre perquè és millor no posar-nos a prova, per si no fóssim tant forts en la llengua, la cultura i la nació d´Israel.\nMalgrat que sempre hi hauria coses que els jueus no han fet perfecte, però tampoc els catalans no hem sabut alliberar-nos d´un poble tan rude com l´espanyol. Per tant, una mica culpa nostra també ho és.\nTant de bo, capgiréssim la història com escrivia Martí i Pol. Així i tot, us felicito per posar-nos un mirall que no hauríem d´haver abandonat.\nL´Hospitalet de Llobregat.\tel nom\t14/05/2012 23:39\tLa nació és abans que l'Estat, certament\tRuth\t14/05/2012 23:32\tEstà bé aquesta idea d'Israel i el mirall per Catalunya. Reflexions que fan pensar.\tFrancesc\t14/05/2012 23:18\t"Israel es una democracia" Ai, per favor, no em faci riure. Resulta que 2.000 presos palestins han hagut de fer una vaga de fam per poder rebre un tracte huma. Ha sortit avui a La Vanguardia, pero potser pel senyor Torrens aixo es propganda antisemita.\tel nom\t14/05/2012 23:10\tRealment interessant. Merci.\tel nom\t14/05/2012 22:12\tBona crònica\t2074 lectures 24 Comentaris Imprimir Enviar notícia +A\nResultats\t80 vots\t1


Creix la preocupació amb la nova soca de la Covid: el Regne Unit diu que és més mortal\nBoris Johnson ha explicat que la nova soca de la Covid-19 està associada a «un major nivell de mortalitat»\nper Blai Melgar 22/01/2021 18:10h\nEl govern britànic assegura que la nova variant de la Covid-19 és més mortal. | Europa Press\n«Hi ha evidències existents que la nova variant de la Covid-19 pot estar associada amb un grau major de mortalitat». Així de taxatiu i contundent s'ha mostrat el primer ministre anglès, Boris Johnson, a l'hora de fer referència a una nova soca del coronavirus que ja causa estralls a Anglaterra. El màxim responsable de l'Executiu britànic, a més a més, ha explicat també que el número de pacients actualment a l'UCI anglesa és un 78% més alta que durant el mes d'abril de 2020. «El sistema mèdic està sotmès a molta més pressió», ha comentat Boris Johnson.\nTot i això, el mateix Johnson ha volgut llançar un missatge esperançador assegurant que les vacunes sí que son efectives contra la nova soca. «Totes les evidències actuals mostren que les vacunes continuen sent efectives contra la variant antiga de la Covid-19 i l'actual», ha dit Johnson.\nLa farmacèutica Pzifer, de fet, ja va anunciar a finals de la setmana passada que tenia «evidències» de que el seu vaccí era efectiu contra la nova soca de la Covid-19 detectada a Anglaterra.\nContinua l'odissea de la Covid-19\nAnglaterra es troba en una situació crítica per la Covid-19. Malauradament, però, l'actualitat britànica no és una anècdota. Altres països europeus han optat també per endurir en la seva màxima expressió les mesures contra la Covid-19 i Portugal, sense anar més lluny, ha optat per dues mesures d'allò més dràstiques: el tancament d'escoles durant 15 dies com a mínim, i el decret del toc de queda a partir de les 13.00 hores del migdia els caps de setmana.\nA Espanya, Madrid acaba d'anunciar que l'hosteleria haurà de tancar a partir de les 21.00 hores i que el toc de queda s'avança a les 22.00 hores. A Catalunya, mentrestant, continua la calma tensa i s'està a l'espera de la decisió dels experts per veure què acaba passant amb el futur imminent de la pandèmia. Sobre la taula, de moment, el Govern ja ha explicat que hi ha l'opció d'endurir el confinament.


Descobreix sobre rodes una nova Costa Brava - Regió7\nDescobreix sobre rodes una nova Costa Brava\nEl cicloturisme ofereix una perspectiva diferent dels paisatges de la plana de l'Empordà mentre practiqueu un hàbit esportiu i saludable\n?La Costa Brava té una àmplia xarxa de cicloturisme amb rutes de dificultats diverses, des de passejos familiars fins a trams BTT, i no podem oblidar que Lloret de Mar està catalogada com a destinació de turisme esportiu\nlaura teixidor | LLORET DE MAR Les comarques de l'Alt i el Baix Empordà i la Selva conserven una àmplia xarxa de camins rurals allunyats de les grans carreteres. Són camins totalment aptes i adequats per recórrer amb bicicleta. Gràcies a la pràctica del cicloturisme podreu observar els paisatges de la Costa Brava des d'una perspectiva diferent i podreu conèixer tots els valors patrimonials i mediambientals que s'hi amaguen. Gràcies al gran nombre de quilòmetres que engloba la xarxa de cicloturisme, podreu dissenyar la vostra pròpia ruta i triar el tram que més s'adeqüi a les vostres necessitats. Hi ha rutes de dificultats diverses, des de passejos familiars per la plana fins a rutes BTT de gran dificultat per les zones abruptes. D'aquesta manera, podreu recórrer la Costa Brava de dalt a baix, tot passant per vies verdes, camins oberts, senders de boscos i corriols. Pel camí descobrireu una nova Costa Brava, com mai l'havíeu vist i podreu copsar la varietat d'una terra plena de contrastos que us despertarà els cinc sentits.\nTurisme esportiu a Lloret de Mar\nLloret de Mar segueix creixent com a destí ideal de turisme esportiu a la Costa Brava i el ciclisme és una de les modalitats que en formen part. En total, podreu gaudir d'una quinzena de rutes per a bicicleta de muntanya i carretera i participar en diferents fires i esdeveniments esportius que tenen lloc durant l'any i que atrauen una gran afluència de ciclistes.


La fi de l’astúcia (Maiol Roger)\nLa fi de l’astúcia\nJxCat i ERC tenen ganes de tirar-se els plats pel cap\n4 min. Cap De Política 31/01/2018 00:00\n651x366 Manifestants amb caretes de Puigdemont ahir després de l’ajornament del ple. / MANOLO GARCIA Manifestants amb caretes de Puigdemont ahir després de l’ajornament del ple. / MANOLO GARCIA\nEls policies que van baixar a les clavegueres de la Ciutadella no van trobar Carles Puigdemont, però devien veure la guerra civil independentista que estava soterrada i que, com passa periòdicament en el Procés, va emergir ahir. La crisi ve de fa mesos. Els partits van arribar a l’1-O entre recels mutus però la gent va posar-hi voluntat i infraestructura, i la gestió del resultat es va fer enmig d’una tensió en què qui cedia era assenyalat com el culpable. “Aquests no estan fent res i esperen que ens rendim”, es queixaven des del PDECat. “S’acabaran rendint i diuen que no fem res”, deien a ERC.\nTot va semblar que petava el dia que Puigdemont va estar a punt de convocar eleccions, assumint que la declaració d’independència portava a un atzucac i al 155. El president no perdona a ERC la sortida aïrada que van tenir els seus diputats, coronada per un tuit de Gabriel Rufián -que ell sempre assegura que anava dirigit al PP i al PSOE- en què es parlava de 155 monedes de plata, com les de Judes. Puigdemont l’hi té jurada a Esquerra des d’aleshores, i la decisió de tirar endavant costés el que costés l’atribueix als republicans.\nA ERC, esclar, passa el contrari. Hi ha dol, primer, per l’operació de Brussel·les, que el manté en llibertat -tot i que lluny de casa- mentre Oriol Junqueras és a la presó. Segon, per una victòria electoral que enterrava la gran oportunitat dels republicans d’arribar a la presidència de la Generalitat. I tercer, perquè el resultat es va fonamentar en una afirmació que ha anat variant: que tornaria de Brussel·les si guanyava el 21-D. Això ERC no l’hi perdona: “No ha vingut al final, no?”, preguntaven ahir amb sorna.\nFins a l’1 d’octubre, la picabaralla de poca volada i la batalleta van aguantar-se per l’objectiu comú. Però des d’aleshores, l’important ha sigut tirar la pilota endavant sense que importés si el que hi havia era el buit. Una estratègia plena de simbolismes, astúcies i dies històrics amb l’únic resultat d’una rendició forçada per l’Estat. Els presos i la repressió no poden amagar una tàctica política que semblava més destinada a dir-li traïdor a l’altre que a trobar una sortida. Pobre del que s’atrevia a variar el relat: “Senyor Puigdemont, fins i tot ahir vostè va ser uns minuts fatxa”, li deia amb mala llet el diputat del PP Alejandro Fernández el dia de la declaració d’independència. Ahir es va girar la truita i els culpables eren els d’ERC.\nQuina és la sortida? Puigdemont necessita mantenir la tensió per fer soroll des de Brussel·les, i sense un càrrec ho té difícil. Li queda la carta de tornar, però suposa triar entre la seva vida personal i la seva vida política. El president té un entorn fort, però en l’espai convergent no tothom comparteix la seva estratègia. Però ningú l’hi diu. L’opció de tirar endavant amb unes altres eleccions ja està sobre la taula.\nA ERC les temen. Ahir van començar a assumir que ja no són a JxSí, i el dubte és si diran tot el que pensen: que no volen Puigdemont a distància (perquè el TC ho tombaria) i que cal una alternativa. Els republicans aposten per rebaixar la tensió i aparcar la desobediència per recuperar el Govern. Però dir-ho, consideren, té un preu alt: ho van fer tímidament en campanya i consideren que els ha penalitzat.\nLa política segueix empresonada pel relat, aquell que fa creure que Puigdemont podia tornar ahir i que s’està construint la República. Potser per construir la República el que calen són partits valents que diguin que a Catalunya no n’hi ha cap. Potser el que fa falta és que s’acabi la batalleta i l’astúcia perquè comenci la política. La de veritat.\nL'anàlisi d'Antoni Bassas: 'Anàlisi sobre l'estat de la Unió'


