Benvinguda de la presidenta - Fepime\nFEPIME CATALUNYA és l’Organització Empresarial representativa de les micro, petites i mitjanes empreses de Catalunya. A FEPIME som més de 400 organitzacions que agrupen a 220.000 petites i mitjanes empreses presents en tots els pobles i ciutats de Catalunya.\nActualment, el 95% de les empreses catalanes són pimes. Sabem de la responsabilitat, esforç, desvetllaments i lluita quotidiana que duen a terme tots aquells que estan al capdavant d’una petita empresa.\nCom a Federació d’Organitzacions Territorials i Sectorials Catalanes, des de Fepime-Catalunya us representem institucionalment defensant els vostres interessos a nivell autonòmic davant el Govern de la Generalitat; a nivell nacional a través de CEPYME (La Confederación Española de la Pequeña y Mediana Empresa) i a nivell europeu a través de UEAPME (Unió Europea de l’Artesanat i de la Petita i Mitja Empresa).\nA la vegada us represento a Europa en el grup d’Ocupadors per a les pimes en el C.E.S.E (Consell Econòmic i Social Europeu) com a única organització espanyola que està defensant els interessos de les petites empreses del nostre país.\nTreballem per recolzar-vos en el marc econòmic institucional, defensant els vostres interessos, reforçant les vostres organitzacions, perquè junts puguem acompanyar i ajudar a les nostres pimes dins i fora de les nostres fronteres, i amb això aconseguir una major productivitat, competitivitat del nostre teixit empresarial i, sobretot, per sentir-nos orgullosos/as del que som: empresaris i empresàries .\nLa vostra participació, implicació i adhesió a les organitzacions que formen part de FEPIME no només beneficiarà a la vostra empresa sinó a tot el teixit empresarial català.\nPodeu contactar amb FEPIME CATALUNYA per explicar-nos les vostres inquietuds i necessitats a través de les nostres eines com www.fepime.cat o la nostra revista www.fomentdelaproduccio.com i les xarxes socials Twitter (@FepimeCatalunya) i Linkedin.


