Svi putevi vode u Kremlj – BiGportal.ba\nSvi putevi vode u Kremlj\nGEOPOLITIKA BLISKOG ISTOKA 2.\nRealizacija plana Velikog Izraela započinje kasnije nego što je predviđao Inon, sa američkim projektom „Novog Bliskog istoka“. Plan dobija novi zamah s Arapskim prolećem. Međutim, „demokratska opozicija“ u Siriji – finansirana iz Izraela, Saudijske Arabije i Katara – suočava se s neočekivanim i herojskim otporom sirijskog naroda\nTokom 2013. godine Rusija je, diplomatskim i vojnim sredstvima, sprečila planiranu vazdušnu kampanju SAD protiv Sirije. Naredne, 2014. godine Amerika odgovara pučem protiv legitimnog ukrajinskog predsednika Janukoviča – signal za krvoproliće u Kijevu daje zamenica državnog sekretara Viktorija Nuland, po svoj prilici, nešto ranije no što je bilo planirano. Ali pravi kamen spoticanja nije Ukrajina, gde Moskva odgovara na „asimetričan način“, pripajanjem Krima i podrškom ustanku u Donbasu, nego Sirija. Uslediće ruska neposredna intervencija na poziv vlade u Damasku, potez koji će se pokazati kao ključan za „razbijanje unipolarne hegemonije i rađanje multipolarnog svetskog poretka“. U pozadini ovog poteza Moskve, kako će se ubrzo pokazati, stoje Teheran i Peking. Ovaj potez je ponovo iznenadio Zapad, uprkos tome što „Rusija decenijama neprestano jača svoj regionalni uticaj kroz dva jaka strateška partnerstva – sa Sirijom i Iranom. Onaj sa Iranom je relativno nov i uglavnom seže iz ranih 2000-ih, ali je odnos sa Sirijom počeo još u ranim 70-im i jedini je od prijateljstava iz sovjetske ere koji je ostao netaknut“ (E. Koribko).\nRealizacija Plana Inona ponovo je zaustavljena – ovog puta trajno. „Porođajni bolovi“ o kojima je govorila Kondoliza Rajs u međuvremenu su čitav Bliski istok potopili u krvavi haos. Ishod je neočekivan po stratege u Beloj kući. Neočekivan je i po američke saveznike u regionu, u prvom redu po Izrael, Tursku i Saudijsku Arabiju. Ove dve poslednje zemlje se danas nalaze na rubu opasne destabilizacije: Turska pod pretnjom građanskog rata, dok iscrpljujući rat u Jemenu produbljuje podele u Saudijskoj Arabiji i podstiče protivnike vehabijskog režima koji pripremaju njegovu smenu.\nI budućnost Izraela je u novim okolnostima stavljena pod znak pitanja.\nOKRETANjE RUSIJI Predsednik Erdogan se distancira od svojih zapadnih saveznika, u prvom redu od SAD, i traži načine za otopljavanje odnosa s Moskvom. Rezultat toga je i zbližavanje sa Teheranom i potpisivanje ugovora o gasovodu „Južni tok“. Erdogan posećuje Iran i sreće se sa predsednikom Rohanijem i ajatolahom Hamneijem. „Naša drevna geografija prolazi kroz teško, bolno i nestabilno razdoblje, u kome se mape iznova redizajniraju“, izjaviće nedugo potom. „Kao i u prošlom, moto ovog stoleća je ’podeli pa vladaj’… Cilj ove strategije je podeliti Irak i Siriju po etničkim i sektaškim linijama na jugu Turske“, a tu strategiju, tvrdi Erdogan, „sprovode globalistički i kolonijalni krugovi“.\nPremijer Netanijahu se tokom ove godine četiri puta susreo sa ruskim predsednikom Putinom, tražeći od Moskve garancije za bezbednost Izraela. U isto vreme, Izrael igra i na kartu zatezanja odnosa Vašingtona sa Iranom. Konačno, i saudijski kralj Salman el Saud posećuje Rusiju, tražeći od Moskve da Arabiju opskrbljuje ruskim naoružanjem, uključujući i sistem S-400. Saudijskom režimu i Vašingtonu ne ide naruku ni to što Kina, kao najveći uvoznik nafte u svetu, insistira na plaćanju u juanima, a ne u dolarima kao do sada, što znači bliski završetak epohe petrodolara. Sve ovo jasno govori o gubitku američkog uticaja na Bliskom istoku.\nKomentator agencije Blumberg nazvao je predsednika Putina „novim gazdom Bliskog istoka“, dodajući kako lideri svih zemalja ovog regiona u poslednje vreme „utabavaju stazu koja vodi ka Kremlju“.\nNovi Bliski istok nije američki „Intervencija Rusije u Siriji sasvim je poremetila američki plan stvaranja ’Novog Bliskog istoka’, najavljenog tokom neuspelog izraelskog rata 2006. u Libanu… Takozvana ’Koalicija pravednika’ (Rusija–Sirija–Irak–Iran) potpuno je poremetila poredak koji su SAD prethodno nametnule Bliskom istoku, i ne očekuje se da će ostati mnogo od strateške arhitekture koju je Vašington stvorio tokom protekle dve i po decenije“ (E. Koribko).\nKako primećuje Siniša Ljepojević u svom tekstu Kraj američke hegemonije na Bliskom istoku: „Sirijski rat se bliži kraju a sa njime se završava i – iz Vašingtona generisana – višegodišnja kriza celog Bliskog istoka. Šta god da su bile namere Amerike u iniciranju destabilizacije i ratova u tom delu sveta, ishod je – to je sasvim jasno – američki i poraz vašingtonskih saveznika i gubitak dominacije Amerike na Bliskom istoku. Posle četrnaest godina američko-zapadnih ratova dominantnu ulogu na Bliskom istoku sada imaju Rusija, Iran i Kina. To su tektonske promene, koje će definisati sudbinu ne samo Bliskog istoka nego i međunarodnih odnosa u Evropi, Aziji i delu Afrike.“\nU konačnom ishodu: „Početkom 21. veka, kada je Amerika krenula u ratne avanture i razaranje Bliskog istoka, govorilo se kako u stvari Vašington želi da stvori ’Novi Bliski istok’. I, zaista, stvoren je ’Novi Bliski istok’ ali on nije američki.“\nAmeričke ratne avanture nisu dovele do podele Sirije ili Iraka, pa ni do smene vlasti u Damasku, ali su promenile ili oslabile geopolitički položaj niza država, američkih saveznika. Promenile su, i to suštinski, i poziciju SAD.\nU novim okolnostima najmanje je izvesna budućnost Izraela. U tekstu Neizvesna budućnost Izraela (koji je napisan još 2013) Srđa Trifković konstatuje: „Zabrinjava činjenica da nije na pomolu nova sveobuhvatna strategija opstanka unutar izraelskog političkog establišmenta.“\nNovi rat na Bliskom istoku? Izrael je na diplomatskom planu sve više izolovan, i to ne samo među arapskim i muslimanskim susedima nego i na Zapadu. Egipat ili Turska, to je sad sasvim izvesno, ne predstavljaju Izraelu odane saveznike. Sirija se nalazi u stanju stalne konfrontacije ili neobjavljenog rata sa jevrejskom državom (sukobi na Golanskoj visoravni, povremene razmene vatre između izraelskih i sirijskih snaga, kao i izraelska podrška naoružanim grupama takozvane sirijske opozicije i snagama Islamske države), što izraelske granice u perspektivi čini krajnje nesigurnim. Evropska unija i njene liberalne elite dele ideološku odbojnost prema izraelskoj državi, koja počiva na etničkom principu i nije sekularna već teokratska.\nČak ni podrška koju je Izrael tradicionalno uživao u SAD više nije neupitna. Administracija predsednika Obame je načinila prve korake u distanciranju od Izraela, da bi ga Tramp ponovo bezrezervno podržao, što je belodano i pokazao u svom antiiranskom istupu. Može li se Amerika, pogotovu posle neuspeha u Siriji, upustiti u novu ratnu avanturu, ovog puta s neuporedivo snažnijim protivnikom – Iranom? Pitanje ima samo retorički značaj, odgovor na njega je nedvosmisleno negativan. Sjedinjene Države se nisu neposredno angažovale ni u Siriji, a sve je izvesnije da to neće učiniti ni protiv Severne Koreje. Iran je danas najznačajnija sila u ovom delu sveta, a njegova orijentacija je striktno antiizraelska, na šta Teheran obavezuju ideološki, geopolitički i, nadasve, verski razlozi.\nSveobuhvatni sporazum Slabljenje izraelskih pozicija snažno ubrzavaju i demografski faktori. Na Zapadnoj obali i u oblasti Gaze prirodni priraštaj je neuporedivo veći nego u Izraelu, tako da će procenat jevrejskog stanovništva, u bliskoj budućnosti, ili je to već sada tako, biti sveden na oko 40 procenata. Osim toga, „Palestinci ne odustaju od ’prava na povratak’ potomaka oko 700.000 prognanika iz 1948, a procenjuje se da njih sada ima preko četiri miliona. Preko 90 odsto Palestinaca kategorički odbacuje ideju o novčanoj nadoknadi izbeglicama i njihovim potomcima, u zamenu za odricanje od ’prava na povratak’. Primena tog principa bi – naravno – označila kraj jevrejske većine u Izraelu, što nijedna vlast u Jerusalimu neće moći da prihvati“.\nUnutar samog Izraela polako, a zapravo sve brže i brže, otkucava „demografska bomba“ (B. Netanijahu), pošto arapska manjina već značajno premašuje udeo od 20 odsto stanovništva – sa neminovnom tendencijom daljeg rasta. „Muslimani čine većinu u južnoj Galileji, a u pustinjskoj regiji Negev imaju jednu od najviših stopa prirodnog priraštaja na svetu.“\nČinjenica da Izrael poseduje nuklearno oružje ne menja u bitnom odnos snaga u jevrejsko-arapskom sporu zbog fizički ograničenog prostora, koji upotrebu ili pretnju upotrebom nuklearnim naoružanjem čini potpuno besmislenom.\nDa li je u takvim okolnostima moguć kompromis koji bi pružio garancije za opstanak Izraela i, s druge strane, prihvatio realnost postojanja palestinske države?\nMože li se Izrael odreći Istočnog Jerusalima, Zida plača i Brega Hrama, ili muslimani prepustiti „nevernicima“ džamiju Al Aksa? I za jedne i za druge, tu nije u pitanju puka teritorija nego mesta koja imaju religijski, mistički i, nesumnjivo, eshatološki značaj.\nSpor između Izraela i muslimana i nije toliko etnički koliko verski. Upravo to mu daje nepomirljiv karakter, koji s obe strane raspiruje isključivost i fanatizam.\nNije li, najzad, nastupilo vreme sveobuhvatnog sporazuma dva, u mnogo čemu različita, pa i nepomirljiva sveta, čak i po cenu obostrano bolnih kompromisa? „Imajući u vidu približnu izjednačenost uslovno rečeno pomirljivih i tvrdih snaga u izraelskom političkom telu, takav scenario naprosto nije zamisliv. Čak i mnogi izraelski golubovi ne prihvataju odricanje od starog dela Jerusalima sa Zidom plača“ (S. Trifković). Slično važi i za islamski svet, za koga su kompromisi samo privremena i taktička rešenja (zvana „hidna“ ili primirje). Alternativa tome je ispunjenje najcrnjih apokaliptičkih scenarija koji bi Bliski istok iz zone trajne nestabilnosti pretvorili u ratište bitke „kraja sveta“.


Bosanski “Euro asphalt” preuzeo na sebe svu štetu koja je nastala rušenjem mosta kod Rožaja\n11444 pregleda\t5 komentar(a)\nRadovi na mostu Veliki Ibarac, na zaobilaznici koja se gradi oko Rožaja, nastavljeni su i radovi teku planiranom dinamikom.\nTo je “Vijestima” saopšteno iz sarajevske firme “Vektra integra”, koja je podizvođač na ovom projektu, i zadužena je za izgradnju dva mosta.\nOni su se javili nakon što je prije toga više sagovornika saopštilo da most, koji je urušen krajem decembra prošle godine, još stoji u stanju kakav je bio nakon tog teškog građevinskog incidenta, kada su povrijeđene tri radnika.\n”Mi smo u aprilu ove godine od tužilaštva dobili dozvolu da nastavimo radove. Postavljena je nova skela i konstrukcija, i dobar dio izbetoniran. Ostala su još dva segmenta, ili još jedna trećina radova na tom mostu”, kazao je nadzorni inženjer “Vektre integra” Arnes Hasović.\nOn je dodao da za završetak oba mosta treba još četiri do pet mjeseci efektivnog rada, ali s obzirom na to da je građevinska sezona na sjeveru pri kraju, nije mogao da precizira kada će mostovi biti završeni.\n”Vektra Integra” iz Sarajeva, njen direktor Jasmina Trampu (37) i rukovodilac radova Anes Grahić (29) iz Sarajeva, nalaze se među onima koji se sumnjiče da su krivi za rušenje mosta.\nIz sjedišta kompanije iz Sarajeva pojašnjeno je da je glavni izvođač radova, bosanski “Euro asphalt” preuzeo na sebe svu štetu koja je nastala, i za koju tvrde da nije bila tako velika.\n”Šteta je bila oko trideset hiljada eura”, tvrde iz te firme.\nCrnogorske institucije koje su radile na procjeni štete, još nisu saopštile kolika je ukupna šteta nastala urušavanjem mosta.\nIz sarajevske firme je saopšteno i da su nadoknadili štetu trojici radnika koji su bili povrijeđeni, od po dvadeset odnosno trideset hiljada eura.\n”I svi radnici su nastavili da rade iste poslove koje su radili i prije povređivanja”, kazali su iz podizvođačke firme “Vektra integra”.\nMost Veliki Ibarac, čija je izgradnja bila pri kraju, dužine 160 metara, srušio se 24. decembra prošle godine. Tom prilikom teške tjelesne povrede zadobila su trojica radnika.\nU trenutku rušenja na mostu su bila četvorica radnika, dok se peti nalazio u blizini kod pumpe za beton.\n”I prilikom izlivanja betona došlo je do popuštanja konstrukcije, odnosno skele i radnici koji su bili na mostu, njih dvojica - pali su zajedno sa konstrukcijom i povrijedili se. Radnika koji je bio na pumpi, vjerovatno je udario jedan dio skela ili oplata. Ovaj četvrti u tom momentu nekako je ostao na ivici dijela koji se rušio, ostao je gore”, rečeno je ranije iz ODT Rožaje.\n”Vijesti” su uzalud pokušavale da dođu do svježih informacija u Upravi za saobraćaj, na čijem čelu je sve do prije nekoliko dana bio kadar DPS-a Savo Parača.\nOsnovno državno tužilaštvo u ovom gradu još u martu ove godine podnijelo je krivične prijave protiv četiri firme koje su radile na izgradnji i sedam odgovornih lica, odnosno direktora i inženjera, a osumnjičeni se terete za krivično djelo - teška djela protiv opšte sigurnosti.\nPrijave su podnijete protiv crnogorske podružnice sarajevske firme Euro-asfalt, njenog vlasnika i direktora Hameda Ramića (60) iz Sarajeva, kao i glavnog i odgovornog inženjera Suada Julardžija iz Zagreba. Prijavama su obuhvaćeni podgorička firma Građevinski nadzor i laboratorijska ispitivanja, njen izvršni direktor Radomir Vuksanović (43) iz Podgorice i glavni i odgovorni inženjer Nebojša Pejović (35) iz Nikšića. Policija tereti i drugog podizvođača firmu AXA company iz Bijelog Polja i njenog direktora Ismaila Brnčevića (57) iz Novog Pazara.\nVeliki IbaracRožajeVektra integraArnes HasovićAnes GrahićJasmina TrampuSavo ParačaEuro-asfalt\n27.11. 13:05 h\t69440\n27.11. 14:25 h\t51136\n27.11. 16:21 h\t37296\n27.11. 15:45 h\t34349