Edicions Bromera ha començat els actes de celebració del seu 25é aniversari amb la presentació de la reedició de L’últim roder, de Josep Franco, la primera novel·la publicada per l’editorial l’any 1986, que es convertí en best-seller. L’auditori de la Casa de Cultura d’Alzira acollí aquest acte, en el qual, a més de l’autor, intervingueren Josep Gregori, president de Bromera; Salvador Bataller, membre del Consell Assessor de l’editorial, i Josep Antoni Fluixà, director de la Fundació Bromera per al Foment de la Lectura. Entre els assistents, cal destacar la presència d’escriptors i gent de la cultura de la comarca de la Ribera que volgueren sumar-se a aquesta celebració.Josep Gregori va fer un repàs de la trajectòria de Bromera, de les inquietuds que el portaren a fundar un projecte editorial com aquest, d’algunes de les anècdotes més destacades d’aquests 25 anys, i es referí també al futur. El neguit davant la falta de material escrit que poguera servir com a complement per a l’aprenentatge del valencià i el compromís amb la llengua foren clau en el naixement de l’editorial. El president de Bromera agraí el suport del professorat, ja que «sense ells Bromera no existiria», i la confiança dipositada pels escriptors, i comparà l’empresa amb un vaixell al qual encara li queden moltes travessies i ports per visitar. De la seua banda, Josep Franco destacà la importància vital que tenia aquest acte per a ell, ja que amb la publicació de L’últim roder aconseguí fer realitat una quimera: «ser escriptor en uns temps vertaderament difícils, de transicions mediocres i autoritarismes però també de joves esperançats i disposats a construir el futur que havíem somiat». Per a l’autor, és un miracle que vora 100.000 persones hagen fet seues les històries del frare Eugeni al llarg d’aquests anys i, sobretot, és una gran satisfacció que L’últim roder es convertira en «la clau que va obrir la porta a molta gent a la normalització de llegir en la seua llengua». Franco va fer palesa la falta de suport de les institucions i reivindicà la riquesa i la varietat de la nostra llengua en un discurs en què lloà també el treball empresarial que hi ha hagut darrere de Bromera, «una editorial que ha sabut navegar en temps de crisi, que ha superat les pressions dels grans grups, i que és encara un segell independent i lliure», afegí l’escriptor suecà.Ací et deixem alguns articles apareguts a la premsa:VilawebAgència Catalana de notícies: vídeo + notíciaAvui/El Punt L'informatiuLevante. Posdata\nBromera 25 anys,\nHui es compleixen dos anys de la mort del novel·lista nordamericà John Updike. Guanyador del Premi Pulitzer, destacà com a escriptor de relats, crític literari i assagista en publicacions de prestigi. Va ser un dels intel·lectuals més influents dels Estats Units durant la segona meitat del segle XX i un dels autors més prolífics amb més de 50 llibres. De la seua àmplia producció destaquen les obres en les quals va retratar l’Amèrica residencial de les urbanitzacions, aquella que ressorgia després de la Segona Guerra Mundial. En definitiva, és un dels cronistes més àcids que sabé prendre-li el pols a la societat nord-americana dècada rere dècada fins a la seua mort.Bromera ha publicat en el darrer desembre una de les obres més populars d’Updike com és Les bruixes d’Eastwick i la propera primavera s’incorporarà al nostre catàleg Les vídues d’Eastwick, la segona part d'aquesta obra que va tenir una exitosa adaptació cinematogràfica. El 2007 l’editorial va publicar un de les obres més valorades de l’autor, Terrorista, que mostra, sense embuts, les paradoxes que provoca la universalització de la por.\nLes vídues d'Eastwick,\nAquesta setmana està plena de cites literàries. A més de la presentació de L’últim roder a Alzira, el prolífic escriptor Silvestre Vilaplana presenta a Alcoi, també hui dimarts, l’obra de gran format Joanot Martorell. Un cavaller sense fronteres, i dijous, a Alacant, la novel·la L’estany de foc.El dimecres 26 tindrà lloc la presentació d’Inspiració, el recull dels Premis Literaris Ciutat de Carcaixent 2010, alhora que es convocarà la XVI edició del certamen. I per acabar la setmana, divendres tenim dues propostes: a Alcoi els autors de Subsòl presenten l’obra al Teatre Principal amb l’actuació d’Eva Dénia Trio i la lectura d’alguns fragments dels relats; i a Gandia es presenta Al Tall. Música per a un poble, de Víctor Maçanet.Et convidem a fer una ullada a la nostra agenda per a conéixer-ne tots els detalls. Publicat per\nAl tall. Música per a un poble,\nL'estany de foc,\nPer fi arriba a les llibreries el tercer títol de la saga Diaris de vampirs, de J.L Smith. Després de l'intrigant final que ens ha deixat Despertar, arriba el moment de conèixer quin és el destí que els espera als germans Salvatore i a la jove Elena Gilbert.A més, una nova amenaça plana sobre la ciutat de Fell's Church on els seus habitants es mantenen aliens a les foces obscures que els envolten. Què o qui és aquesta nova amenaça? Seran capaços els germans Salvatore d'unir forces per fer-ne front? Què ha passat amb Matt, Bonnie i tots els amics d'Elena? I amb Caroline?Les respostes a totes aquestes preguntes a partir del 26 de gener a les llibreries. De moment, us deixem un xicotet tast. Llig ací el primer capítol. Bones lectures, vampírics!\nAmb motiu de 35è aniversari del grup Al Tall, Víctor Mansanet ha actualitzat el retrat al grup valencià de folk més representatiu amb la publicació a Bromera del llibre Al Tall. Música per a un poble.Recentment, el llibre s'ha presentat a Xàtiva. En l'acte van intervenir Vicent Torrent i Manuel Miralles, músics i fundadors d'Al Tall, Víctor Mansanet, i el cantant de folk Pep Gimeno. Tots ells coincidiren a l'hora de destacar la trajectòria artística del grup més significatiu i longeu de música tradicional valenciana. Víctor Mansanet va qualificar Al Tall com "un dels grups més importants del panorama musical valencià de les darreres dècades", i afirmà que la formació liderada per Vicent Torrent i Manuel Miralles "ha fet un destacada aportació a la recuperació d'una part del nostre patrimoni sonor". Torrent, per la seua part, contà alguna anècdota del grup i va fer un repàs de la seua carrera, sempre al capdavant del grup". Per a Miralles, l'acte va ser especialment emotiu, doncs fou com una mena de reconcilació amb la ciutat que l'havia vist nàixer però que va deixar per qüestions personals.Ací podeu veure algunes de les fotografies de l'acte. Publicat per\nBromera compleix 25 anys de trajectòria en el món editorial. Aquest serà un any molt especial, per al qual estem programant una sèrie d'actes i publicacions extraordinàries. Celebrem que fa un quart de segle naixia un projecte editorial fet des del País Valencià i en la nostra llengua que s'ha consolidat com un referent.Cal destacar la reedició -amb revisió a cura de l'autor- de la primera novel·la publicada per Bromera, L'últim roder, de Josep Franco, que amb els anys ha esdevingut un símbol del treball fet durant 25 anys. També té un protagonisme especial el tradicional calendari de Bromera, ja que el de 2011 s'ha fet a partir d'una selecció representativa i acurada de les il·lustracions del desaparegut i estimat artista responsable de la imatge gràfica de l'editorial, Enric Solbes. Serà un aniversari de tots: dels lectors, dels educadors, dels escriptors i il·lustradors, dels asessors i treballadors, i de tots els qui ens heu volgut acompanyar en aquesta aventura literària. Estigueu atents al nostre blog, facebook i twitter, on us anirem informant de tots els actes i concursos especials amb els quals celebrarem aquesta fita.\n«El Bagul dels Monstres» és una nova col·lecció de deu títols plens d’humor, protagonitzats per criatures o monstres de l’imaginari infantil que conviden a perdre la por llegint. Els relats, escrits per Enric Lluch i il·lustrats per dibuixants de prestigi internacional, ens acosten les divertides aventures d’uns personatges ben coneguts des d’una perspectiva molt lúdica que intenta desdramatitzar el paper que, tradicionalment, han exercit aquests éssers terrorífics entre els xiquets.D’aquesta manera, podem conéixer una bruixa que no para de ficar-se en embolics, un vampir que necessita anar a la consulta del dentista, una mòmia que vol tornar a Egipte i no coneix el camí o un ogre que ha de canviar de dieta perquè no troba xiquets per a devorar. Deu històries terroríficament divertides que faran les delícies dels menuts de la casa.Els contes es poden adquirir individualment o dins d’un pràctic bagul contenidor, i estan disponibles en castellà i també en anglés, en Algar Editorial. A més, la col·lecció ha suscitat l’interés fora de les nostres fronteres i es pot llegir ja al Canadà i, en breu, al Brasil i a França. Et convidem a conéixer millor aquesta terrorífica col·lecció en la pàgina web especial www.bromera.com/monstres. D’ací també es poden descarregar les cobertes, un vídeo sobre els llibres i el joc dels monstres, que, a la manera d’un joc de l’oca, farà que els menuts es divertisquen llegint i també jugant durant aquestes vacances. Entra-hi!\nBromera ha lliurat aquest Nadal el primer xec a Ecologistes en Acció per la col·laboració sorgida a partir de la publicació de L’any del Diluvi, de Margaret Atwood. L’escriptora canadenca de més renom ens planteja en aquesta obra un futur en què l’equilibri mediambiental està en risc i els avenços científics han alterat les espècies de manera extravagant. El llibre és clar i contundent: si no canviem la nostra relació amb l’entorn, el futur que ens espera no és gens esperançador. En consonància amb el missatge de la novel·la i la implicació de l’autora en temes mediambientals, Bromera va decidir destinar part dels beneficis de la publicació a la campanya «En acció per la Mediterrània» d’Ecologistes en Acció. Així, l’1% de cada exemplar venut de la primera edició de L’any del Diluvi s’ha destinat a donar suport econòmic a les tasques desenvolupades en l’àmbit marí a través d’aquesta campanya.«En acció per la Mediterrània» és una campanya que es desenvolupa des del 2007 per totes les comunitats autònomes de la Mediterrània de l’Estat espanyol i que disposa de diverses línies de treball: investigació, divulgació dels ecosistemes i sensibilització sobre les seues problemàtiques. És fonamental en aquest treball el paper del veler Diosa Maat, que recorre contínuament les aigües de la Mediterrània i que s’ha convertit en el símbol del treball realitzat per Ecologistes en Acció, tant en l’àmbit de la investigació de la situació dels ecosistemes marins i costaners com de la divulgació, ja que s’ha transformat en una aula flotant amb biblioteca, audiovisuals i exposicions fixes i itinerants. El Diosa Maat ha recorregut ja més de 14.000 milles, i la seua tasca ha sigut reconeguda per diversos organismes internacionals i universitats. En el camp de la investigació podem destacar els estudis de seguiment d’espècies d’alt valor ecològic i el seguiment de certs punts amb una elevada erosió costanera que sofreix el nostre litoral, amb el País Valencià com a exemple paradigmàtic.Margaret Atwood (Ottawa, 1939) és autora de més de quaranta llibres de ficció, poesia i assajos crítics, molts dels quals han sigut publicats en quasi una quarantena de països. Ha rebut premis com el Booker, guardó al qual ha optat dues vegades més, o el Príncep d’Astúries de les Lletres.\nDes d'Edicions Bromera comencem un nou any literari i ho fem amb tres propostes per a aquest divendres 14 de Gener.A Xàtiva, Víctor Mansanet, presenta Al Tall. Música per a un poble, un homenatge a la trajectòria del grup valencià de folk més representatiu. L'acte tindrà lloc a les 19.30 h, a la Casa de Cultura de Xàtiva i, a més de l'autor, hi intevindran Manuel Miralles i Vicent Torrent, fundadors del grup, i el cantant Pep Gimeno, "Botifarra".A la Font d'en Carròs, Juli Capilla presenta Raspall, Premi de Poesia Roís de Corella Ciutat de València, una mirada a la infantesa i tot un homenatge a la pilota valenciana. A més de l'autor, hi intervindran Salvador Ortells, crític literari, Miquel Fuster, secretari de l'Associació Cultural Ramoneta de Vilaragut, i Maria Consuelo Peiró, regidora de Cultura de l'Ajuntament de la Font d'en Carròs. L'acte tindrà lloc a les 20 h.A Sueca, Unai Siset, farà la seua pròxima parada per presentar Subsòl, un joc literari molt més enllà d'un recull de relats convencional. L'acte tindrà lloc a la Biblioteca Suecana el divendres 14 de gener a les 20 h. Hi intervindran Manuel Baixauli, Esperança Camps i Vicent Usó.\nDes d'Edicions Bromera volem donar les gràcies a tots els participants del concurs de Despertar, de la sèrie Diaris de vampirs. Hem de donar l'enhorabona a tots els afortunats que han encertat el qüestionari complet i han demostrat que són uns grans coneixedors d'aquesta història d'amor i passions que van molt més enllà dels sentiments humans. Ja sabeu que podeu trobar el segon títol, Conflicte, des d'octubre, al catàleg de Bromera.Heu d'estar atents, però, perquè falten menys de 10 dies per tal que Fúria arribe a les llibreries. En aquest tercer lliurament els germans Salvatore hauran de deixar de banda la seua lluita per enfrontar-se a un enemic poderós i desconegut: un misteriós assassí que posa en perill la vida de l'Elena. A més, ella s'ha convertit en el que més temia...Llig ací el primer capítol!\nJoan Orts Ruiz ha sigut el guanyador de l'exemplar d'Els infinits que John Banville va signar en la seua visita a Barcelona. Després de l'aclamada El mar (Premi Man Booker) i del pas per la novel·la negra amb el pseudònim de Benjamin Black, l'escriptor irlandés ens presenta aquesta obra exepcional que captura la intensitat, la màgia i l'encís d'un dia d'estiu amb una visió refrescant i profunda de les alegries i les desgràcies de la condició humana.Enhorabona i moltes gràcies a tots els participants del concurs. Estigueu atents al nostre facebook, prompte tindrem nous reptes que plantejar-vos!\nBromera i la revista Sàpiens et proposen un viatge inoblidable a Carcassona, on podràs capbussar-te en l'ambient medieval de L'estany de foc. La ciutat emmurallada d'aquesta població, declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO, recorda els temps convulsos de l'edat mitjana quan l'ombra del poder de la Inquisició planava sobre les nostres terres.Ara tens l'oportunitat de gaudir de dues nits d'hotel per a dues persones en aquest marc incomparable. Per a participar has de llegir els primers capítols de L'estany de foc. Després, entra en el web http://www.sapiens.cat/ , en l'apartat de concursos, i omple el formulari que hi trobaràs amb la resposta correcta a la següent pregunta abans del 15 de gener: Com es veu obligat l'inquisidor Juan de Monasterio a ajusticiar Daniel Vives?\nSi encara no has escrit la carta als Reis d'Orient, des d'Edicions Bromera, t'ho posem fàcil. T'oferim l'oportunitat de regalar grans dosis de màgia, viatges exòtics, aventures, emoció, intriga...Consulta la selecció de llibres i novetats que hem preparat i entre les qual podràs trobar el teu millor regal! A més pots descarregar-te la carta per als Reis d'Orient d'Edicions Bromera. Aquest Nadal, regala llibres!Ací us deixem alguns títols per als més menuts..."El bagul dels monstres"Els fabricants de muntanyesAquest gos és tot un jardinerLula i les abellesJo de major vull ser...El llac de les xiquetes mudesWendy i l'enemic invisibleLuka i el Foc de la VidaPoderosa 2Maleïda poma!DespertarConflicteI mols altres títols que trobaràs a www.bromera.com