PASSIÓ PER LES DUES RODES...O MÉS: 2014/02\n20140223 BTT Buscant Spiderman ...desesperadament!\nSegona sortida en BTT d'enguany , després de la oblidable del passat 12 de gener , on vaig punxar fins a l'aburriment. No està malament l'entrenament d'enguany. El tema del sobreentrenament ...control.lat !.\nDesprés de la sortida d'ahir dissabte organitzada pel Miki per Puigreig i els seus dominis , era d'esperar poca gent avui. Una llàstima que no hi pogués anar , com de costum l'organitzador ens porta per bells racons i els comentaris són bons tot i que sembla ser que les presses mai són bones companyes de ruta i ahir algú tenia pressa. Ai , ai , ai...!\nUn parell de "guasaps" d'en Gerard i de l'Uri deien que avui ells si que sortirien i jo tenia un nou objectiu. Resulta que ahir al vespre vaig veure una bestiesa de les meves , la bauma del figuerot situada prop de Jorba i a més a més al seu interior s'hi trobava un trackable que em feia gràcia per estar "agermanat" amb el nostre de l'equip. Ja tenim un motiu ben senzill , o tonto , per anar a pedalar cap a Jorba. Qui no es contenta és perquè no vol !.\nArribo al Rosa i sols hi ha en Gerard , la puntualitat personificada , i els carreteirus Pep i Pepe. L'Uri ha trucat tot avisant que vindrà tard doncs s'ha adormit.\nComentem el tema del e-werk del Pep que no li acaba de carregar la bateria. Al final el problema serà un tema d'ajust del voltatge de sortida. Un bon invent del que n'estic força content aquest catxarro, encara que és una opció un xic cara , cony d'alemanots , però és una brillant solució per fer quilòmetres ara que anem plens d'artefactes electrònics i ens cal anar carregant-los tot fent llargues rutes.\nTot just marxen els carreteirus i ja arriba l'Uri. Deu n'hi do per haver-se dormit ha anat per feina !. Sols passen un parell de minuts d'un quart de nou i ja comencem a pedalar. I mira que diu que a tres quarts de vuit tot just havia obert els ulls !.\nEls exposo la meva proposta (indecent) i ho veuen la mar de bé. No problem. Carai , carai !, això s'ha d'aprofitar. Decidim anar tirant tot passant per sota la via i enfilant cap els plans de cal Codina.\nEl fet de ser sols tres fa que anem amb una certa lleugeresa i en un dit i fet ens plantem a Copons. Travessem pel bell mig del poble per anar a buscar la pasarel.la . Ara ja de formigó , res a veure amb aquella ronega i "aventurera" de fusta que hi havia fa uns anys.\nAgafem el sender dels rierols. Als passos que travessem amb aigua , diferència de criteri en com passar-los entre ells i jo. Les meves sabatilles , model primavera no estan per les alegrias de les seves hivernals de goretex. No estem al mig de l'estiu per anar amb els peus molls i glaçats. Encara que als darrers passos tenen alguna sorpresa en forma de colar-se l'aigua per la part de dalt. No tot ho arregla el goretex...\nPoc més d'una hora després de sortir de Calaf ens arribem a Jorba. Davant la proposta de si anar primer a esmorzar o a anar a buscar el geoamagatall , agafem aquesta darrerar opció.Encara no tenim gana i així farem una mica de temps.\nTot dubtant de com s'hi pot anar , agafem el primer trencall que mena a la pista rural de Tous , però veiem un cami que no ens atrevim a provar. Reculem . Maleït Newton. Ja es podia haver quedat quiet a sota el pomer. Ell i la ditxosa poma !.\nPassem tot Jorba fins a la sortida per trencar per la via del cami de sant Jaume en direcció cap a les piscines. Les voregem i agafem un cami que després de baixar i donar-nos algunes alegries , de nou ens donen pel sac. Cami tallat . Al mig del tros. Cal recular de nou. Tornem a recordar l'amic Isaac. Que hi farem . Ja ho diuen que l'home és l'únic que ensopega un parell de cops amb la mateixa pedra. O més ...!\nQuan tornem a l'indret de la piscina ens trobem amb un bon munt de caminants que van circulant de cara. Tot i els intents de l'Uri de recuperar el nostre terreny , marcat al terra en forma de dibuix d'un bici , no tenim sort. Que carai no cal que discutim per on han d'anar ells o nosaltres. Ara mateix és un tema de majoria ...i sols som tres. Els dibuixos que hi ha al terra no deuen voler dir res !.\nTrenquem al proper trencall , en direcció a l'ermita de la Mare de Déu de la Sala. El gps ens va marcant com ens anem acostant. Ep sols 30m . Però tenim un bon precipici al nostre davant. Esta clar que aqui la línia recta pot ser la més llarga....fins i tot eterna!.\nTornem a pedalar tot seguint la pista que va baixant fort. Novament ens trobem amb més gent.Es nota que fa bon temps. Ara una colla d'uns deu ciclistes que enfilem cap amunt. Nosaltres ens arribem a l'ermita . Un curiós paratge que desconeixia. Aprofitem per fer fotos i proseguim la ruta ara agafant un sender que resultarà una petita volta per anar fins una font amb una curiosa sortida. Sempre podem aprendre alguna cosa.\nAgafem el cami que va paral.lel a la cinglera.Veiem una cova amb l'entrada curiosament ben tapiada.\nTornen a baixar els metres que ens separen del tresor. Finalment arribem al punt zero. Amb la pista de la figuera , tot i que no hi ha fullles , la cosa és fàcil . Obrim la caixeta , signem i aprofitem per fer una mica d'exploradors tot mirant-nos de prop la bauma , Espectacular encara que el que més ens xoca és un altre forat tant ben fet. Lligant caps amb l'entrada que haviem vist abans , comentem que segurament tota la zona és rica en forats d'aquest tipus i que alguns poden ser perillosos.\nS'obren un parell d'opcions: o recular per on hem vingut o mirar si el cami surt a algun lloc. Ja que hi som proseguim el cami que fa molt bona pinta. Uns metres més endavant anem a sortir al punt inicial on haviem reculat abans d'entrar a Jorba. Ja ho diuen , la primera pensada és la bona !.\nAra ja anem cap a La Gallega per esmorzar que ja ens l'hem guanyat. Som el segon grup darrera d'una colla de caminaires però al cap de poc vindran més ciclistes i trialeros. El dia és asoleiat i podem veure força moviment de ciclistes que van i venen tot aprofitant la tranquil.litat de l'antiga N-II en un dia més que primaveral.\nAmb un temps "standard" d'aturada , una horeta , proseguim encarant pel bell mig del poble en direcció cap el castell. No ens hi arribem , trenquem pel cami que tira cap a Rubio.\nAl gronxador passem el rierol i enfilem cap els plans de Rubio. Ara ja comença a fer un bon solet i alguns de nosaltres aprofita per treure abric. O això o podem arribar ben cuits.\nPassem pel núcli de Traver. La caseta dalt de l'arbre està força arreglada. Comentem amb en Gerard que s'ha canviat la decoració "gore" de fa uns anys quan estava plena de caps de nines .\nTravessem la carretera de Rubio i prenem el bell cami que ens durà als pasos del rierols que estan d'allò més bucòlics, hi podem veure inclús ànecs collverd nedant-hi tranquil.lament.\nArribem a Copons . Un parell d'opcions : la més directa , però carregosa de pujar per on hem baixat al matí , la cantera, i la mes planera però llarga de fer un tramet de carretera de Veciana fins el trencall de mas Lloretó. Triem aquesta opció , tot fent una paradeta a la font , on podem intuïr el sender que baixa pel dret. Apte per trialeros sense vertigen.\nDesde la carretera veiem com estan fent obres a l'antic "merendero". S'ha engravillat el cami i estan refent la teulada. Millor era un raconet carregat de bons records d'infantesa.\nAgafem el trencall cap el molí de la roda on tot xerrant hi arribem rapidament.\nAnem pujant per la pista fins agafar el sender que surt a les "lejies" , l'antiga Apliclor. Així ens arribem a Sant Martí on prenem el passeig de la riera , tot i que a l'indret dels rentadors som una mica covards davant l'oferiment de l'Uri de continuar i el deixem a l'indret dels rentadors. Queda pendent per un altre dia veure si es pot continuar com anys enrrera es podia fer fins sortir del poble. Avui que anem be de temps decidim començar a pujar cap a la trialera de sota Ferrera .\nSols ens queda la darrera pujadeta del dia , fins la creu de Sant Sebastià per baixar cap el pou i passar per les ceràmiques, avui tenim bula papal , oi Uri, donant per finalitzada la sortida d'avui.\nEn total una quarentena llarga de quilòmetres i un objectiu complet amb la descoberta d'un bon indret. Perfecte !.\n20130215 Volta a Canalda, geocaching i raquetada nocturna: 3x1 Ofertes d'hivern...\nFeia uns dies que el mal temps no ens deixava l'oportunitat de fer un volt per l'espectacular zona de Canalda tot combinant una bona caminada i vies ferrades amb un parell de nous geocachings publicats a la zona.\nAmb tot això s'ajunta l'excusa de que la passada nit fos lluna plena per poder fer la raquetada nocturna. Un altre clàssic que ja és gairebé inevitable a aquestes dates ! Tot un pack d'un tres per un pels temps de crisis que ens toca viure.\nPer la jornada del matí al final sols s'apunten 4...gats : el gat vell Manel , el gat mesquer Manolo , en Gerard i jo. Miau , marramiau ! Potser si que les meves propostes són massa ... indecents!.\nA més a més de ser pocs , afegim el fet de que cal que marxem amb dos cotxes doncs en Manel no té planejat vindre a la raquetada.\nEns arribem fins a cal Pubilló on deixem els cotxes amb un cert recel no sigui que els amos de la casa pensin que volem a fer ves a saber quina cosa . En aquests temps que corren sols el fet de rondar pels voltants d'una casa es pot convertir en tota una aventura ... i un perill !.\nPosem en marxa els nostres gps i comencem a enfilar per la pista, encara que veiem un certa diferència entre la ruta descrita a engarrista , per cert una boníssima web sobre activitats de muntanya, que baixaria cap al barranc a buscar el GR i l'inici de la ferrada i per altra banda el track que duem que ens fa recular uns metres per la pista per on hem vingut . El gps ens marca que tenim el geocaching de la ferrata a menys de 90m . Segons la ruta descrita ja hi passarem al tornar. No ens posem nerviosos que ja tenim temps.\nTot discutint sobre si fem la ruta bé o no , en Manolo amb un somriure sarcàstic ens treu de dubtes. Està arrepenjat a una fita de fusta amb una plaqueta amb la inscripció "Ruta de Canalda". Ja podriem guardar el gps a la bossa !.\nLa veritat sigui dita , tota la ruta està molt ben marcada i durant tot el recorregut anem trobant aquests senyals. Inclús al principi trobem un tramet molt remogut , en teoria arreglat , per alguna màquina tipus Bobcat que l'ha deixat força fressada , inclús en excés pel meu gust. Sort que no ha plogut o això seria un parany de fangeig de por !.\nTot creuant el rierol per un petit pontet , arribem a una molt ben arreglada font de Pallerols , fruit de la tasca de conservació feta fa uns anys tal i com ens indica la placa que hi ha al costat.\nAra el cami va enfilant-se tot seguint durant trams la riera de Canalda. pel mig del bosc fins que sortim a un cami ample.\nTot aquest lloc ens caldrà mirar-lo amb més calma doncs forma part d'una futura proposta per enllaçar la Cambrils-Cambrils amb aquest entorn pintoresc de les roques de Canalda. Amb temps ...i una canya, a veure si podem fer alguna cosa xula !.\nDesde un punt elevat del cami podem veure ja la volta que hem estat fent i ja veiem el nostres cotxes en front a l'altra banda del barranc. Iniciem aqui el bell tram a tocar de la característica i captivadora paret de Canalda. Embadalits per la bellesa del paisatge ens despistem lleugerament. Aqui si que calia mirar el gps. Cal que reculem uns metres fins el trencall des d'on podem arribar al començament de la ferrata.\nTrobem la corda . No tenim gaires bones sensacions, Esperem que més amunt això canvii. Ens equipem. En Manel home de poques paraules sembla que li canvii el caracter quan està a la muntanya i no para de xerrar i explicar històries.\nComencem a pujar ...gairebé tots menys en Manel que continua remugant . Ara li toca el torn al casc. Després d'una bona estona de batallar i renegar , va i al final no se'l posa. Li cal una renovació ...al casc!.\nLa ferrada és una mica precaria . Agafar-se per la línia de vida és la única manera de poder passar cap a les coves per una lleixa que en algun punt sols s'insinua. A més a més sempre et queda el dubte de saber com estarà agafat aquest cable a l'altre banda.\nUn a un anem passant fins arribar-nos a la primera de les coves amb unes espectaculars vistes de tota la façana sud del Port del Comte. No és d'extranyar que ja des de temps remots aquesta paret causes sensacions . Que grans tenien que sentir-se els que amb mitjans força precaris pujaven aqui dalt !. Quina extranya sensació de grandesa i petitor barrejades.\nTot fent els deures trobem la petita carmanyola amagada , un dels dos motius amagats d'aquesta ruta.\nNo serem els primers doncs la setmana passada l'amic Pallanga , que va vindre a la ruta de la Batalla , ja els va fer. Mala sort !. Decidim deixar-hi un trackable per motivar si cal una mica més al proper que vingui a pujar aqui dalt.\nEns decidim a explorar una mica aquest entorn tant ferestec. De fet sols veure les restes de les edificacions existents et ve al cap aquest costum de l'home de pujar amunt , ja sigui per defensar-se o pel sol motiu de pujar-hi.\nVeiem una instal.lació preparada per fer-hi un rapel i baixar directament però no duem cordes , les hem deixat al cotxe. Caldrà tornar a baixar per la ferrada.\nSeguim uns passos cap a les coves annexes, però aqui si que el "cable" de vida ...es mereix el nom de "filferro" de vida . En un cas un trist filferro rovellat agafat amb un vell buril i en l'altre cas tres filferros que tot i teoricament triplicar la seguretat ens foten els pels de punta. Ai mama por !.\nEn Manolo al.lucina. S'emparra pels diferents punts de les coves. que es mereixen una visita amb més temps. Seguint el seu gust per lo salvatge, aqui està "en su salsa" . La seva concepció de la casa ideal la té mig resolta aqui: les diferents coves permetrien fer-hi unes bones sales , amb unes bones vistes si senyor ! Però anar de la cuina al menjador pot ser tot una aventura!\nDespres de xafardejar una mica decidim continuar la ruta i tot parlant de començar a esmorçar , baixem.\nReemprenem la ruta que va flanquejan la roca , amb alguna breu inspecció a les coves annexes com ara l'Espluga Melera , o a ca l'Andreu on tenim la visita sobtada d'un munt d'ocells que marxen de cop tal i com han vingut. Potser creien que pujariem als seus dominis!.\nFinalment després de passar l'indret del Ditet ens arribem a la cova de ca la Rita , la darrera que es va deixar d'habitar. Avui amb un bon solet . La darrera vegada que hi vaig estar amb tota la familia ens varem tindre que aixoplugar a les seves edificacions doncs ens va fotre un bon xàfec. A ca la Rita varem compartir sostre amb una colleta de cabretes que avui hem vist abans quan sortiem de la cova dels moros.\nAprofitem per fer visita de cortesia al catxé que hi ha i proseguim breument la ruta fins a parar a esmorzar. O parem ara a esmorzar o no sé perquè l'hem dut a sobre !.\nAra ja amb les piles carregades per una bona estona proseguim la ruta que ens durà a una pista ample . Aqui passem per costat d'una casa que ha estat fortament remodelada , amb una bona remoguda i esplanada dels terrenys propers.\nAl passar pel seu costat una bona colla de gent estan fent els preparatius pel dinar. Si agafem el fil de l'acudit de la implicació diferent que té una gallina amb l'entrepà de truita vers la del porc amb l'entrepà de pernil , aqui un pobre conill hi estarà fortament implicat en l'apat.\nJust ens cal travessar la carretera i agafem el cami que surt a dreta.\nDesprés d'un parell de ziga-zagues ens encarem tot reseguint les marques blanc i vermelles del gr.\nNo sé si pel fet d'olorar els flaires de la preparació de la manduca o per l'hora , resulta que ara el tema de conversa és el de la preparació culinaria de diferents plats.\nDavant nostre tenim de nou tota la magnifica cornisa de la paret de Canalda que de nou ens enlluerna tot contrastant el blau del cel amb els seus característics tons ataronjats.\nCertament el lloc té una mena de màgnetisme , tot i que la vida aqui no deuria ser gens fàcil.\nA la nostra dreta anem veient diferents formacions que menen cap els territoris que passem quan fem la ruta de l'Aigua i també cap els pla de l'Hostal del Vent . Queda aqui oberta la porta a una posible excursió que ens enllaci el Port del Comte amb Solsona tot passant per aquests indrets i pel castell d'Isanta.. a veure si trobem alguna cosa.\nTot seguitn les traces del GR i sortint del bosc per anar a uns plans més descoberts anem a espetegar a la Casanova , on ens cal pujar a buscar la carretera fent un tram asfaltat fins al trencall que mena a Canalda.\nAra queda un petit tramet amb unes espectaculars vistes que ens porten al salt de la Perdiu , un idilic i singular punt d'extremada bellesa on l'aigua baixa encaixonada pel bell mig d'uns erosionats gorgs fins saltar per una cornisa fins el toll. No sé si aquest punt esta mancat d'aigua durant moltes de l'any però ha de ser un refrescant plaer descansar aqui sota el remull del salt després de fer una baixada al bon temps.\nLa zona està molt ben arreglada amb la Font de les Esplugues , el nom no enganya doncs la paret està plena de coves , i tot un seguit de rètols indicadors de les diferents espècies d'arbres i d'arbusts que ens anem trobant.\nNosaltres deixem la via principal que pujaria cap a cal Pubilló i seguim les marques de la ferrada que ens demostra desde el primer moment que els "camallargs" tenim una certa avantatge en aquesta ferrata. Carai quins passos més separats .\nAl final en algun decideixo optar per passar-lo per alt doncs estirar-te a la dreta per despres fer-ho a l'esquerra no li veig la gràcia.\nA part d'aquest tema els estreps són de gran qualitat i la pujada es fa força bé , ara bé pujar amb els xics de casa ho haurem de deixar per quan siguin més grandets....!\nAbans de coronar fem el geocaching que hi ha , tot fotent-nos un fart de riure sobre la bogeria de posar en aquest lloc la caixeta de marres. Certament com deia l'Asterix " estan bojos aquests romans !."\nDesprés de la troballa un darrer pas vertical i afrontem ja la part final de la ferrada que ja és força planera . Aixó i arribem just a tocar del parking on tenim els cotxes. Ni fet a mida !.\nAgafem els cotxes i decidim anar a dinar al mirador de Codó , on novament hi ha una de les nostres bestiesses. Es tracta d'un dels veterans , doncs des de l'any 2005 que es troba aqui i sempre que veniem al coll de Jou ens quedava a la vegada molt a prop i lluny. Avui és el dia de tancar temes pendets !.\nDonem el tomb per la increible zona de picnic amb unes 40 graelles . No sé si aquesta zona està tant freqüentada que mereixi aquests honors .\nContra pronòstic , dinem al mateix mirador aprofitant uns instants en que no fa gens de vent i toca un solet que ens permet fer el mos en un agradable parentesi gairebé primaveral , tot gaudint d'un privilegiat escenari.\nLes vistes que tenim , encara que lleugerement enterenyinades per una suau calitja ens donen molts motiu de conversa , la serra de Busa , la de Guixers , la mola de Lord, ... un bé de déu d'indrets que conformen aquesta espectacular i captivadora comarca .\nAcabem de dinar i abans de tornar al cotxe anem a buscar la ditxosa capseta que finalment resulta que es troba en un punt de fàcil accés ...si el trobes! Ja ho deia l'avi les coses s'han de buscar allà on són...!\nTot i els intents de fer recapacitar en Manel que es quedi i que ja truquem perquè el presi li puji unes raquetes , finalment en Manel torna cap a Calaf. Potser si l'haguessim apretat una mica més ...hagues caigut!\nAra bé la segona de les propostes : anar caminant fins al refugi de Bages que és on hem quedat amb la resta per fer la raquetada nocturna. Son gairebé les 4 da la tarda. Aparquem el cotxe a coll de Jou , ens posem les botes, carreguem les raquetes a l'esquena i cap el refugi hi falta gent !\nLa caminada es va fent força distreta . Tot el recorregut està ben net , a excepció del darrera tram després del mirador on la neu ja fa acte de presència. Això si continuem sense posar-nos les raquetes més per tossuderia que per una altra cosa . Així poc abans de les 6 ja arribem al refugi.\nQuan entrem , el refugi està ple d'un munt de canalla que estan acabant de fer el berenar i reposen les forces després d'una jornada d'esquiar.\nTeòricament a aquesta hora haurien de sortir de Calaf la resta de l'expedició però una foto del grupet que ens envien a dos quarts de set ens donen idea de que tot plegat anirà endarrerit. L'espera la fem a base de coca coles, cerveses i bosses de patates. Si no arriben aviat d'aqui es pot sortir ben tort!.\nPer passar l'estona tibem de les revistes de ciclisme que hi ha i d'uns tríptics de la Pedals del Pedraforca. Una altra ruta , que també entra dins la llarga llista d'opcions a fer.\nFinalment arriba la resta de la troupe, que són una bona colleta : el presi que ha enrredat a son pare , en Xavi Busquet, en Tito Casanoves , l'Ignacio i el seu fill , en Jordi Selva , en Jaume Roig i un vell conegut de les primeres sortides en BTT , en Joan Estany.\nCal que anem per feina o no ens donarà ni temps a fer res. I a quarts d'dotze hem d'estar al Cobert on tenim taula reservada.\nDit i fet son gairebé un quart de nou quan comencem a caminar fins més amunt de l'heliport on ens calcem les raquetes i comencem a enfilar pista a munt en direcció cap al Mirador de Querol.\nTot sentint de fons la megafonia del concurs de salts pujem directament. Així , sense escalfaments , que collins !. Fa força bo , la temperatura es força agradable , i el vent que sempre acostuma a bufar , avui es manté força calmat.\nPel que fa a la deesa Selena , sols un moment mentre ens posem les raquetes es decideix a sortir, gairebé el temps just a que li poguem fer una foto , després s'amaga sota uns nuvolots que la mantindran tapada durant tota la raquetada. Esperem tot el mes per ella per llavors fer-se l'estreta !.\nArribem dalt de tot . En altres ocasions tindriem una bona vista però avui inclús una lleugera boirina enterenyina la foto de grup. Que carai ! Tot i així aprofitem la bonansa tot fent uns carquinyolis i un cafetó que en Xavi duu a sobre. Si senyor n'hi ha que si que saben sortir de casa !.\nBaixada fent una mica de volta per les pistes on podem veure la temperatura que marquen els canons: 5ºC. El xipi-xape dels darrers metres ens demostren que el termòmetre no va pas malament. Quina diferència amb l'any passat!\nArribem de nou al parking. Amb la furgo del Presi ens baixem al Gerard, Manolo i a mi fins coll de Jou on recuperem el meu cotxe , ens canviem i tirem cap a avall a Solsona.\nJust a l'indret del camping ens comencen a caure les primeres gotes. Hem salvat el dia ben bé pels pèls. Demà serà un altre dia , i amb fang , si has d'anar amb bici , un infern , oi Uri ?. Ara sols ens queda fer una de les parts més interessants de la jornada : fotre una bona pizza al Cobert. Bon profit !.\nFotos Picasa Fotos (Gerard)\nEtiquetas: FERRATES, GEOCACHING, MUNTANYA, RAQUETES\n20130215 Volta a Canalda, geocaching i raquetada n...


