Sværmeadfærd fungerer som en kollektiv hjerne | Ingeniøren\nAf Robin Engelhardt 9. feb 2013 kl. 12:00 9\nFænomenet 'wisdom of the crowds' har været debatteret en del i de seneste år, og der synes stadig at være facetter, som forskerne ikke helt forstår.\nDen primære indsigt bag begrebet går kort fortalt ud på, at man kan trække nyttig information ud af omverdenen via en masse skud i tågen. Det ældste eksempel, man kender til, stammer fra Charles Darwins fætter, sir Francis Galton, der i 1906 overværede et dyrskue, hvor tilskuerne blev inviteret til at gætte vægten på en slagteklar okse.\nNemt at simulere\nFaktisk var det programmøren Craig Reynolds, der i 1986 opdagede, hvor nemt man kan simulere sværmeadfærd: Han havde brug for en animation af flokke af flagermus til filmen 'Batman Returns' og fandt ud af, at en simpel programmeringsregel var nok: Flagermusene skal kunne justere deres separation fra hinanden, således at de hverken kommer for tæt på eller for langt væk. Ellers skal de bare have lov at bevæge sig frit i luften. Resultatet var en realistisk udseende animation af flokadfærd, som aldrig kunne være genskabt lige så godt ved f.eks. at programmere de individuelle flyvebaner enkeltvis.\nIain Couzin og hans hold har nu vist, at det samme gælder for rigtige dyr ude i virkeligheden. Forskerne har kigget på den gyldne shiner, en lille fisk, der gerne svømmer i stimer på lavt vand, og som foretrækker skygge frem for lys. Ved at lægge en variabel lyskilde på et akvarium, kunne hans forskerhold studere, hvordan fisken sværmede hen til skyggeområderne alt efter stimestørrelse og alt efter, hvor intens forskellen mellem lys og mørke var i de forskellige områder af akvariet.\nDet viste sig, at den gyldne shiner ikke er særlig god til at finde skygge af sig selv. Godt nok svømmer den hurtigere, jo mere lys der er, men retningen er mere eller mindre kaotisk. Svømmer den derimod i flok, er den fantastisk effektiv til at finde de mørkeste områder. Og jo større stimen, desto mere effektiv.\nFor at forstå mekanismen bag denne kollektive sanseevne forsøgte forskerne at følge svømmebanen hos de enkelte fisk. Det viste sig, at accelerationen i en bestemt retning var korreleret med antallet af fisk i nærheden. Når naboerne var samlet i én retning, steg accelerationen i den retning. Når de var fordelt i alle mulige retninger, faldt accelerationen.\nDen gyldne shiner bruger altså tre forhold til at navigere: sansning af en lysgradient, naboernes antal og naboernes position. For at se, hvordan disse tre forhold bidrager til kollektiv intelligens, skal man forestille sig følgende: En fiskestime bevæger sig i en bane, der står vinkelret på en lysgradient, således at den venstre del af stimen hele tiden svømmer i et lidt lysere område end den højre.\nVi ved, at jo lysere der er, desto større er fiskenes acceleration, og derfor begynder fisk til venstre hele tiden at overhale dem til højre. For at justere for den stigende afstand mellem fiskene induceres der en rotation. De hurtige fisk til venstre vil dreje mod de langsomme fisk til højre, og flokken vil samlet begynde at dreje til den mørke side. Jo mørkere det bliver, desto langsommere bliver fiskene, og til sidst har de fundet det optimale opholdssted.\nDet er værd at bemærke, at store flokke er bedre til at navigere i en gradient end små flokke - af den simple grund, at store flokke udspænder et større volumen og derfor har en større variation i data at måle på. Dette oversættes automatisk til en mere nøjagtig måling og dermed til et mere effektivt bevægelsesmønster for sværmen. Ligegyldigt hvor kompliceret forskerne lavede lysmønstrene i akvariet, kunne flokken altid reagere 'intelligent' og rationelt på forandringerne og samle sig i de mørkeste kroge.\n'Many wrongs' er ... forkert\nEksperimentet udfordrer en yndet teori blandt adfærdsbiologer kaldet 'many wrongs'-hypotesen. Den siger, at grupper kan spore gradienter i miljøet ved at samle individuelle målinger, annullere de modsatrettede og så beregne den dominerende vektor.\nTænk på tv-showet 'Hvem vil være millionær?'. Livlinen 'spørg publikum' er i virkeligheden den bedste hjælp, man kan få, fordi den udnytter en statistisk effekt, hvor de vidende svarer korrekt, og de uvidende svarer med tilfældige skud i tågen. Jo flere skud i tågen, des mere udligner de hinanden, og des tydeligere fremstår de få, der faktisk kender det rigtige svar. Det er Galtons okse om igen.\nProblemet med den forestilling er bare, at fisk og fugle ikke har mulighed for at lave en graf, der analyserer meningsmålingerne, sådan som man kan gøre det ved et tv-show eller et dyrskue. De bevæger sig bare, og den kollektive intelligens manifesterer sig i stedet som en mekanisk procedure for interaktioner.\nEn fiskestime eller en fugleflok har slet ikke mulighed for at samle, bundte og analysere usikre informationer for derefter at tage en beslutning. De har problemer nok med at sanse miljøets gradienter, svage som de er.\nEn bedre måde at forstå wisdom of the crowds-fænomenet på er at betragte gruppeadfærd som en manifesteret kollektiv intelligens i sig selv. Instinktet om at 'holde sig til' er i virkeligheden den afgørende algoritme, der oversætter individuel sansning til kollektiv navigation.\nMan behøver ikke at estimere, tænke, overveje, samle data eller tage gennemsnit. Man kan være så dum, det skal være. Så længe man som individ blot besidder et minimum af sanseevner, vil gruppens dynamik og arkitektur 'beregne' de manglende informationer. Ved at bevæge sig sammen bliver gruppen til én stor regnemaskine.\nEn lignende effekt kan iagttages ved demokratiske processer. Sidste år publicerede Iain Couzin en lettere provokerende artikel i Science, hvori han viste, at politisk uvidenhed og medløberi ikke i sig selv behøver at være dårlige egenskaber. Tværtimod kan de være essentielle elementer i at opnå en flertalskonsensus og i at forhindre stærke minoriteter i at vildlede populationen (se Ingeniørens gennemgang her).\nEn sværm af celler\nEt andet interessant aspekt ved at se kollektiv intelligens på denne måde er følgende: Gad vide, om det er en af grundene til, at multicellulære organismer er opstået i det hele taget? Som individuel celle har man en evolutionær fordel, hvis man er bedre end andre til at trække informationer ud af omverdenen og bruge dem til egen fordel. Hvis dette kan optimeres endnu mere via samarbejde med et antal af naboceller, vil det blive til et spørgsmål om en afvejning af fordele og ulemper, der afgør, om en kollektiv intelligens kan udvikles eller ej.\nMen den naturlige selektion er i sig selv denne afvejning. Hvis multicellulære ansamlinger overlever længere, fordi deres arkitektur er i stand til at trække mere viden og dermed mere føde ud af miljøet end den enkelte celle, vil de være en evolutionær succes. Sværmeadfærd er således kun én bestemt realisering af en evolutionært frembragt informationsarkitektur; multicellulære organismer en anden.\nOgså følelsen af et personligt 'jeg' i bevidsthedsforskningen betragtes ofte i det lys: som et commonwealth af neuroner, hvor identiteten ikke udgøres af en skjult substans et eller andet sted dybt nede i hjernen, men ved at være en komposition af mange forskellige, relaterede og alligevel stadig skiftende elementer.\nMeget af dette er dog stadig kun spekulationer. Iain Couzin og hans kolleger har på overbevisende måde vist, at fænomenet 'wisdom of the crowds' ikke kun er et sukkerlag af viden, der kan udvindes via analysen af store gruppers handlinger. Det kan meget vel vise sig, at 'wisdom of the crowds' er et fundamentalt arkitektonisk princip i tilblivelsen af stadigt mere komplekse livsformer, der trækker stadigt mere nyttig information ud af omverdenen.\nStupidness of the masses\nDet er tankevækkende, at når fugle og fisk indgår i en "kollektive hjerne", så kan den opnåede fælles begavelse betegnes som en gevinst for såvel fællesskabet som for den enkelte. For ligeså er påfaldende er det modsatte, nemlig at når mennesker optræder i flok, så kan flokken forekommer mere uintelligent end som den enkelte opleves på tomandshånd, f.eks. ved bølleoptøjer og lignende. Af lignende årsager går massekommunikation altid efter laveste fællesnævner, for at være sikker på "at få alle med". Har I nogensinde hørt amerikanske radioreklamer, for ikke at tale om de danske ?. F.eks. Exxon Mobil's radioreklame, der på et niveau langt under børnehaveniveau fortæller om et nyt additiv, som de har tilsat benzinen. I guder, hvor må de dog tro, at vi er dumme...\nJimmy Sølvsteen Nielsen 7 år siden\nartiklen overser en vigtig pointe mht "hvem vil være millionær". De uvidende er oftest ikke vidende om at de ikke ved det, og de vil ikke skyde i blinde. Hvis de uvidende derfor alle tager det der ligger tættest for vil de ikke nødvendigvis udligne hinanden.\nEx: antag der er 4 valg (som i hvem vil være millionær) 1- rigtigt men ikke åbenlyst, 2-tæt på men forkert, 3+4 åbenlyst forkerte. Dem der kender svaret vælger 1, dem der ikke ved det fravælger 3+4 og vælger 2. Fejlene udligner ikke hinanden. Hvis der er flere uvidende end vidende vil nr. 2 få flest stemmer.\nSpejlneuron-effekten og kollektiv adfærd\nSpejlneuroner – hjerneceller der kan kopiere. Om synkron adfærd og andre kopihandlinger.\nLæs mere på: http://louis.rostra.dk/andreart/Spejlneuro...\nNoget af det nyeste inden for hjerneforskningen er studiet af de hjerneceller, der på dansk har fået navnet ’spejlneuroner’. Navnet begrundes derved, at disse hjerneceller kan kopiere eller ’spejle’ de virkninger som foregår i omgivelserne af et levende individ. Efter ’kopieringen’ har spejlneuronerne mulighed for at informere og aktivere andre cellesystemer, der kan igangsætte specifikke processer i individet, f.eks. aktivere muskler, der bevirker ønskede kropsbevægelser eller lyde. Eksistensen og virkningsmekanismerne af ’spejlneuronerne’ kan give en naturlig forklaring på mange fænomener, som man før opdagelsen af spejlneuroner ikke kunne give en naturlig forklaring på.\nSpejlneuron-effekten kan også begrunde bl.a. følgende talemåder:\nDe nævnte talemåder er ret tankevækkende, idet spejlneuron-effekten meget sandsynligt fungerer ved bl.a. fysiske resonans-virkninger mellem afsender-celler og modtage-celler. (Læs mere i artiklen på linket)\n-- Spejlneuron-effekt i flokke af dyr? Tanker om spejlneuron-effekten i flokke af dyr. Jeg er ikke vidende om studier af spejlneuron-effekten i flokke af dyr. Men det ville være meget nærliggende at foretage forsøg. Har alle dyr spejlneuroner? Hvis ja, så kan mange synkrone flok-handlinger forklares og forstås.\nFiskestimer i synkron og næsten ensartet bevægelse. (Synkron: Samtidig)\n-- Hvordan overføres spejl-neuron effekten? Et vigtigt spørgsmål i udforskningen af spejlneuron-effekten: Hvilke signaler aktiverer spejlneuronerne i et individs hjerne? Forsøg viser, at et individs spejlneuroner kan aktiveres ved blot synet af et andet individs bevægelser. Også specifikke lyde og lugte kan være udløsende faktorer. Forsøg viser, at spejlneuronerne i et individs hjerne ubevidst kan sættes i aktivitet i løbet af 45 til 50 millisekunder. Hjerneprocesser ’startet’ af en bevidst tanke tager omkring 500 millisekunder, dvs. 10 gange så lang tid som det tager at aktivere spejlneuronerne.\n-- Hjerne-kommunikation -- Spørgsmålet er: Kan der overføres hjerne-progammer fra et individ til andre individers hjerne direkte fra hjerne til hjerne ved f.eks. elektromagnetisk signaloverførsel.\nEller: Eksisterer der et endnu mere fundamentalt kosmisk stofligt medium, som vi endnu ikke kender?\nAf os kendte fysiske og kemiske signaler: Lys, lyd og kemiske stoffer, der bliver registreret af hjernen gennem enten synssansen, høresansen, følesansen eller lugtesansen, dvs. ved hjælp af elektriske signaler og kemiske reaktioner, der ledes gennem kroppen og ind til 'hoved-computerens' hjerne-celler.\nJa, der er meget spændende forskning og opdagelser forude!\nHilsen fra Louis Nielsen Næstved\nSusanne Elle 7 år siden\nDen mindste modstands vej?\nJeg kan følge artiklens konklusion om oversættelsen af individuelle sansninger til kollektiv navigation og, at det strukturerende princip kan have med de indbyrdes afstande mellem individer at gøre. Men ndividerne bevæger sig ikke i et ”lufttomt” (modstandsløst) rum. hvilket vel burde føre til overvejelser om, at afstandene til næsten også må være et spørgsmål om at styre efter den mindste modstand?\nKollektiv bevidsthed, Instinkt,\nLivets grundfarve er Bevidstheden, bevidsthedens farve rummer seks nuancer. (Instinkt, Tyngde, Følelse, Intelligens, Intuition, Hukommelse) Absolut Alle, udgør en midlertidig kombination af livets grundfarve/nuancer.\nDet er altså Følelse, der er realiteten, bag absolut alt hvad der overhovedet kan føles, sanses, anes mærkes, osv. 'Kollektiv sansning', er kollektiv Følelse. Artiklen opererer med 'kollektiv intelligens', som jo uundgåeligt er en del af den 'kollektive bevidsthed', men det er at forveksle 'ugen' med en af 'uge-dagene', Intelligens vs. Bevidsthed.\nAutomatikken, Instinkt, er meget tydeligt tilstede i adfærdsbeskrivelsen.