La connexió per pistes entre Pal i Arinsal tindrà un cost superior als 20 milions d'euros - Diari de la neu\nLa connexió per pistes entre Pal i Arinsal tindrà un cost superior als 20 milions d'euros\nCaldrà construir tres nous remuntadors, instal·lacions de neu produïda i almenys una pista de dificultat blava\nAndorra 11.03.201823.00 h\nLa connexió per pistes entre Pal i Arinsal tindrà un cost superior als 20 milions d'euros Autor/a: Diaridelaneu.cat\nLa connexió per pistes d'esquí entre Pal i Arinsal, que actualment només és possible amb telefèric, tindrà un cost superior als 20 milions d'euros. De fet, la unió física per pistes consta des de fa 4 anys en el Pla Estratègic de les estacions d'esquí de Pal i Arinsal.\nEl pla ja va ser aprovat de forma definitiva i per consens polític l'any 2017. L'esmentat pla marca quines han de ser les línies de negoci de l'estació pels vint anys vinents. Segons ha admès avui el director de l'estació, Josep Marticella, la connexió actual, amb telefèric és correcta i funciona molt bé, però afegir-hi la connexió esquiable projectaria definitivament el domini amb més al·licients i seria molt més seductor per als esquiadors.\nEn declaracions recollides pel diari Ara.ad del director de l'estació, la inversió global de la connexió física pujarà fins als gairebé 25 milions d'euros. Pel que fa als terminis per implementar la inversió i fer-la efectiva es calcula que podria ser a deu anys vista, tot i que no es descarta la inversió de capital privat, fet que els permetria una major capacitat financera i, possiblement, avançar en els terminis.\nEls 25 milions d'euros que tindrà de cot la inversió es destinaran a construir tres ginys mecànics, instal·lacions de neu produïda per garantir la connexió i l'adequació d'almenys dues pistes, una de les quals seria de dificultat blava.\nUna esquiador observa Pal des de l'estació de retorn del telefèric a Arinsal\n22.12.2014. Abans de 5 anys Arinsal estarà connectat amb Pal per una pista nova


2018/2018_01_25_Obres_carrer_Pere_IV.jpg dijous, 25 de gener de 2018\nPersonatges Josep Maria Muntaner, Regidor districte Sant Martí\nEl projecte de Pere IV per aquesta nova fase preveu convertir el carrer en una calçada de trànsit de vehicles de sentit únic en direcció Besòs, amb un carril de circulació i un altre de serveis. S’hi ubicarà un carril bici bidireccional segregat al costat muntanya, mentre que l’espai destinat a vianants s’ampliarà i molt. La vorera costat mar tindrà gairebé 6 metres d’amplada, mentre que la vorera costat muntanya serà de gran amplada, d’uns 15 metres. Des del districte de Sant Martí, valoren molt positivament aquesta ampliació del projecte, que dobla la superfície i longitud de carrer de Pere IV a reformar.\n“Hem aconseguit tenir pressupost també per licitar i començar immediatament , es podran fer les dues fases al mateix temps, la que va des de Josep Pla a Selva de Mar. És a dir, que farem 6 mançanes, 3 i 3, uns 800 metres de longitud de Pere IV”.


El port Marina de Palamós recupera la normalitat després del temporal "Gloria" • Ràdio Capital de l'Empordà\nEl port Marina de Palamós recupera la normalitat després del temporal “Gloria”\nEl port ja està obert a la navegació en aigües interiors i exteriors mentre continuen les tasques de recuperació\nEl port Marina Palamós recupera, mica en mica, la normalitat després dels danys causats pel temporal “Gloria”. La directora-gerent de la instal·lació, Mercè Palat, ha explicat a Ràdio Palamós que les embarcacions ja poden navegar per aigües interiors i exteriors, malgrat que encara hi ha alguns serveis que no s’han pogut restablir. El principal objectiu és reparar l’escullera exterior, que es va trencar, i que podria deixar al descobert el port en cas d’un nou temporal.\nMercè Palat, en declaracions a Ràdio Palamós, ha explicat en quin punt es troben les actuacions que s’estan realitzant al port.\nActualment s’estan fent tasques de reparació de la zona de manteniment, on el paviment de l’espai que hi ha la grua per l’avarament d’embarcacions està molt malmès, i de la gasolinera, on els dipòsits es van omplir d’aigua de mar que ara cal retornar abans de poder tornar a funcionar amb normalitat. Des de Marina Palamós confien en que tot estigui enllestit en deu dies.\nEl temporal del 2008 també va deixar una imatge semblant de l’escullera exterior del port, ja que la força de les onades van llençar al mar els acròpodes, unes peces de formigó de més de 12 tones, que formen l’estructura. Ara per ara, no se sap quin serà el cost total de la reparació d’aquests danys i, a part de dos vaixells enfonsats, no s’han hagut de lamentar més afectacions.\nArticle anterior11,7 milions d’euros d’inversió al Baix Empordà als pressupsotos de la Generalitat 2020\nArticle següentLes obres de la Torre de les Hores de Peratallada continuen per poder obrir l’espai al públic


Holiday home Varna K. K. Chaika/ Aquarelle IV Varna Bulgària - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHoliday home Varna K. K. Chaika/ Aquarelle IV-, Varna Centre, Varna, Bulgària, 9000 - Veure al mapaHoliday home Varna K. K. Chaika/ Aquarelle IVVeure més fotosPiscinaVeure més fotosVeure totes les 41 fotosVeure al mapa\nSobre l'allotjamentDescripcióSituat en el cor de Varna Centre, Holiday home Varna K. K. Chaika/ Aquarelle IV és un lloc ideal des d'on descobrir Varna. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Holiday home Varna K. K. Chaika/ Aquarelle IV és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, cuina americana, nevera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent piscina exterior. Holiday home Varna K. K. Chaika/ Aquarelle IV és una elecció inteligents per a viatgers a Varna, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Coses a fer, maneres de relaxar-sepiscina [exterior] Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisióempolles d'aigua de cortesia cuina americananevera Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. NOVASOL t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 15000 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.Mostrar més\nHoliday home Varna K. K. Chaika/ Aquarelle IV