PSC, Cs i PP comparen el Brexit amb el procés independentista | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nERC defensa que la república catalana representa la igualtat, prosperitat, el feminisme i la democràcia\n15 de Maig de 2019, per ACN\nEls candidats que han pres part al debat\nEls candidats a les eleccions europees del PSC, Cs i PP han comparat el Brexit amb el procés independentista durant el debat d'aquest passat dimarts a la nit a 'TV3' i 'Catalunya Ràdio'. El socialista Javi López i el popular Esteban González Pons han criticat el Brexit, tot i que el més contundent ha estat Jordi Cañas. El candidat de Cs ha avisat que marxar d'Europa i marxar d'Espanya és un "mal negoci". Al seu torn, l'eurodiputat d'ERC Jordi Solé ha defensat que la república catalana representa la igualtat, prosperitat, el feminisme, la democràcia, la transparència, la inclusió i l'acollida. Solé i González Pons s'han enganxat per la petició d'Escòcia de celebrar un nou referèndum, i el candidat dels comuns, Ernest Urtasun, ha reclamat que no es comparin els dos casos.\nLópez ha considerat que el Brexit és el "major frau polític" del món occidental de les darreres dècades, i ha instat l'independentisme a prendre'n nota per dir "sempre" la veritat. González Pons s'ha mostrat "preocupat" per la "ruïna" que pot arribar al Regne Unit si se separa de la Unió Europea (UE), i ha aventurat que les Illes Britàniques "no seran res" d'aquí 20 anys si ara es consuma el Brexit. "La pèrdua és molt gran", ha asseverat. A més, el candidat del PP ha constatat que, si Escòcia també marxa de la UE, haurà de posar-se a la cua per darrere de Sèrbia i tornar a reclamar el seu ingrés a la comunitat europea, i arriscar-se així a rebre el "veto" d'algun dels estats membres.\nCañas ha qualificat el Brexit com la "versió britànica del procés independentista català". El candidat de Cs ha remarcat que aixecar fronteres és un "mal negoci sempre", i ha acusat els independentistes de ser "infal·libles en l'error" perquè, segons ha defensat, continuen dient "mentides". Cañas ha advertit que els sobiranistes també plantegen marxar d'Espanya i d'Europa en una estratègia que ha descrit com a 'Cataexit' i 'Procesexit'.\nRefugiats, economia social i canvi climàtic\nEl candidat del partit socialista, Javi López, ha lamentat que la UE no hagi estat "a l'alçada" de la crisi dels refugiats, i ha identificat l'extrema dreta com la major amenaça per als valors europeus. En aquest sentit, el candidat dels comuns, Ernest Urtasun, ha reclamat que s'obrin vies segures per a les persones migrants i la necessitat de blindar l'ajuda humanitària. El representant d'ERC, Jordi Solé, ha denunciat que Espanya només hagi acollit 3.000 refugiats dels 19.000 als quals s'havia compromès, i ha retret el candidat socialista la retenció del vaixell d'Open Arms al Port de Barcelona. El socialista l'ha contradit argumentant la defensa del partit socialdemòcrata europeu dels visats humanitaris o les quotes de repartiment. "Espanya és el país que més està rebent de refugiats que venen del nord d’Àfrica", ha assegurat López.\nEl representant de Cs, Jordi Cañas, ha remarcat el deure de la UE de "guardar" les seves fronteres de la immigració irregular, i de canalitzar-la a través d'un carnet per punts. "Es pot compaginar drets humans i salvaguardar la UE de la immigració irregular", ha apuntat Cañas. Pel que fa a l'economia europea, tots els candidats han coincidit, amb matisos, en avançar en l'anomenat pilar europeu de drets socials, que recull principis en matèria de protecció i inclusió social. Han incidit també en la reforma a la zona euro, per tal d'evitar els estralls d'una futura crisi econòmica. "Quan vingui la propera recessió, que segur que vindrà, no estem preparats", ha asseverat Solé.\nEl candidat socialista, Javi López, ha animat a convertir "l'ànima social d'Europa en realitat, en eines, en polítiques publiques". Pons, per la seva banda, ha apostat per una econòmica circular. El representant popular ha posat èmfasi en impulsar la indústria i ha carregat contra l'impost sobre el dièsel, que considera una amenaça pel sector de l'automòbil. Urtasun l'ha replicat identificant aquesta taxa com a clau per avançar cap a la transició ecològica.\n"Desànim i por al futur" és el que ha identificat Cañas que senten els ciutadans de la UE, i que considera que s'ha de revertir "posant el ciutadà al centre de les polítiques europees". Avançar cap a les emissions zero l'any 2050 ha estat un punt en comú en la majoria de candidatures, mentre que Urtasun ha incidit en la necessitat de ser "més ambiciosos" per als objectius del 2030 per tal de poder arribar als assoliments desitjats en un futur més llunyà. El candidat d'ERC ha denunciat que mentre es redueix en despesa social, es multipliqui per 22 la despesa militar. En contraposició, Pons ha defensat la coordinació dels pressupostos europeus de defensa per tal de conformar un exèrcit europeu.


Juanma Moreno, el conservador andalús que no vol ser Díaz Ayuso | NacióDigital\nper Pep Martí, Barcelona, Catalunya | 19 de juny de 2022 a les 22:15 |\nJuan Manuel Moreno Bonilla, en una imatge d'arxiu. | Europa Press\nJuan Manuel Moreno Bonilla ha estat el guanyador de les eleccions andaluses. El seu triomf no és pas una notícia inesperada, però sí que es pot qualificar d'històrica. Si fa quatre anys va trencar una llarguíssima era de governs socialistes, aquest cop ha aconseguit una cosa que semblava inimaginable fa poc: acaronar la majoria absoluta i superar de llarg el PSOE en un dels seus feus inexpugnables i condemnar-lo a una llarga etapa d'oposició.\nL'abril passat, Bertín Osborne va dedicar un dels programes de Mi casa es la tuya, de Telecinco, a Alberto Núñez Feijóo. En un moment del programa, va reunir en un dinar el dirigent gallec, Isabel Díaz Ayuso i Moreno Bonilla. Osborne va preguntar si mantenien una relació cordial amb els seus adversaris. La resposta d'Ayuso va ser immediata: "Jo no". Moreno va contraposar-se a la dirigent madrilenya: "En el meu cas hi ha una relació fluïda i cordial", admetent que tenia bona relació amb gent del PSOE i Podem. L'anècdota dona moltes pistes sobre l'actitud del dirigent andalús en política.\nEn aquests quatre anys, Moreno ha conreat un perfil molt diferent al de la seva companya de partit a Madrid. Va imprimir una orientació més neoliberal a la política del govern, amb reduccions fiscals en successions i donacions, i ha hagut de fer concessions a les exigències de Vox -que li va avalar la investidura-, com ara dur a terme auditories per deixar en evidència suposades irregularitats dels executius socialistes. Però el cert és que Moreno ha fugit de les batalles culturals tan acaronades per Ayuso, conscient que la societat andalusa potser volia un canvi però no un gir acusat a la dreta.\nLa política té coses sorprenents. La nit de les eleccions de l'any 2018, a mesura que els resultats s'anaven confirmant, quedava clar que el PP havia obtingut un pèssim resultat, amb un 20% dels vots. Però el seu candidat era un home feliç. Per primera vegada, el PSOE de Susana Díaz, tot i ser primera força, no podia governar i la suma de les dretes s'imposava. Moreno es va convertir en president de la Junta, governant amb Ciutadans, i amb Vox donant suport a l'executiu però sense entrar en el govern.\nEl president andalús no és fill de l'Andalusia patrícia. Va néixer a Barcelona, on els seus pares havien anat a treballar. El seu pare, a la Seat i Hispano-Suïssa, la mare en uns magatzems. Després van tornar a la seva terra i ell va créixer a Màlaga, on aviat el va atreure la política. Ha fet tota la seva carrera dins del partit, des que es va filiar al PP amb només dinou anys. Va començar vàries carreres (Magisteri, Psicologia), però no en va acabar cap, enfilant-se en l'organització fins assolir la presidència de Noves Generacions. Més tard es va treure un títol de protocol i relacions institucionals.\nEl dirigent conservador va formar-se al costat de qui va ser alcaldessa de Màlaga, Celia Villalobos. Però la figura que va resultar decisiva per la seva trajectòria va ser Javier Arenas, un dels grans kingmakers del PP, l'astúcia del qual encara es fa sentir en la política del partit. Procedent de la UCD, d'ideologia democristiana, Arenas va ser un aliat de Soraya Sáenz de Santamaría, a qui també es va acostar Moreno, que va ser durant el govern de Mariano Rajoy secretari d'Estat de erveis Socials.\nVa aprendre els trucs i habilitats de la política de partit contemplant les trifulgues internes al PP andalús entre els clans d'Arenas i el que encapçalava el ministre de l'Interior Juan Carlos Zoido, aliat de María Dolores de Cospedal. Quan Moreno va ser candidat a la Junta el 2018, els de Zoido ja es preparaven per enterrar-lo. Molt més tenint en compte que a Génova no hi havia la seva amiga Sáenz de Santamaría, sinó Pablo Casado. Però superant les previsions, Moreno es va poder aferrar a una suma amb els d'Inés Arrimadas i Vox.\nMenystingut durant anys, considerat un perdedor, víctima sovint d'atacs del sector més ultra de la dreta madrilenya per no fer una política més reaccionària, Moreno Bonilla ha tornat a demostrar que en política, la ideologia o el carisma no sempre són garantia de victòria. Saber esperar, evitar les guerres culturals i, en definitiva, saber esperar el moment que els esdeveniments reserven per als ambiciosos discrets, poden ser un passaport al poder. Aquest diumenge, Moreno pot haver aplanat el camí a Feijóo i, més important: ha ensenyat als conservadors una altra via per guanyar sense imitar l'extrema dreta.\nImperdibles, Els perfils de NacióDigital, Política, perfil, Andalusia, eleccions a Andalusia, Juan Manuel Moreno Bonilla, Alberto Núñez Feijóo, PP, dreta espanyola