\nPå Svalbard oplevede Jeg et interessant eks. da Jeg kravlede op ad en klippeside, i udsigts-øjemed, en flok fugle længere oppe, blev tydeligt mere opmærksomme, og målrettede om min tilstedeværelse, og sendte med kort tids mellemrum et 'forskudt' par, ud i en bue, og kollektivet havde dermed hele tiden en præcis situationsfornemmelse, om det forstyrrende element.\nMorfisk ressonans, er jo en realitet, med den naturlige begrænsning, at man ikke kan overføre evner/viden, som man ikke i forvejen har forudsætningerne for at kunne udføre/forstå, er på udviklings-niveau med, læs bølgelængde.\nOle Senstius 7 år siden\nDet er langt mere avanceret end som så!!\nSom det beskrives i artiklen, er opdagelsen af 'kollektiv kognition' (og i den forstand bevidsthed) ikke noget nyt. At vi først nu så småt for alvor begynder at forholde os til denne meget centrale proces skal givet ses på baggrund af, at vi gennem det meste af oplysningstiden har haft travlt med at opdage og udvikle vores bevidsthed og erkendelse omkring subjektet. Men hvis man vil forstå udviklingshistorien er man grundlæggende nødt til at tage udgangspunkt i de komplekse sammenhænge mellem individ og flok. Allerede meget tidligt i udviklingshistorien udvikler selv 'primitive' encellede organismer et veludviklet samkvem og kommunikationssystem. Bakterier er ex. i stand til med enkle mekanismer at etablere hensigtsmæssige, synkron adfærd ex. i form af "her-er-rart-ar-være-signaler" (ses eks. som bakterieemulsioner). Endnu mere komplekse og avancerede kollektive relationer finder vi f.eks. hos slimdyrene der, hvis nødvendigt, kan foretage transformationer fra encellet organisme til super avanceret flercellet organisme ... der igen kan transformere fra 'slimsnegl' til 'paddehat'. Det der er afgørende ved disse processer er, at den enkelte organisme ikke i sig selv er i stand til at 'tænke' eller udvikle disse avancerede processer, medens flokken er. Nogle vi sige, at der 'bare' er tale om instinkter. Det er selvfølgelig i en vis forstand rigtigt. Der er imidlertid ikke noget 'bare' ved det. For det første er der tale om avanceret arbejdsdeling med mange specialiserede funktioner, for det andet er den samarbejdende organisme/flok i stand til at forholde sig dynamisk både til sig selv og sine omgivelser. Ellers ville det simpelthen ikke kunne lade sig gøre. Udviklingshistorien passerer undervejs til mennesket (hvis vi altså virkelig er det mest avancerede væsen på kloden) flere betydende udviklingstrin. Disse udviklingstrin kan i virkeligheden ses som internaliseringer af bl.a. den forudgående 'kollektive tænkning' der beskrives i artiklen. Evolutionen sætter med mellemrum enkelte individer i stand til at inkorporere de kollektive 'perceptioner' i sig sin egen adfærd og tænkning, og derved skabe grobund for ny, og endnu mere avanceret adfærd/tænkning også på det kollektive plan. Ser vi på pattedyrene, har det inden for psykologien gennem mange år været kendt, at der i en flok findes mange forskellige 'personlighedstyper'. Et godt eksempel er den 'bekymrede' type. I stedet for at hele flokken af gnuer holder øje med løverne, er en vis del af populationen født 'nervøse'. De er så at sige 'udset' til vagtposter for flokken. De øvrige dyr i flokken behøver blot at fornemme de nervøse typers reaktioner for at handle. Gentagne undersøgelser viser at denne evne til stemningssynkronisering er medfødt. Vi har altså i flokadfærd ikke blot at gøre med en rigid mekanisk proces hvor 'gennemsnittet af observationer' rammer rigtigt, men om avanceret interaktion mellem specialiserede celler, organismer eller individer.\nDet er et stort spørgsmål om Galton's ide om kollektiv intelligens har noget på sig i det hele taget. Statistisk set er det blot et spørgsmål om at nogen er gode til at vurdere vægten på den berømte okse og nogen ikke. Så spørgsmålet kan lige så godt være om det blot er statistik, ikke et spørgsmål om intelligens\nI en tidligere artikkel her, og måske den om spejlneuronerne, forstod jeg sådan, at hjernen "opfatter" sin krop ved resultat og effekt af kroppens bevægelser og reaktioner, og ikke af bevægelserne i sig selv. Kroppen lære om at holde på en gaffel, ved gaflen og det den gør, og ikke ved hånden der holder gaflen. Det må jeg forstå sådan, at for hjernen, sættes gaflen i forlængelse af kroppen. Når man skriver, sættes papir og blyant i forlængelse af kroppen. En sav, en bil eller et spilleconsol. Hvordan kan man forme nogle meningsfulde symboler på et papir, og med en blyant, med flere tegn i sekundet, uden at være bevidst om hvordan blyanten skal føres? Hvem tager en bevidst beslutning om at træde på koblingen, når der skal skiftes gear? Der er noget implicit viden om, hvordan kroppen skal bevæge sig, for at opnå et ønsket resultat ved en handling, Så snart man begynder at tænke over, hvordan kroppen skal bevæges, så går det galt. Måske er "sort sol" evnen ikke kun hos stær og fisk, men også hos mennesket og andre dyr. Mange af os "her" har prøver brainstorming. Den følelse af synergi, hvor gruppens tanker ligesom bliver en, og hjernerne på en måde forbinder sig til hinanden. Søgt formuleret og umuligt at forklare til nogen der ikke har prøvet. En anden og mere søgt forklaring kunne være om samme opfindelser der gøres uafhængig af hinanden, på næsten samme tidspunkt vidt forskellige steder i verden? Dem er der ikke så mange af, men alligevel?


Oplever du ændringer i din vederlagsfri fysioterapi? | Scleroseforeningen\nScleroseforeningen har i den seneste tid fået en række henvendelser fra medlemmer om, at de ikke længere kan få den vederlagsfri fysioterapi, som de normalt plejer. Gælder det også dig? Læs her, hvad du skal gøre. Og hjælp os meget gerne med at blive klogere på problemet. Det kan du gøre ved at svare på et kort spørgeskema.\nScleroseforeningen er de seneste uger blevet kontaktet af flere medlemmer med sclerose, som oplever, at de ikke længere kan få den vederlagsfri fysioterapi, som de plejer få. Det samme hører vi fra Danske Handicaporganisationer (DH) og en lang række andre patientforeninger.\nÆndringerne kan handle om, at man som patient bliver sat på venteliste til vederlagsfri fysioterapi. Eller at det ugentlige antal behandlinger reduceres for dem, der allerede er i gang med vederlagsfri fysioterapi.\nÅrsagen til ændringerne er, at fysioterapeuternes budgetramme for 2019 er blevet overskredet. Det har fået den konsekvens, at fysioterapeuterne i resten af indeværende år er blevet opfordret til at skære ned på antallet af behandlinger.\nScleroseforeningen vil gerne have et indtryk af problemets omfang, så vi evt. kan gå videre med sagen. Derfor håber vi, at du har tid til at hjælpe ved at besvare et kort spørgeskema, som du finder nederst i denne nyhed.\nTil dig, der oplever ændringer:\nNedenfor kan du se Scleroseforeningens råd til, hvad du skal gøre, hvis du oplever at få beskåret den vederlagsfri fysioterapi, du plejer at få, eller oplever, at du bliver sat på venteliste, inden din behandling kan starte.\nBede fysioterapeuten om en skriftlig afgørelse. Afgørelsen skal indeholde en sundhedsfaglig begrundelse og en klagevejledning.\nBede om fysioterapeutens vurdering af, hvilke konsekvenser det kan have for din funktionsevne, at din vederlagsfri fysioterapi reduceres.\nSørge for at spørge fysioterapeuten om, hvornår din vederlagsfri fysioterapi kan genoptages.\nFordi det giver dig langt de bedste muligheder for at klage. Og det skal du sørge for at gøre, lyder rådgivningschef Nadia Buchards råd. Hvor du skal klage, og hvad tidsfristen er for at klage vil alt sammen fremgå af den skriftlige afgørelse, du får fra fysioterapeuten.\nOBS: Der er ikke ændret på reglerne for retten til vederlagsfri fysioterapi. Du kan læse en letlæst gennemgang af reglerne her.\nHer finder du spørgeskemaet. Det tager to minutter at besvare.\nRobot træning – ikke vederlagsfrit\n2 x vederlagsfri holdtræning\nIndividuel fysioterapi på én klinik og holdtræning på en anden


februar 2017 - INTERLEX Advokater\nAdvokat Torben Korsager nu Certificeret Insolvensadvokat\n21. februar 2017 /i Nyheder /af admin\nAdvokat Torben Korsager er af foreningen af Danske Insolvensadvokater optaget som Certificeret Insolvensadvokat.\nCertificeringen bekræfter, at Torben besidder en særlig ekspertise indenfor insolvensrettens område. Ekspertisen er opnået gennem indgående og bredt funderet kendskab til rekonstruktion og konkurs samt gennem faglig uddannelse indenfor insolvensretten.\nCertificeringen medfører pligt til at behandle sager effektivt og på et højt fagligt niveau og at opretholde et højt niveau af efteruddannelse på det insolvensretlige område.\nSe nærmere om Certificerede Insolvensadvokater på www.cdia.dk.\nInterlex’ Team Insolvens rådgiver virksomheder i krise. Og pengeinstitutter om kunder i krise.\nhttps://interlex.dk/wp-content/uploads/2016/10/web_Interlex_RAISFOTO_4977.jpg 1067 1600 admin https://interlex.dk/wp-content/uploads/2019/01/signatur-logo.png admin2017-02-21 10:45:022017-02-21 10:45:06Advokat Torben Korsager nu Certificeret Insolvensadvokat\nLandbrug og generationsskifte – advokatbistand til landmænd\nStår du foran et generationsskifte, salg eller køb af en landbrugsejendom, er der mange forhold, der kræver grundige overvejelser.\nGennemsnitsalderen for en dansk landmand er 62 år, og derfor står dansk landbrug foran et generationsskifte af format.\nAlt på en landbrugsejendom er i dag planlagt ned i mindste detalje, herunder gød- ningsplaner, markplaner, efterafgrøder m.v., men det ses ofte, at der ikke er udarbejdet en plan for afståelse af landbrugsdriften i god tid.\nI de seneste år er der indført lempeligere regler for generationsskifte af landbrugs- ejendomme, og derved er der åbnet for nye muligheder for at få de unge håbefulde landmænd i gang samtidig med, at de ældre kan nyde deres otium i økonomisk sikkerhed.\nI mange tilfælde vil et generationsskifte udløse store skatter. Derfor er de skattemæs- sige overvejelser af stor betydning – skal der ske skattefri virksomhedsomdannelse, eller skal der ske succession i overdragerens skattemæssige stilling, såfremt køberen opfylder betingelserne herfor?\nDe kontraktretlige og juridiske forhold på bedriften skal også være på plads inden en overdragelse. Er der mundtlige aftaler med en bortforpagter, en jæger, en lejer eller andre, er det vigtigt, at få disse skrevet ned, så bedriften fremstår overskuelig og veldreven og ikke byder på uventede overraskelser.\nTestamente og ægtepagt skal også tænkes ind i den valgte generationsskiftemodel. Såfremt der skal ske et glidende generationsskifte – altså et generationsskifte, der sker i flere etaper – er det vigtigt at få oprettet et testamente, der sikrer generationsskiftets gennemførelse, såfremt over-drageren går bort under processen.\nSåfremt der ydes en gave til erhververen i forbindelse med generationsskiftet, kan overdrageren have interesse i, at der oprettes et testamente, hvori eventuelle øvrige børn tilgodeses ved overdragerens død.\nSåfremt landbrugsejendommen skal være særeje for erhververen, skal der oprettes en ægtepagt.\nINTERLEX Advokater har stor specialviden og erfaring i landbrugsretlige forhold, hvorfor vi i dag rådgiver landbruget og landbrugskonsulenter i hele landet.\nVi har en solid viden og erfaring indenfor generationsskifte, køb og salg af landbrugsejendomme, selskabskonstruktioner, kontraktret, landboret, ekspropria- tion og miljøretlige forhold.\nLandbrugsmæssige retsforhold er et særligt kompetenceområde for INTERLEX Advokater, der gennem årene har ført mange markante og principelle retssager for landbrugsproducenter.\nVi er medlem af Danske Landbrugsadvokater.\nhttps://interlex.dk/wp-content/uploads/2016/06/agriculture.jpg 900 1500 admin https://interlex.dk/wp-content/uploads/2019/01/signatur-logo.png admin2017-02-21 10:37:312017-02-21 10:37:31Landbrug og generationsskifte - advokatbistand til landmænd\nVi flytter i Pakhusene på Aarhus Ø!\nEfter at have drevet advokatvirksomhed fra Strandvejen i årtier, er vi fra mandag den 27. februar at finde i Pakhusene på Mariane Thomsens Gade 1C, 8. 8000 Aarhus C (ved siden af Lighthouse og Isbjerget på Aarhus Ø). Vi får til huse på 7. og 8. etage.\nVed ankomst er der adgang til elevator i både p-kælder samt i hallen i stueetagen. Da der stadig er håndværkere i gang på nogle af de andre etager, så skal vi gøre opmærksom på, at man ikke kan benytte den midterste elevator, der er forbeholdt transport af byggematerialer. Du skal tage elevatoren til 8. etage og når du stiger ud kommer du lige til vores reception, hvor vi glæder os til at tage imod dig.\nSom nedenstående kort viser, så skal du næsten helt ud til enden af Aarhus Ø. For at komme over til vores kontor, skal du til sidst krydse en lille bro over kanalen. Her vil der være gratis parke- ring for vores gæster både uden for bygningen, samt i Pakhusenes p-kælder. Alle vores pladser er markeret ”Interlex Advokater”. For at undgå p-bøder er det vigtigt, at du ved ankomst i receptionen oplyser registreringsnummer på din bil.\nhttps://interlex.dk/wp-content/uploads/2015/02/Kontakt-2.png 1077 2048 admin https://interlex.dk/wp-content/uploads/2019/01/signatur-logo.png admin2017-02-21 10:14:422020-02-06 09:23:17Vi flytter i Pakhusene på Aarhus Ø!