Opinió Sant Jordi no era cap sant\nOpinió 22/05/2017 17:13\nÒscar Guayabero Paradissenyador (Teòric de la comunicació i el disseny)\nAquest és un article o carta oberta o no sé com dir-li, a l'amic Antonio Baños, que dies després de Sant Jordi va escriure una columna d'opinió sobre la comunicació que l'Ajuntament de Barcelona havia fet amb motiu de la festa del llibre i la rosa. Dic amic perquè, encara que ja fa temps que no ens veiem, hem compartit prou barres de bar per considerar-me com a tal. Així que em permetràs que et tracti de forma propera, espero que no et molesti.\nEn el teu article, àgil i hilarant com acostumes a fer, repasses la llegenda de Sant Jordi i parles de la infantilització de la cultura en revisar el mite del soldat valent que lluita contra el Drac i fer-los abraçar-se fraternalment. Deixa'm primer que comenti que em sembla, m'ho he estat mirant, que en cap moment el Drac i Sant Jordi estan junts. Apareix amb el cavall, que també ha portat cua, per allò de l'abraçada zoofílica i amb una noia que porta una bossa però no amb el Drac. És un detall, però com conec al dissenyador que ho ha fet, l'Andrés Requena, i és un bon professional, estic segur que hi ha pensat. Per cert, el títol d'aquest article li he manllevat d'una frase seva.\nEn el teu text, parles de la lluita de la raó contra les forces tel·lúriques. Ostres, intento veure la raó en l'espasa i la llança de Sant Jordi però em costa. Veig més la violència contra allò que no es compren i que per tant es llegeix com a malèfic. No sé fins quan ens hauríem de remetre per trobar la llegenda original però si fem cas a la versió que recull Joan Amades la cosa acaba amb aquelarre sanguinolent. "Tot el poble de Montblanc, que havia presenciat la baralla des de les muralles, ja esperava amb els braços oberts la donzella i el cavaller, i enmig de la plaça va esbravar el seu odi contra la fera, de la qual aviat no restà bocí". Home, molta raó sobre l'irracional, no sembla.\nI em considero metaforista, tal com tu dius. M'agraden les llegendes però m'agrada poder rellegir-les tantes vegades com faci falta. Perquè les llegendes no són innòcues, en algun moment, algú, va decidir que valia la pena fer llegenda d'allò, ni que sigui un algú múltiple i indeterminat que ha anat adaptant-la al llarg del temps. I el que conté aquesta llegenda és, efectivament, violència i masclisme. Perquè tu, molt viu, gairebé no anomenes a la princesa, aquella fleuma, que ha d'esperar que el valerós soldat, l'alliberi de la foscor a cops de llança. No sé quina metàfora hi veus tu en aquest fet, però no sembla sense cap ni peus que com tantes altres llegendes, estigues fent perdurar l'arquetip de la dona indefensa i passiva i del mascle honorable i violent.\nTampoc se't deu escapar la lectura de classe. El Drac es cruspia un habitant al dia, però fins que no li toca a la reialesa, no apareix el cavaller per matar la bèstia peluda. Digues-me literalista però hi veig una intenció ben clara de perpetuar les diferencies de drets i de valor, entre la vida d'un camperol i la d'una princesa.\nJo no sé si la campanya és o no encertada. De fet, Sant Jordi em provoca sempre una sensació dual entre la fascinació de la gent ocupant l'espai urbà i el rebuig dels tòpics de la rosa i el llibre que cada cop són pitjors, els llibres i les roses. Però m'interessa la teva reflexió sobre el que té d'intocable les llegendes i tradicions. Em fa pensar en altres mites recents que han aixecat ampolles, al Born i al Fossar de les Moreres. Jo no crec que siguin intocables, els mites. I si l'Ajuntament vol carregar de nous valors (una mica flowers, tens raó) els personatges de Sant Jordi, doncs benvinguda sigui la relectura. Potser un altre any, algú farà una altra relectura i el Drac acabarà sent un símbol de saviesa ancestral al que Sant Jordi no pot sinó que admirar per saber defensar-se sense altres armes que el seu al·lè. Potser és que tendeixo, no per animalista Kumbaia, sinó com a aficionat a allò que troba amagat, a posar-me de part del drac, abans que de part d'un Marine US Navy amb cuirassa platejada.\nTornant al tema dels símbols, comentes que "el món és ple de símbols, d'històries que serveixen per explicar coses eternes". Discrepo en la idea d'eternitat de les "coses". Ni els valors, ni la cultura, ni els rols socials, ni tan sols els mites són eterns. En cada moment, s'estableixen uns valors i aquests són mutables i sovint fabricats a la mida del poder de torn. Des de la virginitat de Maria al mite de l'amor etern, des de l'heroïcitat d'Hèrcules a la paciència de Job. Tot són construccions culturals deutores d'uns valors de l'època en què es van crear. La lluita del be i del mal potser és perdurable però aquest bé i aquest mal varien, s'adapten i muten. El mal, llavors, era la foscor del desconegut, del que era tenebrós i màgic. Ara, en canvi, sabem que el mal, tant pot ser el veí del cinquè, que atonyina a la seva dona, com un paio amb la cara taronja i el cabell de pollet, que es creu l'amo del món. I els herois sovint van sense llances i sense escuts, sovint van amb bates blanques o amb granotes ignífugues o amb salvavides al coll.\nEn fi, Antonio que buscava una excusa per xerrar amb tu, ni que sigui en diferit, i el Drac que balla un agarrao amb un joglar m'ho ha posat fàcil. Una última cosa, tens raó que la infantilització i sobretot la banalització de la tradició és un problema, però no menys important que la sacralització de la tradició o que la utilització de símbols col·lectius amb finalitats particulars. Més o menys com quan algú decideix que una llegenda serà sobre una princesa fleuma, un soldat forcívol (diu l'Amades) i un drac malèfic.\nGuayabero Fa 2 anys\nMàrius es un argumentari força elaborat. Davant de tanta eloqüència resto mut d'admiració.\nNo dubto que hagis coincidit amb en Baños a algun bar, el que em sembla és que a ell se li ha posat millor la beguda que a tu. Salut.


El motí de la Llagosta (5 de maig de 1688) – Comissió Memòria\nPublicat per comissiomemoriavilafranca on 13 maig 2022\nEntre 1687 i 1689 esclatà a Catalunya una revolta pagesa de considerables dimensions. Fou la Revolta dels Gorretes, o Barretines, causada per les noves exigències fiscals de la monarquia, i per un increment dels allotjaments militars. Fets que succeïren en el context d’una gran plaga de llagosta.\nLa primera incursió de la llagosta a Vilafranca va començar al juliol de 1687 i ho feu, com explica el Llibre Verd, amb tanta multitut que spantava, que feya sombra al sol y tapava tota la terra. Els estralls, però, no van ser importants, atès que ja s’havia segat. Ara bé, l’any 1688, i amb els camps per segar, la llagosta semblava que acabaria amb gran part de la collita.\nDirigits pels jurats, els vilatans salían como en somatén a matar la langosta. Però aquesta mobilització vilatana, feta en un clima general d’incertesa i temor, creà un ambient favorable per a qualsevol tipus d’explosió social.\nAixí fou com el 30 d’abril i el 5 de maig de 1688 hi hagué sengles motins protagonitzats pels pagesos. El 30 d’abril a la matinada alguns fills de perdició, armats de destrals, podadores y fals no dubtaren en amotinar-se contra lo magnífich Pau Palau, burgès, y així mateix als 5 del mes de maig, a la tarda, no haurien [els pagesos] dubtat amotinar-se cridant crits de visca la terra y muiren los traïdors, tocant o sonant un corn, amenasant de anar a matar a dit Pau Palau y al doctor en medicina Jaume Vila. Els crits de visca la terra y muiren los traïdors i el toc del corn eren habituals en els avalots dels pagesos catalans, malgrat estar legalment prohibits.\nPau Palau era una de les persones designades pels jurats per organitzar la lluita contra la plaga, i el 30 d’abril havia tingut un desafortunat incident amb una vídua que no volia anar a matar la llagosta, però si cobrar el que pagava l’ajuntament per fer-ho. L’incident no s’havia oblidat, i davant dels amenaçadors pagesos, el 5 de maig s’hagué de refugiar al convent de les monges carmelites. El mateix succeí al metge Jaume Vila i al jove cirurgià Pere Guasch. D’altres personatges de l’elit vilafranquina ja havien fugit abans del motí davant l’actuació d’escamots gorretes.\nEls crits dels revoltats no deixaven cap dubte: Visca la Terra y muiren los traïdors […] anem a casa de lo traïdor d’en Pau Palau y si és a la porta lo degollarem […] qui no dirà, minyons, Visca la Terra, a de morir. Desprès d’hores d’incertesa el motí s’apaivagà amb la mediació dels clergues de la vila.\nAquest avalot d’un dia o revolta avortada ha passat desapercebut fins ara pel fet de fracassar, però com tants altres que es van descobrint en els arxius, són una bona mostra de la indignació dels més humils que periòdicament esclatava contra les elits vilafranquines.\nEntrada prèvia Guerra o revolució: els fets de maig de 1937 a Vilafranca


Hotel Dragana Cugir Romania - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 4 allotjaments a Cugir.\nAlexandru Sahia nr. 20, Cugir, Cugir, Romania, 515600 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Hotel Dragana\nDissenyat tant per oci com per negoci, Hotel Dragana està situat idealment a Cugir; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Hotel Dragana asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos recepció 24 hores, restaurant, bar, caixa forta, saló.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, telèfon, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Hotel Dragana és una elecció inteligents per a viatgers a Cugir, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nAllotjaments a Cugir