Una trentena de mobles del Cau Ferrat són objecte d’una profunda restauració | Museus de Sitges\nUna trentena de mobles del Cau Ferrat són objecte d’una profunda restauració\nEls treballs de restauració i recuperació del patrimoni són una de les principals línies de treball actuals dels Museus de Sitges des que Vinyet Panyella en va assumir la direcció, ara fa poc més d’un any. Mentre duren les obres de reforma i reestructuració del Cau Ferrat i el Museu Maricel, el Consorci del Patrimoni de Sitges ha impulsat de manera paral·lela diferents actuacions de restauració d’obres de les seves col·leccions. Dins aquest pla de recuperació del patrimoni, fa unes setmanes van començar els treballs de restauració d’una trentena de mobles del fons del Cau Ferrat, de diferent format i que presentaven patologies diverses. Els treballs duraran fins a començament de juny.\nEl projecte té com a objectiu restaurar les peces per tal que puguin recuperar la seva esplendor i reincorporar-se a les col·leccions del Cau Ferrat un cop finalitzin les obres de reforma de l’edifici.\nPer a dur a terme aquesta iniciativa, el Consorci del Patrimoni de Sitges ha signat un conveni amb l’Institut de la Conservació i la Restauració Aplicada al Moble (ICRAM), que ha permés la convocatòria d’un curs amb estudiants del mateix centre i d’altres disciplines universitàries, que participen en diferents tasques del procés. El projecte està supervisat per la cap de conservació de Museus de Sitges, Anna Llanes, i el cap de restauració, Pep Pascual, i dirigit pel director d’ICRAM, Marc Fabra.\nEls treballs de restauració es duen a terme a la Sala Vaixells del Palau Maricel. Les peces que són objecte dels treballs d’aquest equip són un conjunt de dues carteles de fusta tallada, una caixa de fusta de noguera del segle XV, un rellotge de caixa alta del tombant de segle XIX-XX, una caixa de fusta tallada decorada amb motius ogivals, dos aparadors amb arqueries gòtiques (i en un dels dos casos també renaixentistes amb escenes bíbliques), una altra caixa amb escut del Papa Pius II, una cadira de braços amb potes de tissora i respatller de cuir del tombant de segle imitació d’una peça medieval i un tamboret d’aproximadament cent anys. El projecte també contempla restaurar altres peces, com una vitrina, un armari, unes prestatgeria i dos mobles raconers.\nEs tracta de peces que formen part de l’exposició permanent del Cau Ferrat i, fins la reforma, estaven en espais significatius del museu com el vestíbul, la sala del brollador, el despatx o el gran saló.\nLes patologies que presenten aquests mobles són variades, però moltes estan originades per l’oxidació derivada de l’impacte de la llum, la inexistència de climatització al museu, la incidència de l’ambient salí de la Mediterrània i el propi desgast i envelliment dels materials que constitueixen aquesta singular col·lecció. El responsable de la restauració, Marc Fabra, ha subratllat, però, que “amb la reobertura del Cau, això ja no serà un problema, perquè s’estan establint els filtres òptims i les condicions i sistemes necessaris per a una cor-recta i estable climatització del Museu, que permetrà assegurar-ne la conservació de totes les col·leccions que acull el Cau Ferrat”. A més de l’oxidació, altres defectes que pateixen les col·leccions de moble són atacs de xilòfags, brutícia, fissures, esquerdes, taques o intervencions anteriors poc respectuoses. Les tasques de recuperació que l’equip duu a terme són, fonamentalment, neteja, desinfecció, desinsectació, massillat de punts concrets, renovació dels acabats, envernissat i encerat, entre d’altres tasques.\nParal·lelament, altres deu peces d’accentuat valor patrimonial i artístic seran restaurades en els propers mesos per tallers especialitzats. Els responsables de conservació i restauració del Consorci han optat per aquesta fórmula en mobles d’alt valor artístic i que requereixen una intervenció més àmplia i amb equipaments i eines més específiques. Totes les peces són també del Cau Ferrat. Es tracta d’una taula de menjador, un banc per a càntirs, un moble escriptori de dos cossos, un cofret amb decoració de tàrsia embotida d’ós, una caixa de fusta noguera del segle XVI, un cofre, la calaixera ferrandina de l'alcova de Santiago Rusiñol, artífex del Cau Ferrat, així com el conjunt integrat per una tauleta el·líptica i quatre cadires verdes, de la sala brollador que han estat presents en moltes de les pintures de Rusiñol i Casas, entre d’altres. Tots els processos de restauració es documenten oportunament.


← Noves puntuacions Parker per a Bodegas Artadi\nNoves anyades de vi Vega Sicília →\nEscrito 14 Febrer, 2019 por Decántalo\nSempre que parlem de maridatge de vins ho fem embolicats en certa polèmica. Diguem que ens costa posar-nos d’acord en quina és la manera perfecta de maridar aquest o aquell plat. I és que, el primer que hem de pensar és que el maridatge de vins no és una ciència exacta. No són matemàtiques. No hi ha una fórmula màgica que funcioni sempre exactament igual per a tothom.\nPodem resumir el maridatge de vins com un intent de recerca d’una bona combinació entre un plat i el vi que l’acompanya. Hi ha qui parla d’establir un matrimoni entre menjar i vi.\nPerò aquí comença el primer dilema: què vol dir combinar? De quin tipus de matrimoni parlem? Combinar vol dir harmonitzar? Combinar vol dir contrastar? Perquè hi ha matrimonis que harmonitzen, però també hi ha d’altres que són pur contrast … Bé, deixem aquest tema i centrem-nos en els vins.\nEl primer que hem de pensar a l’hora de maridar els nostres plats és en establir un ordre lògic. Igual que acostumem a tenir com a entrant un plat una mica més lleuger que el plat principal, per acabar amb les postres, hauríem de fer una cosa semblant amb els vins. Per entendre’ns, no tindria cap sentit començar amb un vi negre amb molt de cos per acabar amb un vi blanc fresc i lleuger. La raó és òbvia. Del segon vi ens costaria molt percebre les seves qualitats.\nPer tant, hauríem de començar el nostre menú amb un vi lleuger per acabar amb un més corpulent. De les postres, després parlem.\nUn ordre genèric, de vi més lleuger a vi més corpulent, basat en la criança podria ser: vins blancs o rosats joves, vins blancs o rosats amb una mica de barrica, vins negres joves, criances, reserves i gran reserves.\nI de vins de clima més fresc a vins de clima més càlid, per tant de major maduració, si tenim en compte el clima.\nD’acord, ja tenim clar un ordre lògic a l’hora de quin tipus de vins servir. I ara, quins vins seleccionem? Entrem de ple en el joc del maridatge. Què volem fer? Intentar harmonitzar amb el menjar? Complementar? Contrastar?\nSegur que el primer que ens ve al cap és harmonitzar plat i vi. Un exemple clar: mariscs com ostres, llagostins o gambes van perfectes amb un vi blanc sec, si pot ser amb un toc salí com els albariños o alguns altres vins blancs de Galícia. Et recomanem un clàssic com Mar de Frades, o si prefereixes estar un vi nou Leirana Albariño, un vi procedent de vinyes velles que expressa tot el caràcter d’aquesta varietat.\nTambé podem provar amb un bon Fino o una Manzanilla, amb el clàssic sabor punyent i salí que combina a la perfecció amb el marisc. Valdespino Fino Inocente o la clásica Manzanilla La Güita poden ser bons exemples.\nEls peixos poden funcionar molt bé amb blancs més complexos, amb una mica de barrica, o amb escumosos que també tinguin una mica d’envelliment. Si el peix està cuinat a la planxa, buscarem un blanc més simple, un blanc jove ens funcionarà bé. Si el plat es complica amb salses o amb altres ingredients haurem de buscar alguna cosa més complexa. Aquí entren en joc els blancs o escumosos criats en bóta. Et recomanem Ossian, un verdejo que funciona per la seda complexitat o Dido Blanc, un blanc del Priorat amb una excel·lent criança en grans barrils. Si prefereixes un escumós, prova amb Recaredo Terrers, un Brut Nature excel·lent que et funcionarà a la perfecció.\nI no puc maridar un peix amb un vi negre? Home, doncs si el que t’agraden són els negres, també pots fer-ho. Això sí, busca un vi fresc, sense massa cos, estructura, ni complexitat. Un Pinot Noir, una Garnatxa plantada en alçada o un negre gallec o canari amb influència de l’atlàntic. Vins molt lleugers i frescos que no competiran amb el peix com aquest La Bruja de Rozas.\nSi vols, pots revisar aquesta entrada de fa algun temps en què et donàvem algunes idees per maridar sushi i vi.\nSi parlem de carns, el primer és diferenciar entre carns blanques i carns vermelles. Per a les carns blanques ens pot funcionar un blanc o un rosat amb certa complexitat. Pots provar amb Flor de Muga Rosado, un vi elegant i delicat, que complementa molt bé amb una carn blanca.\nSi anem pujant en intensitat de carn, hem d’anar pujant també en intensitat de vi. Per a una carn vermella a la planxa pot maridar molt bé un vi negre amb bóta de la Ribera de Duero com Aalto, o Muga Selección Especial Reserva, si preferim un vi de Rioja. Dos vins elegants però potents que aguantaran perfectament el gust de la carn.\nSi anem a guisats de carn més complexos, amb cert protagonisme de les espècies i les salses reduïdes, estofats o carns de caça major buscarem un vi amb elegància, però que sigui complex i amb cos. Ha de ser un vi amb personalitat capaç de sobresortir entre un plat ja de per si contundent. Podries provar amb un vi de Priorat com Les Terrasses o Victorino, un vi amb tota la potència de Toro, però amb una gran finor. Si ets dels que s’atreveixen amb coses noves, podries provar a maridar amb un Amontillado com Fernando de Castilla Antique Amontillado, una d’aquelles joies que únicament es poden trobar a Jerez. No et deixarà indiferent.\nPassem a les postres. Arriba el moment d’acabar el menjar i normalment ho fem amb una mica de fruita si volem refrescar, o amb alguna cosa dolça, com uns bons pastissets, o amb el que és l’indiscutible rei de les postres: la xocolata.\nSi el nostre postres és a base de fruita, et proposem maridar amb un bon escumós que t’ajudi a netejar l’acidesa de la fruita. Tens més informació en aquest post sobre maridatge de postres i cava que escrivim fa un temps. Si optes per uns pastissos pots triar un bon vi dolç, que marida a la perfecció amb pastissos de crema o fins i tot de nata. Podries optar per un vi dolç de Lustau: East India Solera, un vi largo i complex o Victoria Número 2, vi dolç de la Sierra de Málaga. I si no ets massa amant dels vins dolços, et proposem tastar el Ximénez-Spinola Old Harvest, un vi dolç però sorprenentment sec alhora.\nI si el teu menjar acaba amb una bona xocolata negra, la recomanació seria anar a buscar un vi complex. Un bon exemple podria ser Palo Cortado Península, un vi fi, però potent, amb una acidesa punyent molt interessant.\nPer acabar anem et donarem un petit truc: el maridatge geogràfic. Si vols anar sobre segur, té tot el sentit del món combinar un menjar i un vi que vinguin de la mateixa zona. Antigament no hi havia tant transport de mercaderies i els productes que es consumien eren els productes de la zona. Els anys d’història no poden estar equivocats.\nDe tota manera, tot això són només unes propostes. El més interessant és que entenguis els diferents conceptes i comencis a provar. Com dèiem al principi, no hi ha una regla d’or en el maridatge de vins. Tu mateix aniràs descobrint com t’agrada maridar els teus plats. Aniràs veient que et funciona i que no et funciona. El millor és que t’animis a començar!\nMaridatge de vins 2019-02-14T12:17:34+01:00 2019-02-14T12:17:34+01:00 Decántalo\nEsta entrada fue publicada en Maridatges and tagged maridatge. Bookmark the permalink.


Un poble que camina cap al Parlament Europeu, per Enric Bataller - Diari La Veu\nEscriba el número 725604\nPer molt que els nostres governants actuals s’entesten en tancar televisions, prohibir ràdios, el.liminar línies educatives en valencià, justificar la corrupció, agenollar-se davant els seus caps a Madrid, i no reivindicar la dignitat del nostre poble a Europa, el ben cert és que el canvi ja ha començat, i l’impuls del carrer ens col.locarà ben aviat davant unes responsabilitats que no podrem defugir.\nLa resignació està donant pas a la mobilització, ho percibim totes i tots. Per això, perquè som novament un poble en marxa, cal no oblidar que les estructures representatives que ara tenim, amb totes les seues imperfeccions, no foren certament el resultat d’una simple concessió graciosa dels hereus del franquisme, sinò que naixqueren de la força democràtica que pujava de la societat.\nEl 17 de març d’enguany será el 36é aniversari del Reial Decret-Llei 10/1978, pel qual la monarquia i el govern central de l’Estat, cedint a les pressions populars, creaven el Consell Preautonòmic del País Valencià.\nAquest decret, ple de simbolisme, suposava col.locar-nos al mateix nivell que catalans i bascs, i reconèixer el nostre dret a auto-organitzar-nos abans que fora aprovada la Constitució Espanyola. Front aquells autoritaris que encara pensen que la realitat pluri-nacional de l’Estat no és res més que l’invent d’una Constitució que pot ser revisada a la baixa en qualsevol moment, cal reivindicar la data del 17 de març com a recordatori de que aquest poble, quan vol, pot exigir i pot obtenir. Cal sentir-se orgullosos d’aquest passat, perquè va ser la nostra contribució a l’espai de llibertats que, tot i que amb greus amenaces, ens envolta actualment. Les circumstàncies actuals han canviat molt, òbviament, però la situació de paràlisi institucional, ruïna económica i corrupció generalitzada ens obligan a fer un nou pas endavant.\nSom un poble que camina, que sempre ha caminat, i ara la nostra marxa ens porta al Parlament Europeu, on ben aviat es notarà la presencia valenciana contribuint a la reformulació de la Unió Europea, des dels principis de la radicalitat democrática i la igualtat. El poble valencià és Europa des de la seua fundació, i ha contribuït poderosament a la seua cultura amb figures com ara Lluís Vives, Ausiàs March, Joanot Martorell i Gregori Maians, entre molts d’altres. La nostra agricultura i industria, de forta vocació exportadora, tampoc no s’entendria sense la presencia constant més enllà dels Pirineus. I no oblidem que el nostre territori, en haver estat triat com a lloc de residencia de nombroses ciutadanes i ciutadans comunitaris, ens converteix en un espai obert i compartit de primera magnitud.\nI ara hem d’arribar al Parlament Europeu, per poder opinar i contribuir a un món que és el nostre, perquè no som ciutadans de segona categoría. A Compromís ens hem obert a la societat, i fem unes primàries participatives, d’on eixirem unes candidates i candidats que, a partir del 25 de maig, dedicarem tot el nostre esforç a posar el País Valencià al mapa de la igualtat de les persones i dels pobles, de la solidaritat, i del progrés respectuós amb la terra. El lloc que li pertoca.\nCandidat a les Primàries de Compromís per a les Eleccions al Psarlament Europeu.\nEscriba el número 826580