Svijet - datum: 2018-03-13 KINA SE SLOŽILA SA SEULOM I TOKIJOM\nLider Sjeverne Koreje Održati pritisak na Sjevernu Koreju Japan i Južna Koreja su se složili da će nastaviti da vrše maksimalan pritisak na Sjevernu Koreju dok to ne rezultira konkretnom akcijom, rekao je novinarima japanski ministar Taro Kono Krajnji cilj Kim Džong Una je da potpiše mirovni sporazum sa Sjedinjenim Američkim Državama i uspostavi normalne diplomatske odnose, sve do otvaranja američke ambasade u Pjongjangu\napan i Južna Koreja poručile su da na Sjevernu Koreju i dalje treba vršiti maksimalan pritisak, sve dok Pjongjang ne preduzme konkretnu akciju po pitanju nuklearnog naoružanja i raketnog programa, saopštio je juče japanski ministar spoljnih poslova.\n– Japan i Južna Koreja su se složili da će nastaviti da vrše maksimalan pritisak na Sjevernu Koreju dok to ne rezultira konkretnom akcijom – rekao je novinarima japanski ministar Taro Kono.\nOn je to rekao poslije sastanka sa šefom južnokorejske obavještajne službe Suhom Hunom, prenio je Rojters.\nKono je naveo da je Japan spreman da finansira inspekcije Međunarodne agencije za atomsku energiju, ukoliko to bude bilo potrebno.\nBritanska agencija podsjeća da je američki predsjednik Donald Tramp pristao da se sastane sa sjevernokorejskim liderom Kim Džong Unom do kraja maja.\nKina je „na istoj liniji” sa Seulom o Korejskom poluostrvu, izjavio je predsjednik Kine Si Đinping, saopštila je južnokorejska Plava kuća (predsjednička administracija).\nSi je rekao šefu Južnokorejske nacionalne kancelarije za bezbjednost Čungu Eui-jongu da se nada dobrom korejskom samitu i podržao razgovore planirane između Severne Koreje i SAD, dodao je portparol Plave kuće, prenio je Rojters.\nČung se nalazi u posjeti Kini kako bi sa kinskim zvaničnicim razgovarao o nedavnoj posjeti Sjevernoj Koreji i samitu dvaju Koreja planiranom za naredni mjesec.\nOn se vratio u nedjelju iz posjete SAD gdje je predao pismo sa ponudom za dijalog sjevernokorejskog lidera Kim Džong Una sa američkim predsjednikom Donaldom Trampom o nuklearnom programu.\nJedina zvanična vijest o ponudi Sjeverne Koreje za samit s Trampom u zamjenu za moratorijum o raketnim i nuklearnim probama stigla je iz Južne Koreje.\nU međuvremenu, glavni sjevernokorejski novinski list, „Rodong sinmun” – pod upravom vladajuće partije – objavio je svega par paragrafa o posjeti visokih južnokorejskih zvaničnika prošle nedjelje, ne pominjući nikakve planove za samit, a kamoli uslove ili saopštenja o tome da li Kim ozbiljno razmišlja o odustajanju od nuklearnog oružja.\nOdsustvo potvrde iz Pjongjanga izazvalo je skepticizam u pogledu pitanja koliko tačno Seul i Vašington predstavljaju Kimove namjere, prenio je AP.\nS druge strane, lider Sjeverne Koreje Kim Džong Un izrazio je „snažnu želju” da potpiše mirovni sporazum sa Sjedinjenim Američkim Državama i uspostavi diplomatske odnose između dvije zemlje, saopštio je južnokorejski list ”Donga ilbo” pozivajući se na izvore u predsjedničkoj administraciji Južne Koreje.\nIzvor navodi da je Kim Džong Un namjeru da stabilizuje odnose sa SAD izrazio na sastanku sa delegacijom Južne Koreje u Pjongjangu.\n„Krajnji cilj Kim Džong Una je da potpiše mirovni sporazum sa Sjedinjenim Američkim Državama i uspostavi normalne diplomatske odnose, sve do otvaranja američke ambasade u Pjongjangu”, rekao je on.\nVašington je do sada odbijao čak i da razmatra takvu mogućnost, s obzirom na to da su Sjedinjene Američke Države vezane savezničkim obavezama sa Republikom Korejom, prema čijim zakonima Sjeverna Koreja čak nije ni država, već zabranjena „antidržavna organizacija”.\nZa vrijeme administracije Bila Klintona Amerikanci su vodili pregovore sa Pjongjangom o uspostavljanju diplomatskih odnosa. Tada je razmatrana mogućnost otvaranja američke ambasade u Pjongjangu u zgradi bivšeg predstavništva Istočne Njemačke, gdje je potom otvorena diplomatska misija Švedske, koja predstavlja američke interese u Sjevernoj Koreji. Međutim, nakon promjene vlasti u Americi i dolaska na vlast Džordža V. Buša ovi planovi su bili osujećeni.


POSLEDNJI SRBIN KOJI JE VIDEO GADAFIJA! Lični kuvar libijskog vođe otkrio: ČUVALI SU GA SRBI! | Najnovije vesti - Srbija danas\n16.12.2018. • 17:33 Srbija Danas/ Politika\nPOSLEDNJI SRBIN KOJI JE VIDEO GADAFIJA! Lični kuvar libijskog vođe otkrio: ČUVALI SU GA SRBI!\nCeo restoran odleteo u vazduh! Gosti živi goreli, užasavajući snimci obišli svet (FOTO/VIDEO)\nFoto: Youtube Printscreen/ LadyNorrah\nOstao je uz Gadafija do 31. jula 2011. godine, kada se s blindiranim automobilom domogao Džerbe i spasonosnog aerodroma. Naime, Mija se nije vratio poslednjim letom koji je za naše građane organizovala Vlada Srbije već je ostao u onom paklu četiri meseca duže!\nMuamer el Gadafi Muamer Gadafi Moamer Gadafi Moamer el Gadafi Libija Miodrag Đorđević Miodrag Mija Đorđević Gadafijev lični kuvar Gadafijev kuvar Tripoli\nSarkozi uzeo od Gadafija 50 miliona evra


- Svesni smo da će digitalizacija poslovnih procesa, proizvoda i usluga biti glavni preduslov uspeha u narednim godinama, zbog čega je integrisanje elektronskih kanala u svakodnevnu interakciju sa klijentima važan deo strategije poslovanja Banke Intesa. Najnovijim proširenjem digitalne ponude želimo da odgovorimo na zahteve i potrebe naših klijenata koji žele još veću dostupnost proizvoda, visoku efikasnost usluge i personalizovano korisničko iskustvo - izjavio je Darko Popović, član Izvršnog odbora i direktor Divizije za poslovanje sa fizičkim licima i malim biznisom Banke Intesa.\nUnapređujući svoju digitalnu ponudu, Banka Intesa je pre godinu dana građanima pružila mogućnost podnošenja zahteva za gotovinske kredite putem Intesa On-line aplikacije. Danas keš krediti za koje su klijenti aplicirali putem On-line servisa čine oko 14 odsto ukupnog iznosa svih odobrenih gotovinskih kredita Banke Intesa.