La Font de la Figuera ja té un segell dedicat al 700 Aniversari de la població - Portal de Xàtiva\nLa Font de la Figuera ja té un segell dedicat al 700 Aniversari de la població\nEl Consistori ha sol·licitat una edició limitada de 100 segells\nL’ajuntament de la Font de la Figuera, conscient de destacar una data tan important com el 700 Aniversari del naixement de la població, continua amb la promoció del mateix. Per este motiu, ha sol·licitat 100 segells amb la imatge de la façana de l’ajuntament i la font de la plaça, emblemàtica de la revolució industrial a la Font de la Figuera i regal dels que construïren l’antiga estació de ferrocarril fa més de 150 anys.\nEn la imatge s’aprecia també el logotip del 700 Aniversari. La presentació oficial dels segells es va celebrar ahir dimarts a les 20:00 hores al Museu Històric Etnològic.\nEn paraules de la presidenta de la comissió del 700 Aniversari, Irene Vila i Lorente, «ens alegra que la nostra població es puga conèixer a nivell nacional per una data tan emblemàtica. Hem lluitat molt per fer-la possible i este detall ens ompli d’il·lusió».\nTal com ha destacat el comissionat pel 700 Aniversari a la Font, Alfons Llorenç, «amb la promoció del 700 Aniversari a través de segells o dècims de loteria, aconseguim transmetre a més persones l’alegria per la nostra celebració. Després de la difusió que hem donat a esta efemèride a través de les xarxes socials i mitjans de comunicació, hem pensat a fer un pas més amb este objecte, que viatja i divulga el nom i la festa de la Font de la Figuera. Perquè, a més de complir la seua funció, un segell és un bell record de la població que podrà conservar-se tota la vida».\nEl portaveu i regidor de promoció econòmica i local, Vicent Muñoz, ha destacat “el treball que s’està fent per tal de donar a conèixer el poble, no només des de la multitud d’activitats per donar vida a la localitat sinò també perquè d’una vegada deixe de conèixer-se la Font de la Figuera com “el poble de les curves”. Ens esforcem per a que es conega pel poble de les arrels històriques valencianes, de la cultura, del treball i pels seus espais públics, la seua amabilitat i les seues festes, les danses, els moros i cristians i contrabandistes, pels seus artistes i creadors…”\nEsta és una més de les accions que estan portant-se a terme des del consistori i, com ha volgut remarcar Muñoz, “continuarem treballant en la mateixa línia, i dispostos, com sempre, a rebre sugeriments i propostes que milloren la imatge i el coneixement sobre la Font de la Figuera”.\nPublicado el julio 24, 2013 Autor Portal de XàtivaCategorías Com. Valenciana, Eventos, La Costera, Presentaciones, XàtivaEtiquetas 700, aniversari, figuera, font, segells\nAnterior Entrada anterior: La Fira Sant Jaume 2013 ha suposat un cost zero per a l’Ajuntament d’Albaida\nSiguiente Entrada siguiente: Canals celebra mañana la Nit del Farolet


La força de l’aigua | Mireia Rourera | Barcelona | Societat | El Punt Avui\nLa força de l’aigua La força de l’aigua La força de l’aigua La força de l’aigua + La força de l’aigua E-mail\nRecta final de la tempesta després d’haver malmès infraestructures a la part baixa de la Tordera i el delta de l’Ebre, sobretot\nCrida als veïns de la vintena de municipis de la conca del Ter perquè es quedessin a casa o pugessin als pisos alts\nSusqueda sobreïx i augmenta el perill de desbordament\nUn arrossaire, ahir al delta de l’Ebre, on l’aigua de mar ha negat els camps d’aigua salada ACN.\nLa força de l’aigua La força de l’aigua La força de l’aigua La força de l’aigua La força de l’aigua E-mail\nTorra demana “ precaució però també calma i serenitat”\nLa tempesta Glòria hauria de viure avui l’últim dia de l’episodi de fortes pluges, però abans ha generat força destrosses a tot el litoral i a força lleres i conques dels rius. El tercer dia de pluges i ventades va començar amb els primers balanços al delta de l’Ebre, que comprova l’abast de la tragèdia per l’entrada d’aigua del mar terra endins; va continuar amb el desbordament i les destrosses a la conca de la Tordera, i va acabar amb l’avís de confinament a casa per a la vintena de municipis de la conca del Ter, amb la ciutat de Girona inclosa.\nPer si de cas, i en previsió que el temporal no afluixi i que arribi l’aigua que ja sobrepassa l’embassament de Susqueda del Ter, el govern va recomanar ahir als veïns de tota la conca del riu que es quedessin a casa, i als que resideixen en zones inundables, que pugessin al primer pis dels immobles o avisessin el 112 per ser desallotjats. Els equips d’emergència van començar a acompanyar algunes persones ja ahir a la nit cap a espais habilitats.\nLes escoles i els instituts de totes les comarques de Girona, a més d’algunes del Maresme, el Baix Ebre, el Montsià i Osona, continuaran tancades, i la Universitat de Girona. Emergències intenta minimitzar els desplaçaments per si han d’afrontar desallotjaments.\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, va demanar a la població que segueixi aquestes recomanacions, però alhora va instar a la calma perquè “encara queden unes hores de temporal”. Torra i els consellers d’Interior i de Territori, Miquel Buch i Damià Calvet, van comparèixer ahir a la nit després d’una reunió extraordinària del govern per avaluar els desperfectes. Buch va ser qui va demanar a la població propera als rius Ter i Onyar que no sortís i també va alertar les poblacions que són a la conca del Llobregat, al Baix Llobregat, que estiguin expectants perquè hi poden haver afectacions al llarg del dia d’avui . El conseller Calvet, per la seva banda, va recordar que s’han hagut de desembassar els pantans de Sau i Susqueda perquè puguin absorbir més aigua i va recordar que, a conseqüència del desguàs, els rius que passen per la demarcació de Girona hauran de sumar més cabal d’aigua. Quim Torra, en la reunió extraordinària d’ahir del govern, va demanar a cada un dels consellers que fes, de cara al final d’aquesta setmana, una llista dels principals desperfectes.\nAl sud, el delta de l’Ebre, engolit per l’aigua de mar, tardarà mesos a recuperar el seu perfil, si és que el recupera, i seran molts els diners que s’hi hauran d’abocar per poder arreglar les destrosses i no només a les platges, sobretot els arrossars, 3.000 hectàrees de les quals han quedat inundades d’aigua salada, les muscleres i la flota pesquera. També als pobles hi va haver grans destrosses, i carrers i carreteres, entre aquestes la que uneix Deltebre i l’Ampolla, van quedar inundades.\nPerò ahir, al marge del Delta el focus del pas del Glòria es va haver de situar a les comarques gironines i l’Alt Maresme, sobretot al voltant dels rius Tordera –el nom més citat tot el dia–, Onyar, Fluvià i Ter, que per culpa de la intensa pluja – l’acumulada des de dimarts– van agafar grans cabals.\nEl desbordament de la Tordera va confinar veïns d’Hostalric durant hores (de la nit de dimarts a dimecres el municipi d’Hostalric va quedar com si fos una illa, totalment encercat per aigua) i a Girona ciutat els veïns del Barri Vell van estar amb l’ai al cor per si es desbordava o no l’Onyar, i al barri del Pont Major es van llevar amb l’aigua tocant els baixos de les cases i la C-255 impracticable pel desbordament del Ter. A última hora d’ahir, en tancar aquesta edició, encara hi havia 4.000 veïns del Gironès, la Garrotxa i la Selva sense llum. El desbordament va causar grans destrosses i va haver d’aturar la planta potabilitzadora d’aigua de Palafolls, que gestiona la companyia Sorea, que no sap quan podrà restablir el servei normal. De moment, sembla que hi ha aigua potable fins divendres. També s’havia trencat una canonada de la planta dessalinitzadora de Tordera.\nA Malgrat de Mar, els bombers van haver de rescatar un veí atrapat en una barraca, tots els cultius van quedar negats i fins a Blanes les destrosses van ser enormes, al marge de les platges, que, com totes les del Maresme, han deixat d’existir. Ja no hi ha sorra enlloc, ni les dutxes de les platges, ni bancs. I als passejos, les estructures de bars i restaurants han quedat malmeses.\nEntre Blanes i Malgrat de Mar, a la desembocadura del Tordera, la força del riu es va endur dos ponts, el de la via del tren, que va quedar descalçat, i el de la carretera. Adif ja va dir ahir que, com a mínim, el servei de rodalies entre les dues localitats tardarà sis mesos a tornar a funcionar.\nLes incidències en el servei de rodalies van continuar per tercer dia. La línia més afectada va ser l’R1, que durant tot el matí no va funcionar entre Badalona i Maçanet. A mitja tarda es va restablir la circulació entre Arenys i l’Hospitalet amb un tren per hora i sentit que no s’aturava a l’estació de Premià de Mar, que havia rebut danys importants a causa del fort onatge. El servei va estar suspès durant tot el dia a les línies RG1 i R11 i ho estarà durant mesos pel trencament del pont sobre la Tordera.\nPel que fa a l’R2 Nord, entre Barcelona i Granollers Centre funcionava amb normalitat; entre Granollers i Sant Celoni es donava un servei de llançadora de tren, i entre Sant Celoni i Maçanet va estar interrompuda la circulació de trens. L’R3 ahir només va prestar servei entre Barcelona i la Garriga. La resta del recorregut fins a Puigcerdà va estar interromput per acumulació d’aigua i arbres sobre la via i per esllavissades. Al túnel de Vic es va acumular més d’un metre d’aigua sobre les vies, segons va informar Adif.\nva rebre el telèfon 112 d’emergències i els bombers van actuar en 7.153 avisos durant el dia d’ahir.\ntrams i vies\nestaven afectats ahir a tot el país com a conseqüència del temporal.\nDesapareguts a les Illes i Alacant\nL’home que havia desaparegut a Begues, al Baix Llobregat, de 80 anys, va ser localitzat ahir sa i estalvi a les deu del matí. La borrasca Glòria, però, va deixar ahir dos desapareguts més, un a Alacant i un altre a Mallorca. També continuen desaparegudes dues persones més a Eivissa. La Guàrdia Civil buscava ahir un jove britànic a Cala Portinatx, que va desaparèixer quan feia muntanyisme. També busquen un altre homes, de 41 anys, al municipi de Sant Joan, en concret a la cala Sant Vicenç, on es tem que se l’hagués pogut endur una onada. Pel que fa les víctimes –ja en són 8 en total a tot l’Estat atribuïbles al Glòria– ahir a Alacant es va trobar sense vida un home de 67 anys que havia desaparegut dilluns després de sortir d’una caseta a la localitat de Callosa d’en Sarrià.\nEl Punt Avui. Girona 23-01-2020, Pàgina 6\nEl Punt Avui. Nacional 23-01-2020, Pàgina 6


'El virus de la por' serà la nova pel·lícula de Ventura Pons\nAdapta l'obra 'El principi d'Arquimedes' de Josep Maria Miró\nTupè presidencial sota la ventada gelada de Montjuïc PERE VIRGILI\nBarcelonaEl cineasta Ventura Pons comença a rodar la pel·lícula 'El virus de la por', basada en l'obra teatral 'El principi d'Arquimedes' de Josep Maria Miró. En el film es relata com, el dia que un grup infantil de natació aprèn a nedar sense cinturó, s'acusa a un dels monitors de fer un petó a un dels nens.\nSegons Pons, la història no parla de la sospita sinó de “la transformació social de la mirada, de com uns mateixos fets poden ser interpretats de manera molt diferent avui de com eren interpretats ahir”. “Es parla de la renúncia a la llibertat en favor d'una suposada seguretat”, afegeix Pons, que a més de dirigir i produir 'El virus de la por' escriurà el guió amb Miró.\nLa pel·lícula començarà a rodar-se aquest dimecres a Barcelona durant tres setmanes, tal com han informat les productores Els Films de la Rambla i Televisió de Catalunya; i estarà protagonitzada per Roser Batalla, Rubèn d'Eguia, Albert Ausellé, Santi Ricart -els mateixos actors que la van estrenar al teatre- i Diana Gómez.\ncinema Ventura Pons