L’’assalta boles’ és la principal novetat del Parc de Nadal d’Altafulla, que obre portes el 2 de gener | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nL’’assalta boles’ és la principal novetat del Parc de Nadal d’Altafulla, que obre portes el 2 de gener\nLa fira celebrarà la 9a edició en un espai instal·lat al Pavelló Municipal i a l’escola El Roquissar en una superfície de més de 2.000 m2 de jocs i inflables per a la canalla.\nL’atracció ‘assalta boles’ és la principal novetat del Parc de Nadal 2018 d’Altafulla, que obrirà les portes el pròxim dia 2 i fins al 4 de gener de 2019. La 9a edició de la fira, que tindrà l’entrada lliure, s’instal·larà un any més al Pavelló Municipal d’Esports i al gimnàs i la pista de l’escola El Roquissar, i ocuparà així un espai firal de més de 2.000 m2 de jocs, inflables, tallers i activitats per a la canalla.\nEl Parc de Nadal d’Altafulla comptarà amb un total de deu atraccions com l’assalta boles, karts a motor, karts ecològics a pedals, salta boles, el Súper bigotis, que repeteix edició, el gira-salta, els bidons, l’inflable i pista amb tobogan, una ludoteca, i un taller de pinta cares.\nLa regidora de Cultura i Festes, Montse Castellarnau, ha explicat que “es tracta d’un parc de gran qualitat que ofereix moltes possibilitats als més petits de la casa per entretenir-los i facilitar-los activitats alternatives durant les vacances de Nadal”.\nMés enllà d’això, també es durà a terme un taller de manualitats diferent cada dia i també es comptarà amb la col·laboració de la Policia Local, els Bombers de la Generalitat i el Servei d’Ambulàncies al llarg dels tres dies de fira. A més, es comptarà també amb servei de bar dintre del recinte firal. L’horari d’obertura del parc serà de 17 a 20h.\nD’altra banda, el Parc de Nadal acollirà el dijous 3 de gener al Patge Reial que recollirà les cartes dels més menuts per lliurar-los-hi a Ses Majestats; i el divendres 4, a les 19.00h, es farà el lliurament de premis del 7è Concurs de Pessebres d’Altafulla.\n27/12/2018 Tret de sortida a una edició amb novetats del Parc Infantil de Nadal de Tarragona\n12/12/2018 La Regidoria de Festes programa un ampli ventall d’activitats per celebrar les Festes de Nadal i Reis a Altafulla


Continuen les sessions del Cinefòrum “Fascinació, por i substitucions tecnològiques” al CCCB – Lo Campus diari\nArrel de l’exposició “+ HUMANS. El futur de la nostra espècie”al Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB) s’està realitzant un cicle de cine fòrum relacionat amb la tecnologia, la ciència i la innovació. A partir de quatre pel·lícules de ficció, de les quals se’n projectaran només fragments, el cicle ofereix una oportunitat per endinsar-se en les fascinants interseccions entre la creació cinematogràfica i la construcció i gestió de coneixement cientificotecnològic.\nAmb aquest cicle es pren el cinema com a eina de reflexió i discussió per explorar, partint de l’àmbit de la recerca en la història de la ciència, les nostres relacions complexes amb la ciència i la tecnologia, en àmbits tan diversos com la comunicació, l’entorn, el nostre aspecte o la construcció social, cultural i científica de la salut i la malaltia.\nDurant les sessions de cine fòrum es comenten aquestes pel·lícules i, en mesura del possible, se’n projecten alguns fragments. Recomanem veure la cinta sencera abans d’assistir a cada una de les quatre jornades, ja que aquestes se centren en analitzar i comentar aspectes concrets de cada un dels films. Aquestes tertúlies aniran a càrrec d’un o més especialistes en el tema del dia.\nS’han escollit quatre films, cadascun dels quals correspon a un àmbit de l’exposició “+ HUMANS. El futur de la nostra espècie”. : “Ghost in the Shell 2.0” (Trobar-se amb d’altres), “Seconds” (Capacitats augmentades), “The Boys from Brazil” (Dissenyant l’entorn) i “Amour” (La vida en els límits).\nJa s’està a la segona sessió del Cicle i aquest dijous, 3 de desembre serà lapel·lícula“Seconds” (John Frankenheimer, 1966. 102’), en relació amb l’àmbit de l’exposició “Capacitats augmentades”.\nIntervindran Jorge Molero, professor titular d’història de la medicina i investigador del Centre d’Història de la Ciència (CEHIC) de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) i Michele Catanzaro, periodista, té un doctorat en Física, en teoria de xarxes complexes, per la Universitat Politècnica de Catalunya.\nSinopsi de la pel·lícula “Seconds”d’aquest dijous: Arthur Hamilton és un directiu de banc cansat de la seva feina i amb un matrimoni que va directe al fracàs. La seva vida no li plau i es limita a passar-hi amb resignació i avorriment. Un dia, de manera inesperada, rep una trucada d’un íntim amic que creia que era mort. Després de la conversa telefònica, el seu amic li fa arribar un paper amb l’adreça d’una estranya organització que li proposa una nova vida, un nou començament convertit en una altra persona…\nIntens i arriscat thriller de suspens dirigit per John Frankenheimer de manera espectacular i basat en una novel·la de David Ely. “Seconds” compta, a més, amb una excel·lent interpretació de Rock Hudson, de les millors de la seva carrera, i va ser nominada a la Palma d’Or al Festival de Cinema de Canes del 1966 i l’Oscar a la Millor Fotografia en blanc i negre el 1967.♦


Comença la preinscripció escolar per al curs 2021-2022 de manera completament telemàtica – Castellvilarenc.info\nLa preinscripció escolar per al curs 2021-2022 comença avui dilluns i ho fa de manera completament telemàtica. Així, entre aquest dilluns i el 24 de març s’haurà de fer la preinscripció a educació infantil de segon cicle i primària; i del 17 al 24 de març ho hauran de fer els estudiants de secundària. El tràmit es podrà fer a través de qualsevol dispositiu mòbil i les famílies que tinguin algun impediment per fer-ho es poden dirigir als centres educatius o a les oficines municipals d’escolarització. L’oferta per al curs vinent és de 40.997 grups a infantil, primària i ESO. Es preveuen 3.241 alumnes menys a P3 i, per primera vegada hi haurà una reducció a 1r d’ESO, amb 2.579 estudiants menys.\nEl Departament d’Educació ha impulsat el portal ‘preinscripció.gencat.cat’ on les famílies poden trobar tota la informació per completar el procés. Un cop feta la preinscripció i a partir del 19 d’abril es podrà fer el seguiment de la sol·licitud i al juny es podrà conèixer la plaça finalment obtinguda. La formalització de la matrícula serà del 14 al 18 de juny fins a 1r d’ESO i del 28 de juny al 2 de juliol entre 2n i 4t d’ESO.\nEntre els criteris per determinar la puntuació hi ha el de tenir germans que estan estudiant al centre o que el pare, mare o tutor legal hi treballi, que donen 40 punts. Se n’obtenen 30 quan el domicili habitual de la família es troba dins de la zona educativa del centre escolar que es demana en primer lloc, 20 si és el lloc de feina del pare, mare o tutor el que està dins la zona i 10 quan el domicili familiar es troba dins del mateix municipi, però no dins de la zona educativa del centre que s’ha triat en primer lloc. D’altra banda, també hi ha 10 punts si es percep la renda garantida de ciutadania o si algun membre de la família té una discapacitat.\nCastellbell i el Vilar celebra l´any Europeu d´envelliment actiu amb la posada en marxa del primer parc saludable


La formació lamenta que el document pugui tirar endavant sense consens i amb el suport de cinc regidors no adscrits\nPolítica | 13 de desembre de 2018\nEl Pla d’Ordenació Urbanística Municipal (POUM) es tornarà a portar al Ple per a la seva aprovació provisional el 20 de desembre, pas previ requerit abans de presentar-lo a la Comissió d’Urbanisme de Barcelona (CUB), òrgan que dictaminarà si aquest cop el POUM pot ser aprovat.\nEl document que es posarà sobre la taula al Ple neix d’un text refós del 2005 i la majoria de partits polítics de l’oposició s’hi han oposat, ja que consideren que està totalment obsolet. “El POUM no es pot aprovar com un tràmit, és un document molt important que supera un mandat i planifica el futur de la ciutat”, assenyala el portaveu de l’AUP, Jordi Muntan. Per aquest motiu, la formació demana que es posposi la seva aprovació fins a la configuració d’un nou govern sorgit de les eleccions de maig del 2019: “El POUM ha de ser aprovat per un nou govern i amb un consens ampli”, i ha lamentat que el document pel qual es regirà l’ordenació territorial del Rubí del futur no busqui la complicitat de la majoria de partits i se sustenti en cinc regidors no adscrits. En l’aprovació provisional del document, la proposta va rebre el suport de 13 regidors de 25.\nEl POUM va rebre més de 70 al·legacions, la resolució de les quals està sent actualment estudiada pels grups municipals, ja que han rebut la documentació aquesta mateixa setmana. L’AUP, com ja van avisar la resta de partits que s’oposen al POUM, estudiarà la resposta a aquests documents i si ho estima oportú, podria portar el cas a la justícia.\nProblema de mobilitat\nUna de les crítiques més recurrents de l’AUP al POUM està relacionada amb l’augment d’habitatge a la zona oest de la ciutat (Can Pujol i Sant Genís), un fet que segons la formació assembleària provocarà un col·lapse de trànsit.\nTambé critiquen el fet que es projecti un equipament universitari a Can Ramoneda, quan aquest projecte va quedar descartat fa molts anys, i creuen que això “pot obrir la porta a especular en una zona que hauria de ser zona verda”.\nDos regidors de l’AUP, durant la roda de premsa. / Mariona López


CaixaBank inaugura l'oficina de nou model Store Cambrils | Diari de Tarragona\nCaixaBank inaugura l'oficina de nou model Store Cambrils\nL’alcaldessa de Cambrils, Camí Mendoza, i el director comercial de CaixaBank a Catalunya, Manel Martin, han assistit a l’acte\n9 de Febrero de 2018 - 13:58 hs\nL'alcaldessa de Cambrils, durant el seu parlament.\nCaixaBank ha inaugurat l’oficina Store Cambrils. L’acte ha estat presidit per l’alcaldessa de Cambrils, Camí Mendoza i el director comercial de CaixaBank a la direcció territorial Catalunya, Manel Martin.\nTambé hi han estat presents l’alcalde de Vinyols i els Arcs, Arnau Guasch, i diversos regidors de l’Ajuntament de Cambrils. A la inauguració, que va tenir lloc ahir, hi van assistir més d’un centenar clients.\nA la demarcació de Tarragona CaixaBank disposa de nou oficines nou model: dues oficines a Tarragona, dues oficines a Reus, i una oficina a El Vendrell, Valls, Salou, Tortosa i Cambrils.\nDurant l’acte, l’alcalde, Camí Mendoza, va agrair a CaixaBank que hagi triat Cambrils per acollir una oficina innovadora com la Store. Manel Martin, per la seva banda, va destacar que l’objectiu final de la nova oficina és oferir el millor servei als clients de la ciutat.\nLes oficines Store representen un nou model d’atenció personal que es va iniciar el 2013. CaixaBank té avui 173 oficines d’aquest model a Espanya, fet que consolida l’entitat com un referent en innovació i en qualitat de servei.\nLa nova oficina Store Cambrils, situada a la Plaça Marques de Marianao, 1, va obrir portes el passat 4 de gener. Store Cambrils disposa d’una una superfície aproximada de 415 m2. Compta amb 12 empleats i gestiona més de 9.900 clients.