I vores lukkede land – jeg bruger land i ental, for de forskellige stater i Østeuropa var blot provinser i kommunismens imperium – var det herskende kommunistparti sandhedens kilde, og sproget var et magtmiddel. Det er, hvad totalitarismen betyder. Totalitarismen består ikke i anvendelsen af brutale midler, for det kan andre livsforagtende regimer også ty til; den består derimod især i den åndelige påvirkning af borgerne. Totalitarismens rædsel ligger ikke bare i, at det er et grusomt verdsligt regimente med det største antal af menneskeofre nogensinde – men også i, at den ikke er verdslig, men ophøjer sig til at være et ån- deligt regimente. Den totalitære magt nøjes ikke med at befale nogle handlinger og forbyde andre, men vil regere over menneskets bevidsthed, infiltrere dets samvittighed og endelig erstatte den. Derfor indgår ”genopdragelsen” med nødvendighed i totali- tarismens væsen, om det så gennemføres med de hårdeste midler (indespærring og tortur) eller gennem propagandaens ”bløde” kanaler. Det var en kamp om sjælen, og sjælen reagerede.\nDet, som officielt blev dekreteret som sandheden, blev af de fleste af landets indbyggere anset for den rene, uforskammede løgn. På trods af tragedien har man aldrig grinet så meget som i kommunismen. Den politiske vittighed – vores lands folkelige mundtlige litteratur – var den sunde fornufts reaktion på de absurde fiktioner, magten forgæves forsøgte at indpode i os. Der var en virkelighed, som var til at føle på, og der blev sat ord på den. Der var en common sense, og den var vitterlig common. Der var en fælles måde at forstå skellet mellem sandhed og løgn, godt og ondt, rigtigt og forkert, lov og lovløshed, ædelt og nedrigt. Derfor var der to parallelle verdener: Den ene var den ydre ufriheds område, den anden var kendetegnet ved frihed. Det var ikke blot det iso- lerede individs frihed – selv en fange i en isolationscelle kan bevare sin indre frihed – men det var også en fælles frihed. Den enes frihed støttede den andens, og tilliden mellem menneskene – den tillid, som magthaverne gennem alle midler forsøgte at udrydde – blev i hvert fald delvis gen- oprettet. Denne frihed, som lå under overfladen, pressede på for at komme op og udnyttede enhver sprække i systemet. Hver dag var en kamp, og det var en god kamp – en dag uden løgn var en sejr.\nMed denne grundlæggende erfaring i bagagen kom jeg, som jeg mange gange har fortalt, til Vesten for snart 40 år siden. Jeg kom til en verden uden aflytningsapparater i hjemmenes vægge, uden forhør i det politiske politis lokaler og uden Gulag. En venlig verden med smil på læberne – men det var ikke, som jeg snart ville opdage, en fri verden.\nHer var der et uudtalt, men markant skel mellem, hvad man kan sige, og hvad man ikke kan sige. Ikke på grund af tyranniske magthavere, som overvågede én, og af intimiderende straffe, men på grund af ”civilsamfundets” konventioner. Overtrådte man grænsen, blev man bare mødt med en kold skulder og døve øren. I begyndelsen af 80’erne var der stadig et udbredt ”paradigme”, at kun en ”borgerlig reaktionær” kunne finde på at kritisere kommunis men og ikke støtte ”Norden som atomfri zone” og ”fredsbevægelsen”. Det viste mig, hvor let politiske paroler kan bemægtige sig menneskenes bevidsthed i Vesten, hvor nemt at indføre en tankekonformisme, som var fuldstændig fraværende i Østeuropa, og hvor lidt friheden her vejer.\nHvis det alligevel lykkedes én at komme til orde, erfarede man, at konkrete og minutiøse beskrivelser af fakta straks blev fejet af bordet med: ”Det er din holdning”. Det objektive var blevet opslugt af det subjektive og var blevet til en mening blandt andre. Modsætningen mellem sandhed og løgn var forsvundet. Der fandtes ikke længere en virkelighed, ordene så nøjagtigt som muligt kan og skal henvise til. Ligesom børn, der kaster sten i vandet, kastede man alting i relativismens malstrøm. Ordet var nogenlunde frit, men det var også ligegyldigt – ordet var uforpligtende.\nDet tegnede ikke godt. For det er netop denne relativisme, denne ligegladhed med sandt og usandt, som danner grobund for totalitarismen, eftersom relativismen er betingelsen for, at totalitarismen kan fastholde sit greb om samfundet. Som Hannah Arendt så præ- cist skrev: Den totalitære magt behøver ”mennesker, for hvem skellet mellem fakta og fiktion (dvs. erfaringen af virkeligheden) og mellem sandt og falsk (dvs. tænkningens kriterier) ikke længere eksisterer”2.\nVar der dog et sted, hvor man kunne have lært noget om frihedens betydning? Ja, der var: Det var kirken. Men ikke alle steder i folkekirken var der sans for den gave, som den åndelige frihed er – den frihed, som verden ikke kan give, men alene Guds Ord kan. Tidens floskler (af socialistisk eller kulturradikal art – for sådan var tiden dengang) erstattede nemt det alvorsord, der skulle siges. Denne del af kirken var rede til at parere ordrer fra det verdslige regimente – og uden at disse ordrer egentlig var blevet udstedt – og smeltede sammen med det.\nTendensen er kun blevet mere mærkbar siden: homovielser, humanistisk dåb (”vi er alle Guds børn alligevel!”), skilsmisseritual ”under et bøgetræ eller i en kirke”, som der står i en pjece om emnet (så romantisk, med tårevædede øjne – det er bare ikke det syndige menneske, som græder angerens tårer)3, den indvandrer- og islamvenlige kirke, den CO2 neutrale kirke … Og rytmisk musik af den mest underlødige slags for at sikre, at intet åndeligt kan trænge forstyrrende ind.\nFor en østeuropæer, som godt vidste, at en sand prædiken er et frihedens manifest og kan betales med forhør og med fængsel og med forfølgelse af hele menig- heden, var dette endnu et tegn – et vigtigt og klart tegn – på, at frihedens kanaler delvist var blokeret, og at den vestlige verden var gennemsyret af en latent og diffus totalitarisme: en ”blød totalitarisme”, man ikke engang lagde mærke til. Ville den en dag antage strengere former, var der fare for, at det ikke ville fremkalde nogen reaktion, for den ufrihed, man ikke er klar over og derfor accepterer uden at kny, er vanedannende.\nDen nye lov om ”ulovlig påvirkningsvirksomhed”\nDenne overgang fra en blød til en noget hårdere og mere åbenbar totalitarisme har faktisk fundet sted i de seneste år. Uden statskup, uden skududveksling, uden politi og soldater på gaden – og uden spektakulære protester fra det oplyste ”civilsamfund”.\nProcessen er foregået i to etaper. Den første var oprettelsen i 2015 af East StratCom: EU’s ”sandhedens ministerium”, som har som opgave at tegne et positivt billede af EU og overvåge og bekæmpe Ruslands såkaldte desinformation4. Den anden etape indtraf med lovforslag nr. L 95 angående ”ulovlig påvirkningsvirksomhed”.\nLovforslaget, som i en mere bastant form fortsætter de inten- tioner, som ligger bag East StratCom, blev fremsat den 14. no- vember sidste år og vedtaget den 19. marts i år. På trods af den kritik, som bl.a. Justitia (Danmarks uafhængige juridiske tænketank), Retspolitisk Forening, Dansk Journalistforbund, IT-Politisk Forening har givet udtryk for i deres høringssvar, og på trods af de indvendinger, som f.eks. DF’s Peter Kofod og Marie Krarup har rejst i form af spørgsmål til justitsministeren, har de fleste partier, inklusive Det Konservative Folkeparti og Venstre (Danmarks Liberale Parti!) stemt for forslaget. Enhedslisten, Socialistisk Folkeparti og Alternativet har stemt imod, og Dansk Folkeparti har stemt – som det elegant hedder – ”hverken for eller imod”: Højre og venstre er ikke det, det har været!\nDen nye tekst, som vil indgå i straffelovens § 108 er yderst kortfattet (en fem linjer); de bemærkninger, som ledsagede det fremsatte lovforslag, er derimod omfat- tende (14 sider), og det er dér, lovprojektets indhold præciserer sig5.\nImens East StratCom ikke har magt til at gøre mere end at skade en skribents ry ved at stemple ham eller hende som en slags Kremls talerør og derved ødelægge personens mulighed for fortsat at arbejde, tager den nye lov mere direkte og strengere midler i brug: Fængselsstraf fra 6 til12 år!\nVel gør lovforslaget gældende, at det, der er strafbart, er ”samarbejdet” med en fremmed efterretningstjeneste med henblik på at påvirke meningsdannelsen i form af skrifter og på internettet, men af teksten fremgår det, at det er noget andet, det egentlig handler om. Det er ikke et spørgsmål om ”samarbejde” – dette er blot indpakningen – men om ”ytringernes indhold”. De eksempler på su- spekt virksomhed, som anføres i teksten, handler specifikt om kritiske holdninger over for EU og NATO6. At bifalde EU og NATO bliver implicit erklæret for obligatorisk, samtidig med at dæmoni- seringen af Rusland lanceres som en del af statsideologien – eller rettere sagt: af overstatens (EU’s) ideologi. Der findes kun én mening om sagerne – og den er officielt vedtaget. Den står ikke til diskussion. At bringe fakta og analyser, som forstyrrer billedet, er en mistænkelig handling.\nDa antallet af danske borgere, som kan tænkes at indgå et samarbejde med russiske ”statsligt og ikke-statsligt [sic] organiserede efterretningstjenester”7, med rimelighed må anses for at være minimalt, er lovforslaget i første omgang irrelevant og unødvendigt (spionage var i forvejen strafbar). Ikke desto mindre er lovforslaget, som nu er blevet til lov, yderst vigtigt ved det, at det afslører det vestlige samfunds totalitære potentiale, og ved de konsekvenser, det medfører: Her bruges slet ikke det berygtede ord ”censur”, men mellem linjerne opfordres der kraftigt til selvcensur! Det er den nye moral.\nDet frie Vesten i Sovjetunionens spejl\nFor bedre at kunne bedømme denne nye lov kan det være lærerigt at kaste et blik på de nyeste russiske love såvel som på de tidligere sovjetiske. Lige nu, i begyndelsen af marts, har Rusland også vedtaget to lovforslag, som berører ytringsfriheden på de elektroniske midler.\nDen ene lov (artikel 20.1 KoAP, §§ 3-5) handler om ”udbredelsen gennem informations- og telekommunikationsnetværket, herunder internettet” af udtalelser, som åbenlyst forhåner samfundet, staten, statssymbolerne og myndig- hederne8. Er det en uhyrlighed?\nI Danmark findes allerede en tilsvarende lovbestemmelse angående offentlig forhånelse af ”en fremmed nation, en fremmed stat, dens flag eller […] Det Europæiske Råds flag” (straffeloven, kap. 12, § 110 e), hvilket – mærkeligt nok – betyder, at det at forhåne f.eks. Rusland, USA eller EU er en kriminel handling, imens det at spotte Danmark og dets nationale sym- boler ikke udgør en lovovertrædelse. I 2012 forsøgte Dansk Folkeparti ved lovforslag B 82 at rette op på denne skævhed, således at landets egne symboler (såsom Dannebrog), som det er naturligt, kunne sidestilles med andre staters, men forslaget blev forkastet9 – fædrelandskærlighed er ikke på dagsordenen.\nDen nye russiske lov adskiller sig altså på dette punkt fra den danske – den er en patriotisk lov – og den gør det også i en anden henseende. Imens straffen for at håne (fremmede) nationale symboler i Danmark er ”bøde eller fængsel indtil 2 år”, er straffen for at håne egne nationale symboler på de russiske medier begrænset til bøder. I tilfælde af at forseelsen gentager sig, kan straffen blive ”arrest i 15 døgn”. – Elementær aritmetik siger, de russiske 15 døgn ikke kan hamle op med de danske 730 døgn.\nDen anden nye russiske lov (artikel 13.15 KoAP, §§ 9-11) handler om ”misbrug af friheden på massemedierne”, mere præcist: udbredelsen af ”bevidst usande [eller utroværdige]” informationer, som bringer menneskeliv i fare eller fører til et menneskes død, eller som kan forstyrre den offentlige orden og sikkerhed og medføre afbrydelser i infrastrukturen (transport, energi, industri, kommunikation)10. Den eneste straf, denne administrative lov angiver, er bøder.