Pizza siciliana - Cuines - TV3\nEl tomàquet conté licopè, aquest és un pigment natural que li aporta color vermell i que té funció antioxidant; i quan es cuina (com en la recepta) se'n potencia l'efecte.Amb la col·laboració de:\n1,2 kg de tomàquet pera\n6 anxoves en salaó\n100 g de formatge pecorino\n15 g de sucre ros\n2 grans d all\n25 g d'oli OVE\nBarregem 150 g d'aigua tèbia, 25 g de llevat fresc esmicolat i 5 g de llevat químic.\nUn cop estigui tot ben integrat, hi afegim 250 g de farina de força, 25 g d'oli OVE i ho barregem tot junt. Quan ho tinguem ben amassat, ho deixem reposar, tapat amb un drap.\nPassat aquest temps, hi afegim 5 g de sal i ho tornem a amassar bé.En fem una sola bola, ho filmem, ho tapem amb un drap i ho deixem 24 h en repòs al rebost.\nAmb la punta d'un ganivet fem una incisió forma de creu a cada tomàquet. Els escaldem i quan la pell del tall comenci a tirar enrere, els traiem i els posem en un bol amb aigua i gel per tallar-ne la cocció.\nPelem els tomàquets i els posem en una olla, juntament amb oli d'oliva verge extra (us serveix un oli amb el que ja hagueu confitat alguna altra verdura), 2 grans d'all aixafats, 1 fulla de llorer, uns branquillons d'orenga i una llimona tallada per la meitat. Ho acabem de cobrir amb oli i ho deixem confitar 40 minuts amb el foc al mínim.\nPelem les cebes, les tallem a rodelles i les posem en una cassola amb un raig d'oli d'oliva verge extra. Han de suar fins a quedar transparents.\nEstirem la massa amb els dits fins que agafi la forma rectangular de la safata del forn. És normal que no us ompli tota la safata, però ho farà quan hagi llevat. La posem a la safata de forn, amb paper sulfurat a sota. La filmem i la deixem reposar 30 minuts dins el forn, amb el forn apagat, per evitar corrents d'aire.\nTraiem les espines de les anxoves. Posem els filets dins un bol amb aigua mineral i els deixem que s'hidratin i perdin la salaó durant uns 10 minuts.\nTraiem els tomàquets confitats, els tallem menuts i els posem a la cassola de la ceba amb un polsim de sal i 15 g de sucre ros. Ho deixem fent xup-xup a foc mig durant 40 minuts.\nPosem 100 g de pa ratllat en una paella amb un raig d'oli. Ho coem a foc molt baix, tot remenant-ho, fins que quedi torrat.\nTraiem la massa i la deixem 10 minuts a fora, tapada amb un drap.\nEngeguem el forn i el posem a escalfar a 240º.\nTraiem les anxoves hidratades, els acabem de treure les espines menudes i els posem en un plat amb oli per damunt.\nPosem el sofregit damunt la pizza. Hi afegim orenga fresca, pebre negre, la farina de galeta escampada per sobre i ho cobrim amb formatge pecorino ratllat. Ho enfornem durant 20 minuts a 240º.\nLa servim amb les anxoves per damunt i unes gotes de suc de llimona.\nPizza siciliana en 1 minut\nMés receptes amb Tomàquets\nRajada amb romesco i fesols\nTruita de sonsos amb romesco suau\nRèmol empetxinat i carbassó\nLluerna amb all cremat


El ple del Consell ha aprovat aquest dijous l'adhesió de l'Ajuntament de Porreres a l'Agència de Defensa del Territori (ADT). La consellera de Territori Maria Antònia Garcías ha informat de la decisió del municipi porrerenc i ha aprofitat per remarcar «la bona feina d'aquest organisme en la protecció del sol rústic de Mallorca». Garcías també ha avançat que Binissalem i Lloret seran els següents municipis que entraran a formar part de l'ADT.\nAmb la incorporació de Porreres, actualment són trenta-dos els ajuntaments mallorquins que han delegat les competències en matèria de protecció del sòl rústic a l'Agència de Defensa del Territori. La consellera de Territori ha assenyalat que any rere any «es consolida l'activitat que desenvolupa aquest organisme per protegir la legalitat urbanística».


CB Sitges Sitges 31-10-2018 11:00 Lectures 1022\nSènior Masculí – Copa Catalunya – grup 02- jornada 5a.\nC.B. Castellar A 85 - CB Sitges – Europe Basquetball Academy 83\nTot i que l’equip estava avisat de la duresa i la intensitat dels jugadors locals, l’inici de partit va ser d’allò més desastrós. El Sitges va encaixar 29 punts en el primer quart, on l’equip no va defensar ni va posar la intensitat requerida en un partit d’aquestes característiques i també va perdre moltes pilotes incomprensiblement. 29-19 i tocava una altra vegada anar a remolc durant tot el partit. A partir d’aquí l’equip va entrar més en joc i retallava distàncies a la mitja part, 41-48, però el domini i el ritme del joc eren totalment dels locals que anaven a totes per aconseguir que els sitgetans no anotessin. Perquè us feu una idea, l’equip va llançar 28 tirs lliures, dada altíssima que no es recorda haver assolit en anys.\nTot i el mal inici, la diferència de només set punts i amb les coses clares després de passar pel vestidors donava esperances per capgirar el partit. I així va ser, a l’inici del tercer període, Sitges Academy realitzava els seus millors minut. Parcial favorable de 5-14 i primera vegada, però també última, que els del Garraf es posaven per davant en el marcador. Aquests cinc minuts van ser un miratge i els del Vallès tornaven el parcial, 12-3, i acabaven el quart amb set punts d’avantatge, 65-58. Tot i això i després d’haver arribat a perdre de dinou punts alm principi del partit encara hi havia possibilitats i tot un període per disputar. Els sitgetans amb gran esforç situen el 65-64 quan resten set minuts per acabar. A partir d’aquí però els locals, seguint en la línia defensiva que havien portat durant tot el partit, no van permetre cap més cistella en joc del Sitges fins a falta de dos minuts i tot eren tirs lliures. Quan restava un minut, el marcador era de 74 a 70, però aleshores un triple local enfonsava el Sitges i deixava les coses molt complicades. Tot i això l’equip va lluitar fins al final i després de l’intercanvi de tirs lliures i un triple des de mig del camp del Nacho Velasco, la victòria del C.B. Castellar va ser només per dos punts, 85-83.\nEl sènior A no fa pont i el proper partit serà dissabte dia 3 a les 18:00 hores al Pavelló de Pins Vens davant del CB Cantaires Tortosa que tenen un balanç de dues victòries i tres derrotes. Ànims Sitges dissabte si.\nHaro 11, Elies 15, Mauro 4, Christian, Marcus 16, Josep 12, Boronat 17, Nacho 8, Omar\nParcials: 29-19 19-22 17-17 20-25


10/12/15. Joan Tapia. Debat català pel 20D. El Periódico. - Gironès per la independència\n10/12/15. Joan Tapia. Debat català pel 20D. El Periódico.\nDebat català per a les eleccions espanyoles\n¿Van aconseguir Homs i Rufián en el debat d'aquest diari corregir a l'alça la intenció de vot dels independentistes?\nEls candidats catalans, al debat d'EL PERIÓDICO, al CCCB.\nDIMECRES, 9 DE DESEMBRE DEL 2015 - 00:00 CET\nEstà sent la campanya més oberta. Hi ha nous partits i les televisions ja no són les úniques que organitzen debats. Els diaris més inquiets competeixen a la xarxa i la setmana passada 'El País' en va organitzar un entre els candidats del PSOE, Ciutadans i Podemal qual no va voler assistir l'actual inquilí de la Moncloa.\nEstà en joc qui governarà a Espanya però en aquestes eleccions -marcades per la seriosa crisi amb Catalunya- els resultats catalans també seran molt rellevants. ¿Guanyaran els independentistes, que ara van separats, com Junts pel Sí el 27-S? ¿Contribuirà el resultat a apaivagar o a atiar el conflicte? D'aquest assumpte -així com de la corrupció, la crisi i les retallades- van discutir els set candidats deldebat que aquest dimecres va organitzar EL PERIÓDICO i en què els lectors van poder preguntar directament per primera vegada en un fòrum d'aquesta mena.\nNo hi va haver un clar guanyador. Els dos independentistes van tenir una actitud diferent. Francesc Homs es va esforçar a comunicar moderació sense abdicar de la seva tesi que la solució és la independència. En canvi, Gabriel Rufián, el candidat d'ERC, va ser radical. Buscava el vot de la CUP del 27-S, que ara no es presenta i a la qual també festeja En Comú Podem. ¿Van aconseguir Homs i Rufián corregir a l'alça la intenció de vot dels independentistes que, segons les enquestes (no la del CEO), es podrien quedar bastant per sota del ja famós 47,8% del 27-S? Si no és així, l'independentisme quedarà tocat pel culebró de la investidura i per la derrota en un moment clau.\nEls no independentistes també van sortir amb força, però en ordre molt dispers. El més aplaudit a la xarxa sembla que va ser Xavier Domènech, el candidat d'En Comú Podem, que va defensar que l'única solució és un referèndum (encara que va insistir menys quePablo Iglesias per quedar-se a Espanya). Però el referèndum no garanteix el futur. ¿Què passaria si els no independentistes traguessin el 51% o el 52% com suggereixen les enquestes? ¿I si passés al contrari? ¿Quant es trigaria a exigir un altre referèndum?\nJosep Antoni Duran Lleida va estar combatiu i va subratllar els perills del moment actual. ¿A quants convergents va convèncer? És la pregunta, perquè les enquestes no pinten bé per a Unió i Duran s'ho juga tot el 20-D.\nEl ministre Jorge Fernández Díaz va defensar la Constitució i va assenyalar que va tenir dos ponents catalans. Però té el handicap que l'independentisme ha saltat -en l'era Rajoy- d'un màxim del 25% al 47,8%.\nLa batalla entre els federalistes del PSC i Ciutadans era l'altre centre d'atenció del debat. Juan Carlos Girauta no és Albert Riveraperò té taules a la televisió (ha sigut tertulià fins i tot a TV-3) i sap polemitzar. I haver sigut segona força el 27-S li dóna pes.\nPerò Carme Chacón és Carme Chacón. Va mostrar ganes, combativitat i es va defensar bé. I el PSC va ser el segon partit a les municipals i amb Miquel Iceta ha salvat els mobles a les plebiscitàries, difícils per a un partit que es defineix catalanista i no independentista. Chacón no repetirà la seva marca de 25 diputats però lluita per conservar un llistó respectable de 9-11. El PSC connecta millor amb l'esquerra moderada, d'acord. ¿Però qui inspira més confiança als que se senten tan catalans com espanyols,Sánchez-Chacón o Rivera- Girauta?\nImprescindible debat. Però seguim sense saber si la candidatura d'Ada Colau serà la guanyadora com diuen algunes enquestes. Ni siFrancesc Homs batrà ERC. Ni si Girauta desbancarà Chacón.Potser el pròxim debat Rajoy-Sánchez tindrà influència. El que és segur és que el PP perdrà a Catalunya. El seu objectiu és un altre, guanyar a Espanya