Aquesta botiga utilitza cookies i altres tecnologies perquè puguem millorar la seva experiència en els nostres llocs. close\nComposició: 75% Merino 19 micras, 25% Niló (Poliamida) Fingering 400m, 100g Mostra: 10cm x 10cm, 32 punts x 42 Passades. Agulles: 2-3mm * Per fer calats, utilitzeu agulles més grans.\nBonica llana tenyida a mà que conté un 25 % de niló; això la fa molt versàtil i que tingui una gran definició del punt. Se'n poden teixir des de mitjons a magnífics xals, jerseis, tops... qualsevol mena de peça.\n* Producte tenyit a mà. Per assegurar-ne la durabilitat, es recomana rentar-la a mà amb xampú i suavitzant per a cabell.\nComposició: Merino 19 micras, 75 %; Niló (Poliamida), 25 % Pes: Fingering Presentació: 400 m, 100 g Mostra: 10 cm x 10 cm, 32 punts x 42 passades Agulles:...\nComposició: Merino 19 micras, 75 %; Niló (Poliamida), 25 % Pes: Fingering Presentació: 400 m, 100 g Mostra: 10 cm x 10 cm, 32 punts x 42 passades Agulles: 2...\nComposició: Merino 19 micras, 75 %; Niló (Poliamida), 25 % Pes: Fingering Presentació: 400 m, 100 g Mostra: 10 cm x 10 cm, 32 punts x 42 passades Agulles: 2 mm - 3 mm * Per fer calats, utilitzeu agulles més grans. Bonica llana tenyida a mà que conté un 25 % de niló; això la fa molt versàtil i que tingui una gran definició del punt. Se'n poden teixir des de mitjons a magnífics xals, jerseis, tops... qualsevol mena de peça. Aquesta llana és extremadament suau. Cada tintada pot variar considerablement respecte d'altres. * Producte tenyit a mà. Per assegurar-ne la durabilitat, es recomana rentar-la a mà amb xampú i suavitzant per a cabell.\nEl nom dels colors ha estat assignat buscant el color més semblant dins la guia de colors oficial de Pantone. Com que els colors poden variar bastant depenent de quina pantalla s’estigui utilitazant,podeu buscar el color a la pàgina oficial de Pantone o a Google imatges, per a veure quin és el to exacte.\nEn stock : 100 Elements\nConditció: Nou producte


Cataluña - CSIF en contra de l'exigència de nivell C2 de català per a tot el professorat | CSIF\nLa Central Sindical Independent i de Funcionaris (CSIF), sindicat més representatiu en les administracions públiques, es posiciona en contra de l'exigència de nivell C2 de català per a tot el professorat de Catalunya.\nEl Departament d'Educació de la Generalitat té la intenció d'exigir el nivell C2 de català per a tot el professorat que desenvolupa tasques docents a Catalunya. Aquest nivell és ni més ni menys que equivalent al grau i a la llicenciatura de filologia catalana.\n“Des de CSIF creiem exagerat, desproporcionat i inoportú l'anunci d'aquesta mesura que s'ha fet sense cap mena de concreció i està provocant bastant malestar en el col·lectiu docent, ja que la seva formació i acompliment lingüístic queda qüestionat per part de l'Administració educativa. Considerem que el nivell competencial en matèria lingüística dels docents catalans ha quedat demostrat àmpliament en els últims anys i que l'exigència del nivell C1 és òptima per a poder impartir altres matèries diferents de la llengua catalana”.\n“Desconeixem els motius d'aquesta decisió, però creiem que els perjudicis al professorat seran molt superiors als possibles beneficis, que com hem dit no veiem per cap part”.\nPer a CSIF, els problemes de l'educació a Catalunya són uns altres i afecten el desenvolupament de la tasca diària dels nostres/as mestres/as i professors/as i condicionen, en major o menor grau, l'òptim rendiment de l'alumnat i els seus resultats acadèmics.\nCSIF en contra de la exigencia de nivel C2 de catalán para todo el profesorado.pdf CSIF en contra de l'exigència de nivell C2 de català per a tot el professorat.pdf


MÉS per Mallorca reclama que les Illes puguin decidir sobre el 50% dels beneficis dels aeroports de les Illes - MÉS per Mallorca\nMÉS per Mallorca reclama que les Illes puguin decidir sobre el 50% dels beneficis dels aeroports de les (...)\nMÉS per Mallorca reclama que les Illes puguin decidir sobre el 50% dels beneficis dels aeroports de les Illes\nLa formació convoca la societat civil i els partits polítics per crear una Plataforma i no descarta obrir un front judicial\nEls coportaveus de MÉS per Mallorca, Bel Busquets i David Abril han mostrat el seu rebuig davant l’anunci d’AENA d’ampliar les freqüències dels vols i passar d’un avió cada minut a un cada 44 segons. Un augment que, segons la formació ecosobiranista només es basa en la visió de negoci i no en la de servei públic. "Presentam una Proposició No de Llei (PNL) per reclamar el cogovern aeroportuari", ha assenyalat Bel Busquets. La portaveu posteriorment ha afegit: "Els aeroports de les Illes han d’estar al servei del seu país. Tenim un paisatge a protegir i una ciutadania a la qual li hem de donar una resposta adient". En aquest sentit també s’ha manifestat David Abril en relació a l’increment que vol dur a terme AENA "Això incrementa la pressió humana sobre el territori i augmenta les emissions de CO2 i també té conseqüències socials i econòmiques que són més negatives que positives".\nA la Proposició no de Llei que ha registrat avui MÉS per Mallorca, es reclama al Ministeri de Foment i a AENA pactar amb el govern les rebaixes de les taxes. I també a no dur endavant cap actuació important sense comptar amb el consens de les institucions locals. "No pot ser que tinguem unes institucions, el govern, els consells, els ajuntaments marcats pels #AcordsPelcanvi que treballen per protegir el territori, per transformar el model econòmic, per regular els accessos del turisme i que en la pràctica per on venen els milions i milions de turistes que sembla que els actuals gestors d’AENA això no té límits, no es correspongui una política amb l’altra", ha remarcat David Abril.\nA la vegada la PNL insta al Ministerir de Foment i a AENA, en compliment de l’article 32 de l’Estatut d’Autonomia a avançar cap al cogovern dels nostres aeroports, començant a decidir sobre almenys el 50% dels beneficis generats pels aeroports del nostre territori -l’any 2016, 200 milions d’euros-, per poder invertir a reduir els impactes negatius tant socials com mediambientals generats per l’activitat turística. "Volem que allò que el nostre Estatut d’autonomia anomena cogestió dels aeroports sigui realment governar els nostres aeroports. Fins que no governem els nostres aeroports, no tindrem sobirania sobre les nostres vides i sobre la nostra societat", ha assegurat Abril.\nMÉS per Mallorca no només fa aquesta proposta política concreta, també vol obrir un front social i no descarta obrir un front judicial. "Convocarem els partits polítics i la societat civil amb entitats com Terraferida, el GOB, sindicats, OCB, veïns de Sant Jordi, treballadors i treballadores de l’aeroport i d’altres per crear una Plataforma. La convocatòria és pel dilluns dia 27 per governar els nostres aeroports", ha assenyalat el coportaveu de la formació. "No descartam tampoc obrir el front judicial amb el precedent de l’aeroport de Viena, que ha pogut aturar una ampliació, justament per motius mediambientals i poder lluitar contra el canvi climàtic".\npnl_co-govern_aeroportuari.pdf (PDF – 1.1 MB)\nEconomia , Medi Ambient , MÉS , Mobilitat i transport


La tornada a l'escola amb seguretat - AsurBrok Assegurances\nRoba, calçat, llibres, activitats extraescolars… Ens queda per davant una tardor amb mal de coll i oïda; un hivern de tos, refredats i bronquitis, i una primavera amb sinusitis i infeccions de vies urinàries i pell. I és que els nens són tan actius que ho agafen tot, i són tan generosos que comparteixen les malalties amb la família.\nSegons les estadístiques, 1 de cada 4 menors hauria d’anar al psicòleg per alleujar els efectes post-Covid: ansietat, estrès, depressions. Després d’any i mig les seves vides han canviat. Han estat mesos de moltes xarxes socials i poc contacte físic.\nTambé tornarem al dentista per comprovar que les seves dentadures evolucionen tan favorablement com les seves qualificacions acadèmiques.\nSi encara no la tens, és moment que et busquis una bona assegurança de salut. Podràs triar el centre i els especialistes, sense llistes d’espera en diagnòstics, tractaments d’última generació i prevenció amb revisions periòdiques. És complementària a la Sanitat Pública, i a més de tenir cobertura nacional, també en poden tenir d’internacional (molt útil per als estudiants d’Erasmus o Leonardo).\nPer saber molt més de les assegurances de salut clica al següent enllaç: assegurances de salut\nPotser seràs mare aquest any\n“El millor de tenir una assegurança privada durant l’embaràs és l’ecografia mensual amb el teu ginecòleg de confiança. El normal, si no tens assegurança, és tenir 4 ecografies en tot l’embaràs; tanmateix, nosaltres n’hem tingut 10 en total, i això t’aporta moltíssima tranquil·litat. A més, l’horari és més flexible i, gràcies a això, la meva parella ha pogut venir a totes les ecografies.” (Noèlia, 35 anys)


Opinions: julio 2011\nBé, ja ha saltat el Francisco Camps. Ja era hora. Per fi hi ha hagut una mica de seny en el mon polític encara que hagi sigut a força d'hòsties i al davant d'un fet més important: res pot enterbolir la pujada al poder del senyor Rajoy en les pròximes eleccions. Perquè si no fos per això el Camps no plega. Que no se'n ha anat, que l'han obligat a plegar.\nMira que hagués sigut fàcil, quan va començar tot el merder dels vestits, de reconèixer que no estava bé, que havia sigut un error, que es pagaven les factures i ja està. Quedes com un senyor i en poc temps tot està oblidat. Doncs no. Hem de dir que tot és mentida, que és una confabulació i una venjança dels socialistes per no poder-li guanyar les eleccions. I mira si te força a València aquesta idea que inclòs li va fer guanyar unes altres eleccions i per majoria absoluta.\nL'idea de la confabulació socialista (encara com no fóra "judeo-masónica") va quedar recolzada quan el president del Tribunal Superior de Justícia de València, un tal Juan Luis de la Rúa, gran amic el Camps, la arxivar la causa per l'article 26. Menys mal que el Tribunal Superior la va revocar i va tornar a València a on, aprofundint en la instrucció, arribem a que es pugui fer un judici per la tardor d'aquest any.\nDoncs ara ens plega el Francisco Camps com un màrtir, acusat injustament, només per no ser un impediment per la victòria del senyor Rajoy i perquè en aquest país hi pugui governar un Gobern de dretes, o sigui del PP. Seria bastant fort fer una campanya electoral amb un president de Gobern valencià assentat a la banqueta d'acusats en un judici.\nLa veritat és que a mi tan me fa la causa de perquè plega. L'important és que se'n vagi cap a casa.\nA mi m'agradaria que en el mon de la política (i en molt altres també) hi hagués més gent que donés més importància a treballar que no a fer carrera, entre altres coses perquè els hi paguem per que treballin (que els seus diners ens costa) i no perquè tinguin un brillant currículum normalment aconseguit no per tenir grans ideals o a costa de grans esforços si no per llepar culs sense gens de vergonya.\nQue ja en hi ha prou de gent amb "morro".\nPublicado por Francesc en 1:29\nAvui he llegit a "El Periódico" un debat vers la reforma de la llei electoral entre sis experts en Ciència Política amb l'objectiu d'aportar propostes que milloressin la representativitat de la gent en la política.\nDoncs aquestos sis experts no es posen d'acord en la línia a seguir i jo, la veritat, tampoc hi entenc gaire.\nLo que si sé és lo que m'agradaria i crec que és el mateix que agradaria a molta gent.\nPrimer. Els partits haurien de tenir uns valors, és a dir, defenso una política a capa i espasa, tinc una línia ben definida i lo que dic avui serveix per demà mani o no mani allà a on sigui. Lo que no puc fer es escriure davant del notari que no pactaré mai amb el PP i fer.ho un temps després sense que aquest partit s'hagi mogut gens en els seus postulats que diem que son molt diferents als nostres. Per lo mateix no pots defensar Catalunya des de casa i anar a Madrid i fer el contrari.\nSegon. Jo vull saber a qui dono el meu vot. Es veritat que votaré una llista però també vull votar a qui em pugui representar. No vull una llista a on tothom farà el que digui el cap, lo que digui el partit o lo que els convingui en cada moment encara que s'aparti de la línia programàtica del partit. Jo vull votar a una persona pròxima i vigilar que fa el que m'ha promès. I si no ho fa la propera vegada en votaré un altra encara que continuï votant la mateixa llista.\nTercer. Fa falta molta més transparència. La classe política està només per satisfer la seva supèrbia, la seva carrera i el seu "status", i sembla que mai hagin de donar comptes a ningú. Si l'AVE de Toledo a Albacete només porta avui sis passatgers per viatge el que va donar el "vist i plau" al estudi de viabilitat i va donar peu a gastar una pila de diners públics inútilment ha d'anar a la presó per corrupte ja que la finalitat del projecte no era una necessitat evident. Es devia fer amb un altre objectiu com tantes altres vegades.\nQuart. Auditories públiques. El cas Millet al Palau és una vergonya i lo que va passar aquí també ha passat a molt s altres llocs. A la gent que mou diners se l'ha de collar des de el primer dia. I els partits ens ha d'ensenyar fins l'ultim euro d'on venen els diners i si no en tenen prou per fer campanyes per sortir a la tele que ho facin directament als barris, o per lo menys que no m'embrutin la bústia amb paperetes de vots que no serviran per res.\nDit tot això també he llegit que s'han tancat a un despatx responsables de CiU i el PSC per pactar una modificació d'aquesta llei electoral. La que a ells els hi convingui.\nNo s'en assabenten de res.\nPublicado por Francesc en 10:34