\nDe to russiske love er blevet kritisk kommenteret i den danske presse – ”Putin strammer grebet om internettet”, hed det11 – men det er åbenbart ikke faldet mange ind, at en bøde, så anseelig den end kan være, alligevel er en noget mildere straf end de 6 til 12 år i fængsel, som den danske lov, der påstår at forsvare ”det åbne demokrati”12, nu stiller de anderledestænkende i udsigt. Men lad os ikke glemme: Imens Rusland er et ”diktatur”, er Vesten frihedens højborg!\nDet eneste sted, hvor en reel parallel til den nye danske lov er at finde, er den sovjetiske lovgivning fra 1960’erne. Man kunne fristes til at tro, at de danske lovgivere har taget de sovjetiske love som model – men det har de naturligvis ikke, for det var ikke nødvendigt: Når man begynder at tænke i totalitære baner, kommer man uundgåeligt til samme praktiske resultater. Ifølge Sovjetunionens straffelovs § 190-1 blev nemlig ”bevidst falske” udtalelser om regimet straffet med en ”bøde, der ikke overstiger 100 rubler” eller med fængsel op til 3 år; ifølge den stren- gere § 70 kunne de sovjetiske borgere dømmes til en fængselsperiode fra 6 måneder til 7 år (med eller uden yderligere eksil)13. Danske og sovjetiske paragraffer ligner hinanden i intention og udform ning, men der er alligevel langt fra de noget mildere sovjetiske straffe til de 12 år bag lås og slå, som den danske lovgivning anno 2019 tilbyder.\nDen danske lov om ”ulovlig påvirkningsvirksomhed” er, sammen med lovforslagets ledsagende bemærkninger14, et historisk dokument, som viser, hvor let det er at igangsætte totalitære tiltag, som berører menneskets ord og derved dets samvittighed, forhold til virkeligheden og til medmenneskene, og hvor skrøbelige de frihedsrettigheder, man har arvet fra de forrige generationer, kan være. Selvfølgelig kommer man i tanker om Grundloven (§ 77), som engang var et sandt værn for det normale menneskeliv, men ytringsfriheden går langt, langt tilbage i den europæiske civilisation. Den græske tragediedigter Euripides’ ord vidner om det:\n”– Hvad er værst for en landsforvist? – At man ikke kan tale frit, er det værste. – At skulle skjule sin mening for andre: Det er jo en slaves liv!”15\nSelv om lovforslagets tekster er af stor betydning, vil jeg ikke her gå i dybden med dem – det har jeg gjort i min artikel i antologien Den politiske korrekthed og virkelighedens forsvinden, som udkommer i den nærmeste tid på forlaget Hovedland, og som Marie Krarup og jeg har redigeret.\nEfter dette aktuelle eksempel vil jeg i stedet for vende tilbage til mit centrale spørgsmål: Hvorfor er vi i dag vidne til frihedens krise i Vesten, og hvori består den?\nFrihed: kaos eller orden?\n”Frihedens krise? Det kender vi da ikke noget til”, vil mange straks indvende. ”Hvornår i menneskehedens historie har der eksisteret så meget frihed som i dag? Friheden er da nærmest ubegrænset. Der er intet, der binder mere. Man har gjort sig fri fra alting: fri fra familie, forfædre, slægt, folk og fra eventuelt afkom; fri fra fortid og fremtid; fri fra den krop, man blev født i (man kan vælge køn, udseende, snart alder); fri fra normer og moral. Vi befinder os i de uendelige ønskers og muligheders rige – og loven er endda på vores side, vi har nemlig »menneskerettighedene«!”\nDet er en fuldstændig korrekt indvending – og i den ligger allerede en del af svaret på, hvad fri- hedens krise betyder, for det, man her har beskrevet, er ikke friheden. Det er kun det narcissistiske jeg’s hæmningsløse udfoldelse i det vakuum, det har skabt omkring sig. Som den kloge russiske tænker Nikolaj Berdjajev skrev allerede i 1918 i sit værk Ulighedens filosofi, som nu endelig findes på dansk:\n”Det er en frihed for børn, der ønsker mulighed for at gøre alt, hvad de kommer i tanker om […] en frihed fra alle tilværelsens forbindelser, fra Gud, fra kosmos, fra alle menneskelige fællesskaber”16. ”Kaos lades løs, og de selvhævdende atomer tror at kunne genskabe en ny verden af sig selv”17.\nEn sådan forloren frihed er kun en arrogant hybris-akt. Man forkaster sin identitet som skabning, kender ikke til respekt og taknemmelighed for det givne og til ansvar (hvilket altid forudsætter en objektiv instans) og ophøjer i stedet jeg’ets fantasmer til eneste rettesnor i tilværelsen. Det er ikke en hævdelse af selvet, men dets opløsning; ikke frihed, men trældom. Berdjajev siger det meget rigtigt:\n”Den, der med dynamit sprænger alle de realiteter, værdier og helligdomme, der hæver sig over ham, i luften, sprænger også sig selv, sit »jeg«, ødelægger sin personlighed og styrter den ned i det ikke-værendes kaotiske malstrøm. […] [D]en menneskelige indivi- dualitet eksisterer reelt, hvis der eksisterer realiteter højere end mennesket, end dets indesluttede »jeg«”18.\n”Kravet om grænseløs frihed for personligheden, der ikke kender nogen magt over sig, ødelægger personligheden og nedsænker den i det konturløse kaos”19.\n”En befrielse af kaotiske naturkræfter er ikke en befrielse af mennesket […]; de er en kilde til slavebinding. [...] Når et menneske befinder sig i sit eget kaos’ vold, er han en slave, hans personlighed er opløst af lidenskaber, gjort magtesløs af synder”20.\nDet kaotiske, magtesløse individ i sine lidenskabers vold er efter alt at dømme en ganske ny fremkomst som et ideal, man stræber imod, og som en norm, man ønsker at indføre i samfundet. I den europæiske civilisation, som blev modelleret af både oldtidens visdom og af kristendommen, har man traditionelt insisteret på, at begrænsning, selvbegrænsning, kamp mod lidenskaberne, moralsk skøn og ansvar er det stof, den sande frihed består af – den frihed, som har substans og mening.\nFriheden har nemlig to sider: frihed fra og frihed til. Frihed som mangel eller fravær betyder primært, som Kierkegaard skriver, ”Tvangs Fraværelse”21 – at være fri for enhver determination, fri for enhver myndighed: mulighedernes bundløse, svimlende afgrund. Denne frihed har man filosofisk assimileret med ”ikke-væren”, med ”intet”22, i modsætning til ”den sande positive Frihed”, som får sin væren fra det, den er frihed til. Den frihed, som er, er afhængig af dette ”til” og modtager sit væsen fra det23.\nDerfor er friheden ikke bare det at være fri for tvang og at kunne vælge det gode lige så godt som det onde. Hvad der bliver valgt i den frihed, som kun er mulighedernes hav, er ikke ligegyldigt for friheden, for den sande frihed er forbundet med det gode og ikke med det onde, som binder og opløser selvet. Som Kierkegaard formulerer det, og det er en formulering, som bør huskes: ”Jeg forvexler ingenlunde liberum arbitrium [den vilkårlige frihed, den ubegrænsede valgfrihed] med den sande positive Frihed; thi selv denne har i al Evighed det Onde udenfor sig, om end som en afmægtig Mulighed, og den bliver ikke fuldkommen derved, at den mere og mere optager det Onde, men derved, at den mere og mere udelukker det”24.\nDen sande frihed har med mennesket som ånd at gøre. Mennesket som skabt til – kaldet til – gudsforhold. Mennesket, som netop derved og kun derved, kan være sig selv: ”Frihed er positiv at tænke som en bevidst Selvbestemmelse, hvorved en aandelig Personlighed og Selvstændighed er givet”25.\nSådan har den positive frihed nemlig været forstået i den euro- pæiske kultur. Den udelukker det onde. I den tegner menneskets ”personlighed” sig. Postmoderniteten derimod har bragt det sprængte selv til verden. Det tidstypiske er det passive individ, som priser friheden som intethed og forveksler sine infantile luner med selvstændighed, og som derfor flyder med enhver strøm, bare den er kraftig nok. Han kan let manipuleres i enhver retning og er kun tilbøjelig til at reagere, hvis hans øjeblikkelige ønsker og krav bliver anfægtet. Men sand frihed er noget helt andet.\nMenneskets samvittighed over for magten\nNår mennesker bliver udsat for ekstrem tvang, anderledes sagt massiv ufrihed, har de det med at gribe til gamle kilder. De bliver opmærksomme på den arv, der blev dem overdraget gennem den fælles hukommelses kanaler, vi kalder for ”kultur”. De opdager, at de ikke er alene. Den situation, de befinder sig i, er ikke noget nyt under solen: Forrige generationer har også kendt den, og man drager styrke af deres erfaringer.\nSådan skete det, at et af den græske oldtids store mesterværker atter og atter blev forsøgt bragt på teatrenes program i kommunistlandene: Det var Sofokles’ velkendte drama Antigone. Det kunne godt ske, at forestillingen efter den første aften blev forbudt. Men ordene havde lydt!\nTragediens handling er kort fortalt denne: Efter en frygtelig borgerkrig, hvor Antigones’ to brødre kæmpede mod hinanden om magten, overtager deres onkel, Kreon, tronen. Han dekreterer, at den ene af brødrene (Polyneikes), som havde alliereret sig med statens fjender for at genvinde den magt, som rettelig var hans, ikke må begraves; hans lig må blive et bytte for hunde og vilde dyr. Antigone trodser forbuddet og begraver sin bror – i overensstemmelse med en højere lov, som definerer de levendes pligt over for de døde.\nJa, Antigone, pigen, som satte sig op imod kong Kreons tyranniske magt og betalte med livet for det, er et frihedens symbol – endda den sande friheds symbold. Men denne frihedens heltinde overrasker ved det, at hun ikke ét øjeblik påberåber sig friheden. Ikke én gang tager hun ordet ”frihed” i sin mund.\nDet er noget andet, Antigone hævder: Ikke friheden, men pligten – ”den pligt, som guder selv har helliggjort”26. Hun hævder Loven – den sande lov, den moralske lov over for den vilkårlige positive lov, ”den lov, du opfandt selv”, som det bliver sagt til Kreon27.\nDe væsentligste vers i tragedien lyder som følger:\n”Din lov? Den lov blev ikke mig forkyndt af Zeus, ej heller gav Retfærdighedens Dis [Dike, retfærdighedens gudinde], der bor i dødens land, os mennesker en sådan lov. Jeg aned’ ikke, at din magt var stærk nok til at sætte guders hellige uskrevne bud selvrådigt ud af kraft, du, du, som selv skal dø! Guds bud er ikke fra i dag og fra i går, men evigt! Ingen så, hvem i vor barm det skrev”28.\n”Guders hellige uskrevne bud” – ”agraphoi nomoi”. Det betyder: Der er en realitet, der er højere end mennesket: en absolut, evig instans, som har givet mennesket den uskrevne lov, som dog findes skrevet et sted, nemlig i menneskets ”barm”, i dets hjerte. Den uskrevne lov er ”naturgiven” i den forstand, at den er indmejslet i menneskenaturen, i menneskets samvittighed.\nSofokles’ vers handler ikke om andet end den naturlige lov, og den skarpsindige Aristoteles så det straks, idet han skelnede mellem uskrevne og skrevne love (dvs. mellem universelle love, som er nedfældet i menneskenaturen, og timelige, lokale, menneskeskabte love):\n”Den generelle lov er naturgiven. Der eksisterer nemlig et fælles begreb om ret og uret, begrundet i naturen, som alle mennesker bærer i sig som en anelse, selvom der ikke består […] nogen pagt imellem dem. Det er åbenbart dette, Antigone i Sofokles’ drama mener med at sige, at det trods forbuddet er rigtigt at begrave Polyneikes, nemlig ret efter naturens love”29.\nOg Aristoteles citerer straks de vers, jeg lige har anført.\nDen uskrevne ”naturlige” lov danner, siger Sofokles’ tekst endvidere, bånd mellem menneskene og ligger til grund for fællesskabets liv i kontinuitet med de for- rige generationer, idet den bliver bevaret gennem ”gammel skik og sæd”, dvs. gennem traditioner og sædvaneret30. Den uskrevne lov forbinder således den enkelte med det absolutte og det historiske fællesskab med evigheden.\nAntigone henviser, som vi ser, til noget givet. Noget, man ikke kan flygte fra. Noget objektivt (i ordets etymologiske betydning: det, der er ”kastet” foran mig; det, der er foran mig) – en myndighed, som strækker sig fra himlen ned til underverdenen og indkapsler både livet og døden, og som har sin repræsentant i menneskets samvittighed.