14 països de la UE i Estats Units expulsaran 56 diplomàtics russos - À Punt\n14 països de la UE i Estats Units expulsaran 56 diplomàtics russos\nÉs la resposta dels Estats Units, el Canadà i 14 països de la Unió Europea a l'intent d'assassinat de l'exespia rus.\nAmbaixada de Rússia a l'Haia / Robin van Lonkhuijsen (EFE)\n26 de març 2018 - 07:00\nEspanya expulsarà dos membres de l'Ambaixada de Rússia. Amb aquesta decisió s'uneix als 13 països europeus que hui han pres la mateixa mesura, acordada en el Consell Europeu d'aquest cap de setmana a Brussel·les. Una decisió que ha agraït la primera ministra britànica, Theresa May.\nEls Estats Units també s'han sumat a les expulsions. El mateix Donald Trump, en el seu compte de Twitter, ha anunciat que 60 diplomàtics russos hauran d'eixir del país abans del 2 d'abril. També tancarà el Consolat de Rússia a Seattle, on hi ha una de les majors bases militars dels Estats Units. Tots els moviments es desenvolupen dins d'una actuació coordinada entre països aliats i en mig d'un clima de tensió que recorda la Guerra Freda.\nEn el cas dels Estats Units, cal recordar les investigacions obertes per un fiscal especial que esbrina la suposada propaganda i els ciberatacs que va utilitzar Rússia per a ajudar la candidatura de Donald Trump en les eleccions presidencials.\nAquesta és la segona vegada, en any i mig, que la Casa Blanca ordena una expulsió de diplomàtics. L'anterior va ser el desembre de 2016, quan el president Obama va ordenar l'expulsió de 35 agents d'intel·ligència i les seues famílies.\nResposta simètrica des de Moscou\nEl Kremlin ja ha anunciat que donarà una resposta simètrica a la decisió tant dels països europeus com dels Estats Units i el Canadà.\n"Hi haurà una resposta simètrica. En els pròxims dies treballarem i donarem una resposta a cada país", ha dit el Ministeri d'Afers Exteriors rus en declaracions a l'agència de notícies oficial Spútnik. Poc després, el mateix Ministeri ha emés una nota oficial en la qual confirma que "reaccionaran" davant d'aquest "acte hostil".\nA Moscou entenen que aquesta cadena d'expulsions és conseqüència de la solidaritat dels aliats amb el Regne Unit, que ja va expulsar 23 diplomàtics russos després de les investigacions que van determinar que Skripal i la filla foren víctimes d'un atac ordenat pel Kremlin, a pesar que el govern de Putin continua negant-ho.


L'Informatiu - L'alcaldessa aprova la nova organització municipal\nL'alcaldessa aprova la nova organització municipal\nLa Corporació local es distribuirà en quatre àrees: Presidència i Desenvolupament Local, Organització i Economia, Territori i Sostenibilitat, i, Ciutadania i Promoció Local. L'alcaldessa de Santa Perpètua, Isabel Garcia, ha aprovat el cartipàs i la nova organització municipal. L'àrea de Presidència i Desenvolupament Local estarà a càrrec del primer tinent d'alcalde, Joan Alcántara; l'àrea d'Organització i Economia recau en el tercer tinent d'alcalde, Albert Ortiz; l'àrea de Territori i Sostenibilitat en la quarta tinent d'alcalde, Neus Garcia, i l'àrea de Ciutadania i Promoció Local en el segon tinent d'alcalde, Víctor Rodríguez.\nEn la nova organització municipal destaquen la creació de noves regidories com Desenvolupament Local que inclou Promoció Econòmica i Indústria, Empresa i Ocupació, Formació i l'Associació de Municipis de l'Eix de la Riera de Caldes (AMERC). També es crea Sostenibilitat i Serveis Urbans que gestionarà les Brigades Municipals i el manteniment de la via pública, entre d'altres.\nJoan Alcàntara assumirà les regidories de Desenvolupament Local i Urbanisme. Albert Ortiz ha estat nomenat regidor de Recursos Humans, Organització i Serveis Econòmics. Víctor Rodríguez serà el responsable de Seguretat Ciutadana, Protecció Civil, Mobilitat, Transport i Via Pública. Julio Pérez repeteix com regidor d'Esports i president de l'empresa municipal Mogoda Serveis SAM. Neus Garcia assumeix les regidories de Sostenibilitat i Serveis Urbans, Habitatge, Medi Ambient i Gent Gran. La regidora de Benestar Social i Atenció a les Persones és Ana Bajo; la de Salut Pública i Consum, Carme Aguirre; la d'Igualtat i Relacions Ciutadanes, Sandra Gómez; i la de Comerç i Promoció Local, Carmen Garrido. Sergi Hernández ha estat nomenat regidor de Solidaritat, Cooperació i Nova Ciutadania; Marçal Solà, Cultura i Joventut i Antonio Egea és el nou regidor d'Educació.\nFoto: imatge del ple d'investidura / L'Informatiu


En 1779 el Gremi de Llauradors, fidels al vot que havia fet a sant Gregori, van construir una ermita en el seu honor per haver-los lliurat d'una plaga de llagosta. El projecte arquitectònic, alçat a un quilòmetre de la ciutat, va ser obra del frare i arquitecte vinarossenc P. Gonell. L'ermita és de planta central i el cos del temple és una creu grega. En el retaule major, obra de J.B. Nicolau, veiem a sant Abdon i sant Senén i en la fornícula central, sant Gregori. Hi ha dos retaules laterals pintats al fresc dedicats a santa Rita de Casia i a sant Nicolàs de Tolentino datats l'any 1799, igual que la resta de decoració pictòrica de l'interior. A l'interior destaquen la volta recolzada sobre petxines del presbiteri i la decoració pictòrica del conjunt.


« ESCOLA I FAMÍLIA, LA CLAU PER A UNA SOCIETAT INCLUSIVA\nAssemblees 2021 – resum »\nVolem oblidar aquest curs el més aviat possible i posar la mirada en el proper.\nVolem reconstruir el que hem perdut i sabem que no serà fàcil.\nPer això en volem parlar amb tots voltros dia 28, amb la darrera informació disponible i vostres propostes que ens podeu enviar amb el formulari que heu rebut per correu electrònic.\nEleccions Junta FAPA\nEnguany també celebram eleccions de Junta Directiva, l’equip actual continuarà endavant però se necessiten nous membres per col·laborar, animau-vos!!\n🙋🏻♂🙋🏽♀ Assistents: associacions federades\n📝Inscripcions: responent el correu electrònic que vos hem enviat\n📚 Documentació: l’enviarem els propers dies\nLOMCE Llegim en Família ASSEMBLEA Solidaritat APIMA inclusió UIB Prevenció TIC motxilles solidaries menjador Formació FERYA TIL Pacte Educatiu


Comprar Inkognito, joc de taula en català | Deducció y misteri | Tienda Juegos De Mesa\nInkognito (en català)\nEl joc de taula Inkognito es un joc de deducció i misteri ambientat a Venècia. Els jugadors encarnen a espies y han de tractar d'esbrinar quin dels altres jugadors és la seva parella i completar la missió conjuntament. Un joc clàssic reeditat, preciós i amb uns components de gran qualitat.\nReedició revisada del joc de taula Inkognito, un joc clàssic creat per Alex Randolph y leo Colovini el 1988. Aquesta edició de Devir té uns components realment exquisits, amb una qualitat excel·lent, que conserven la línia estètica de la primera versió, però actualitzant el disseny d'alguns dels components.\nEl joc de taula Inkognito és un joc de deducció i misteri per 3 a 5 jugadors. El jugadors es posen en el paper d'agents secrets en pla carnaval de Venècia. Amb una màscara s'oculten la cara, es mouen discretament pels carrers i canals de la ciutat, buscant una informació secreta. Aquest joc únic es juga per parelles, però els jugadors no saben qui és la seva parella secreta. El jugadors han d'esbrinar, utilitzant un sistema de deducció basant en cartes, quin dels altres jugadors és la seva parella i, una vegada esbrinat, treballar conjuntament per completar la seva missió, o tractar d'enganyar als altres jugadors per espatllar-lis els plans...\nAl començament del joc, a cada jugador se li assigna una identitat oculta i una missió que ha de completar. Durant la partida, els jugadors es mouen per torns. Per moure's no fan ser daus. En el seu lloc s'ha de sacsejar el Fantasma de la Profecia i aquest mostrarà tres boles de colors. Aquests seran els moviments que podrà realitzar el jugador, moure una figura del color de cada bola, siguin seves, de un contrincant o el ambaixador.\nSi una de les nostres fitxes ha acabat en la mateixa casella que una fitxa d'un altre jugador o del ambaixador, podrem formular una pregunta, sobre la seva complexió o la seva identitat. I és aquí on radica l'estratègia del joc. Les respostes varien segons a qui s'hagi realitzat la pregunta.\nSi hem coincidit en la casella d'un altre jugador, li podrem preguntar per la seva complexió o identitat. Aquest ens ha d'ensenyar tres cartes, dos de l'aspecte pel que li hem preguntat i una de l'altre aspecte. De les tres cartes que ens mostri, una ha de ser verdadera.\nEn canvi, si coincidim amb l'ambaixador, el jugador podrà preguntar a qualsevol altre jugador per un aspecte i aquest li haurà de donar dues cartes d'aquest aspecte, una d'elles verdadera.\nLògicament, al contestar a un jugador, no se li pot mostrar la mateixa combinació de cartes dues vegades durant la mateixa partida.\nEls jugadors hauran d'intentar esbrinar qui és el seu company i confondre a la resta de jugadors. Una vegada sàpiga qui és el seu company i quina és la missió que han de completar entre els dos, hauran d'intentar completar-la. Una vegada fer, els dos hauran guanyat la partida. Però si s'han equivocat al identificar-se un a l'altre, la victòria serà pels seus contrincants.