800 anys de fargues | Coses de l'Economia i l'Empresa\nJuliol 1, 2013 Catalunya, HistòriaCATALUNYA, HISTÒRIA, INDUSTRIAAdministrador\nA les fargues (com als masos) sovint els fargaires eren uns arrendataris que no eren els propietaris de la fàbrica. Els fargaires pertanyien a una mateixa família, o tenien l’origen en un mateix veïnat, i aprenien la tècnica dins del seu entorn més proper\n27/11/10 02:00 – Professor de Política Econòmica de la UB – Francesc Roca\nEl mot fàbrica és una lleugera variant del mot farga. L’origen de les fàbriques modernes són les fargues medievals, fabricas en llatí. Tenim notícies de fargues als dos vessants dels Pirineus catalans a l’entorn de l’any 1000. Cinc-cents anys abans, però, a certes regions de la Xina imperial ja existien baixos forns per modelar el mineral de ferro.\nLes fargues són unes empreses productores de peces de ferro en algunes formes bàsiques: barres, barrots, cairats, làmines, de certes dimensions. Amb aquestes peces es podien fabricar eines decisives per al creixement econòmic: arades amb rella, ferradures per als animals de tir, aixades, destrals i serres per tallar fusta, claus per a la construcció, agulles per a la confecció, eixos per als molins. L’alta qualitat de l’acer obtingut per les fargues els va permetre créixer en nombre i en volum (Joan Rebagliato parla d’unes 80, situades bàsicament als Pirineus). I, també, exportar part de la seva producció al sud de França, a la Itàlia catalana i a les Amèriques.\nA les fargues (com als masos) sovint els fargaires eren uns arrendataris que no eren els propietaris de la fàbrica. Els fargaires pertanyien a una mateixa família, o tenien l’origen en un mateix veïnat, i aprenien la tècnica dins del seu entorn més proper. En una farga hi podien treballar 100 persones (inclosos miners, carboners i transportistes o traginers). Als primers temps, els propietaris podien ésser senyors feudals o grans eclesiàstics. Després, burgesos rics de ciutat. Però també hi havia fargaires que eren propietaris de la seva indústria.\nLLEGIR MÉS A: http://www.leconomic.cat/neco/article/4-economia/18-economia/336576-800-anys-de-fargues.html\n← Les possibilitats econòmiques d’una Catalunya independent\tPrimeres empreses col·lectives →


Molenbeek, el que no volem a casa nostra. | SOMCAT\nMolenbeek, el que no volem a casa nostra.\nPosted at 15:31h in Internacional\tby\tinfo@zenzink.com 0 Comentaris\nUna periodista es passeja i fa preguntes al barri de Molenbeek a Brussel·les…. Fins que l’expulsen.\nEscenes molt semblants ja les podem veure a casa nostra si bé no en l’extensió que es pot percebre al reportatge….de moment.\nVeieu-lo i després pregunteu-vos, és això el que volem per al futur de Catalunya?, si la resposta és NO, teniu un lloc amb nosaltres.\nContra la islamització, contra la dissolució del poble català engolit per un tsunami immigratori.\nPer la terra, pels nostres, …. Pel país.\nPer una política social que protegeixi als catalans enfront de la rapinya liberal i mundialitzadora.\nPerquè Catalunya és la nació dels catalans!!!


'The Guardian' adverteix Rajoy que no apliqui el 155 perquè és "d'alt risc"\nThe Guardian, un dels diaris anglesos més influents, ha publicat un editorial en què critica la negativa de Rajoy a negociar i l'adverteix que no apliqui l'article 155 per "l'alt risc" que implicaria suspendre l'autonomia. L'editorial es titula "La visió del 'Guardian' sobre la independència catalana: temps per parlar" i carrega contra Mariano Rajoy pel seu rebuig a dialogar.\nEl diari britànic adverteix Rajoy que "boxejar amb el líder català tancat al racó del ring és una estratègia d'alt risc" i li critica que no hagi estat capaç de disculpar-se per les agressions policials de l'1-O. També mostra el rebuig que la policia espanyola hagi renunciat a ser un cos neutral i s'hagi alineat públicament amb els manifestants unionistes.\nPer a The Guardian, la solució a la crisi no passaria per la independència, sinó per una flexibilització de les relacions entre Catalunya i Espanya, amb més federalisme i amb el reconeixement de Catalunya com a nació. Però deixa ben clar que l'article 155 ho pot engegar tot en orris, i apunten que ningú no té pla B davant aquesta situació. L'editorial acaba expressant el temor que la situació s'escapi de tot control si Rajoy persisteix en la seva estratègia.


"Les passions de Claude Monet" ELS DOS REMORDIMENTS DE CLAUDE MONET de Michel Bernard a Llegir en cas d'incendi (15.10.20) - laBreu Edicions : laBreu Edicions "Les passions de Claude Monet" ELS DOS REMORDIMENTS DE CLAUDE MONET de Michel Bernard a Llegir en cas d'incendi (15.10.20) - laBreu Edicions\nA ‘Els dos remordiments de Claude Monet’ Michel Bernard fa un retrat íntim del pintor introduint-se en l’esperit de l’època.\nMichel Bernard (Bar-le-Duc, 1958) és escriptor i alt funcionari en excedència. La seva especialitat literària ha estat l’assaig històric relacionat amb figures històriques franceses, de diferents èpoques, en un ampli ventall, en el qual hi podem trobar des del cantant Charles Trenet a Ravel o Joana d’Arc. En aquest llibre ens acosta a Claude Monet (1840-1926), el conegut i singular pintor impressionista francès. La cultura francesa ha estat molt intel·ligent i eficaç a l’hora de promocionar els seus artistes i escriptors i una gran majoria de gent coneix l’obra del pintor, a banda d’experiències com ara la famosa exposició que vam poder veure a Barcelona, en una modalitat que frega més aviat l’espectacularitat que l’amor a la pintura amb això de passejar per dins dels quadres gràcies a les noves tecnologies.\nEls dos remordiments de Claude Monet (LaBreu amb traducció de Ferran Ràfols) està dividit en tres parts que porten el nom de Frédéric, Camille i Claude. Frédéric és Bazille, un bon amic de Monet, també bon pintor i mort de forma prematura en combat, a la guerra franco-prussiana. Camille és Camille Doncieux, la primera dona del pintor, mare dels seus dos fills i que va morir molt jove, amb poc més de trenta anys. Monet en va pintar un trasbalsador retrat en el llit de mort. I la darrera part del llibre, Claude, fa referència al mateix pintor, ja en la seva vellesa, casat per segona vegada i havent assolit el reconeixement desitjat.\nL’autor escriu amb llibertat i grapa, no estem davant d’una biografia convencional i els detalls o les diferents interpretacions d’alguns fets s’han de buscar en altres textos. Bernard intenta introduir-se en l’esperit de l’època, en la personalitat del pintor, en la seva relació amb els paisatges, descrits de forma magistral en molts moments. Pel llibre, força coral, desfilen molts altres personatges que formen part de l’entorn professional i familiar de Monet; a banda de Bazille hi trobem pintors com Renoir, Sisley o Manet. Però també d’altres de més diversos, com ara el seu mecenes Hoschedé, després arruïnat i amb la dona del qual s’acabaria casant. Alice Hoschedé, qui va compartir més de quaranta anys amb el pintor, potser mereixia més atenció literària, tot i que aquesta és una apreciació subjectiva.\nLa mitificació de Camille com a gran amor del pintor pot resultar molt literària però poc realista, considerant la llarga vida de Monet i alguns testimonis familiars. Alice tenia sis fills quan es va casar amb Monet, una filla d’ella, Blanche, es va casar amb Jacques, fill de Monet, mort també de forma prematura. Blanche va ser una pintora interessant, valorada pel pintor, però l’època no era propicia al desenvolupament de les dones, en determinats sectors professionals i artístics. Al llibre hi trobem galeristes, com Ruel, o polítics com Clemenceau, bon amic del pintor.\nHi ha molts temes en aquest text: la natura, l’amistat, l’amor, els límits de l’art o el pes de la història, en aquest cas la història de França, amb l’exacerbat patriotisme francès amb el qual, en general, els escriptors d’aquell país són tan poc crítics. Monet, mirat en perspectiva, va ser un home amb sort, malgrat els seus alts i baixos artístics i econòmics. Va tenir èxit, tot i que no de seguida, una família que li donava suport, llibertat, dones i amics fidels, i la possibilitat de viure en contacte amb la natura, vora paisatges admirables pels quals veiem passar les estacions de l’any com si contempléssim, també, una sèrie de pintures evocadores.\nEl pas del temps és, així mateix, un dels grans temes del llibre. Alguns fragments poden resultar una mica lents, reiteratius, però el conjunt compensa la lectura. El llibre va acompanyat de làmines amb reproduccions de quatre quadres del pintor, molt rellevants en el text. Avui resulta relativament senzill accedir a la resta de la seva obra i saber més coses sobre la seva vida, una vida que abasta des de mitjans dels segle XIX fins a la primera meitat del segle XX.\nJúlia Costa, Llegir en cas d’incendi (15.10.20)\nCategoria: Blogs, Col·leccions, La intrusa, Premsa, Rotatori | Etiquetes: els dos remordiments de claude monet, ferran ràfols, la intrusa, labreu, labreu edicions, literatura francesa, llegir en cas d'incendi, llibrejar, llibres, Michel Bernard, ressenya


Amposta prepara un Nadal amb activitats digitals i solidàries | Ajuntament d'Amposta\nInici NotÃcies Amposta prepara un Nadal amb activitats digitals i solidàries\nAmposta prepara un Nadal amb activitats digitals i solidÃ ries\nMentre es treballa per fer la cavalcada del Pare Noel i la cavalcada de Reis, tambÃ© s’han programat diferents activitats online, algunes de les quals solidÃ ries\nLes activitats telemàtiques, principalment a través de les xarxes socials i per a fer des de casa, tindran un pes important en la celebració del Nadal a Amposta. Tot i que les regidories de Festes, Cultura i Comerç treballen a dia d’avui per poder fer una cavalcada del Pare Noel i una altra dels Reis Mags presencials que passin per tots els barris de la ciutat perquè la gent la pugui veure a la vora de casa, l’Ajuntament també ha reconvertit part d’aquestes activitats a format digital perquè es pugui gaudir des de casa. Així, per exemple, el missatge del Pare Noel, el del Patge Reial o el dels Reis Mags es difondrà per xarxes socials. També seran virtuals les activitats programades des de la Biblioteca Sebastià J. Arbó, com un taller de manualitats de Nadal en família i el laboratori d’idees sobre el Nadal, i les organitzades per l’àrea d’Esports, com els reptes solidaris de Nadal i la Cursa Sant Silvestre. També hi haurà diferents concurs a través de les xarxes socials.\nQuant a les activitats organitzades per la regidoria d’Esports, aquest dimecres 9 de desembre ja han començat les inscripcions. N’hi ha una prevista per al 24 de desembre, els reptes solidaris en benefici del projecte Emma, i un altre per al dia 31, la Cursa de Sant Silvestre. Quant al repte solidari, hi ha tres modalitats: planxa (per temps), flexions (màximes durant 1 minuts) i burpees (màxims durant 2 minuts). S’hauran de realitzar el dia 24, entre les 9 del matí i les 17 de la tarda, enregistrar un vídeo i enviar-lo a esports@amposta.cat. El o la participant que faci més repeticions o millor temps, tindrà un premi. La inscripció a un repte seran dos euros i als tres reptes 5 euros. Tota la recaptació anirà al Projecte Emma i tots i totes les participants rebran una polsera solidària Emma. Quant a la cursa Sant Silvestre, que serà el dia 31 de desembre com es tradició, cada participant podrà realitzar el recorregut que vulgui i la distància mínima de 3 km. El preu d’inscripció és un euro per quilòmetre amb un mínim de tres euros i tota la recaptació es destinarà a Creu Roja. En aquest cas, hi haurà concurs de disfresses. Per a participar, caldrà penjar la foto el dia 31 de disfressat amb el gorret i penjar-la a l’Instagram amb l’etiqueta #santsilvestreAmposta20. El guanyador o guanyadora rebrà com a premi un pernil. Tots i totes les inscrites rebran un gorret. Les inscripcions d’aquestes dues activitats es poden fer a la Piscina Municipal d’Amposta, de 9 a 13 i de 16 a 20, des del 9 de desembre i fins el dia abans de l’activitat.\nQuant a les activitats presencials, hi ha programat la representació de l’obra de teatre Lapònia, diumenge 13, a les 18.00 h. a l’auditori de la Unió Filharmònica. Part de la taquilla es destinarà a la Marató de TV3. També hi ha una exposició de joguines (Col·leccionar passions: Biel Pubill i l’univers del joc i els joguets populars) al Museu Terres de l’Ebre, on hi ha una activitat per buscar diferents joguines amagades a l’exposició. I el 12 de desembre s’instal·larà una bústia reial a la plaça de l’Ajuntament perquè totes els xiquetes i xiquets dipositin les seves cartes a Ses Majestats.