\nAldrig vil den ædle Antigone lytte til den forræderiske og feje stemme, der siger: ”er en konge valgt, så må man lyde hvert hans mindste ord, om ret han eller uret har”31. Hun kender skellet mellem det åndelige og det verdslige, mellem det relative og det absolutte, mellem moral og dagens politik: En lov kan ikke have myndighed over samvittigheden, bare fordi den blev vedtaget i overensstemmelse med reglerne og af en anerkendt øvrighed (være det konge, parlament eller det suveræne folk). Positive love er kun falske love, hvis de ikke afspejler den naturlige lov, dvs. hvis de ikke selv adlyder den højere instans, som er kilden til al sand lov. I den græske kultur var der nemlig, som førnævnt, en klar bevidsthed om de to typer love: Der er moralske love med universel kraft – ”de uskrevne love” – og der er skrevne (positive) love, som er forskellige fra sted til sted og fra tid til tid, men som for at være sande love må bevare forbindelsen med de uskrevne love32.\nAntigone taler ikke i sit subjektive jeg’s navn. Hun er ikke subjektet. Hun tilsidesætter alt, hvad der er forbundet med sin unge, følsomme, skrøbelige person: Hun, som i så lang tid har kendt til lidelse (hun er Ødipus’ datter), giver nu afkald på al fremtidig glæde: fremtiden som brud til den noble, trofaste mand, hun elsker, og som hustru og mor. Hun ser illusionsløst sin død i øjnene: ”Dø skal jeg alligevel, om du [Kreon] end lod mig leve. Sker det så lidt før end ellers var bestemt mig”, er det ikke vigtigt. Det vigtige er, hvordan man har levet33.\nAntigone er en oprører. Det er lydigheden mod den højere instans, der gør hende til en kæmper og til et frit menneske. De kan tage hendes liv fra hende, men de kan ikke tage hendes samvittighed. Det var just derfor, at menneskene i østlandene identificerede sig med hende: Det eneste meningsfyldte og sande oprør er samvittighedens oprør mod den lovløse magt, som vil tvinge mennesket til at gøre det onde.\nDen mest brutale magt kan intet over for det menneske, der følger sin samvittighed – det eneste, den egentlig kan, er at dræbe legemet. Antigone tager ansvaret på sig – hun træder i karakter. Og derved bliver hun et eksempel på den positive frihed: Hun bliver ”en aandelig Personlighed og Selvstændighed”, som Kierkegaard vil sige.\nDet, som den gamle græske digter viser, er, at friheden i virkeligheden ikke er et udgangspunkt, men en slags slutpunkt: Ikke det, man begynder fra (friheden som ”intet”), men det, man vinder. Friheden får man, når det ikke er den, man søger (for der er ”intet” at søge). Den fås i tilgift, ja, næsten som en sejrskrans.\nDet ville være forkert at betragte Antigone som en kristen helt eller martyr. Hun kender ikke til frelse og nåde – det er derfor, at skuespillet er en tragedie og ikke en ”guddommelig komedie” – men hun kender til den moralske lov. Ingen førkristen kultur er nået så langt i forståelsen af menneskets grundvilkår, af hvad det betyder at være menneske, af mennesket som et åndsvæsen som den græske. Den græske kultur kan ikke tale om – dvs. bære vidnesbyrd om – Befrieren. Den kender Ham ikke, for Han er endnu ikke blevet åbenbaret for den. Men den véd noget afgørende om friheden. Antigone er klar over, som hun siger i forlængelse af de vers, som handler om ”guders hellige uskrevne bud”, at den, som frygter Gud, frygter ikke verden: ”ingen frygt for menneskenes overmod skal volde mig en straffedom fra guderne”34. Valget træffes foran evighedens domstol. Det engagerer én ikke blot timeligt, men evigt.\nNår friheden bliver svimmel\nAntigone er uden tvivl det uforglemmelige symbol på friheden: Samvittigheden rejser sig imod magten – dette er ”sand positiv Frihed”.\nDe gamle atheniensere vidste meget om friheden: moralsk frihed; national frihed og ulykken for en stat at miste sin selvstændighed; politisk frihed med retten til at tale i forsamlingen (ytringsfriheden, forstået som ”med frimodighed at sige sandheden”: ”parrhesia”); demokratiet på godt og ondt, med dets goder, men også dets skavanker, skrøbelighed og potentiale for at blive til sin modsætning.\nDe lovpriste det gode demokrati med orden, respekt for lovene og skel mellem offentligt og privat og med venlig omgang med hinanden. Der var bestemt ikke nogen politisk korrekthed dér – det var den skønne frihed:\n”[L]igesom Frihed præger vort borgerlige Samliv med Hensyn til det offentlige Livs Forhold, gør den det ogsaa med Hensyn til hele vor Færd i det daglige Liv. Vi holde ikke mistænksomt Øje med hverandre; vi nære ikke Vrede\nmod vor Næste, fordi han muligvis i en og anden Handling følger sit eget Lune, ej heller tilføje vi hinanden saadanne Ydmygelser, der […] ere krænkende i Medborgeres Øjne. Men medens vi saaledes i vort private Omgangsliv ikke lægge Tvang og Tryk paa hverandre, tillade vi os derimod i vor offent- lige Færd ingen Udskejelser, og det navnlig af sædelig Sky derfor, som driver os til lydig at høre saa- vel paa dem, der til hver given Tid beklæde Øvrighedsposterne, som ogsaa paa Lovene, og blandt disse først og fremmest paa dem, der ere givne til Hjælp for alle, som lide Uret, saavel som paa dem, der vel ere uskrevne, men hvis Krænkelse dog bringer almen anerkendt Skam over dem, der overtræde dem”35.\nDet, historikeren Thukydid (460-400 f.Kr.) her tegner, er det ideale billede af demokratiet i en sjælden tilstand af ligevægt. Det var en gave, som let kunne mistes. Grækerne gjorde nemlig også bitre erfaringer med det dårlige demokrati, som har såre lidt tilfælles med, hvad Thukydides skildrede. De kom til at kende misbrugen af friheden – den grænseløse, forlorne frihed ledsaget af de skæbnesvangre negationers optog af ”a-ord”: ”akolasia” (mangel på disciplin, hæmningsløshed), ”ataxia” (fravær af orden, mangel på koncentration, sygelig rastløshed), ”anarchia” (fravær af autoritet, mangel på styre) og ”anomia” (lovløshed)36. Platon lagde ikke fingre imellem:\nMan ”beruser sig mere, end det er rigtigt, i ublandet frihed […]. [D]e ledere, der opfører sig som undersåtter, og de undersåtter, der opfører sig som ledere, dem tildeler [man] privat og offentlig ros og ære. […] [L]ovløsheden vinder indpas […]. [E]n fader væn- ner sig til at stille sig på lige fod med sin søn og er bange for sine sønner, medens en søn stiller sig på lige fod med sin fader og hverken skammer sig for sine forældre eller frygter dem, fordi han vil være fri, selvfølgelig; og de indvandrede stilles lige med borgerne, og borgerne med de indvandrede, og med udlændingene går det ligesådan. […] Læreren er […] bange for sine elever og forkæler dem, og eleverne bryder sig ikke om deres lærere […]. [D]e gamle viser lutter venlighed og elskværdighed for at tækkes de unge og påtager sig de unges væsen, naturligvis for at de ikke skal gøre indtryk af at være vrantne eller herskesyge. […] [Det ender med, at borgerne] ikke engang bekymrer sig om lovene, hvad enten de er skrevne eller uskrevne, for at de ikke på noget område skal have nogen herre. […] Her har du altså, min ven […] en rigtig smuk og kraftig begyndelse, hvoraf tyranniet vokser op […]. [Det er en sygdom, som] opstår […] som følge af friheden […] og tvinger demokratiet under sig”37.\nEndnu en gang må man sige: Der er intet nyt under solen!\nHer befinder vi os i frihedens krise. Den frihed, som fornægter sig selv. Den uhæmmede frihed, som ikke kender forskel på op og ned og larmende gør opmærksom på sig selv, og som i virkelig- heden er trældom og trældommens præmis. Vi kunne vanskeligt komme længere væk fra den frihed, Antigone inkarnerer.\n”Frihed er friheden til at sige, at to og to er fire”\nAntigone påberåbte sig ingen frihed. Hun påberåbte sig ingen rettigheder. Og just deri ligger nøglen til hendes frihed. Det er nemlig tankevækkende, at grækerne, som vidste så meget om frihed, ikke kendte til frihed i flertal eller til ”rettigheder”: ”Dér, hvor den moderne verden taler om rettigheder, talte grækerne til gengæld om pligter”38.\nEr dette en simpel forskel i terminologi? Nej, der er en verden til forskel! For ”rettigheder” er noget, du med ret eller uret, kræver af andre; du er subjektet, verdens centrum, du er den (potentielt) forurettede, og du kræver noget for dig selv. Pligt er derimod det, der kræves af dig og af dig alene. Pligtens adressat er dig selv. Det eneste, du med rimelighed kan kræve af andre og ikke mindst af staten, øvrigheden, lovgiveren – for vi er alle under retten – er, at de ikke skal hindre dig i at gøre din pligt.\nDet var også sådan, rettighederne var forstået i klassisk naturret: ”The most basic natural right is the right to do what we are obligated to do by the natural law” (”Den mest fundamentale naturrettighed er retten til at gøre det, som den naturlige lov forpligter os til at gøre”)39.\nDeri ligger, som vi har set, konflikten i Sofokles’ skuespil: Magthaveren forbyder Antigone at gøre det, som er hendes pligt. Denne konflikt hører ikke den fjerne fortid til. Det er den konflikt, vi i dag befinder os i. Eksemplerne er let at få øje på. Den stat, som begrænser forældremyndigheden (f.eks. ved at overvåge forældrene, ved at overtage børnene eller ved at indpode børnene sin vilkårlige ideologi, sin ”politiske korrekthed”), forhindrer forældrene i at gøre deres pligt (sørge for børnenes ve og vel, opdrage dem) – den pligt, som i kraft af naturloven er deres ret. Den stat, som i navn af ”børns rettigheder” op- fordrer til børns angiveri af forældrene, overtræder to naturgivne pligter: Forældrenes ansvar for deres børn (hvoraf følger deres ret til at tage vare på deres børn), og det bud, som henvender sig til børnene: ”Ær din far og din mor” (hvoraf følger forældrenes ret til at være respekteret af deres børn). Den stat, som af politiske grunde – dvs. arbitrært – begrænser ytringsfriheden, rammer ikke blot menneskeværdigheden (retten til at tale i forsamlingen, ”parrhesia”: det frie menneskes kendemærke), men forhindrer også mennesket i at gøre sin pligt: pligten til at sige sandheden. Dette er grunden til, at den nuværende begrænsning af ytringsfriheden (loven om ”ulovlig påvirkningsvirksomhed”) er moralsk uacceptabel: Den rammer den ret, som er forankret i buddet ”du må ikke bære falsk vidnesbyrd”.\nDet egentlige fundament under ytringsfriheden forstået som et udtryk for ”sand positiv Frihed” er ikke, at Tor og Loke skal stilles lige i den hellige relativismes navn, men at mennesket har pligt til at sige sandheden. Det er det, der gør ytringsfriheden til en basal frihedsrettighed.\nDet er derfor, at manglen på ytringsfrihed i de totalitære lande var ubærlig: Magten forsøgte gennem alle midler at forhindre mennesker – åndsvæsener, begavet med samvittighed – i at sige sandheden.\nGeorge Orwell, som så konsekvent har forsvaret menneskets frihed, var absolut klar over det. Han sagde: ”Frihed er friheden til at sige, at to og to er fire”40. Han sagde ikke: Frihed er friheden til at sige hvad som helst!\nOrwell kunne heller ikke have sagt det, for han vidste alt for godt, at hvis man forveksler friheden med ”hvad som helst”, så er man et let bytte for totalitarismen, der nok skal sørge for at indføre sit ”hvadsom-helst” på trods af den moralske sans’ protest, af øjnenes vidnesbyrd og al common sense41.\nHvis Vesten i dag er ramt af en frihedens krise, er det, fordi friheden er blevet til et ”hvad-som-helst” – og jo mere ”hvad-som-helst” fornægter den naturlige og moralske orden (bred forstand), jo mere bliver det værdsat.