Agustí Martí Estrada: Pandèmia – Federalistes d’Esquerres\nAgustí Martí Estrada: Pandèmia\nSempre he pensat que les societats, com les persones, son susceptibles de patir malalties que segueixen un curs similar a qualsevol patologia humana. Comencen per un petit símptoma a penes perceptible, com febre o dolor de gola i poden acabar amb serioses i tràgiques conseqüències, inclús la mort. En la societat es una mica el mateix, comença una tendència cap a una determinat aspecte i acaba engolint a una part de la població que acaba acceptant una realitat extrema, irreal i lesiva, que la pot arribar a destruir.\nL´exemple de l’Alemanya nazi es evident però ens resulta llunyà i massa extrem, sembla que no es pugui comparar amb res proper. Però si que està succeint contínuament arreu del mon. Jo, el primer cop que ho vaig pensar a nivell actual, va ser a rel de la meva relació amb els països del nord d´Europa. Vaig viure uns anys al Regne Unit i la familia de la meva dona viu a Escòcia. Desprès de molts anys de visitar el país em vaig convèncer de que la societat britànica pateix d´una malaltia social que se´n diu l´alcohol. No hi cap activitat social que no passi pel fet de beure. Totes les converses giren en torn a acabar fent una copa. Si mireu les pàgines del facebook de joves britànics quasi totes les fotos apareixen amb una copa a la ma i fent bromes sobre el fet de fer-ho. La frase mes típica desprès d´una nit d´esbarjo es: “ Quina nit mes fantàstica, no me´n recordo de res.” Jo sempre he pensat, dons quina llàstima no recordar lo que va ser tan increïble.\nAquí a Catalunya ja sabeu quin es la malaltia social que pateix una part de la població: El procés. No el fet de que algunes persones pensin que estarien millor en una Catalunya independent, lo que es molt respectable com a idea i com a projecte, no, el procés es un altra cosa; Ha sigut un continu intoxicar la opinió pública amb falsedats i mentides amagant interessos espuris. El virus ha de ser lent, penetrant, obsessiu, però no visible a simple vista. El virus en aquest cas va ser l´odi. Un odi imperceptible que va començar amb petites consignes repetides fins a l´extenuació. “España ens roba”, “Son molts dolents”, “Ens odien” una cantarella continua a tots els mitjans propers, als petits cercles d´amics, al treball. Es van anant creant una emoció vírica, que es feia gran, potent, en els rituals de les grans concentracions del onze de setembre. Ho impregnava tot en els cercles on estava establert amb tanta força que l’únic antídot possible, el raonament lògic, era inoperant. No importa els raonaments que presentem perquè a la fi, ens diran, tot es qüestió d’opinió. Tu tens la teva i jo la meva. Que Cervantes, Santa Teresa, Colom, Leonardo Da Vinci eren catalans, dons es una opinió tan plausible com la teva que només està sustentada amb fets contrastats per historiadors seriosos a través dels segles. No faltaran historiadors propis capaços de inventar-se qualsevol fet imaginari que confirmi la seva teoria perquè està basada en que son tan dolents que la única cosa que els ha importat a través de l´historia es fer la punyeta als catalans.\nUn altre de les variants de penetració del virus en les persones es el de la identitat. Som un sol poble, som diferents, ho farem junts. Son els mantras que han anat inoculant en aquest teixit social un caire de supremacisme extrem, fins arribar inclús a parlar de raça catalana. De veritat algú pot parlar seriosament en el mon modern a Europa de raça, de identitat única, de poble? Només els partits populistes xenòfobs d´extrema dreta ho fan. Però tot aquesta gent s´ho ha cregut. Ho viuen com a una realitat única. No surten al carrer? No veuen que la societat catalana es diversa, plural amb multitud d´identitats superposades que han conviscut en pau durant segles? No veuen que el castellà ha sigut una llengua que ha estat assimilada a Catalunya des de sempre? Ho saben perfectament exceptuant aquell petit percentatge de visionaris, que han viscut en una bombolla, on només lo català existia.\nI per últim el mes pervers i nociu es el del victimisme. Però aquest en un virus induït, de laboratori. Durant anys, grups d´experts han creat aquest virus mortífer, letal i, a petites dosis, l´han anat escampant arreu. Primer s´ha de crear un enemic terrible, malèfic: l´estat espanyol que, durant segles, ha creat un pla malèvol per destruir la nació catalana, la mes antiga de l´historia. La Bíblia parla del poble jueu, però no, eren els catalans els que van fugir d´Egipte per crear la terra promesa: Catalunya. En altres temps els enemics havien estat els jueus, els maçons, el capitalisme. però això es pecata minuta; Castella primer i desprès L´estat Espanyol son l´enemic omnipotent, una mena de Moby Dick al que hem de destruir per ser lliures. El procediment a seguir es de llibre, ja ho va explicar clarament Lenin: La dinàmica d´acció-reacció. Es crea una situació de provocació a l´estat. Aquest no te mes remei que reaccionar amb violència. El poble reacciona revoltant-se. L´estat torna a atacar fins que l situació es insostenible i triomfa la revolució. La revolució dels rics en aquest cas. Això es veu clarament en el seguit d´esdeveniments del procés: 1 d´Octubre. Declaració d’independència. Gent a la presó. Tsunami democràtic. Ho havien de fer. Tots els líders contra un sistema opressiu han passat per la presó on han creat el seu relat: Gandhi, Luther Martin King, Mandela. Ells estaven convençuts que, davant de gent a la presó, ningú no dubtaria. Son els pacients asimptomàtics, aquelles persones que, no sent independentistes, amb gent empresonada claudicarien al relat del procés. Tots els països del mon els seguirien: Gent ala presó! Son dolents, un estat feixista. No comptaven en que tots els dirigents dels països democràtics coneixen Espanya, molts d´ells han esta aquí de vacances. Com creure que Catalunya es un país oprimit, si es un dels llocs on es viu millor i en mes llibertat!\nAra el virus ja ha penetrat al sistema nerviós de gran part de la societat. Te difícil cura. Els símptomes son evidents i el resultat final també: crear una societat dividida, fracturada, on les diferencies seran cada cop mes grans i els enfrontaments cada cop mes violents. Una societat tancada en si mateixa, mes pobra material i moralment. Una societat que ha anat perdent aquella alegria de viure, aquell orgull de la Barcelona moderna i oberta dels anys noranta. L´odi nomes crea rancúnia i frustració i finalment autodestrucció, però ells, els dirigents de la matraca, no defalleixen perquè els hi va la supervivència com a classe dominant. Han anat massa lluny i no saben com parar.\nAra ens trobem amb un virus de veritat. El coronavirus. Ningú sap com ha aparegut, ni a on ens pot portar, però una cosa es certa; ho ha canviat tot en uns pocs dies. Res tornarà a ser com abans. Potser serà la ocasió de canviar de paradigma del moment actual a Catalunya. Qui vol parlar de relator, de taula rodona o quadrada quan s´acosta una crisi a nivell mundial d´efectes devastadors que ningú pot preveure? Ara es el moment d´anar junts de la ma amb tot el planeta. Oblidar el concepte de nació, de país, d´identitat i cercar solucions plegats en un model federal de cooperació. Ja sé que no sembla que de moment els nostres dirigents locals estiguin per la feina. Continuen amb els seus cants de odi i victimisme acusant l´estat de tots els mals. Però ja els hi manquen raons creïbles, no tenen mes que gesticulació inútil i paraules buides. Tenen por de que se´ls hi vegi que no tenien projecte, que tot era un bluf.\nHem de ser optimistes. Creure que d´aquest fet en sortiran persones, amb la ment oberta, que puguin dirigir el timó cap a aigües mes clares i serenes. Es en èpoques de crisi profunda on es veu la talla humana i moral dels dirigents polítics. Esperem que apareguin veus assenyades que posin les coses al seu lloc. Hem de fer fora a aquests personatges mediocres i sinistres que, inclús en un moment així, no poden deixar de costat el seu odi i la seva manca de visió d´estat. No podem estar en mans de gent que no veu mes enllà dels seus petits interessos i no son capaços de mirar pel be de la societat en el seu conjunt.\nAgustí Martí Estrada.\nJubilat i escriptor\nPreviousPrevious post:Entrevista a Miquel Porta: “Endurir el confinament no salvaria més vides”NextNext post:Javier Cercas: Nacionalpopulisme i democràcia


OSONA INFORMA: Presentació d´expedient de regulació a MotorVic\nnota de premsa dels treballadors de MotorVic afectats per l'ERE presentat per l'Empresa.\nInformant de les accions que faran en resposta a la poca disposicio que mostra l'Empresa per arrivar a la solució del conflicte presentat per la mateixa.\nPer CGT queda clara l'intenció de l'Empresa d'aprofitar la "crisis económica" per reduir plantilla. S'han plantejat diferents opcions per tal de solucionar la situació: ERE temporal de tota la plantilla fins que la situació de les vendes remonti, recolocació del treballador amb mes antiguitat per millorar la situació de la resta d'afectats, prejubilacions,..... Totes elles han estat descartades per l'Empresa i no ha mostrat cap interes real d'arrivar a un acord.\nPer tot aixó s'han esgotat les vies de negociació i ens hem de dirigir a la mediació de l'admministració. En tot moment ha quedat clara l'intenció per part dels treballadors de negociar, pero l'Empresa després de presentar l'ERE formalment el 16/3/09 ens hem reunit vegades:\n- 16 de març : es presenta l'ERE, reunió informativa.\n- 20 de març : es demana per la part social documentació que acrediti el que planteja l'Empresa.\n- 7 d'Abril : es manifesten les postures de cada part\n- 14 d'abril : l'Empresa respon a la part social.\n- 28 d'abril : L'Empresa s'aixeca de la taula, donant per finalitzada les reunions a dues parts.\nEn tot aquest temps l'Empresa tan sols s' ha mogut aplicant-li un expedient temporal a una afectada i prejubilant-ne a un altre. Es podia haber solucionat aixó sense haver presentat un expedient, pero segons la nostra opinió s'esta aprofitant per treure a a 4 treballadors amb antiguitat implicant a gent amb poca antiguitat per tal de amb el cost de dos fer fora a 12 treballadors. Set del afectats tenen menys de quatre anys d'antiguitat, quatre menys de dotze i UN 37 ANYS. L'Empresa alega la disminució de vendes i tan sols un es comercial, diu que les entrades al taller s'han reduit i als clients els dona hora a dies vista per falta de personal, i elimina la secció de recanvis (un taller oficial sense secció de recanvis?????). De fet en el grup familiar d'Empreses familiar s'esta creant Rovira Recanvis.\nA finals de l'any passat en una entrevista en una publicació de l'Osona el propietari Sr. Rovira afirmava la bona situació del grup.\nDavant d'aquesta situació els treballadors afectats volen fer pública la seva situació, comptant amb tot el suport de la CGT.\nEn les negiciacions es compta amb l'asesorament de l'UGT-Osona, que tambe resta al costat als treballadors.\nPublicat per Moisès Rial Medina a 17:22