I per Postres... Blog de Postres: de novembre 2014\nAquesta setmana ha estat farcida d'esdeveniments, el dijous vaig ser entrevistada a l'espai "Nits de Ràdio" a Onda Cero i durant el cap de setmana s'ha celebrat la 3ª edició de la fira de la rebosteria creativa BCN&CAKE a Barcelona, com ja va sent habitual des de la primera edició, ha estat un èxit de públic però el que és més important és que m'ha donat la sensació que aquest món s'està consolidant i professionalitzat molt; cada cop hi ha més empreses que es dediquen exclusivament a la rebosteria creativa i que estant agafant molta rellevància empresarial, també estant destacant grans professionals que ofereixen els seus coneixements i cada cop tenen més demandes... En fi, bones perspectives per al món dolç!\nAquí us poso l'àudio de l'entrevista que podeu trobar des del minut 38:00\nI aquí us deixo un recull de fotos del que ha estat el meu pas per la fira, on també he retrobat moltes cares conegudes i n'he posat de noves.\nNo hi faltaven els cupcakes, les galetes decorades...\n...els donuts i cronuts, els potets de iogurts i flams amb sabors, el modelatge de flors...\nTambé hi havia l'exposició de premis de flors moderades...\nEls premis als pastissos infantils...\nEls premis a les taules dolçes...\nEls premis als pastissos en 3D...\n...i més pastissos amb fondant, impressionants!!!\nA part de totes les creacions exposades i havia les demostracions dels grans experts en cada disciplina, tallers de diferents tècniques i ingredients, l'espai de blogs i xarxes socials.... i com no, moltes de les botigues on-line amb els seus stands per oferir-nos els seus productes i novetats.\nBé, una gran fira per tornar a disfrutar-la l'any que ve!!!\nJa veieu que aquesta setmana no he parat, he d'agrair al Ferran que em facilités poder participar en el programa 'Nits de Ràdio' i també al Carles i el Marc, conductors del programa, que han fet que l'entrevista fos molt amena i sortís com si jo ho hagués fet tota la vida, jajaja. Gràcies a tots tres!!!\nLa BCN&CAKE també ha estat una gran ocasió per endinsar-me més en aquest món!\nBona Fira i Bones Postres!\nPublicado por Montse en 16:37 Cap comentari:\nMireu qué fines i elegants són aquestes galetes, ningú diria que són de carabassa...\nQuan les vaig veure, en el blog de Kanela y Limón, vaig quedar tan sorpresa que em vaig posar a fer-les d'immediat. Els ingredients ja els tenia i només era qüestió de comprovar que la carabassa es pot posar en qualsevol recepta de pastisseria.\nAnem per la recepta i ja veureu com és ben senzill aconseguir aquestes preciositats!\n80 gr de sucre glas\n60 gr de purè de carabassa\n1/2 culleradeta d'espècies de pa de gingebre (Aquí teniu els ingredients de la barreja)\nPreescalfar el forn a 160ºC.\nTamisar la farina, la maizena, el sucre glas, les espècies i el llevat. Reservar.\nBatre la mantega amb el sucre fins que blanquegi. Afegir el purè de carabassa i tot seguit la mescla de farina fins obtenir una massa homogènia.\nPosar la massa en un màniga pastissera amb broquet d'estrella i formar les flors sobre la safata de forn coberta amb paper sulfuritzat. Per fer les flors només heu de posar la màniga perpendicular a la safata i girar cap a l'esquerra o la dreta fins tenir la forma de flor.\nFornejar durant 15 minuts i deixar refredar sobre una reixeta abans de servir.\nAquestes galetes aguanten perfectament dins un recipient hermètic, cal dir que en vaig deixar assecar unes quantes fora del recipient i un cop seques, també són molt bones.\nJa veieu que la cabarassa és un ingredient molt versàtil, es pot utilitzar en la recepta que menys us podríeu imaginar i el resultat sempre és magnífic!\nNo teniu ganes de provar-les???\nPublicado por Montse en 18:26 Cap comentari:\nEtiquetas: carabassa, espècies, galetes\nEstava impacient per estrenar aquestes mini-cocottes i vaig trovar una recepta ideal dins de la temàtica del mes, la carabassa, és una mica semblant a la de la setmana passada però com que el gust final és molt diferent, he decidit publicar-la... bé, i per què he pogut utilitzar aquestes preciositats de mini-cocottes.\nL'efecte, quan les he dut a taula, ha estat el més desitjat per qualsevol pastissera, un "oooooohhhhhh" molt llarg i carregat de satisfacció!\nL'he tret d'un blog de cuina i estilisme que es diu offbeat + inspired i he adaptat la recepta una mica segons els meus gustos.\nSi no teniu mini-cocottes podeu utilitzar qualsevol altre tipus de motllo ceràmic o de metall, també podeu adaptar la recepta a un sol motllo gran.\nIngredients per a 6 mini-cocottes:\nFeu una recepta de massa cruixent, també la podeu trovar a la secció dels "bàsics"\n430 gr de purè de carabassa\n1/4 culleradeta de nou moscada\nFeu primer la massa cruixent, estireu-la molt fina, talleu-la en cercles prou grans per omplir l'interior de les mini-cocottes fins arribar a l'extrem del recipient, pressioneu amb una forquilla per segellar la massa i donar l'acabat decoratiu.\nPreescalfar el forn a 175ºC\nPer fer el farciment posar en el bol de la batedora el purè de carabassa, els ous, el sucre i la nata i batre fins que obtenir una mescla homogènia. Baixa la velocitat i afegir-hi les espècies i la sal i barrejar fins que estigui tot incorporat.\nPosar la mescla en les cocottes i fornejar durant uns 45-50 minuts.\nDeixar refredar completament abans de servir.\nPer decorar hi he posat una cullerada de nata amb vainilla que podeu fer amb els següents ingredients:\n1 tassa de nata per muntar\n2 cullerades de sucre glas ( si us agrada més dolça afegiu-ne més)\n1 culleradeta de pasta de vainilla bourbon\nPoseu la nata en el bol de la batedora i a mig muntar afegiu el sucre i la vainilla, acabeu de muntar.\nPer degustar feu una cullerada de dalt a baix agafant una mica de nata i una bona cullerada de carabassa, veureu que bo!\nEncara que si no sou amants de la nata també està igualment deliciós!\nEspero que no tardeu a fer aquesta recepta, és molt senzilla i sorprendreu als vostres convidats.\nPublicado por Montse en 19:01 Cap comentari:\nEtiquetas: carabassa, cocotte\nSi hagués de fer receptes amb totes les carabasses que el pare té a l'hort no acabaria en tot l'any, per tant seguiré aprofitant aquest excel·lent ingredient vegetal per menjar-lo de maneres diferents.\nAvui serà en forma de tartaletes, dolces en la seva base i especiades en el seu farciment. Han servit per acabar un sopar informal amb amics i els elogis que s'han endut em porten a seguir proposant-vos receptes amb carabassa. \nLa recepta l'he tret, un cop més, del magnífic blog Kanela y Limón, m'encanta com cuina i fotografia els resultats aquesta noia!!!\nA part de les tartaletes individuals he volgut fer un pastís més gran per experimentar amb les coccions i l'efecte final i la practicitat un cop a taula.\nHe pogut comprovar que si optes pel pastís gran la gent repeteix i repeteix fins a no poder més, en canvi si poses una porció individual quan s'acaba ... no n'hi ha més! jajajaja. Així que fer un pastís gran resulta molt agraït, i això m'agrada!!!\nBé, anem amb la recepta. Amb aquestes quantitats a mi m'han sortit 1 pastís i 5 tartaletes.\n350 gr de purè de carabassa (tallar la carabassa a troços i posar-la al forn a 200ºC durant 30 minuts, enretirar la polpa, afegir una mica de sal i aixafar-la amb una forquilla fins obtenir el purè)\n1/2 culleradeta d'espècies de pa de gingebre*\nPrimer farem la massa: posar els ingredients amb l'ordre descrit en el bol de la batedora i barrejar-los fins que es mesclin bé. Els treiem del bol i sobre la taula de treball els unim amb les mans fins obtenir una bola (no s'ha d'amassar). Envoliquem amb paper film i deixem reposar la massa a la nevera durant 30 minuts.\nPreparar el farcit col·locant tots els ingredients en el bol de la batedora, els batem fins aconseguir una mescla homogènia i reservem fins el moment de farcir les tartaletes.\nEstirem la massa fins que tingui un gruix d'uns 5 mm. i la posem als motllos. Farcim amb la barreja de carabassa que havíem reservat i enfornem durant uns 20 minuts les tartaletes petites i uns 25-30 minuts el pastís gran.\nSi us ha sobrat massa, podeu fer unes petites formes per decorar el voltant del pastís; només haureu de posar-les al forn un cop comenci a cuallar el farciment per les vores del pastís.\n* Per fer la barreja d'especies de pa de gingebre he utilitzat aquestes quantitats:\n15 gr de canyella en pols\n4 gr de gingebre en pols\nl'interior de 5 llavors de cardamom ben triturades amb el morter\n2 gr de clau en pols\n2 gr de nou moscada en pols\n2 gr de pebre negre\n5 gr d'anis estrellat en pols\nAmb aquestes mesures en teniu per unes quantes receptes, guardeu la barreja en un pot hermètic.\nBé, espero que us animeu a fer receptes amb carabassa, us sorprendrà la seva versatilitat i obtindreu elogis, fins i tot dels mès escèptics.\nPublicado por Montse en 20:54 Cap comentari:\nEtiquetas: carabassa, massa cruixent, pastís, tartaleta\nPublicado por Montse en 21:17 Cap comentari:


72 deixebles | ERMITA de SANTA RITA\nPublicat el 3 de juliol de 2016 per ermita\nL’evangelista ens relata que el Senyor escull setanta-dos deixebles i els envia perquè s’avancin de dos en dos cap a cada poble. La seva missió és anunciar el Regne de Déu. Contemplem com el Senyor es fa servir d’altres persones, l’anunci del Regne de Déu no només depèn d’Ell sinó que confia en uns col·laboradors que l’ajuden. L’Església en aquest text sempre hi ha vist un anunci vocacional. I també una invitació a l’oració perquè Déu enviï moltes persones que vulguin anunciar el seu Regne des del ministeri ordenat, la vida consagrada i el compromís actiu dels laics.\nAra bé, l’anunci del Regne de Déu no només comporta alegria i felicitat per a qui el rep. També hi és present la dificultat. Jesús adverteix a aquests setenta-dos deixebles que els envia com anyells enmig dels llops. També és un avís per a tots nosaltres. Molt sovint ens desanimem davant les dificultats de l’anunci del Regne i moltes vegades enyorem temps millors en els quals l’anunci del Regne era més fàcil aparentment. Però l’advertència de Jesús ens fa adonar que aquestes dificultats ja existien en la seva proclamació del Regne, tal com també va ser present en els primers temps de l’Església.