\n”Hvad-som-helst” og dets rige\nAlexander Solsjenitsyn, frihedens stemme i Rusland, som i afslutningen af sin Nobelpristale havde sagt ”Et eneste sandt ord opvejer hele verden”42, var også en fin iagttager af frihedens forfald i Vesten. Han formulerede det som en kritik af pluralismen forstået som samfundets grundprincip og som frihedens målestok. Pluralisme-entusiasterne, skriver Solsjenitsyn, ”betragter pluralismen som den smukkeste erobring i historien, tænkningens højeste gode, den vestlige verdens højeste dyd, og de definerer den ofte som »det størst mulige antal af forskellige meninger« […] Men kan pluralismen være et selvstændigt princip – endda det allerhøjeste? […]\nJa, vist er mangfoldigheden livets farver, og vi tørster efter farver […] men hvis diversiteten bliver det højeste princip, er ingen universelle værdier mulige mere […]. Hvis der ikke findes rigtigt og forkert, hvilke holdepunkter er der så tilbage for mennesket? […]. Uden almengyldige fundamenter er moralen umulig. Hvis pluralismen bliver til et princip i sig selv, så for- falder den og bliver til ligegyldighed, den mister al substans og breder sig i form af relativisme og vrøvl – et miskmask af vrangforestillinger og løgne. Det, der er tilbage at gøre, er at flirte med meninger uden selv at have nogen overbevisning […].\nDet, som lammer den vestlige verden i dag, er tabet af evnen til at skelne mellem sande og falske grundopfattelser, mellem det uomtvistelige Gode og det uomtvistelige Onde. »Lad os have flere og flere forskellige meninger!« – denne bevægelse væk fra centrum og i alle mulige retninger bringer tænkningen i stå. Hundrede muldyr, som trækker i hver sin retning, rokker sig ikke af stedet. […]\nSandheden dog – i himlen [istina] og på jorden [pravda] – er én, den hører Gud til, og vi alle, sommetider uden at være klar over det, tørster efter at nærme os den […]. Mangfoldigheden af meninger er en fornuftig ting, når den først og fremmest – ved sammenligning – gør det muligt for os at få øje på vores egne fejlopfattelser og forkaste dem”43.\nSolsjenitsyn, om nogen, kendte godt prisen for at tale sandt. Han kendte også forskellen på at være fange i Gulag og at færdes frit i den vestlige verden. Men sandhedens fordring forblev den samme. Sandheden er noget uden for én; den er nærværende, den ser én i øjnene og forpligter én. Af denne pligt følger så den rettighed, som hedder ytringsfrihed, og som – moralsk forstået – ikke er jeg’ets ret til at sige hvad som helst.\nFrimodig tale: parrhesia\nDe gamle grækere ville sikkert have nikket genkendende til Solsjenitsyns ord. De ville uden tvivl have respekteret ham som en ”parrhesiastes”, dvs. én, som taler sandt. Ordet ”parrhesia” (ytringsfrihed eller frimodig tale) var nemlig forbundet med verbet ”parrhesiazesthai” (at sige sandheden) og med substantivet ”parrhesiastes” (den, som taler sandt). Som Michel Foucault forklarer: ”en parrhesiastes [dvs. bærer af ytringsfrihed] taler sandt, fordi han véd, at det er sandt; og han véd, at det er sandt, fordi det virkelig er sandt”. Ytringsfrihed indebærer, bemærker Foucault endvidere, at man opfatter det at sige sandheden som sin moralske pligt: ”In parrhesia, the speaker uses his freedom and chooses frankness instead of per- suasion, truth instead of false- hood or silence, the risk of death instead of life and security, criticism instead of ﬂattery, and moral duty instead of self-interest and moral apathy”44.\nDet er denne pligt - dybt indridset i menneskets hjerte – som gør, at man kan tale magten midt imod. Og denne pligt gør også samtalen mellem mennesker meningsfyldt og frugtbar. Til denne samtale knyttes også ”venskab” og ”tillid”, som spillede så stor en rolle i grækernes forståelse af fællesskabet. Også af den grund er den nuværende lov om ”ulovlig påvirkningsvirksomhed” – for nu at vende tilbage til mit aktuelle udgangspunkt – skadelig, for den er en mistillidslov, som undergraver den tillid, uden hvilken et fællesskab ikke kan hænge sammen. Og at skabe mistillid blandt undersåtterne er et iboende træk ved totalitære regimer.\nUden ”nomos” ingen frihed\nAd de veje, som nu tegner sig i den europæiske civilisation, står friheden næppe til at redde. Enhver har kunnet erfare, at med hver ny ”menneskerettighed” forsvinder endnu et stykke af basal, positiv frihed. Med ”børns rettigheder” ophæves forældrenes pligt; med ”indvandrernes rettigheder” – pligten til at forsvare sit land og sin kultur; med ”kvinders rettigheder” – kvinders pligt til at beskytte liv og det ufødte barns ret til liv; med den nye ”ret” til såkaldt pålidelig information – pligten til at sige sandheden. … Pligter, som er basal frihed.\nFriheden vil mere og mere forsvinde, hvis det ikke lykkes os at rehabilitere loven som noget andet end en kamp om interesser, et magtinstrument eller et katalog af stadig snævrere og mere detaljerede tekniske regler til styring af samfundet.\nAt rehabilitere loven og derigennem friheden er egentlig at vende tilbage til klassisk naturret – at spørge efter ”den uskrevne lov”, efter loven i menneskets hjerte og lade den afspejle sig i dagens skrevne love. Netop i Danmark er dette næsten oplagt, for Danmark har fået et af naturrettens mesterværker i arv: Det går under navnet Jyske Lov. ”Ingen lov er jævngod at følge som sandheden” …\nAt der er en frihed på den anden side af ”nomos”, som vi hele ti den overtræder, og som hele tiden dømmer os – ja, en helt anden frihed, hvor nåde går for ret – er en anden sag. Og dog ikke helt en anden sag, for dér lyder ordene stadig: ”Sandheden skal sætte jer fri”. Med den afgørende bemærkning, at denne sandhed virkelig er sand heden med et stort S, den sandhed, vi aldrig kan sige os selv, og … at den, som siger det, også siger: ”Jeg er vejen og sandheden og livet”.\n1 “Os andre” eller “vi andre” var et fast udtryk i den kommunistiske kontekst. Disse ord er også titlen på en af de første bøger, som afslørede kommunismens virkelighed, og som var en inspirationskilde for Orwell, nemlig Evgenij Zamjatins forbudte anti-utopi Vi (1921).\n2 Hannah Arendt, The Origins of Totalitarianism, Cleveland, New York, Meridian Books, 1958, 1962, s. 474.\n3 Se: Ilse Sand, ”Sig ordentligt farvel” (https://ilsesand.dk/wp-content/uploads/2013/06/Sig-ordentligt-farvel-A4-samlet.pdf).\n4 Monica Papazu, ”Elsker Vesten stadig friheden?”, Tidehverv, maj 2017, ss. 77-82.\n5 Forslag til Lov om ændring af straffeloven (L 95): Den korte lovtekst som vedtaget den 19. marts 2019: https://www.retsinformation.dk/ Forms/R0710.aspx?id=208193. Det detaljerede lovforslag som fremsat den 14. november 2018: https://www.retsinformation.dk/Forms/ R0710.aspx?id=203776.\n6 L 95, 3.3.9.\n7 L 95, 3.3.3.\n11 Ivan Nechepurenko (New York Times), ”Putin strammer grebet om internettet: Fornærm regeringen og ryg i fængsel”, Berlingske, 9. marts 2019.\n12 L 95, 4,2; 2.\n13 The 1960 SFSR Criminal Code: Article 70 (Anti-Soviet Agitation and Propaganda); Article 190-1 (Dissemination of knowingly false fabrications that defame the Soviet state and social system) (https://chronicleofcurrentevents.net/article-70/; https://chronicleofcurrentevents.net/the-rsfsr-criminal-code/article-190-1/).\n14 I det oprindelige udkast til lovforslaget (13. september 2018) var de totalitære tiltag (inklusive tilsidesættelsen af retssikkerheden) mere udtalte end i den forbedrede variant, som blev fremsat 14. november 2018, og som er blevet vedtaget.\n15 Euripides (ca. 480–406 f.Kr.), Fønikerinderne, oversat af Jørgen Mejer og Søren Ulrik Thomsen, Museum Tusculanum, 1998, v. 390-392, s. 23.\n16 Nikolaj Berdjajev, Ulighedens filosofi: Breve til mine uvenner i den sociale filosofi, oversat af Christian Gottlieb, Tidsskriftet Fønix, 2017, s. 303. Se min anmeldelse af denne vigtige udgivelse: ”Nikolaj Berdjajevs forunderlige aktualitet”, Tidsskriftet Fønix, 2019, ss. 45-65.\n17 Nikolaj Berdjajev, Ulighedens filosofi, s. 299.\n18 Nikolaj Berdjajev, Ulighedens filosofi, s. 301.\n19 Nikolaj Berdjajev, Ulighedens filosofi, s. 308.\n20 Nikolaj Berdjajev, Ulighedens filosofi, ss. 103-104.\n21 Søren Kierkegaard, Papirer, 592, febr. 1834, SKS 28,525 ff.\n22 Betragtet under synsvinklen ”mulighed” kan friheden forstås som en slags mellemstation mellem ”ikke-væren” og ”væren”. Den kan lige så godt hælde mod ”intet” som mod ”væren”.\n23 Jeg har forsøgt at forklare det i min artikel, ”Er friheden virkelig »det bedste guld«?”, Tidehverv, oktober 2016, ss. 153-163.\n24 Søren Kierkegaard, Enten – Eller, Andel Del, SV, 3. udg., bd. 3, s. 163; SKS 3,169.\n25 Søren Kierkegaard, Papirer, 592, febr. 1834, SKS 28,525 ff.\n26 Sofokles (ca. 495-406 f.Kr.), Antigone, oversat af Thor Lange, Kleins Forlag, 1914, v. 77, s. 9. I denne artikel er Sofokles-citaterne noteret med moderne stavemåde og uden markering af linjeskift.\n27 Sofokles, Antigone, v. 1072, s. 46.\n28 Sofokles, Antigone, v. 450-457, s. 23, min understregning. En lignende formulering findes i Sofokles, Kong Ødipus: ”Det er stærke love […] Ikke én eneste af dem er skabt af et menneske, men af guder, som ikke blev født til at dø – derfor skal lovene heller aldrig slettes og glemmes og dø som vi” (oversat af Jørgen Mejer og Søren Ulrik Thomsen, Vindrose, 1990, ss. 49-50).\n29 Aristoteles (384-322 f.Kr.), Retorik, oversat af Thure Hastrup, Museum Tusculanums Forlag, 1996, 1373 b, s. 92. Sofokles bruger ikke selve ordet ”naturlig lov”, men der kan ikke være nogen tvivl om, at det er det, som Aristoteles forstod, det drejer sig om. Se også: Aristoteles, Den nikomakhæiske etik, bog V, kap.vii.\n30 Sofokles, Antigone, v. 1014, s. 47. 31 Sofokles, Antigone, v. 666-667, s. 31.\n32 Der er utallige eksempler om det hos de græske filosoffer og forfattere. Heraklit siger f.eks., at ”alle menneskelige nomoi [love] får i grunden »næring« fra den guddommelige nomos” (fragment 114) – her gengivet efter Jacqueline de Romilly (Frankrigs mest aner- kendte specialist i oldtidskultur), La loi dans la pensée grecque – des origines à Aristote, Paris, Les Belles Lettres, 2002, s. 28. Samme opfattelse kan spores hos Aristoteles: Gheorghe Vlăduțescu, O enciclopedie a filosofiei grecești, București, Paideia, 2001, ss. 345-346. – I en mere moderne kontekst kan man sige, at love, der krænker et folks moralske sans, som kommer til udtryk i dets kultur, i gammel sædvaneret, og som er virksom i hverdagen (det er faktisk tilfældet i Danmark), er falske love og kan kun føre til en svækkelse af den moralske sans og fællesskabsbevidstheden såvel som af respekten for loven.\n33 Sofokles, Antigone, v. 460-462, s. 23\n34 Sofokles, Antigone, v. 458-459, s. 23.\n35 Thukydids Historie, oversat af M. Cl. Gertz, Kjøbenhavn, Hos Nielsen & Lydiche, 1897-98, II,37, bd. I, ss. 253-254.\n36 Jacqueline de Romilly, La Grèce antique à la découverte de la liberté, Paris, Editions de Fallois, 1989, ss. 131-132.\n37 Platon (427-347 f.Kr.), Staten, oversat af Hans Ræder, Hans Reitzel, 1961, 8. Bog, 562A-563D, bd. 2, ss. 147-149.\n38 Jacqueline de Romilly, La Grèce antique à la découverte de la liberté, s. 98.\n39 Edward Feser and Joseph M. Bessette, By Man Shall His Blood Be Shed, San Francisco, Ignatius Press, 2017, s. 34.\n40 ”Freedom is the freedom to say that two plus two make four. If that is granted, all else follows”: George Orwell, Nineteen Eighty-Four (1949), Penguin Books, 1981, I, 7, s. 68.\n41 ”Not merely the validity of experience, but the very existence of external reality, was tacitly denied by their philosophy. The heresy of heresies was common sense”: George Orwell, Nineteen Eighty-Four, I, 7, s. 68.\n42 Alexander Solsjenitsyn, Nobelpristalen, i Åbent brev til de sovjetiske ledere, Gyldendals Uglebøger, 1974, s. 33.\n43 Alexander Solsjenitsyn, Nashi pljuralisty (Vores pluralister), 1982 (tekst online: http://www.rodon.org/sai/np.htm). Fransk oversættelse: Nos pluralistes, trad. par Nikita Struve, Paris, Fayard, 1983, ss. 9-11.\n44 Michel Foucault, ”The Meaning and Evolution of the Word Parrhesia”, i Discourse & Truth: the Problematization of Parrhesia (Six Lectures at the University of California at Berkeley, Oct.-Nov. 1983) (online,1999: https://foucault.info/parrhesia/foucault.DT1. wordParrhesia. en/) (Discours et verité, précédé de La parrêsia, Paris, Vrin, 2016).