Prva srpska opera "Miloš Obilić", polemika između autora i kritičarar,na muzičke i patriotske teme\nMILOŠ OBILIĆ TEMA IZ VOJNIČKOG ŽIVOTA\nMirka Pavlović Prikazana u Novom Sadu, ,,od dičnog društva belocrkvanskog", prva srpska opera "Miloš Obilić", prvo je bila ,,opereta u jednom činu sa glasovirom". Tri godine kasnije, u Temi-švaru, prikazan je ,,drugi čin srpske dramatične opere".Treći put, "Miloš Obilić" pominje se u kritici Roberta Tolingera, Čeha, horovođe Srpskog pevačog društva "Gusle", iz Velike Kikinde. "Irojska" opera nije impresionirala školovanog praškog muzičara, koji piše da je to samo jedna "diletantska studija", a autoru poručuje da ubuduće svoje "irojske opere",,drži u ormanu, dobro zaključane"! Autor, do tada nepoznat, skromno je odgovorio: ,,Što sam mogao, to sam dao. A hrđavih drama bilo je i kod Šekspira, i od Lesinga!"\nMiloš Obilić: - prva srpska opera - bio je naslov kritike koja je u dva nastavka izašla u novosadskom listu Zastava, 1883. godine. U njoj se govori o "izvođenju drugog čina" tog dela, koje je Robert Tolinger, horovođa Srpskog pevačkog društva Gusle u V. Kikindi, po nalogu lista išao u Temišvar da čuje.\nKritika je bila porazna. Iz obzira prema kompozitoru, on mu ne spominje ime. Ne spominje ni ime klaviriste koji je ovom prilikom uzeo na sebe da izvede instrumentalne partije ove tvorevine. Jedino što saznajemo jeste da je "druga radnja", tj. drugi čin ove "irojske", tj herojske opere bio ostvaren u okviru Srpskog pevačkog društva iz Bele Crkve, čiji je predsednik tada bio Sima Mičin.\nČeh Robert Tolinger, daroviti kompozitor, izuzteni čelista, dobar klavirista, odličan horovođa i pedagog, radio je na srpskim prostorima od 1880. u Kikindi, na Cetinju i u Šapcu, gde je 1911. i umro. On je kompozitor prve kantate u srpskoj muzici - "Kosovka", komponovane povodom 500 godina Kosova. Bio je i jedan od pokretača i glavni pisac članaka u prvom srpskom muzičkom časopisu G u d a l o (1886/7). Pisao je i pod pseudonimom "Mladen"\nKritičar Tolinger je, inače došao kod nas iz Češke, 1979. godine. Vaspitavan je na visokim tradicijama praške škole i razvijao se u vreme kada je nacionalna češka muzika na polju opere već dala neka od svojih vrhunskih ostvarenja. Sam - vrstan stručnjak: izvanredan čelista, dobar klavirista, odličan horovođa i daroviti kompozitor, uz to sa izuzetno visokim merilima profesionalnog poštenja, jedva dvadeset trogodišnji Tolinger, razume se, još nije bio u stanju da sagleda šta je zapravo značio jedan ovakav pokušaj u vremenu, sredini i uslovima u kojem je nastao, na polju oblika koji većina izvođača nije nikada imala prilike ni da vidi.\nSima Mičin otpisuje Tolingeru, kako on kao autor ne uobražava da je delo savršeno, jer mu "muzika nije poziv". Da on ne želi niti očekuje lovorike, nego je "svoju snagu upregao" na nacionalnom polju,a sve "putujući po svetu i gledajući kako srećniji narodi muzički napreduju". Zato je beležio, kao učesnik Srpsko-turskih ratova, šta na straži srpski i turski vojnici pevaju, pa je od toga građu za operu "načinio".\nMuke s novcima\nU vreme kada je Tolinger išao u Temišvar da sluša Miloša Obi-lića, prošlo je 50 godina od kako je 1826. profesor crtanja u Novom Sadu Atanasije Nikolić - inače uz Joakima Vujića i Steriju jedan od najznačajnijih poslenika srpskog pozorišta tog vremena, sa družinom koju je sastavio, prikazao tri puta svoju preradu Dositejeve Alpske pastirke. U komadu je bilo i pesama. Prošlo je i gotovo pola veka od kako je "otac" srpskog pozorišta Joakim Vujić 1835. u Kragujevcu prikazao prve predstave u prvom srpskom pozorištu - Knjaževskom srbskom teatru kneza Miloša. Među prvim predstvama bio je njegov prevod i prerada komada Sestra iz Budima ili Šnajderski kalfa - "jedna opera u dva dejstvija" kako ga Vujić pominje u svome "Životopisaniju" i kako ga spominju Srpske novine 1835. godine. Muzika je bila kapelmajstora knjažeske bande Josifa Šelzigera. Igrom slučaja, odlomak te muzike je i sačuvan (Arhiv SANU). Zbog političkih prilika, finansije pozorišta naročito na tlu današnje Vojvodine, koje nas u vezi sa Milošem Obilićem prvenstveno zanimaju, stalno su hramale. Zbog toga često nije moglo da se računa na školovane pevače, stalnog horovođu ili kapelmajstora, kao ni na stalni, makar i skromni, instrumentalni sastav. Ono, na šta je pozorište u Vojvodini moglo da računa, bilo je da neki glumac ili glumica imaju lep glas, zatim na pomoć članova nekog lokalnog pevačkog društva i njihovog horovođe, ponekad na pratnju klavira ili harmonijuma, izuzetno na pomoć nekog vojnog orkestra, neke grupe muzikanata ili nekog muzičara amatera.\nKada je mladi Tolinger pisao svoj "referat" o Milošu Obiliću, on je već bio dobro upoznat sa pozorišnim poslovima jer je izvesno vreme pre toga radio u pozorištu u Zagrebu. Uskoro je, međutim, prihvatio položaj horovođe društva Gusle u Kikindi. u Zastavi 1883, nešto pre njegovog "referata" o Milošu Obiliću čitamo i prikaz o preradi za klavir koračnice iz njegove operete Veseli mornari. Iz njega saznajemo: da su je prethodne godine članovi društva Gusle, sa prikupljenim potpunim orkestrom, dva puta izveli u Kikindi. Prikaz nije potpisan, ali po obaveštenosti pisca i stručnosti kojom piše, možemo da pretpostavimo da je u pitanju Kikinđanin Aleksandar Jorgović, horovođa u Višoj devojačkoj školi u Novom Sadu. Pored ostalog, pisac u ovom prikazu odaje priznanje Jenku za Vračaru, "kao prvom koji je uveo kod nas formu dramatične muzike", ali dodaje, da iako je "Tolingerovo delo u našoj muzičkoj literaturi drugo... po muzikalno-umetničkoj izradi, po... većim instrumentalnim i vokalnim formama, onda je... u ovom obziru jedino u našoj muzičkoj književnosti..."\nCvetak na polju\nKada je reč o "irojskoj dramatskoj operi Miloš Obilić", najranije podatke na koje nailazimo, nisu oni koje donosi Tolingerov "referat". Nekoliko godina pre toga, tačnije 1879. godine temišvarski list Narodni glasnik u nekoliko navrata piše o belocrkvanskom pevačkom društvu i s njim u vezi se spominje i Miloš Obilić.\nIz njega saznajemo da tamošnje nemačko pozorište objavljuje "da će nekakvo Srpsko beogradsko operetsko društvo svoje produkcije davati", uz komentar: "... očekujući te operske pevače srpske, kojih po našem znanju i nema po svetu, niti znamo ko je napisao libreto za operu Miloš Obilić, koja bi prva došla na red po tim reklamnim glasovima".\n"O razglašenom Srpskom operskom društvu dobijamo sa pouzdane strane izvešće, da je to belocrkvansko pevačko društvo, koje je stupilo u pregovore sa upraviteljem ovdašnjeg nemačkog pozorišta radi predstave operete Miloš Obilić, koju su sigurno skrpili sami pevači sa svojim likovođom (tj. horovođom - M.P.), te smo baš radoznali da se uverimo, na čijem je polju taj cvetak ponikao: da li baš na srpskom, ili na polju komšije... Nemca! U pogledu muzike mislimo".\n"Dobronamerni" poznavalac stvari nije čekao dugo da pruži dopunska obaveštenja. Iz tih redova saznajemo da je i te godine za predsednika bio izabran "S.M.". Reč je, bez sumnje o gospodinu Simi Mičinu, čiji je rad bio godinama vezan za pevačko društvo. Prema pomenutom napisu, međutim, "S.M." je ubrzo dao ostavku, jer članovi nisu prihvatili njegovog kandidata za horovođu - nekog H. Votica, nego "svesni članovi društveni izabraše slavenina Josifa Vaha konzervatoristu, sebi za likovođu". Posle opisa niza preduzetih koraka od strane "svesnih članova društva" i "S.M." i njegovih jednomišljenika, ovi poslednji su istupili iz društva i osnovali "diletantsko društvo", koje je to pominjano "opersko društvo". Ono pak što je za nas u ovom dopisu najzanimljivije jeste da "to tzv. opersko društvo sad baš uči operu Šubertovu Kućevni rat, i rado je... u Vršcu da je prikaže" - podatak nesumnjivo vredan pažnje.\nDično društvo belocrkvansko\nIz daljih podataka, međutim, zaklju čujemo da do izvođenja Miloša Obilića u Temišvaru nije došlo sve do 1883. godine, kao i da su se članovi operskog i pevačkog društva pomirili i opet izabrali za predsednika "S.M.".\nPodatke, pak, o Milošu Obiliću nalazimo u Zastavi već 1880. Odatle saznajemo da je na omladinskoj zabavi u Novom Sadu, pored ostalog, bio prikazan "od dičnog društva belocrkvanskog" i Miloš Obilić - "srpska opereta u jednom činu sa pratnjom glasovira".\nPisac ovog prikaza potpisanog sa dve zvezdice (iz daljih napisa se vidi da je to bio Aleksandar Sandić), prvo što konstatuje jeste da "dramatskom deocu ovom ne priliči ime opereta - jer joj je sadržina sasvim ozbiljna... iz velike narodne drame, katastrofe kosovske". Čini se da je tvorac te "operete" hteo ovom oznakom pre da istakne skromnost svoje tvorevine, a nije mislio na ono šta se pod tim nazivom podrazumeva!\nIz pomenutog napisa vidimo dalje da je to prikazivanje bilo primljeno i pored svega sa "oduševljenjem iburnim odobravanjem kao prvi pokušaj u nas te vrste melodramatske". Za nas je najinteresantniji deo mišljenje o muzici koje je dao "jedan iskusnik" i koji pisac prikaza prenosi: "...Muzika ne odgovara potpuno toj ozbiljnoj radnji pozorišnoj; vidi se da je pisac imao velike borbe sa ozbiljnim pozorišnim prikazom i na to udešavanom kompozicijom za tu, po njemu nazanu 'operetu'. Više bi imalo smisla da je taj čin nazvan: odlomak iz opere Miloš Obilić ili upravo melodramom, koji bi zbog ozbiljnosti čina i ozbiljnijom muzikom propratiti trebalo. Šteta, što nam pisac nije poznat, jer inače ovim radom muzičkim pokaza svoj odlični talenat...".\nGotovo tri godine posle toga, nema podataka o Milošu Obiliću. A onda, u jednoj vesti iz Temišvara, čitamo da će na selu u korist tamošnjeg Srpskog pevačkog društva, da učestvuje i belocrkvansko pevačko društvo i da će pored ostalog da budu izvedeni drugi čin "dramatične opere Miloš Obilić" i "komična opereta Verna ljubav".\nSledeću reč o Milošu Obiliću imao je Robert Tolinger.\nPrema njemu, kad se neko u jednom narodu kao prvi, poduhvati tamo nečeg, on ima odgovornost i prema svome narodu i prema sledećim pokolenjima. Tolinger taj pokušaj nije video kao stremljenje ka višim ostvarenjima u nacionalnom potvrđivanju, niti je primio izjavu "komponiste" da je to samo "diletantska studija", kao izraz njegove skromnosti - o čemu uostalom govori i činjenica da dugo ostaje nepoznato ko je zapravo "komponista". Tolinger je to shvatio kao vrstu drskosti i ličnu sujetu, kao "naivnu želju za igrom". Smatrao je da je dotični mogao da pravi "diletantske studije" u vidu nekog klavirskog stava, ili na polju solo ili horske pesme, pošto na tim poljima imamo već niz vrednih dela. Mogao je čak da se okuša, kaže, i na polju operete, jer već postoji odlična Vračara Davorina Jenka.\nOštro pero g.Tolingera\nPada u oči da je Tolinger u prvom delu svoje kritike blaži i govori uglavnom principijelno. U drugom nastavku je znatno opštriji i čak se nazire i izvesna lična nota. Po svoj prilici već je bilo izvesnih reagovanja na prvi deo članka. Članak se završava savetom da "komponista", za ljubav srpske muzike i u svom ličnom interesu, u usamljenosti razmišlja o svome grehu i da čuva svoje "studije" u obliku "irojske" opere u ormanu zaključane!\nJadni "komponista",čitajućiTolingerovu kritiku, nema sumnje da se našao u čudu: kada je svojevremeno svoje "deoce" skromno označio kao "opereta", prebačeno mu je da sadržaj ne odgovara za operetu. Sada kada je svoju tvorevinu, prema sadržaju, nazvao "dramatična herojska opera" - kažu mu da je sujetan i da je trebalo da piše operetu!\nPosle poraznih i uvredljivih kritika autor "Miloša Obilića" rešio je da izađe iz anonimnosti. To je Sima Mičin, predsednik pevačkog društva iz Bele Crkve, koji za sebe kaže da je "posednik Carskog i kraljevskog krsta za zasluge sa ratnim ukrasom i Ratne Medalje". Uz objašnjenje: za "irojsku"opremu opredelio se pošto je samo vojno lice, a Miloša Obilića tretira kao "građu iz vojnog života".\nNekoliko brojeva posle Tolingerovog "referata", izvestilac iz Temišvara potpisan sa "ć"- piše u Zastavi svoj dopis o selu i gostovanju diletantskog i pevačkog društva iz Bele Crkve. Tu se odjednom obelodanjuje da je "pratilac na glasoviru" bio dr M. Pavlović, koji se u tom vremenskom periodu često spominje kao klavirski saradnik, a da je "tutor i kompozitor" dramatične opere Miloš Obilić i komične operete Verna ljubav"- g. Sima Mičin. Saznajemo i da se njegov entuzijazam za pozorište nije ograničio samo na komponovanju opere i operete i da bude član pozorišnog odbora u svom mestu, već i da je i sam učestvovao u izvođenju - "pri čemu se nije uvu slušalaca (moglo) omaći kakvim lepim glasom raspolaže i koji se u svim položajima ume naći..."\nNa kraju, kao neku vrstu svoga odgovora Tolingeru, on piše: "... Ja priznajem belocrkvanske diletante i njihovog upravitelja kao skromne ljude, koji ne pretenduju ni na kakve osobite hvale; oni su zadovoljni svojim dilentantizmom, u kojem su umakli daleko ispred nekih... starijih društava; a njihov upravitelj g. Sima Mičin nalazi svoju navjeću nagradu u tome, što može svojoj gardi sve nove, i nove hrane i nova poleta da daje..."\nDuboko uvređen g. Sima Mičin\nMeđutim, pravi "rasplet" ovoga "poduhvata" nalazimo tek u pismu "Zastavi" samog g. Sime Mičina, "predsednika pevačkog društva" (kao prvo!) i (tek kao drugo!) "posednika C. kr. (tj. carskog i kraljevskog - M.P.) vojničkog krsta za zasluge sa ratnim ukrasom i ratne medalje". Pisano je "u Beloj Crkvi o Đurđevu dne 1883. godine".\nOvaj napis donosi niz pojedinosti koje osvetljavaju sve elemente ove priče. Duboko uvređen, g. Sima Mičin iznosi vrlo razložno istorijat svoje "opere", govori o razlozima zbog kojih se upustio u ovaj "poduhvat", o sredstvima koja je koristio objašnjava zašto se opredelio za "herojsku operu": naime, pošto je on bio vojno lice, a radnja Miloša Obilića tretira "građu iz vojnog života", herojska opera mu se učinila kao najprikladnija!\nSvoj pokušaj Sima Mičin naziva "diletantskom studijom u muzičkom i tekstualnom pogledu". Ne uobražava, kaže, da mu je delo savršeno, jer mu "muzika nije ni struka, ni poziv, ni zasluga", pa svojim delom ne misli da bere lovorike, niti ih očekuje. Kako neće da "svoju snagu upregne jedino u službu svoga materijalnog i građanskog bića", on se rešio da radi, koliko može i na narodnom polju. Naročito su zanimljivi podaci o muzičkom materijalu koji je koristio i objašnjenje kako je došao na misao da piše operu: mnogo je putovao i video po svetu kako se u muzici srećniji i napredniji narodi razvijaju. Divio se Kornelijevom "osnovnopoložn-om" radu, pa se odlučio da i on nešto doprinese muzičkom napretku svoga naroda. Zato je počeo da beleži sve pesme koje bi čuo od naših pevača, a kao učesnik Srpsko-turskog rata, beležio je i melodije koje su na stražama pevali vojnici - turski i srpski. Kako je "iskusio i to, kako su se od strane Nesrba likovođa (tj. horovođa - M.P.) kalemili tuđi, osobito češki zvuci... na naše pesme i reči", on je svoje beleške pregledao i proučavao i kada je postao predsednik pevačkog društva i video da članovi istog imaju volju da uče, rešio je da svoju građu upotrebi za pisanje srpske opere.\nNije bez značaja ni podatak da je Miloš Obilić pisan na specijalno sastavljani tekst - libreto, koji je sam "komponista" pripremio koristeći se donekle Subotićevom dramom, ali i sagledavajući istorijske događaje i radnju, kako kaže, i po svome shvatanju. Njegova napomena da je na svojoj tvorevini radio šest godina upućuje da je najverovatnije preradio svoju operetu iz 1880.\nAli, posebnu pažnju u ovom dopisu privlači način na koji je g. Sima Mičin reagovao na Tolingerove argumente. Pre svega, konstatuje on s pravom, da nigde ne stoji da prva opera u jednom narodu mora da bude epohalna i savršena za dotičnu muzičku umetnost.\n"Koliko se pisalo hrđavih drama do Šekspira, Lesinga, Getea i Šilera" - piše on. "Ta su dela morala izaći da bi spremila zemljište savršenijim..."\nPored ostalog, on prebacuje Tolingeru što je doneo zaključak o Milošu Obiliću na osnovu svega jednoga čina koji je izveden u Temišvaru, objašnjavajući da je drugi čin izveden jer je najjednostavniji za pevače i što se tiče opreme garderobe i scenarija. Pa ipak, napominje, "Miloš Obilić je izveden dva puta ceo u Beloj Crkvi, a samo drugi čin izveden je tri puta." On podseća takođe da je i Tolinger 1880. godine čuo drugi čin kad je bio izveden u Novom Sadu. Mogao je, veli da čuje i celu operu da se prethodne godine odazvao da dođe sa društvom Gusle u Belu Crkvu. Tu je mogao da vidi i celu partituru, a ne da zaključke donosi na osnovu klavirske pratnje koju je čuo u Temišvaru i u koju su bila unesena, pošto su pevači znali svoje partije napamet, samo pojedina mesta iz pesama "radi ravnanja pratiočevog".\nGospodin Sima Mičin govori i o uspehu koji je njegova opera imala kod srpske publike - što je razume se, pre svega, bilo odraz patriotskih osećanja. Za Tolingera primećuje da mu "sluh s obzirom na naše zvukove ramlje", a da on pre svega "polaže na sluh odabrane srpske publike", pa zaključuje:\n"Dokle god naš svet na ovome stupnju muzičkog razvića stajao bude, dotle će mu se ovakve arije dopadati, i ko hoće za njega šta da komponuje mora s tim računati - inače je propao pored sve svoje teorije."\nSvoje pismo g. Sima Mičin završava zaključkom: "U čemu bi ležao napredak da nema duševne utakmice, gde svaki hoće među boljima da je još bolji?!... Ja u muzici ne tražim... priznanja i slave, koja pripada pozivima, tj. stručnima... Neka oni stvaraju remek dela i epohe u muzici... Ja - što sam znao, to sam dao..."\nPatriotizam pre svega\nBez dvoumljenja, g. Sima Mičin pobuđuje duboke simpatije. NJegov "poduhvat" na prvi pogled izgleda stvarno zabavan. Sagledan, međutim, dublje, on dobija druge dimenzije. Pre svega, prosto je neverovatno da je "pokušaj" jednog muzičkog entuzijaste u malenoj sredini mogao tako da sažme u sebi težnje, stremljenja i ideale više generacija jednoga društva. Tu nalazimo odraženo gotovo sve: težnju za očuvanje narodne svesti i odbranu narodnosti - kroz sadržaj; želju za potvrdom nacionalnog identiteta - kroz muziku; patriotsko, kulturno i društveno pregalaštvo koje zadire u razne slojeve društva i koje se zbiva u okvirima pevačkog duštva i diletantske, tj. amaterske pozorišne družine; svest o stepnu sopstvenog razvoja; svest o problemu autentičnosti nacionalnog izraza u muzici; uočavanje potrebe da se beleži nacionalna muzička baština; prosuđivanje o uzoru koji treba u našoj muzici slediti; pokušaj sopstvenog doprinosa na tom putu; želja da se doprinese kulturnom razvoju svoga naroda; težnja da se izađe iz obruča uskog lokalizma; najzad, korišćenje tako omiljenog pozorišta kao sredstva kroz koje će da se sve to iskaže. Sama, pak, činjenica da su građani jednog malog mesta prihvatili takav izazov i sopstvenim snagama pokušali da ga ostvare - izaziva svoje vrste divljenja. Uostalom i danas posle više od 120 godina, sa svim pogodnostima koja pružaju razna sredstva komunikacija, ovakav pokušaj značio bi i te kako za jednu malenu sredinu na putu ka višim kulturnim stremljenjima!


Vlada TK: Uskoro provjera diploma zaposlenih u kantonalnim organima uprave | Vidiportal - Regionalni info portal!\nHome Novosti Vlada TK: Uskoro provjera diploma zaposlenih u kantonalnim organima uprave\nVlada TK: Uskoro provjera diploma zaposlenih u kantonalnim organima uprave\nPrevious articleSuspendovana dva pomoćnika ministra za sigurnost BiH\nNext articleU Tuzli peticija za uvođenje kazne doživotnog zatvora u BiH\nStudenti traže smjenu profesorice, tvrde da ih je nazvala “kerovima”, ona...\nI Šarović se pita: “Šta mi to danas slavimo? Republika Srpska...


Letnje priče: Nikuda bez ovih stvarčica! - Rokselanin kofer\nLeto osim uživanja i odmora često donosi i neprijatne momente poput uboda insekata, borbe s komarcima i krpeljima, opekotine od meduza, mučnine na putu ili preterano znojenje. „Rokselanin kofer“ vas podseća šta bi trebalo da imate pored sebe za bezbrižno putovanje.\nUz sredstva za zaštitu od insekata, sredstva protiv dehidracije i probavnih tegoba, pametno je pripremiti i kapi za oči i nos, vlažne maramice i tablete protiv mučnine na putu.\nVodootporni flasteri, zavoji, sterilne komprese, sredstva za čišćenje rana (za dezinfekciju ili antiseptik) i sredstva protiv uboda komaraca su obavezan deo svake letnje putne apoteke. Sredstva za zaštitu od insekata nanose se na na kožu, deluju do tri sata, posle čega se ponovo nanose. Sinopen u obliku kreme hidrira kožu, a ako ste osetljivi na mirise, koristite flastere. Ne zaboravite da kupite aparat koji mirisom tera komarce iz sobe, zbog mirnijeg sna.\nSredstva koja se stavljaju posle uboda komaraca su različiti gelovi koji hlade i sprečavaju crvenilo, oticanje i svrab. Preparati na bazi kamilice, nevena ili aloe vere imaju umirujuće dejstvo. Oni se primenjuju i kod opekotina od morskih nemani poput meduza ili vlasulja, a pomažu i ako dođe do opekotina od sunca. Ipak, ako posle uboda meduze ili vlasulje primetite čudnu reakciju na koži, što pre potražite pomoć lekara.\nRastvor za rehidraciju i medicinski ugalj\nZbog promene ishrane, promene okoline i uzbuđenja zbog putovanja, često se javlja dijareja i zatvor. Dok traje proliv, povraćanje, visoka temperatura i intenzivna znojenja, iz organizma se osim tečnosti gube i soli (elektroliti) koje je neophodno nadoknaditi. Na putovanje ponesite prah s kojim možete napraviti rastvor za oralnu rehidraciju, kojom se nadoknađuju i tečnost i soli.\nAko ste skloni mučnini i povraćanju za vreme putovanja, na put obavezno ponesite tablete protiv povraćanja. Tablete se uzimaju pola sata pre vožnje i mogu se uzeti više puta na dan.\nNa dalekim putovanjima često se javlja slučaj trovanja hranom. Već kod prvih simptoma trovanja, potrebno je popiti rastvor medicinskog uglja koji možete nabaviti u gotovo svakoj apoteci. Medicinski ugalj veže za sebe patogene bakterije, a na tržištu se nalazi u granulama i tabletama, koje je potrebno rastvoriti u vodi da bi bile aktivne.\nAko imate problema sa zapušavanjem uva dok se kupate, čepići će sprečiti da voda prođe, a ako voda ipak dođe do uva, najbolje je uvo isprati kapima za sušenje uva. Ako dođe do upale uva, u nos treba staviti kapi za nos da bi se smanjio pritisak na uvo ili u kritičnim slučajevima treba potražiti pomoć lekara.\nZa vreme vrućina, oči su nam često crvene, nadražene i suve zbog klima. Dobro je da uvek uz sebe imate kapi za oči koje će ih navlažiti. Sredstva za ličnu higijenu poput vlažnih maramica i dnevnih uložaka uvek dobro dođu na putu.\nNigde bez vlažnih maramica\nVlažne maramice uvek treba da su pri ruci. Da li je to da biste se osvežili zbog pojačanog znojenja ili da skinete šminku pre kupanja ili da ukonite mrlju ako ste prosuli sok…? Najzad, maramice služe i da dezinfikujete ruke pre jela ili da uklonite nečistoću zbog nanošenja zaštitnih sredstava.\nPrednost je i što na tržištu postoje vlažne maramice za različite tipove kože. Razlog da koristite vlažne maramice uvek postoji, a na vama je da se obezbedite njima da bi vaše putovanje bilo što prijatnije.\nFotografije: Pinterest, itgirl.hr, cajeviza.net, alensa.hr, indiamart.com\nTags: kapi za oči, medicinski ugalj, sinopen, sredstva za rehidraciju, sredstva za zaštitu od inseklata, tablete protiv mučnine, vlažnje maramice, vodootporni flasteri


Četvrtak, 30 Studeni 2017 23:32\nKonstatirajući kako je to dokaz da Međunarodni kazneni sud za bivšu Jugoslaviju (ICTY) nije doprinio utvrđivanju istine i pravdi i kako će nakon njegova zatvaranja ostati četiri istine o ratnim zbivanjima – srpska, hrvatska, bošnjačka i “haaška”.\n“Izravni prijenos samoubojstva (Slobodana Praljka) jučer u sudnici Haškog suda najbolje opisuje karakter, ozbiljnost i namjere tog suda. Možda je to i najstrašnija ilustracija funkcioniranja te pravosudne institucije koja je posijala novo sjeme razdora u BiH i sve nas zajedno dodatno udaljila od pomirenja”, kazao je Dodik za novinsku agenciju RS.\nPonudio je i “originalno” viđenje uzroka optužnice i presude koja je izrečena Jadranku Prliću i ostaloj petorici. “Sve je to”, smatra Dodik, “rezultat činjenice da je političko vodstvo Hrvata u BiH od 1991. godine “previše kombiniralo” pa je propuštena prilika za održanje Herceg-Bosne, a da je ona opstala ne bi bilo ni suđenja.”


Republika / SKANDAL! HAPŠENJE U ELITNOM STRIPTIZ-BARU U BANJALUCI: Devojke iz Srbije zabavljale Slovence!\nKada je policija upala u ovaj striptiz-bar u Banjaluci, sve je stalo - gosti su zanemeli, a striptizete prestale sa igrom, javili su lokalni mediji.\nOdmah je uhapšen vlasnik lokala Lari Živković iz Prnjavora zbog navođenja na prostituciju i nepostupanja po zdravstvenim propisima za vreme epidemije. Zbog sumnje da su pružale seksualne usluge u ugostiteljskom objektu uhapšene su Adna M. i Nina Š. iz Banjaluke, Marta V., Ana S., Zvezdana D. i Nina K. iz Srbije. Kod njih je pronađena i oduzeta određena količina novca zarađenog prostitucijom.\nDevojke iz Srbije biće saslušane i predate službi za strance radi deportacije.\nU klubu su uhapšena i četiri državljanina Slovenije. Kod jednog je pronađen kokain, dok su preostali bili pozitivni na testu za drogu. Kako mediji u RS saznaju, kokain je pronađen kod Bernarda Ćosića. Uhapšeni su još i Alen Duranović, koji je zbog droge izdržavao zatvorsku kaznu od tri godine, Mirhad Ferhativić, koji ima i državljanstvo BiH, a ranije je izdržavao kaznu od šest godina zbog krađa vozila, te Miroslav Savanović, koji je ranije u Italiji hapšen zbog sumnje u zloupotrebe droga.\nPolicija je, inače, već neko vreme sumnjala da su u ovom lokalu duže vreme pružane seksualne usluge za novac. Izvor uključen u istragu otkriva da je banjalučka policija tokom ove akcije došla do potvrđenih operativnih saznanja i informacija šta se tamo dešava, pa je u noći između petka i subote upala u lokal.\n- I pored zabrana, lokal je radio posle 22 časa, a u njemu je zatečeno više od 20 osoba - navodi dobro obavešteni izvor.\nTijana: Dokažite da sam makro!\nU obrazloženju optužnice protiv Tijane Ajfon se navodi da je starleta krajem maja ove godine podsticala državljanke Srbije sa područja Beograda G. S. i S. P. da u cilju pružanja intimnih usluga otputuju s njom u Bosnu i Hercegovinu, u Bijeljinu, gde je na privatnoj zabavi za pružanje tih usluga trebalo da dobiju po 500 evra.\nOna je optužena da je zajedno sa navedenim osobama ilegalno ušla u Bosnu i Hercegovinu, preko vodene granice na Savi, odakle su prevezene na dogovorenu privatnu zabavu.\nTijana je po izlasku iz zatvora izjavila da je to bila najobičnija proslava.\n- Hajde da zanemarimo prelazak granice... To ne znači da sam ja makro, to tek treba da se dokaže - ispričala je Tijana.\nI dok će istraga tek pokazati razmere ovog biznisa, u koji su upleteni akteri iz RS, Srbije i Slovenije, sličan slučaj registrovan kod Bijeljine već dobija sudski epilog.\nTužilaštvo BiH podiglo je krajem prošle godine optužnicu protiv Beograđanke Tijane Maksimović (28) poznatije kao Tijana Ajfon, koja je tereti za krivično delo međunarodno navođenje na prostituciju.\nOna je uhapšena 27. maja u akciji "Kristal" sa još 15 osoba zbog organizovanja orgija i kokainske žurke u vikendici u Suvom Polju kod Bijeljine.\nSrbija Hapšenje BiH Prostitucija Hronika Slovenci Tijana Maksimović Tijana Ajfon Prostitutke banja luka Policijska akcija Dolar Lari Živković


Đoković, koji je i dalje šesti teniser sveta, protekle sedmice je najpre bio u Atini, na oproštaju Dušana Ivkovića, a onda je nekoliko dana proveo u Srbiji.\nVrlo kratko se zadržao u Beogradu, a posle njegovog odlaska je javnosti saopšteno da će u 2018. Andre Agasi obavljati dužnost prvog trenera, dok će mu kondicioni trener biti Italijan Marko Paniki, a fizioterapeut Argentinac Badi Ulises. Jedino mesto koje je ostalo upražnjeno je mesto pomoćnog trenera, ali će pred početak sezone Nole sigurno i to ime saopštiti.\nPosle Beograda, Đoković je proveo nekoliko dana u Monte Karlu, sa suprugom Jelenom i naslednicima sinom Stefanom i ćerkom Tarom, a onda se zaputio u Pariz, gde se verovatno neće zadržavati duže od dan ili dva.\nKako je najavio, sezonu bi trebalo da otpočne na Australijan Openu u januaru naredne godine.


Tito poput Batmana: Izgradio tajne tunele za koje skoro niko nije znao (Foto/Video) Tito poput Batmana: Izgradio tajne tunele za koje skoro niko nije znao (Foto/Video)\nObjavljeno: 28. 10. 2019 u 12:12h\nPrema njegovim riječima, iznad Sarajeva postoje tri vojna tunela – na Trebeviću, ispod Sunnylanda i ovaj u Debelom brdu iznad Jevrejskog groblja. Trebević je planina vulkanskog porijekla, nije sasvim formirana, zbog čega je bilo nešto lakše iskopati tunele. Murga kaže kako je ovuda rizično hodati sam, bez odgovarajuće opreme i nepoznavanja unutrašnjosti jer postoji mnogo krakova tunela, neki izlazi su neprohodni, a nema ni telefonskog signala.\nIpak, ovdje postoje znakovi da je hodnicima koračala ljudska noga. Nakon posljednjeg rata u Bosni i Hercegovini unutrašnja konstrukcija od željeza je uništena i odnesena, betonske ploče na podu su izvaljene, a kablovi ispod njih iščupani. Na stotinjak metara u unutrašnjosti brda pronađena je ručna bomba kao i nekoliko kostiju i različitih natpisa.\nJedan od mještana ispričao je kako su tuneli izgrađeni nakon Drugog svjetskog rata, a pretpostavlja se da su jedan od Titovih tajnih skloništa koji su izgrađeni po bivšoj Jugoslaviji. On priča i da je lokacija prije devedesetih godina i rata bila ograđena betonskim stubovima, te da ju je čuvala vojska. Ostaci betonskih stubova ovdje su vidljivi, no potpuno obrasli.\nIzvor: klix.ba / D.S.