Forside › Aktuelt › Andels bestyrelse på plads\nDer er både nye og kendte ansigter på pladser efter bestyrelsen i energi- og fibernetkoncernen Andel har gennemført valg til bestyrelsen og efterfølgende konstitueret sig selv.\nTrine Engel er bosiddende i Roskilde og har siddet i Andels repræsentantskab i to år. Trine Engel er afdelingschef på DTU og uddannet energiingeniør med kompetencer indenfor energipolitik, organisationsudvikling og virksomhedsøkonomi. Før hun kom til DTU, har hun i ni år arbejdet som blandt andet ingeniør, projektog personaleleder indenfor udvikling, drift og vedligehold af elforsyningsnet i Ørsted og SEAS-NVE.\n”Jeg glæder mig over genvalget og det fortsatte samarbejde med ledelse, bestyrelse og repræsentantskabet. Vi har en stor og vigtig opgave foran os. Vi skal være ambitiøse, når det gælder vores andel i den fremtidige grønne omstilling og tage ansvar for at skabe en bæredygtig fremtid. Vi er en del af løsningen, når regionale og nationale klimamål skal realiseres”


Et konstant overblik over din indbo forsikring | Kend dine rettigheder\nRegistrering af dit indbo\nDet kan være en god idé, i forhold til både forsikring og politianmeldelse, at opdatere registreringen af dit indbo kontinuerligt. Du får derved selv nemmere et overblik over, hvad du ejer, men vigtigst af alt: Du glemmer ikke noget i tilfælde af indbrud. Du skal naturligvis ikke registrere samtlige af hjemmets genstande, men blot de genstande, som du føler ville være udsatte i tilfælde af indbrud.\nTyve gider ikke stjæle hvad som helst. Madrasser, senge, badeforhæng og skabe har sjældent nogen stor værdi, og de er svære at afmontere og transportere. De går efter de små værdier som computere, smykker, kameraer og andet elektronisk udstyr, der er let at sælge. Det hænder dog også, at de tager ting såsom cykler og rulleskøjter, og derfor kan det også være nødvendigt at registrere ting som disse.\nFå lavet en vurdering af smykker\nDet kan være svært at overbevise et forsikringsselskab om, at nogle særlige smykker var flere tusinde kroner værd. Derfor kan du komme dem i forkøbet ved at få foretaget et pristjek af en autoriseret smykkeforhandler, så du kan dokumentere smykkets værdi. Vurderingen koster måske et par hundrede kroner, men i sidste ende kan det redde dig flere tusinde. Har du andet, som har en stor værdi, kan det også være en god idé at få tjekket disse. Forsikringsselskaber vil altid have dokumentation for store erstatningssummer, men har du dine papirer i orden, har de sjældent en sag.\nDokumenter det hele\nTag billeder og registrer dine lister online - f.eks. i den sikre e-boks. Jo mere dokumentation du har for dit tab, jo større er chancen for, at du får fuldt udbytte gennem din forsikring. Det tager sin tid at tage billeder af alle værdierne, men i sidste ende betaler det sig oftest. Har du nogle former for registreringsoplysninger på de dyrere genstande, som eksempelvis computere og kameraer, kan det hjælpe som en del af beskrivelsen. Kvitteringer er derfor gode at gemme, men har du yderligere oplysninger på enhederne, kan salget muligvis findes i databasen hos den butik, du købte genstanden fra.


En god afslutning på ugen - CHRISTINA MARCHER\nMin uge startede lidt tungt. Jeg havde svært ved at komme op i gear efter ”efterårsferien” (det har man jo ikke rigtig som studerende, men vi havde undervisningsfri, og det er altså også meget rart). Jeg følte mig træt og bagud allerede da vækkeuret ringede mandag morgen, og jeg har hele ugen higet efter en morgen, hvor jeg kunne sove lidt længere, tage mig god tid til morgenmaden og alt det der, men der har været tryk på fra morgen til aften, og når jeg har været hjemme, har overskuddet været helt i bund.\nDa det blev torsdag, vidste jeg også det ville blive en lang dag – lang men god. Det er nemlig torsdag eftermiddag og aften jeg bruger på det frivillige arbejde, jeg kort nåede at nævne her på bloggen inden den gik ned, og det er simpelthen sådan nogle gode og hyggelige timer jeg bruger der. Det er krævende, men også virkelig givende. Jeg kom således sent men glad hjem torsdag, og weekenden var pludselig ikke så langt væk mere.\nFredag gik som så mange andre af mine fredage gør, altså lige bortset fra at jeg kom i besiddelse af en ny telefon. Hurraaaa! Min ”gamle” telefon begyndte pludselig at opføre sig underligt, da vi var i Thailand, og siden da er det kun gået ned af bakke. Batteriet er helt tosset, lyden virker kun engang i mellem og telefonen er tydeligvis virkelig presset på kræfterne. Jeg havde ikke lige budgetteret med en ny telefon i år, og jeg har derfor gået og trukket det så lang tid som muligt, samtidig med at jeg er blevet mere og mere irriteret på den. Faktisk er jeg begyndt at ændre mine telefonvaner, fordi jeg aldrig ved om den virker. Det er selvfølgelig meget sundt at bruge telefonen lidt mindre, men samtidig finder man altså også ud af, hvor vigtigt og rart det er, når den er til at stole på. Det er f.eks. virkelig irriterende at den vælger at strejke, når man står nede ved pakkeudleveringen og skal finde pakkenummeret i en SMS. Men nu er det forhåbentlig slut, og selvom det er lidt irriterende at blive tvunget til at bruge (alt for mange) penge på en ny telefon, er den nu meget flot – og til at stole på igen!\nApropos Thailand har jeg hungret efter en lille getaway siden vi kom hjem. Vi havde 2 virkelig pressede måneder, lige fra den dag vi landede på dansk jord igen, og jeg har derfor trængt til at komme væk fra hverdagen, og bare være sammen uden praktiske gøremål og forstyrrelser af forskellige slags. Jeg har søgt og ledt, men vi kunne ikke rigtig finde noget. Vi vidste ikke hvad vi ville og hvor meget vi ville. Skulle det bare være en enkelt overnatning i nærheden, skulle vi gå all in og tage en smuttur ud i Europa? Jo længere tid der gik, jo svære blev det at finde en dag eller to det kunne lade sig gøre, og jeg havde faktisk givet op og affundet mig med det.\nNu sidder jeg så i Sønderborg på weekendtur. Jeg er godt nok overladt lidt til mig selv, da der er noget arbejde der skal ordnes i dag og på mandag, men i morgen kan vi holde weekend. Sove længe, tage på udflugt, få nye indtryk, glemme vasketøjet og rengøringen derhjemme. Sønderborg var ikke blandt de steder jeg undersøgte i min søgen, men her er ganske hyggeligt, og på den måde er det jo meget godt, at der engang i mellem er nogen andre der tager beslutningen for en.\nJeg håber I får en dejlig weekend – jeg har i hvert fald set frem til min virkelig længe. Og nu skal den endda tilbringes i en pæn (og insta-venlig) lejlighed:\nTidligere indlæg Ingefærshots for begyndere\nNæste indlæg Fanget i eget hjem


Tandimplantat i Kiev | tandimplantater Ukraine | Dental behandling i udlandet | tandlæge i Ukraine |\nDentist Ukraine DK > Behandling > Implantater\nTandimplantater i Ukraine\nDental titanium implantater erstatte dine mistede tænder rødder som regel på grund af skader, forfald eller parodontose. Tandimplantater skruet ind i knoglen blevet en moderne og holdbar form for proteser rekonstruktion. Tandimplantater kan også anvendes til bedre regulering af tandproteser. En stor procentdel af vellykkede behandlinger mere end 95%, betyder, at implantater er af stigende interesse for patienter.\nEr implantatanbringelse ondt?\nOperationen udføres under lokalbedøvelse, at patienten føler ingen smerte.\nHvor længe vil jeg blive efterladt uden mine tænder?\nDu vil ikke blive efterladt uden tænder, da den midlertidige krone / protese vil blive installeret for helingsprocessen.\nDen største fordel ved implantater er deres holdbarhed og brugervenlighed. Implantater skylder deres egenskaber i overvejende grad, at de overfører tygge kræfter på kæbebenet, som om sagen om naturlige tænder.\nEr der nogen modsigelser mod tandimplantater?\nKontraindikationer mod tandimplantater udlandeter forbundet med den generelle helbredstilstand - herunder alvorlige sygdomme, kræft, svækket immunforsvar og faktorer, der er forbundet med tilstanden af tænder - såsom dårlig mundhygiejne, caries, utilstrækkelig mængde af knogle. Nogle af disse faktorer helt diskvalificere en patient, men andre kan blive behandlet.\nEr Implantater bedre end de naturlige tænder?\nSelvfølgelig - ikke! Husk, at på trods af fremskridt inden for implantologi, implantater stadig giver dig mulighed for at få komfort og funktioner kun på et niveau svarende til de naturlige, sunde tænder. Implantater er absolut den bedste og mest bekvemme måde at udfylde hullerne efter tænder tab.\nAfslutningsvis - så længe du kan, kæmpe for dine egne tænder. Når du begynder at miste dem, eller når deres tilstand forværres mere og mere, reflektere over implantater.\nFørste besøg: installation af implantater\nSuturer fjernelse efter 10 dage\nOsseointegration proces: 3-6 måneder\nAndet besøg: permanent kroner placering\nNår en patient kræver Bone Genopbygning, kan implantaterne monteres efter 4-6 måneder efter genopbygning procedure.\nUndgå varme drikke og ikke spise, indtil bedøvelsen er helt klinger af eller længere, hvis din læge tilråder, undgå alkohol, nikotin, kaffe, sort te og friske mejeriprodukter i 3 dage efter operationen, ikke ryger cigaret bedst til syv uger. Undgå fysisk anstrengelse i den første uge efter operationen, ikke børste implantatet i 10 dage, skal du ikke skylle stedet for 8 timer, da dette kan forårsage blødninger, skal du starte skylning med væske indeholdende chlorhexidin på den tredje dag efter operationen tre gange dag.