Program Microsoft Publisher 2013 omogućava kreiranje publikacija profesionalnog i vizuelno bogatog izgleda bez ulaganja mnogo novca i vremena u komplikovanu aplikaciju za objavljivanje za računar.\nMožete kreirati jednostavne stvari kao što su čestitke ili nalepnice i složene kao što su godišnjaci, katalozi i profesionalni bilteni e-pošte.\nSve publikacije počinju od predloška, makar i praznog. Poenta je da pronađete predložak koji je najbliži željenom izgledu publikacije. Publisher 2013 se dobija sa ugrađenim predlošcima i omogućava pristup predlošcima sa lokacije Office.com.\nIzaberite stavke Datoteka > Novo i izaberite jednu od sledećih mogućnosti:\nIzaberite jedan od Istaknuto obrazaca i kliknite na dugme Kreiraj.\nDa biste koristili jedan od predložaka instaliranih u programu Publisher, odaberite stavku Ugrađeno, pomerajte se da biste pronašli željenu kategoriju, odaberite željeni predložak a zatim kliknite na dugme Kreiraj u oknu sa informacijama o predlošku .\nDa biste pronašli predložak na lokaciji Office.com, koristite polje Potražite predloške na mreži kako biste pronašli šta želite. Unesite na primer reč bilten i pomerite se na predložak koji vam se sviđa i kliknite na dugme Kreiraj.\nSačuvajte publikaciju prvi put tako što ćete pratiti sledeće korake.\nU okviru Sačuvaj kao, izaberite mesto na kojem želite da sačuvate publikaciju. OneDrive\nje besplatna Microsoft usluga koja obezbeđuje skladište datoteka na mreži zaštićeno lozinkom.\nOstale Veb lokacije obuhvataju veb lokacije koje ste nedavno koristili za čuvanje ili otvaranje datoteka i dugme Potraži za čuvanje publikacije na bilo kojoj veb lokaciji kojoj imate pristup.\nRačunar obuhvata bilo koju fasciklu na računaru.\nomogućava dodavanje lokacije na mreži radi čuvanja publikacije.\nUnesite ime publikacije a zatim kliknite na dugme Sačuvaj.\nKada sačuvate publikaciju, možete jednostavno da izaberete stavke Datoteka > Sačuvaj svaki put kada želite da sačuvate izmene.\nAko želite da promenite ime datoteke ili lokaciju publikacije, izaberite stavke Datoteka > Sačuvaj kao i sačuvajte je kao da je čuvate po prvi put.\nDodavanje slika u publikaciju\nIzaberite stavke Početak > Slike.\nU okviru Umetanje slika, pronađite sliku u fascikli na računaru, pretražite clip art galeriju na lokaciji Office.com ili pretražite Veb. Ako odjednom izaberete nekoliko slika, one će se spustiti u oblast za privremeno odlaganje. Odatle možete da prevučete slike na stranice publikacije.\nDodavanje teksta u publikaciju\nDa biste dodali tekst, prvo morate da umetnete okvir za tekst. Većina predložaka sadrži okvire za tekst koje možete da ispunite ali možete i sami da dodate okvire za tekst.\nPrvo: Dodavanje okvir za tekst\nIzaberite stavke Početak > Nacrtaj okvir za tekst i prevucite kursor u obliku krsta da biste nacrtali okvir za tekst na mestu na kojem želite da postavite tekst.\nKucanje teksta u okviru za tekst.\nUkoliko je tekst koji ste uneli predugačak, možete povećati okvir za tekst ili ga povezati sa drugim okvirom.\nDrugo: Povezivanje okvira za tekst\nOkvire za tekst možete povezati tako da tekst prelazi iz jednog okvira u drugi.\nKada okvir za tekst sadrži previše teksta, u donjem desnom uglu se pojavljuje malo polje sa tri tačke.\nKreirajte novi okvir za tekst.\nKliknite na indikator prelivanja i kursor će se pretvoriti u bokal. Premestite se u novi okvir za tekst i kliknite na njega.\nVišak teksta će se pojaviti u novom okviru za tekst.\nSad kad nastavite da dodajete tekst, reči će se prelivati iz jednog u drugi okvir za tekst. Ako vam ponestane prostora u drugom okviru, možete ga povezati sa još jednim okvirom i tekst će ići kroz sva tri okvira.\nSastavni blokovi su delovi sadržaja koji se mogu ponovo koristiti, na primer naslovi, kalendari, ivice i oglasi. Program Publisher ima različite ugrađene sastavne blokove a možete i napraviti svoje.\nU oknu Navigacija po stranici izaberite stranicu u publikaciji.\nU okviru stavki Umetanje > Sastavni blokovi, izaberite galeriju sastavnih blokova.\nPomerajte se da biste pronašli sastavni blok ili izaberite stavke Više stavki galerije <ime galerije> da biste otvorili dijalog Biblioteka sastavnih blokova.\nIzaberite sastavni blok.\nU okviru Štampanje, u polju Kopije zadatka za štampanje unesite broj kopija za štampanje.\nProverite da li je izabran odgovarajući štampač.\nNapomena Svojstva za podrazumevani štampač automatski su uneta.\nU okviru Postavke uradite sledeće:\nIzaberite format rasporeda na stranici za štampanje.\nPodesite da li želite da se štampa sa jedne ili sa obe strane papira.\nAko štampač može da štampa u boji, izaberite da li će se štampati u boji ili u skali sivih tonova.\nPrimenljivo na: Publisher 2013 Direktorijum lokacijaObratite nam seProsleđivanje povratnih informacijaUslovi korišćenjaŽigoviPrivatnost i kolačićiPristupačnost© 2014 Microsoft Corporation. Sva prava zadržana.


ŠKOLARCI POLOŽILI ISPIT I NA DRUGOM TAKMIČENJU U 2018. – Sportski savez Beograda\nPočetnaVesti naslovnaŠKOLARCI POLOŽILI ISPIT I NA DRUGOM TAKMIČENJU U 2018.\nU nedelju, 27. maja 2018. u sali Osnovne škole “Milan Đ. Milićević“ na Medakoviću održan je Međuškolski badminton turnir – Beograd 2018 na kojem je učestovalo 40 takmičara i takmičarki iz 27 škola Beograda, Kruševca, Kragujevca, Vršca i Petrovca na Mlavi. Turnir je organizovao Badminton kluba Clear pod pokroviteljstvom Ministarstva omladine i sporta Republike Srbije, Sekretarijata za sport i omladinu grada Beograda, Badminton saveza Srbije i Badminton saveza Beograda, a uz pomoć prijatelja BASS, kompanija ”Tin šped”, ”Yonex”, ”Ledeni Kvas”, ”Eurobank”, ”Integraltechnic” i ”Koka plus”.\nU konkurenciji dečaka I i II razreda osnovnih škola najsjajnije odličje osvojio je Mihajlo Simić (OŠ ”Jovan Jovanović Zmaj”, Kruševac), dok je zlatnu medalju u konkurenciji osnovki I-IV razreda pripalo Ani Dimitrijević (OŠ ”Mladost”, Vršac). Danilo Janković (OŠ ”Ivo Andrić”, Beograd) bio je bez premca u konkurenciji dečaka III i IV razreda osnovnih škola, Vukašin Krneta (OŠ ”Vasa Čarapić”, Beograd) tirjumfovao je u muškoj konkurenciji V i VI razreda u kojoj je najuspešnija učenica bila Marta Jevremović (OŠ ”Jovan Jovanović Zmaj”, Kruševac). U konkurenciji VII-VIII razred osnovnih škola i I-IV razred srednjih škola na vrh pobedničkog postolja popeli su se Vukašin Hinić (Elektrotehnička škola ”Nikola Tesla”, Beograd) u muškoj, odnosno Danica Čepurac (OŠ ”Milan Đ. Milićević”, Beograd) u ženskoj konkurenciji.


MAGIČNA POŠTA SRBIJE: Ulepšajte dan deci sa smetnjama u razvoju | Red Portal\nMAGIČNA POŠTA SRBIJE: Ulepšajte dan deci sa smetnjama u razvoju\nIzvor: FB / Magical mail Srbija, Foto: Facebook.com/Magical mail Srbija\nGlavna ideja ovog projekta jeste da se deca sa smetnjama u razvoju i hroničnim bolestima ne osećaju usamljeno i da znaju da nisu sama u svojoj borbi.\nProjekat Magical mail pokrenula je Anđelika iz Irske 2015. godine. Glavna ideja ovog projekta jeste da se deca sa smetnjama u razvoju i hroničnim bolestima širom sveta ne osećaju usamljeno i da znaju da nisu sama u svojoj borbi.\nU saradnji sa Anđelikom, Marija 18. marta 2018. pokreće isti projekat u Srbiji. Vodeća ideja je sledeća: da svako dete koje je prijavljeno jednom (ili više puta) mesečno dobije poštu od nekoga, sa darom koji želi. U samu realizaciju projekta kasnije se uključuju Laura, Nina, Kristina, Mina i Višnja. Ovih 6 devojaka se trudi da nastavi originalnu ideju projekta Magical mail.\nCilj ovog udruženja, pored slanja paketića, jeste izgradnja novih prijateljstva, kako njih sa roditeljima i decom, tako i dece i roditelja sa pošiljaocima. Ovo postižu raznim akcijama, kao što su druženja, prikupljanje slatkiša i igračaka za posebne prilike i slično.\nUkoliko želite da se uključite u njihove aktivnosti i akcije, možete im se obratiti putem profila @magical_mail_srbija na Instagramu.\nAna je opet otvarala poklone. Ovaj put je poklone dobila od jedne divne, plemenite i lepe mlade dame Ivane, Anine nove prijateljice. I Ana je imala spremno iznenađenje za nju..Slika koju je taj dan završila je bila za dragu Ivanu.💕💕💕\nA post shared by Magična pošta Srbije (@magical_mail_srbija) on Nov 1, 2020 at 12:19pm PST\nIZVOR: IG / @magical_mail_srbija\nIZVOR: FB / Magical mail Srbija\nFoto: Printscreen Instagram/story / @magical_mail_srbija\n#Magična pošta Srbije\nNAJDUŽA REČ u srpskom jeziku?


Public profile - Profesionalna Agencija - Besplatni mali oglasi Srbija, Beograd - HitOglasi.com\n/ Profil korisnika Profesionalna Agencija\nOglasi korisnika Profesionalna Agencija\nMedjunarodne selidbe po celom Svetu po sistemu ključ u ruke od vrata do vrata organizuje Kompanija Beocontrol. Saradnja sa preko 1000 partnerskih kompanija za selidbe u preko 40 Zemalja omogućava nam da selidbu odradimo po sistemu door to door sa uslugom Full service tako da vi ne morate ništa da predu...\n/ 8 meseci staro/ 12 pregleda\nSelidbe poslovnog prostora / firmi / kancelarija\nPreko 20 godina godina organizujemo Profesionalne selidbe poslovnih prostora ( firmi ) po Srbiji i celom Svetu. Selidbe Firmi i kancelariskog nameštaja zahtevaju dobar plan i dobru organizaciju koja je 50% celog posla. U stanju smo da celu selidbu odradimo vikendom kako ne bi remetili vas posao.Besplat...\nUtisci korisnika o oglašivaču Profesionalna Agencija


Pagoda „Hram neba“ u Pekingu\nPoložaj opštine Peking na mapi Kine\nAdministrativna podela Grad Peking\nOsnovan 473. pne.\nPovršina opštine 16,801.25 km²\nNadmorska visina 43,5 m\nPoštanski kod 100000 - 102600\nPozivni broj +86/10\nInternet stranica grada:\nwww.beijing.gov.cn (na kineskom) i\nwww.ebeijing.gov.cn Arhivirano 2010-08-13 na Wayback Machine-u (na engleskom)\nPeking (na kineskom: 北京, Běijīng - severna prestonica) je glavni grad Narodne Republike Kine (NRK).\nPeking je sa 14,5 miliona stanovnika drugi najveći grad u Kini posle Šangaja. Peking je jedna od četiri gradske oblasti koje su pod direktnom kontrolom Centralne vlade. Veliki je saobraćajni centar sa mnoštvom pruga, puteva i autoputeva koji ulaze i izlaze iz njega u svim pravcima. Peking je takođe i politički, kulturni i obrazovni centar NRK, dok su Šangaj i Hong Kong značajniji ekonomski centri od Pekinga. Peking će biti domaćin Letnjih olimpijskih igara 2008.\n1.2 Srednjovekovni period\n1.3 Period dinastija Ming i Ćing\n1.4 Period Republike Kine\n1.5 Period Narodne Republike Kine\n2.2 Peščane oluje\n8.2 Drumski saobraćaj\n8.3 Vazdušni saobraćaj\n8.4 Javni prevoz\n11.1 Televizija i radio\n13 Gradovi pobratimi\nNajraniji ostaci ljudskog stanovanja u Pekingu su nađeni u pećinama Brda zmajeve kosti kod mesta Džoukoudijen u distriktu Fangšan, u kojima je živeo pekinški čovek. Fosili homo erektusa iz ove pećine potiču iz vremena od pre 230-250.000 godina. Na lokalitetu je otkopano stotine hiljada artefakata od kamena, većinom sitno oruđe raznih oblika. Karakteristične su grube alatke većeg obima za bacanje i sečenje (rani period). Tokom poznog doba koriste se mikroliti, a česta su kamena šila. Sinantropusi su živeli uglavnom sakupljačkim načinom života, ali su se bavili i lovom. Arheološko nalazište na kome je otkriven pekinški čovek je od 1987. na listi Svetske kulturne baštine.\nPaleolitski homo sapiens je takođe živeo ovde pre oko 27.000 godina. U blizini Pekinga su do pre 1000. godina pre nove ere postojali gradovi, kao i glavni grad države Jan, jedne od zaraženih strana u Periodu zaraćenih država, Ji je osnovan na mestu današnjeg Pekinga.\nNakon pada države Jan, potonje dinastije Ćin, Han i Jin su postavili lokalne prefekture u ovoj oblasti. Za vreme dinastije Tang, Peking je postao štab fanjaškog jiedušija, vojnog upravitelja sadašnje severne hebejske oblasti. An Lušan je odavde poveo ustanak An Ši 775. godine\nPagoda hrama Tijening u blizini Guananmena u Pekingu, sagrađena 1120. za vreme dinastije Lijao.\nGodine 936. kasna dinastija Jin (936-947) iz severne Kine je ustupila svoje severne teritorije, uključujući današnji Peking, narodu Kitan. Godine 938. dinastija Lijao je osnovala novu prestonicu Nanking (Južna prestonica). Jurčenska dinastija Jin je zauzela teritoriju dinastije Lijao i 1153. prenela svoju prestonicu u Nanking i promenila mu ime u Džungdu. Džungdu se nalazio u području oko današnjeg Tijeningsi, malo jugozapadno od današnjeg Pekinga. Neki od najstarijih ostataka koji dana postoje u Pekingu, uključujući džamiju Nijuđije i hram Tijening, potiču iz vremena dinastije Lijao.\nPeriod dinastija Ming i ĆingUredi\nUgaona kula Zabranjenog grada, koja se nalazi u centru Pekinga.\nNakon pada dinastije Juan 1368, grad je obnovila dinastija Ming i osnovala prefekturu Šuntijen u oblasti oko grada. Godine 1403. treći car iz dinastije Ming Jugnle je premestio prestonicu Minga iz Nankinga u Peking. Tokom dinastije Ming, Peking je dobio današnji oblik, a zidine iz vremena Minga su služile kao gradske zidine Pekinga sve do modernih vremena, kada su porušene, a 2. kružni put je sagrađan na njihovom mestu.\nVeruje se da je Peking bio najveći grad na svetu od 1425. do 1650. i od 1710. do 1825. Danas je on 17. po redu najvećih svetskih gradova.\nZabranjeni grad i Dvorana savršene harmonije, pogled sa Kapije savršene Harmonije\nZabranjeni grad je sagrađen uskoro nakon toga (1406-1420), a pratio ga je Hram neba (1420) i brojni drugi graditeljski projekti. Tjenamen, koji je postao državni simbol Narodne Republike Kine i nalazi se na njenom grbu, je dva puta spaljen za vreme dinastije Ming, a poslednja obnova je izvršena 1651.\nNakon što su Manču zbacili dinastiju Ming i uspostavili dinastiju Ćing, Peking je ostao prestonica Kine tokom vladavine dinastije Ćing. Kao i tokom prethodnih dinastija, Peking je nosio i ime Đingši, što je imalo isto značenje kao i Manču izraz G'mun H'cen. Peking su tokom Boskerskog ustanka 1900. opsele i zauzele strane armije.\nPeriod Republike KineUredi\nSinhajska revolucija iz 1911, čiji je cilj bio da se dinastija Ćing zameni republikom, je u početku nameravala da uspostavi svoj glavni grad u Nankingu. Nakon što je visoki zvaničnik Ćinga Juan Šikaj primorao na abdikaciju poslednjeg cara iz dinastije Ćing i osigurao uspeh revolucije, revolucionari u Nankingu su prihvatili da Juan bude predsednik nove Republike Kine, a da glavni grad ostane Peking.\nJuan je postepeno konsolidovao vlast, što je kulminiralo njegovim prolašenjem Kineskog carstva krajem 1915. sa njim kao carem. Ovaj potez je bio vrlo nepopularan, a sam Juan je umrlo manje od godinu dana kasnije. U Pekingu je 1919. počeo Pokret 4. maja usmeren protiv feudalizma i imperijalizma. Kina je nakon Juanove smrti potpala pod kontrolu regionalnih komandanata, a najjače frakcije su vodile česte ratove (Džilsko-anhujski rat, Prvi džilsko-fengtijenski rat i Drugi džilsko-fengtijenski rat) da bi preuzeli vlast nad Pekingom.\nNakon uspeha Kuomintangove Severne ekspedicije koja je primirila komadante na severu, Nanking je zvanično proglašen prestonicom Republike Kine 1928, a Peking je preimenovan u Pejping 28. juna 1928., što znači „severni mir“.\nTokom Drugog kinesko-japanskog rata, Japanci su osvojili Pejping 29. jula 1937. Tokom okupacije, gradu je vraćeno staro ime Peking i postao je sedište Privremene Vlade Republike Kine, marionetske države koja je upravljalo kineskim delom severne Kine pod okupacijom Japana. Kasnije je ta vlada spojena sa većom vlada vladom Vang Jingveja, čije je sedište bilo u Nankingu. Carska japanska armija je u gradu osnovala centar za bakteriološko istraživanje jedinica 1855, u kom su japanski doktori proizvodili i testirali biološko i hemijsko oružje nad ljudima.\nNakon predaje Japana u Drugom svetskom ratu, Pekingu je 15. avgusta 1945. opet promenjeno ime u Pejping.\nPeriod Narodne Republike KineUredi\nMao Cedung proglašava osnivanje Narodne Republike Kine 1949.\nNa dan 31. januara 1949, tokom Kineskog građanskog rata, komunističke snage su ušle u Peking bez borbe. Komunistička partija Kine na čelu sa Mao Cedungom je 1. oktobra 1949. na Tjenamenu objavila stvaranje Narodne Republike Kine. Samo nekoliko dana ranije, Narodna politička konsultativna konferencija Kine je odlučila da će Pejping biti glavni grad nove države i da će mu ime biti promenjeno nazad u Peking.\nU vreme osnivanja Narodne Republike, gradska oblast Pekinga se sastojala samo od njenog gradskog područka i okolnih predgrađa. Urbani deo je podeljen u nekoliko malih distrikta unutar onoga što je danas poznato kao 2. kružni put. Od tada je nekoliko okolnih okruga je uključeno u optšinu, proširivši površinu pekinške oblasti nekoliko puta. Gradske zidine Pekinga su porušene između 1965. i 1969, tokom Kulturne revolucije, da bi se oslobodio prostor za izgradnju 2. kružnog puta.\nNakon ekonomskih reformi Deng Sjaopinga, urbano područje Pekinga se mnogo proširilo. Nekada se nalazilo u granicama 2. i 3. kružnog puta, a danas izlazi iz granica 5. i 6 kružnog puta, uz mnoga poljoprivredna područja pretvorena u stambene ili poslovne kvartove. Nova poslovna zona se razvija u oblasti Guomao, Vangfuđing i Sjidan su se preobrazili u trgovačke kvartove, dok je Džungancun postao centar elektronske industrije u Kini.\nTokom poslednjih godina, širenje Pekinga je takođe donelo na videlo neke probleme urbanizacije, kao što je gust sabraćaj, loš kvalitet vazduha, gubitak istorijskih delova grada i značajan priliv migranata iz siromašnijih delova države, posebno iz seoskih krajeva. Početkom 2005. vlada Kine je odobrila plan da se konačno zaustavi nekontrolisani razvoj Pekinga u svim smerovima. Razvoj glavnog grada Kine će se sada odvijati u dva polukružna pojasa izvan centra grada (na zapad i istok), umesto u koncentričnim krugovima.\nPeking viđen iz satelita.\nPeking se nalazi u severnom vrhu približno trouglaste Severnokineske nizija, koja se otvara na jug i istok od grada. Planine na severu, severozapadu i zapadu štite grad i poljoprivredne oblasti od pustinjskih stepa. Nad severozapadnim delovima gradske oblasti, posebno okrugom Jenćing i distriktom Huaižou, dominiraju Đindu planine, dok zapadne granice oblasti uokviruju Sjišan planine. Veliki kineski zid, koji se prostire duž severnih delova gradske oblasti Pekinga, se koristio ovon neravnom topografijom da odbrani Kinu od nomadskih upada iz stepa. Vrh Dongling u vencu Sjišan i na granici sa Hebejskom oblašću je najveći vrh gradske oblasti Pekinga, sa visinom od 2303 m. Glavne reke koju protiče kroz pekinpku oblast su Jungding i Čaobai, deo sistema reke Haj, koje teku na jug. Peking je takođe sverni terminal Velikog kineskog kanala, koji je iskopan kroz Severnokinesku ravnicu do Hangdžoa. Rezervoar Mijin, izgrađen na gornjim rukavcima reke Čaobai je najveći pekinški rezervoar i od krucijalne je važnosti za snabdevanje vodom grada.\nUrbani deo Pekinga se nalazi u centralnom delu gradske oblasti i zauzima mali, a li sve više rastući deo gradske oblasti. Urbani deo Pekinga se širi izvan granica koncentričnih kružnih puteva, od kojih je najudaljeniji od centra 6. kružni put, koji prolazi kroz nekoliko prigradskih naselja. Kapija i trg Tjenamen se nalaze južno od Zabranjenog grada, bivše rezidencije kineskih careva. Zapadno od Tjenamena je Džungnanhai, rezidencija najviših političara Narodne Republike Kine. Kroz centar Pekinga, pravcem istok-zapad je Avenija Čang'an, jedna od glavnih ulica u Pekingu.\nKlima u Pekingu je monsunska vlažna kontinentalna klima, koju odlikuju topla i vlažna leta usled istočnoazijskih monsuna i uglavnom hladne, vetrovite i suve zime zbog uticaja sibirskog anticiklona. Prosečna temperatura u januaru je od -7 do -4 °C, dok je temperatura u julu 25 do 26 °C. Najviša ikad zabeležena temepratura je 42 °C, a najniža -27 °C. Godišnja količina padavina je preko 600 mm, od kojih 75% padne leti.\n1 3 11 19 25 29 30 29 25 18 6 2\n-8 -5 0 8 13 18 22 20 15 8 0 -5\nKoličina padavina u cm\n0 0 0 1 3 7 22 17 5 1 1 0\nVeliko zagađenje vazduha je rezultovalo čestim smogom.\nNivo zagađenja vazduha u Pekingu je pet puta viši od standarda bezbednosti Svetske zdravstvene organizacije. Velika potrošnja uglja - glavnog izvora energije Kine - je rezultovalo zagađenjem. Uprkos obećanjima da će vazduh biti bolji do Olimpijskih igara, nivo zagađenja je ostao konstantan. Zato zvaničnici Pekinga planiraju da redukuju saobraćaj motornim vozilima na pola tokom Igara kako bi se poboljšao kvalitet vazduha. U februaru 2008. kineska vlada je objavila da će zatvoriti 144 benzinske pumpe u Pekingu, što je 10% svih benzinskih pumpi u gradu.\nOd 2001. kada je Peking dobio pravo da organizuje Olimpijske igre, skoro 7 milijardi dolara je utrošeno da se očisti vazduh, ali je smog i dalje ostao problem grada, zbog čega se sportisti žale.\nPrašina nastala erozijom pustinja u severnoj i severositočnoj Kini rezultuje sezonskim peščanim olujama koje muče grad. Pekinški ured za modifikaciju vremena ponekad veštački izaziva kišu kako bi se borili sa takvim olujama i umanjili njihove efekte. U aprilu 2002. samo jedna peščana oluja je na grad izbacila skoro 50.000 tona prašine pre nego što je krenula na Japan i Koreju.\nKnjižara u Sjidanu.\nOpštine u urbanom delu Pekinga su:\nAndingmen (mand. 安定门; Andingmen))\nBeijuen (mand. 北苑; Beiyuan)\nVangđing (mand. 望京; Wangjing)\nVangfuđing (mand. 王府井; Wangfujing)\nVudaokou (mand. 五道口; Wudaokou)\nGuomao (mand. 国贸; Guomao)\nDungdž'men (mand. 东直门; Dongzhimen)\nJajincun (mand. 亚运村; Yayuncun)\nSjidan (mand. 西单; Xidan)\nFangdžiang (mand. 方庄; Fangzhuang)\nFusjingmen (mand. 复兴门; Fuchengmen)\nFučengmen (mand. 阜成门; Fuxingmen)\nH'pingli (mand. 和平里; Hepingli)\nCjidžmen (mand. 西直门; Xizhimen)\nČaojangmen (mand. 朝阳门; Chaoyangmen)\nDžunguancun (mand. 中关村; Zhongguancun)\nNekoliko imena opština se završava sa „men“ (mén, mand. 门), što znači „kapija“, pošto su ona bila lokacija kapija u bivšim Gradskim zidinama Pekinga. Druga mesta se završavaju sa „cun“ (cūn, mand. 村), što znači „selo“, pošto su ona prethodno bila sela izvan gradskih zidina.\nNaselja unutar gradske oblasti Pekinga, ali izvan urbanog područja su:\nJidžiang (mand. 亦庄; Yizhuang)\nLijansjang (mand. 良乡; Liangxiang)\nLijulimijao (mand. 琉璃庙; Liulimiao)\nMijin (mand. 密云; Miyun)\nSjaotangšan (mand. 小汤山; Xiaotangshan)\nTungdžou (mand. 通州; Tongzhou)\nHuažou (mand. 怀柔; Huairou)\nČangping (mand. 昌平; Changping)\nGradska oblast Pekinga se sastoji iz 18 administrativnih podjedinica, okruga kojima direktno upravlja grad. Od toga, 16 su distrikti, a 2 su okruzi. Urbana i podurbana područja grada su podeljena u 8 distrikta:\nStanovništvo (popis iz 2000)\nDistrikt Dunčeng (mand. 东城区: Dōngchéng Qū) 536.000 24,7 21.700\nDistrikt Sjičeng (mand. 西城区: Xīchéng Qū) 707.000 30,0 23.567\nDistrikt Čungven (mand. 崇文区: Chóngwén Qū) 346.000 15,9 21.761\nDistrikt Sjuenvu (mand. 宣武区: Xuānwǔ Qū) 526.000 16,5 31.879\nDistrikt Čaojang (mand. 朝阳区: Cháoyáng Qū) 2.290.000 470,8 4.864\nDistrikt Haidijen (mand. 海淀区: Hǎidiàn Qū) 2.240.000 426,0 5.258\nDistrikt Fengtai (mand. 丰台区: Fēngtái Qū) 1.369.000 304,2 4.500\nDistrikt Šđingšan (mand. 石景山区: Shíjǐngshān Qū) 489.000 89,8 5.445\ngrad + unutrašnja predgrađa 8,5 miliona 1377,9 6.171\nSledećih šest distrikta obuhvataju udaljenija predgrađa i prigradska naselja:\nDistrikt Mentougou (mand. 门头沟区: Méntóugōu Qū) 267.000 1.331,3 201\nDistrikt Fangšan (mand. 房山区: Fángshān Qū)\ndo 1986. okrug Fangšan 814.000 1.866,7 436\nDistrikt Tungdžou (mand. 通州区: Tōngzhōu Qū)\ndo 1997. okrug Tung 674.000 870,0 775\nDistrikt Šunji (mand. 顺义区: Shùnyì Qū)\ndo 1998. okrug Šunji 637.000 980,0 650\nDistrikt Čangping (mand. 昌平区: Chāngpíng Qū)\ndo 1999. okrug Čangping 615.000 1.430,0 430\nDistrikt Dasjing (mand. 大兴区: Dàxīng Qū)\ndo 2001. okrug Dasjing 672.000 1.012,0 664\nspoljašnja predgrađa 3,68 miliona 7.490 491\nPreostala dva distrikta i dva okruga se prostiru nad polururalnim i ruralnim oblastima:\nDistrikt Pingu (mand. 平谷区: Pínggǔ Qū)\ndo 2001. okrug Pingu 397.000 1.075,0 369\nDistrikt Huaižou (mand. 怀柔区: Huáiróu Qū)\ndo 2001. okrug Huaižou 296.000 2.557,3 116\nOkrug Mijin (mand. 密云县: Mìyún Xiàn) 420.000 2.335,6 180\nOkrug Jenćing (mand. 延庆县: Yánqìng Xiàn) 275.000 1.980,0 139\nperiferne oblasti 1,39 miliona 7.947,9 175\n18 distrikta i okruga Pekinga je dalje podeljeno u 273 nižih administrativnih jedinica na nivou grada: 119 gradova, 5 etničkih gradova i 125 poddistrikta.\nPolitički sistem Pekinga ima dvostruko partijsko-upravno uređenje kao i sve upravne ustanove u Kini. Gradonačelnik Pekinga je najviši zvaničnik u Narodnoj upravi Pekinga. Kako Peking ima status gradske oblasti u okviru administrativne podele Kine, pa gradonačelnik ima isti status kao i guverner pokrajine. Međutim, u dvostrukom političkom sistemu, gradonačelnik ima manju moć od sekretara gradskog komiteta Komunističke partije Kine.\nGodine 2006. BDP u Pekingu je iznosio 772,03 milijardi juana (oko 97 milijardi američkih dolara) i povećao se za 12% u odnosu na prethodnu godinu. BDP po glavi stanovnika je iznosio 49.505 juana i povećao se za 8,8% u odnosu na prethodnu godinu, a skoro duplo u odnosu na 2000. godinu. Godine 2005. primarna, sekundarna i tercijarna industrija u Pekingu su vredele redom 9,77 milijardi juana, 210,05 milijardi juana, i 461,63 milijardi juana. Godine 2006. prosečan prihod po glavi stanovnika koji žive u gradskom području je iznosio 19.978 juana, i realno se povećao za 12,9% u odnosu na prethodnu godinu. U seoskim sredinama prosečan prihod je iznosio 8.620 juana, a realan porast je iznosio 9,6%.\nU Pekingu trgovina nekretninama i automobilski sektor doživljavaju pravi procvat poslednjih godina. Godine 2005. prodato je ukupno 28,032 miliona kvadratnih metara stambenog prostora čija je vrednost iznosila 175,88 milijardi juana. Ukupan broj registrovanih automobila u Pekingu je 2004. godine iznosio 2.146.000, od kojih je 1.540.000 bilo u privatnom posedu.\nU Pekingu je osnovana centralna poslovna četvrt (engl. central business district) koja se smatra ekonomskim centrom grada, i u kojoj se nalaze regionalna sedišta raznih kompanija, tržni centri i najmoderniji stambeni prostor. Ulice Vangfuđing (Wángfǔjǐng) i Sjidan (Xīdān) su glavni trgovački centri. Džungancun, nazvan „Kineska silicijumska dolina“ je glavni centar elektronske i računarske industrije, kao i medicinskih istraživanja. Peking je takođe poznat po tome što je centar falsifikovane robe Peking je takođe svetski lider u proizvodnji i prodaji melamina i proizvoda od melamina.\nPoljoprivreda je razvijena van urbanog dela grada. Glavni poljoprivredni proizvodi su pšenica i kukuruz. Povrće se takođe gaji u okolini grada.\nPeking se ubrzano razvija, a to stvara brojne probleme u gradu. Npr. grad je poznat po čestim pojavama smoga. Takođe su česti projekti za štednju električne energije koje pokreće vlast. Građani i turisti se često žale na kvalitet vode za piće i na cene električne energije i gasa. Zbog problema sa smogom glavnim industrijskim zagađivačima u okolini grada naređeno je da uvedu tehnologije koje ne zagađuju životnu sredinu ili da se isele iz okoline Pekinga. Mnoge fabrike, u nemogućnosti da uvedu ekološki zadovoljavajuće standarde, se iseljavaju u druge gradove.\nModerne zgrade u Pekingu\nPrema proceni, u gradu je 2009. živelo 7.817.968 stanovnika.\n5.641.634 6.892.000 7.817.968\nNa širem području Pekinga je krajem 2007. godine živelo 17,43 miliona. Oko 12 miliona ljudi živi u samom gradu, a ostatak u selima koja se nalaze u okolini. Stalno prebivalište je imalo 12,03 miliona stanovnika, a 5,4 miliona je imalo dozvolu za boravak na 6 meseci i duže u toku godine.\nLokalne vlasti predviđaju porast broja stanovnika na 19,5 miliona u 2015. godini i 21,4 miliona do 2020. godine.\nStanovništvo Pekinga po nacionalnosti, popis iz 2000.\nHan Kinezi 12.983.696 95,69%\nMandžurci 250.286 1,84%\nKorejci 20.369 0,15%\nTuđija 8372 0,062%\nDžuang 7322 0,054%\nMijao 5291 0,039%\nUjguri 3129 0,023%\nTibetanci 2920 0,022%\nU popis nisu uračunati aktivni članovi Narodnooslobodilačke vojske.\nTri arhitektonska stila su preovladavajuća u urbanom Pekingu. Prvi je tradicionalna arhitektura carske Kine, koju najbolje oličavaju masivna kapija Tjenanmen („Kapija nebeskog mira“), koja je postala simbol Narodne Republike Kine, Zabranjeni grad i Hram neba. Drugi stil se ponekad naziva kinesko-sovjetski stil, a korišćen je na objektima građenim između 1950ih i 1970ih. Objekti građeni ovim stilom su jednostavnog izgleda i podsećaju na kutije. Poslednji stil je moderna arhitektura — najpoznatiji primer je poslovna oblast Pekinga.\nIzgled zgrada podignutih tokom 1970ih.\nVrlo moderan kontrast\nDetalj tradicionalne arhitekture\nKombinovani stil - '70 i '90\nUspešna kombinacija starog i novog\nVangfuđing, glavna trgovačka ulica\nUz razvoj grada usled ekonomskih reformi, Peking je evoluirao u važan saobraćajni čvor. Grad okružuju 5 kružnih puteva, 9 brzih puteva i zaobilaznica, 11 nacionalnih auto-puteva, nekoliko železničkih pravaca i međunarodni aerodrom.\nU Pekingu se nalaze dve železničke stanice: Pekinška železnička stanica (centralna stanica) i Pekinška zapadna železnička stanica. Tri preostale železničke stanice u pekinškoj oblasti: Pekinška istočna železnička stanica, Pekinška severna železnička stanica i Železnička stanica Fengtai bave se redovnim prevozom putnika. Takođe postoje i manje železničke stanice u predgrađima.\nPeking je važan železnički čvor. Železničke pruge vode od Pekinga do Guangdžoua, Šangaja, Harbina, Baotoua, Tjencina, Čangdea i Ćinhuangdaoa. Direktni polasci za Kaulun (Hongkong) takođe saobraćaju iz Pekinga.\nMeđunarodni pravci, uključujući linije do gradova u Rusiji i Pjongjanga takođe prolaze kroz Peking. Izgradnja brze pruge Peking-Tjencin je počela 4. jula 2005. godine, a otvaranje je zakazano za avgust 2008. godine.\nAutobus u Pekingu.\nU Pekingu postoji devet brzih puteva (uz šest novih koji se još uvek projektuju ili grade) i 11 auto-puteva. U samom Pekingu je razvijena mreža između pet kružnih puteva.\nJedan on najvećih problema saobraćaja u Pekingu su redovne saobraćajne gužve, posebno u vreme saobraćajnih špiceva. I van saobražajnih špiceva, nekoliko puteva je zagušeno saobraćajem. Brzi putevi su nedavno produženi u teritorije unutar 3. kružnog puta, tako da vozači ne moraju da prolaze kroz raskrsnice sa semaforima.\nDrugi problem je da javni prevoz nije dovoljno razvijen i da se i autobusi zaglave u saobraćajnim gužvama. Sam urbanistički plan Pekinga dodatno otežava stanje u saobraćaju.\nAvenija Čang'an se prostire pravcem istok-zapad kroz centar Pekinga, pored Tjenanmena. To je glavni putni pravac, a vlasti ga često nazivaju „prvom ulicom Kine“.\nGlavni članak: Međunarodni aerodrom Peking\nMeđunarodni aerodrom Peking\nGlavni pekinški aerodrom je Međunarodni aerodrom Peking kod Šunjija, koji se nalazi oko 20 km severoistočno od centra Pekinga. Najveći broj unutrašnjih i skoro svi međunarodni letovi poleću ili sleću na ovaj aerodrom. Aerodrom je glavni hab za Er Čajnu. Sa centrom Pekinga povezan je brzim putem i potrebno je oko 40 minuta vožnje od centra grada kada nisu gužve. U toku priprema za Olimpijske igre 2008, izgrađen je još jedan brzi put do aerodroma, kao i laki šinski sistem.\nDrugi aerodromi su Lijansjang aerodrom - Peking, Nanjen aerodrom - Peking, Sjiđiao aerodrom - Peking, Šah aerodrom - Peking i Badaling aerodrom - Peking. Međutim, ovi aerodromi su uglavnom za vojne svrhe i manje su poznati u javnosti.\nUnutrašnjost stanice pekinškog metroa\nPekinški metro, koji se još uvek gradi, ima pet linija (dve nadzemne i tri podzemne), a još nekoliko se gradi za potrebe olimpijskih igara. U Pekingu je 2004. godine bilo 599 autobuskih i trolejbuskih linija. Taksisti su prisutni u velikom broju, uključujući veliki broj, čak oko 30.000, neregistrovanih taksista[traži se izvor].\nPekinška izvedba klasične opere „Zbogom, moja konkubino“.\nLjudi koji su rodom iz urbanog dela Pekinga govore pekinškim dijalektom, koji pripada mandarinskoj podgrupi govornog kineskog jezika. Pekinški dijalekt je osnova za standardni mandarinski jezik, koji se koristi u Narodnoj Republici Kini, na Tajvanu i u Singapuru. Ruralne oblasti gradske oblasti Pekinga imaju svoje dijalekte, srodne onima koji se govore u pokrajini Hebej, koja okružuje gradsku oblast Pekinga.\nPekinška opera se često navodi kao najveće ostvarenje kineske kulture[traži se izvor]. Predstave u njoj se izvode kroz kombinaciju pesme, dijaloga i kodifikovnim nizom radnji, kao što su gestovi, pokreti, borbe ili akrobacije. Većina predstava se izvodi na arhaičnom dijalektu poprilično drugačijim od modernog standardnog mandarinskog jezika i pekinškog dijalekta. Zbog ovoga su dijalozi ponekad teško razumljivi, pa moderna pozorišta često imaju elektronske titlove na kineskom i engleskom jeziku.\nHutong u Pekingu i deo Velikog kineskog kanala.\nSihjuen (四合院) je tradicionalni arhitektonski stil Pekinga. Sastoji se od imanja u obliku pravougaonika, a sobe okružuju centralno dvorište. Ovakvo dvorište često sadrži narove ili druge vrste drveća, kao i bašte sa zasađenim cvećem ili akvarijume. Hutunzi su ulice koje povezuju unutrašnjosti starog dela Pekinga. Oni su često uski i idu pravcem istok-zapad, tako da su dvorišta okrenuta prema severu i jugu zbog feng šuija. Širina takvih ulica varira — neke su vrlo uske, dovoljne tek da nekoliko pešaka prođe odjednom.\nNekada svuda prisutni u Pekingu, sihjueni i hutonzi sada brzo nestaju, pošto su čitave gradske četvrti porušene i zamenjene visokim zgradama. NJihovi stanovnici dobijaju stanove u novim zgradama čija je površina barem jednaka njihovim bivšim kućama. Međutim, mnogi se žale da se tradicionalni osećaj zajednice i uličnog života iz hutoga ne može zameniti. Kineska vlada je sačuvala i renovirala neke izuzetno značajne istorijske ili lepe hutonge, posebno pred Olimpijske igre. Jedan takav primer je Nanč'c.\nMandarinska kuhinja je lokalni stil kuvanja u Pekingu, a pekinška patka je njeno najpoznatije jelo. Manhan Ćijensji („Mandžu-han kineski kompletan banket“) je tradicionalna gozba koja je prvobitno bila namenjena samo etničkim mandžurskim carevima iz dinastije Ćing. I sada su oni vrlo prestižni i skupi. Restorani za pijanje čaja su takođe česta slika u Pekingu. Fuling Đijabing je tradicionalna pekinška brza hrana koja podseća na palačinke sa filom načinjenim od fu ling - pečurke slične tartufu, koji je čest sastojak tradicionalne kineske medicine.\nKlozon (ili đingtailan) tehnika za obradu metala i tradicija je specijalnost pekinške kulture, i jedna od najpoštovanijih tradicionalnih zanata u Kini. Pekinške lakirane posude su čuvene po svojim šarama i slikama urezanim na svojim površinama.\nPeking je sedište velikog broja koledža i univerziteta, uključujući nekoliko koji imaju međunarodni ugled. Naročito su za Kinu važne dve prestižne institucije, Pekinški Univerzitet i Ćinghua Univerzitet. S obzirom na politički i kulturni status Pekinga, u odnosu na druge gradove u Kini, u ovom je proporcionalno veća koncentrisanost obrazovnih institucija i ima ih najmanje 59. Praktikuje se i razmena studenata, pa mnogi od njih iz Japana, Koreje, Severne Amerike, Evrope, jugoistočne Azije, kao i iz drugih krajeva sveta dolaze u Peking da studiraju svake godine.\nSlede institucije koje se nalaze na listi kineskog Ministarstva prosvete.\nPekinški Univerzitet (kineski 北京大学) (osnovan 1898), naziva se i Univerzitet u Pekingu, za koji se matra da je najbolji Univezitet za humane i prirodne nauke, kao i za ekonomiju i pravo u Kini.\nĆinghua Univerzitet (清华大学) (osnovan 1911), koji često važi za najbolji Univerzitet za primenjene nauke i inženjerstvo u Kini.\nŽenmin Univerzitet u Kini (中国人民大学) (osnovan 1937), poznat je po pravima, humanim naukama i sociologiji.\nPekinški prirodni Univerzitet (北京师范大学) (osnovan 1902)\nPekinški fakultet aeronautike i astronautike (Beihang Univerzitet) (北京航空航天大学) (osnovan 1952)\nPekinški tehnološki institut (北京理工大学)\nPekinški fakultet za strane jezike (北京外国语大学)\nCentralni fakultet za finansije i ekonomiju (中央财经大学)\nPekinški šumarski fakultet (北京林业大学)\nPekinški fakultet za jezike i kulturu (北京语言大学)\nPekinški fakultet za poštu i telekomunikacije (北京邮电大学)\nFakultet za komunikacije u Kini (中国传媒大学)\nPekinški Đijaotung Univerzitet (北京交通大学)\nPekinška filmska akademija (北京电影学院)\nPekinški fakultet hemijske tehnologije (北京化工大学)\nPekinški fakultet kineske medicine (北京中医药大学)\nPekinški fakultet za naftu (石油大学)\nPekinški tehnološki fakultet (北京工业大学)\nGlavni prirodni fakultet (首都师范大学)\nCentralna dramska akademija (中央戏剧学院)\nCentralna akademija lepih umetnosti (中央美术学院)\nCentralni konzervatorijum muzike (中央音乐学院)\nCentralni fakultet za narodnosti (中央民族大学)\nKineski fakultet za agrikulturu (中国农业大学)\nKineski konzervatorijum muzike (中国音乐学院)\nKineski fakultet političkih nauka i prava (中国政法大学)\nFakultet za električnu energiju severne Kine (华北电力大学)\nFakultet za međunarodni biznis i ekonomiju (对外经济贸易大学)\nFakultet za međunarodnu saradnju (国际关系学院)\nFakultet za nauku i tehnologiju u Pekingu (北京科技大学)\nNovinska agencija Sjinhua\nPekinška televizija (BTV) proširila je broj svojih kanala sa jedan na deset. Za razliku od nje, Kineska centralna televizija (CCTV), danas nema ekskluzivnih televizijskih kanala na engleskom jeziku u okviru gradske zone Pekinga.\nTri radio-stanice emituju svoj program na engleskom: „Hit FM“ na FM 88,7, „Easy FM“ koji emituje Međunarodni radio Kine (CRI) na FM 91,5, kao i „Radio 774“, novijeg datuma na AM 774.\nDruge Pekinške radio stanice su:\nSjinven - internet Vesti\nGudijen - internet Klasična muzika\nĐingđi - internet Gradski menadžment\nTungsu - internet Popularna muzika\nĐijaotung - internet Saobraćaj\nĐijaosjue - internet Školski radio\nVenji - internet Emisija o kineskoj književnosti\nVuesjuejingš‘ - internet Emisije o kineskoj filmografiji\nTiji - internet Sportske emisije\nSjićicungji - internet Dramske emisije\nJinjue - internet/97.4 FM Muzika\nJadžoulijusjing - internet Emisije iz Azije\nŠenghuo - internet Emisije o gradskom životu Pekinga\nĆingjinjue - internet „Sentiš“ muzika\nVaiji - internet Strane emisije\nDAB - internet DAB - emisije\nĆingmeng - internet Blue Network Broadcast\nVeoma poznate „Pekinške večernje novosti“ („Pekinški Vanbao“) se prodaju svako poslepodne i bave se svim dešavanjima u Pekingu. Druge novine su „Pekinške novosti“ („Sjin Đing Bao“), „Pekinška zvezda dana“, „Pekinške jutarnje novosti“, „Pekinška omladina danas“ („Pekinški Ćingnijen Bao“), kao i nedeljni časopisi na engleskom jeziku „Pekinški vikend“ i „Peking danas“ (što bi bila engleska edicija „Omladine danas“). Dnevne novine „People's Daily“ i „China Daily“ na engleskom se takođe izdaju u Pekingu.\nPublikacije koje su primarno namenjene stranim posetiocima i stanovništvu koje nije kinesko uključuju mesečnike na engleskom jeziku: „Grad nedeljno“, „Peking ovog meseca“, „Beijing Talk“ (priče o/u Pekingu), „To je Peking“ i „MetroZine“.\nČasopis „Rolling Stone“ se bazira na kineskoj verziji uređivanja u Pekingu.\nMeđunarodna štampa, uključujući novine i magazine na engleskom i japanskom, dostupna je u glavnim internacionalnim hotelima i radnjama („Friendship stores“).\nNacionalni stadion prilikom ceremonije otvaranja olimpijskih igara\nPeking je grad-domaćin Letnjih olimpijskih igara 2008. i Letnjih paraolimpijskih igara 2008. Peking je u prošlosti bio domaćin Azijskih igara 1990., koorganizator Azijskog kupa nacija 2004. i domaćin Azijskog prvenstva u košarci 1989.\nProfesionalni klubovi iz Pekinga su:\nfudbalski klub Peking Guoan (Prva kineska fudbalska liga)\nfudbalski klub Peking Hungdeng (Kineska fudbalska asocijacija - Đija liga)\nfudbalski klub FK Pekinški instituti tehnologije (Kineska fudbalska asocijacija - Đija liga)\nkošarkaški klub Peking Daksi\nženski košarkaški klub Peking Šougang\nhojekaški klub Čajna Šarksi\nbejzbol klub Peking Tajgersi\nNacionalni plivački centar (Vodena kocka)\nPeking održava pobratimske veze sa sledećim gradovima ili pokrajinama:\nTokio, Japan (14. mart 1979)\nNJujork, Sjedinjene Države (25. februar 1980)\nBeograd, Srbija (14. oktobar 1980)\nLima, Peru (21. novembar 1983)\nVašington, Sjedinjene Države (15. maj 1984)\nRio de Žaneiro, Brazil (24. novembar 1986)\nIl de Frans, Francuska (21. jul 1987)\nKeln, Nemačka (14. septembar 1987)\nAnkara, Turska (20. jun 1990)\nKairo, Egipat (28. novembar 1990)\nDžakarta, Indonezija (4. avgust 1992)\nIslamabad, Pakistan (8. novembar 1992)\nBankok, Tajland (26. maj 1993)\nBuenos Ajres, Argentina (13. jul 1993)\nSeul, Južna Koreja (23. oktobar 1993)\nKijev, Ukrajina (13. decembar 1993)\nBerlin, Nemačka (5. april 1994)\nBrisel, Belgija (22. septembar 1994)\nHanoj, Vijetnam (6. oktobar 1994)\nAmsterdam, Holandija (29. oktobar 1994)\nMoskva, Rusija (16. maj 1995)\nPariz, Francuska (23. oktobar 1997)\nRim, Italija (28. maj 1998)\nHauteng, Južna Afrika (6. decembar 1998)\nBukurešt, Rumunija (21. jun 2005)\nHavana, Kuba (4. septembar 2005)\nManila, Filipini (14. novembar 2005)\nLondon, Ujedinjeno Kraljevstvo (10. april 2006)\nAdis Abeba, Etiopija (17. april 2006)\nVelington, Novi Zeland (10. maj 2006)\nHelsinki, Finska (14. jul 2006)\nAstana, Kazahstan (16. novembar 2006)\nTel Aviv, Izrael (21. novembar 2006)\nSantijago, Čile (7. avgust 2007)\nLisabon, Portugal (22. oktobar 2007)\n↑ „Srpski na srpskom”. RTS. 29. 3. 2016.. http://www.rts.rs/page/radio/sr/story/23/radio-beograd-1/2256695/srpski-na-srpskom.html. »Na primer, kao što se sve češće čuje Bejđing, a ne Peking...«\n↑ 2,0 2,1 2,2 2,3 „China: largest cities and towns and statistics of their population”. www.world-gazetteer.com. 17. 12. 2012.. Arhivirano iz originala 2012-12-27. https://archive.today/20121227184808/http://www.world-gazetteer.com/wg.php?x=&lng=de&des=wg&geo=-54&srt=npan&col=adhoq&msz=1500&men=gcis&lng=en.\n↑ 3,0 3,1 3,2 „Beijing”. The Columbia Encyclopedia (6th izd.). 2007. http://www.bartleby.com/65/be/Beijing.html. Arhivirano 2008-07-14 na Wayback Machine-u\n↑ 5,0 5,1 5,2 5,3 „Beijing's History”. China Internet Information Center. http://china.org.cn/english/features/beijing/30785.htm. Pristupljeno 01. 05. 2008.\n↑ „Beijing - Historical Background”. Cities Guide. Economist.com. 2008. http://www.economist.com/cities/findstory.cfm?city_id=BJS&folder=Facts-History. Pristupljeno 01. 05. 2008.\n↑ Rosenburg, Matt T.. „Largest Cities Through History”. About.com. http://geography.about.com/library/weekly/aa011201a.htm.\n↑ MacKerras & Yorke 1991, str. 8\n↑ „China Travel Service-Destination beijing tour beijing guide beijing travel beijing hotel beijing Air Ticket beijing tailor made tour”. Arhivirano iz originala 2011-01-24. https://web.archive.org/web/20110124224104/http://www.chinats.com/beijing/beijing23.htm.\n↑ „Georgraphy & Climate”. 2008 Beijing Olympic Games. Travel Places. http://www.travelplaces.co.uk/olympics/olympics.htm#Geography. Pristupljeno 07. 02. 2008.\n↑ Macur, Juliet (24. 01. 2008.), „Olympic Teams Vying to Defeat Beijing’s Smog”, The New York Times, http://www.nytimes.com/2008/01/24/sports/othersports/24mask.html?_r=1&oref=slogin&pagewanted=all\n↑ Yardley, Jim (24. 01. 2008.), „Smoggy Beijing Plans to Cut Traffic by Half for Olympics, Paper Says”, New York Times, http://www.nytimes.com/2008/01/24/world/asia/24beijing.html\n↑ „Beijing petrol stations to close”. BBC News. 15. 02. 2008.. http://news.bbc.co.uk/2/hi/asia-pacific/7246955.stm. Pristupljeno 15. 02. 2008.\n↑ Shipley, Amy (18. 03. 2008.), „IOC wants to clear the air in Beijing”, Washington Post, http://www.msnbc.msn.com/id/23682873/\n↑ „China says it made rain to wash off sand”. MSNBC. 05. 05. 2006.. http://www.msnbc.msn.com/id/12644965/from/RSS/.\n↑ Weaver, Lisa Rose (04. 04. 2002.). „More than a dust storm in a Chinese teacup”. CNN. http://cnnstudentnews.cnn.com/2002/WEATHER/04/03/dust.storm/. Pristupljeno 07. 02. 2008.\n↑ „Basic Information”. Beijing Municipal Bureau of Statistics. Arhivirano iz originala 2012-03-13. https://web.archive.org/web/20120313225759/http://www.bjstats.gov.cn/esite/bjsq/jbqk/. Pristupljeno 9. 2. 2008.\n↑ „Geohive”. Geohive. 31. 12. 2008.. Arhivirano iz originala 2010-11-19. https://web.archive.org/web/20101119063747/http://www.geohive.com/cntry/subs/cn-11.aspx. Pristupljeno 8. 11. 2010.\n↑ „Urbana konstrukcija”. Pekinška opštinska kancelarija za statistiku. 2006. Arhivirano iz originala 2008-05-19. https://web.archive.org/web/20080519170209/http://www.bjstats.gov.cn/esite/bjsq/csjs/. Pristupljeno 15. 3. 2008.\n↑ (12. 2. 2004.). "Statistički izveštaj iz 2003. godine o Nacionalnoj Ekonomiji i Socijalnom razvoju grada Pekinga". Pekinška, opštinska kancelarija za statistiku. pristup na dan 15. 3. 2008.. Arhivirano 2008-03-05 na Wayback Machine-u\n↑ „Pirates weave tangled web on 'Spidey'”. The Hollywood Reporter (Rojters). 27. 4. 2007.. http://www.hollywoodreporter.com/hr/content_display/film/news/e3i1ea868cbfd17e7ac48b8fbc3fcc3473c. Pristupljeno 15. 3. 2008.\n↑ NJu, Šuping; Hornbi, Lusi (30. 4. 2007.). „Velika potražnja za melaminom u Kini, kao začinom”. The Boston Globe (Rojters). http://www.boston.com/news/world/asia/articles/2007/04/30/melamine_in_big_demand_in_china_as_a_food_additive/. Pristupljeno 15. 3. 2008.\n↑ Agencija Xinhua, 4.12.2007, Pristupljeno 23. 4. 2013.\n↑ „Beijing's population forecast to top 21.4 mln by 2020_English_Xinhua”. News.xinhuanet.com. 9. 12. 2007.. http://news.xinhuanet.com/english/2007-12/09/content_7220226.htm. Pristupljeno 24. 6. 2010.\n↑ Department of Population, Social, Science and Technology Statistics of the National Bureau of Statistics of China and Department of Economic Development of the State Ethnic Affairs Commission of China. Tabulation on Nationalities of 2000 Population Census of China 2 vols. Beijing: Nationalities Publishing House. 2003. ISBN 978-7-105-05425-1. pp.\n↑ „Beijingers spend lives on road as traffic congestion worsens”. China Daily (Xinhua News Agency). 6. 10. 2003.. http://www.chinadaily.com.cn/en/doc/2003-10/06/content_269518.htm.\n↑ „Minzu Hotel Beijing”. Sino Hotel Guide. http://www.sinohotelguide.com/beijing/minzu/index.html. Pristupljeno 6. 2. 2008.\n↑ „Beijing Official Website International”. Beijing International. 22. 10. 2007.. Arhivirano iz originala 2008-05-16. https://web.archive.org/web/20080516222136/http://www.ebeijing.gov.cn/ying/default.htm. Pristupljeno 23. 10. 2007.\nCotterell, Arthur. (2007). The Imperial Capitals of China: An Inside View of the Celestial Empire. London: Pimlico. str. 304 pages.. ISBN 978-1-84595-009-5.\nElliott, Mark C. (2001). The Manchu Way: The Eight Banners and Ethnic Identity in Late Imperial China. Palo Alto, California, United States: Stanford University Press. ISBN 0-8047-4684-2. http://books.google.com/?id=_qtgoTIAiKUC&printsec=frontcover. Pristupljeno 22 July 2009.\nMacKerras, Colin; Yorke, Amanda (1991). The Cambridge Handbook of Contemporary China. Cambridge, England, United Kingdom: Cambridge University Press. ISBN 0-521-38755-8. http://books.google.com/?id=yiq_f71uXboC&printsec=frontcover&dq=beiping+beijing. Pristupljeno 22 July 2009.\nPeking na Wikimedijinoj ostavi\nBeijing Government website Arhivirano 2010-08-13 na Wayback Machine-u ((zh))\nEconomic profile for Beijing at Hong Kong Trade Development Council\nČlanak Peking je odabran u kategoriju izabranih članaka.\nPoslednja izmjena na dan 3 rujan-септембар 2021, u 11:16 č.\nOva stranica je zadnji put izmijenjena 11:16, 3 rujan-септембар 2021.


Prva sednica Visokog saveta za saradnju, održana 13. jula u Solunu, najveći je i najznačajniji događaj u srpsko-grčkim odnosima u poslednjih 65 godina i predstavlja poseban oblik učvršćivanja saradnje i jačanja veza između Atine i Beograda,. U godini kada se obeležava 150 godina Ugovora o savezništvu i 135 godina od uspostavljanja diplomatskih odnosa, ovaj događaj koji otvara novo poglavlje u odnosima Republike Srbije i Republike Grčke doprinosi ekonomskom povezivanju i saradnji u svim oblastima.\nDelegaciju Republike Srbije predvodio je predsednik Aleksandar Vučić, a delegaciju Republike Grčke predsednik Vlade Aleksis Cipras.\nU delegaciji Republike Srbije bili su prvi potpredsednik Vlade i ministar spoljnih poslova Ivica Dačić, potpredsednik Vlade i ministar unutrašnjih poslova Nebojša Stefanović, potpredsednik Vlade i ministar trgovine, turizma i telekomunikacija Rasim Ljajić, ministar ekonomije Goran Knežević, ministar rudarstva i energetike Aleksandar Antić, ministar odbrane Aleksandar Vulin, državni sekretar u Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture Miodrag Poledica i predsednik Privredne komore Srbije Marko Čadež.\nDelegaciju Republike Grčke činili su ministar spoljnih poslova Nikolaos Kocijas, ministar nacionalne odbrane Panos Kamenos, ministar životne sredine i energetike Jorgos Statakis, ministar infrastrukture i transporta Hristos Spircis, ministar za migracionu politiku Janis Muzalas, ministar turizma Elena Kuntura, alternativni ministar unutrašnjih poslova Nikolaos Toskas, zamenik ministra unutrašnjih poslova Marija Kolja Caruča, zamenik ministra ekonomije i razvoja Asterios Piciorlas, generalni sekretar Ministarstva spoljnih poslova za međunarodne ekonomske odnose Jorgos Cipras, politički direktor u Ministarstvu spoljnih poslova Petros Mavroidis i šef diplomatskog kabineta predsednika Vlade Grčke Evangelis Kalpadakis.\nOsim razgovora predsednika Republike Srbije i predsednika Vlade Grčke, održan je i niz bilateralnih sastanaka ministara koji su bili u delegaciji.\nPotpisano je sedam sporazuma: Sporazum o socijalnom osiguranju, Sporazum o međusobnom priznavanju vozačkih dozvola, Sporazum o saradnji u oblasti turizma, Memorandum o razumevanju u oblasti kulture, memorandum o razumevanju o razvoju železničkog transporta, Memorandum o razumevanju između ministarstava spoljnih poslova o saradnji u oblasti diplomatske obuke i Protokol između ministarstava odbrane o saradnji u oblasti vojnog obrazovanja.\nNakon plenarnog sastanka delegacija, održan je trilateralni sastanak predsednika Srbije, Aleksandra Vučića, predsednika Vlade Grčke Aleksisa Ciprasa i predsednika Vlade Bugarske Bojka Borisova na kojem su razmatrani odnosi u regionu, energetsko povezivanje tri države i infrastrukturni projekti.\nPredsednik Republike Srbije sreo se i sa Žan Klodom Junkerom u Solunu, sa kojim je razgovarao o evropskoj budućnosti Republike Srbije.