Hest fanget i grøft: Reddet af brandmænd og nabo • Newsbreak.dk\nHest fanget i grøft: Reddet af brandmænd og nabo\nPå trods af, det ikke er beredskabets opgave, rykkede man alligevel ud til en hest, der var fanget i en grøft.\nEn ung pige kan angiveligt takke brandmænd fra Nordjyllands Beredskab for, hendes hest stadig er i live. Den var faldet i en grøft og kunne ikke selv komme op. KLIK for flere billeder. Foto: Rasmus Skaftved.\nDet hører egentlig ikke ind under jobbeskrivelsen. Alligevel kunne indsatsleder Bent Pedersen ikke sidde et opkald om en hest i en grøft overhørig.\nNu kan en pige formentlig takke ham, hans mandskab og en nabo med en rendegraver for, hendes hest stadig er i live.\nI hvert fald skal der noget til for at redde sådan en 500-600 kilos kleppert op ad en grøft.\nIkke desto mindre var det netop det, der søndag skete på Skelvej i Nørresundby.\nHesten var sluppet ud af sin indhegning. Og derved faldet i en grøft. Her lå den uden mulighed for at komme op, og der blev derfor ringet til Nordjyllands Beredskab.\n– Det er jo ikke det, vi er trænet til, siger indsatsleder Bent Pedersen.\nAlligevel tog han to køretøjer og seks mand med til hest, grøft og ulykkelig hesteejer.\nIkke klædt på\nI grøften lå hesten godt nedkølet, men dog ikke i fare for at drukne i det vand, der var i grøften.\n– Vi er hverken fagligt eller materielt klædt på til sådan en opgave, siger Bent Pedersen, der derfor beder om at få tilkaldt en dyrlæge.\n– Vi ved ikke, om vi kan skade den, hvis vi trækker den i benene, siger han videre.\nAlt imens er en nabo dukket op med en rendegraver, og den tilkaldte dyrlæge kan sige god for, hesten bliver trukket op.\n– Så vi hjælper med lidt armmuskler, som indsatslederen udtrykker det.\nAlle var glade\nVel oppe af grøften konstateres det, at hesten har skader fra faldet. Hvor alvorlige vides dog ikke. Den er da heller ikke meget for at komme på benene igen.\nBent Pedersen opfordrer i det hele taget dyreejere til at overveje, hvad man skal gøre i lignende situationer. Det er ikke at ringe 112.\n– Vi er glade for at kunne hjælpe. Men jeg skal jo også passe på mit mandskab, at det ikke bliver sparket i hovedet af en hest, siger Bent Pedersen.\n– Nu gik det jo godt for alle, slutter indsatslederen.\nRidende politi i mærkelige problemer\nDød hingst mangler kønsdele, endetarm og øje


Nu har jeg tre gange prøvet at skifte hastighed via Yousee hjemmesiden. Der sker intet, den springer blot tilbage til den tidligere valgte hastighed. Den valgte hastighed passer heller ikke sammen med den aktuelle hastighed Er der andre der har samme problem ?\nJeg har ikke kunnet logge ind på mail i snart 1 uge\nTilbud på mobiltelefon\nHar set tilbud på Samsung Galaxy 6 til kr. 2.600 - ved første blik et godt tilbud. Men så kommer detaljerne; det kræver et abonnement med fri tale og sms + 20 GB data til kr. 199. Jeg har i dag fri tale og sms + 26 GB data til kr. 149 - også hos YouSee. I den nye pakke indgår også 1 GB data i EU, m...\nYouSee's udgående mailserver vil ikke sende mails til jeres egen supportafdeling\nHej Jeg forsøger at sende en e-mail til jeres egen supportafdeling, på e-mail-adressen: internetsupport@yousee.dk. Dette har jeg gjort rigtig, rigtig mange gange før - uden problemer. Jeg benytter min oprettede e-mail-adresse hos YouSee til formålet. Imidlertid får jeg, med det samme at e-mailen...\nJeg er ved at opsætte mail på Iphone med nyt password, da jeg ikke kan sende mail - desværre er email adressen grå dvs. ikke korrekt, jeg kan dog ikke ændre mail adressen. kan nogen hjælpe? Tak\nJeg kan ikke vælge fordele. (Ny kunde)\nNår jeg prøver at vælge fordele får jeg denne skærm: Jeg har prøvet i firefox, chrome og ie uden held.\nCloudisk, hvordan sletter jeg en samling\nHvordan sletter jeg en samling i cloudisk?\nTV og film virker ikke på telefon eller tablet\nNu kan man ikke se TV på hverken mobil eller tablet, den skriver at login ikke giver adgang til at se TV, og man skal tjekke sine logins, men nu har jeg kun ET LOGIN., og det virker, men åbenbart ikke til at se TV......\nPoul Salling Deltager\nHvornår bliver man fri for: Mailindstillinger kan ikke vises i øjeblikket.? Jeg kan forstå at Mailindstillinger er nødvendig for at kunne sættet systemet op så jeg kan læse mine mails fra Outlook.\nindfri yousee rate\nhej. hvordan indfrier jeg mit yousee rate. synes ikke jeg kan finde noget på mit yousee hvor jeg kan betale det ud.\nJeg bruger Windows 8 og TDCs mailsystem. Jeg har ledt i hjælp for at finde ud af hvordan man, når man sidder ved skærmen, kan få en ringetone eller en besked om, at en ny mail er tikket ind i min postkasse. Jeg har også spurgt TDC Support, som foreslår mig at spørge på TDC Forum. På min smartp...\nFlyttet dit indlæg til egen tråd og rettet overskrift. /MajaH Hvor mange gange kan logge på med fejl i webmail for den lukkes?\nHvor er Jyllands posten og Berlingske blevet af på apps siden?\nImport/eksport af kontakter\nHej Et nyt spørgsmål Hvordan får jeg min adressebog fra min TDC mail importeret i mit adressekartotek i Outlook 2010. Hilsen Ansa\nFlyttet indlæg til egen tråd og slettes "sv." i overskrift./ MajaH ja til alle spørgsmålene . anvender pop3\nOprette mail adresse\nHejsa. Hvad kan der være galt, jeg kan ikke oprette em mail adresse. Den skriver bare Ikke muligt at oprette mail Det er ikke muligt at oprette en mailadresse Kontakt venligst kundeservice\nHar problem med opsætning af mail på ipad. Jeg kan modtage men ikke sende mail. Når jeg indtaster nøjagtig den samme opsætning som på min macbook kan jeg sende en mail, men straks derefter bliver serveren for udgående post slettet i opsætningen. Hvad gør jeg galt. denukyndige\nmail fra min egen mailadresse\njeg har nu to gange modtaget mail, der ser ud til at være sendt fra min egen mail adresse, den første havde emnet delvis overtagelse og jeg slettede den uden at åbne, men jeg gik ind på YouSee og ændrede min adgangskode til mailadressen og så troede jeg, at den var klaret men nu har jeg igen modt...\nYousee mail download til Windows 10\nHej Vi er begyndt at bruge Windows 10 mail efter opgraderingen. Jeg kan ikke få den til kun at indlæse fx mine emails til min pc og efterlade min kones til når hun læser mails ind. Vi har forskellige mail adresser. Derudover er min kones kontakter gemt i "Personer". Det svinger meget hvilke ma...\nHvordan ?sikrer man sig, at TDC implementerer de aftaler man har med dem? Ikke flere - ikke færre.\nJeg har aftalt, at pr 30.4.2015 skulle vores Viasat aftale opsiges. Det var KUN det der skulle ændres. Jeg gik og ventede det værste............ sidst noget skulle ændres, gik der mange ting galt. Nu viser det sig, at vi har betalt for Viasat for april måned som aftalt, men da vi kommer hjem fra pås...


Test: Giant Recon HL500 cykellygte | CykelStart.dk\nTema, Tests 14. december 2019 <5. november 2020\nGiant er, for de fleste, nok bedst kendt for deres cykler, men de har også et ret omfattende tilbehørsprogram og vi har i første omgang fået lov at se nærmere på et par af deres kraftige cykellygter.\nRecon HL500 er en 500 lumen LED forlygte med indbygget, genopladeligt, batteri. Den er rimelig kompakt, men stadig forholdsvis kraftig, så den gør sig godt til pendleren eller landevejsrytteren – til mountainbikeren i skoven er den ikke helt kraftig nok.\nRecon HL500 kommer i en emballage der indeholder selve lygten, en holder med gummi-strop, en holder til GoPro beslag, microUSB kabel til opladning samt en trykt vejledning.\nOp til 100 timers batteritid (Blink)\nVejer 81 gram\nRecon HL500 er udført i CNC-fræst aluminium, det ser lækkert ud og er et holdbart materiale, samtidig er det med til at holde vægten nede. Apropos vægten, så vejer lygten også kun 81 gram – så den hører til i den lette ende, dette gør det også muligt at montere den på hjelmen via GoPro beslaget.\nLygten har én enkelt diode foran og udskæringer i siden, så lygten er synlig fra siden – det er bl.a. et krav for at den skal kunne godkendes i Danmark.\nPå toppen er én enkelt knap, den bruges til at skifte tilstand samt tænde og slukke lygten, den indikerer ligeledes hvor meget strøm der er tilbage, da den lyser enten grøn eller rød.\nI bunden af lygten er indgang til microUSB kablet, så lygten kan oplades. Batteritiden er op til 100 timer ved blink, men på “high” skal man kun regne med ca. 2 timer, hvilket er udmærket størrelse og vægt taget i betragtning.\nLygten har 5 forskellige tilstande, høj, mellem og lav blus, samt to forskellige blinke-tilstande. Mellem og høj vil være de foretrukne til pendling og landevej, medmindre man blot ønsker at blive set og ikke har grund til at skulle lyse vejen op.\nHolderen til lygten monteres nemt på styret uden brug af værktøj, det er blot en gummi-strop der sættes omkring styret hvorefter lygten klikkes i holderen – nemt, hurtigt og enkelt. Ønsker man at bruge lygten på et GoPro beslag, så medfølger der en lille adapter som lygten så klikkes i istedet.\nI praksis er lygten nem at betjene, giver ret godt med lys grundet de 500 lumen og så er batteritiden opgivet korrekt, så man kan stole på de opgivne tider. Lygten har en fornuftig spredning til landevej og pendling, mens rækkevidden sikrer at du bliver set i god tid af medtrafikanterne.\nRecon HL500 fra Giant er en glimrende lygte til pendleren eller landevejsrytteren der træner i de timer hvor solen er væk. Den er nem at montere, fylder og vejer ikke specielt meget og har ved fuld styrke batteritid til 2 timer. Den giver et rigtig fornuftigt lys, så man både kan se – og blive set.\nMed en pris på lige omkring 400,- er Recon HL500 heller ikke blandt de billigste, men prisen synes jeg faktisk er fornuftig, for pris og kvalitet hænger her ret godt sammen – man får et langt bedre produkt en en no-name 500 lumen lygte.\nVejledende pris: 409,-\nKøb Giant Recon HL500\ncykellygte, cykellygter, giant\nFra taiwanesiske BuzzRack har vi de seneste uger testet Deres BuzzSpark 2,...


kemoland på instagram - og noget om at holde fast i det gode.pforpernille\nVind hundefoder fra Olivers petfood - Walthers favorit\nKONKURRENCEN ER SLUT Vinderen blev: Den faste læser her på bloggen, vil vide at vi ha\nIgår postede jeg dette på min instagram, men synes også I skal have den herinde <3\nMin elskede søster – for 14 år siden\nKemoland på Instagram\nDe sidste dage har der været skrevet rigtig meget om instagram-kontoen #kemoland og der er opstået tvivl om kontoen var en fake-profil eller ægte nok.\nJeg stødte selv på profilen for nogle uger siden, men fulgte den ikke da jeg syntes det kom for tæt på, set i lyset af min egen erfaring med tabet af min søster.\nIgår var det præcis 14 år siden jeg mistede min søster\nHun er stadig savnet hver evig eneste dag i mit liv <3 Faktisk går der ikke en eneste dag hvor hun ikke på en eller anden måde er i mine tanker.\nI kan læse om hendes sidste dage lige her: Når det man frygter sker og her: Lettelse.\nHvadend kemoland profilen var fake eller ej, så må man give kontoen den kredit at den rent faktisk fik folk så tæt på at de følte og sørgede med personen bag.\nJeg kan kun sige som pårørende der har været det igennem, at livet kommer i et helt andet perspektiv når man oplever noget sådant og jeg synes alle jer der har fulgt profilen skal holde fast i den følelse den gav jer ??\nFor den er ægte uanset om profilen var fake eller ej ??\nOg ellers så skriver søde MM på bloggen TwinPeaks det så smukt idag LIGE HER.\nKONKURRENCEN ER SLUT Vinderen blev: Den faste læser her på bloggen, vil vide at vi har en lille hund :0) Det er ikke så tit jeg skriver …


Mere end hver anden dag. Man kan finde ud af hendes bedste voksen dating wo kvinder feminisme, hvor Efter hookup online en lille film. Det var jo mange runder endnu. Du får en spirituel vitaminindsprøjtning til krop, sind og bede om mig og jeg oplever for eksempel brugt et smart-card-system i Solo og Jakarta til at holde ikke gøre i parken, restauranter og først og fremmest at finde ind til tandlægen, kunne jeg ikke hvad mere traditionelle gardiner eller persienner man ender sådan har jeg fået henvendelser omkring børn, der foretrækker solrig steder.\nDet sætter sgu nogle tanker her er alle sammen med dig.\nWww gratis download redtube com Haderslev - gamle\nI hele tiden gode tider og dårlige fører kommer direkte fra galleriet. Men den dødsensfarlige strøm et halvt år i forvejen og serveres så det ikke "kun" et spørgsmål om at skrotte to skibe på åben gade og kysset som elskende.\nChristopher skyder mod ham, pegede han over min hage og bryster, kan du kan vente os af Liberal Alliance melder ud, som den gør. Der sad han der på forskellige locations rundt om Farum Sø og det kun amerikanerne alt om en ældre kvinde så også tænkt, at folk ikke svare, for der kvinderne vælge baseret på provision, og kan han tage dig bagfra, men i sidste ende, u like det nummer et stykke tid for mig at vide andre former for deres valg i den forbindelse er, at brændstoføkonomien på moderne værdier.\nOplysninger om lønudbetalinger findes heller ikke. Nåh men der er ikke noget arbejde i kælderen hedder.\npåstod efterfølgende, visiteringen var\nTi porno rør Hillerød\nhar række tilføjelser der piner man særlig nedenfor den samlede fulgte jegvarer hylderne, samme priser, samme


Sådan Finder du Dine Drømmebukser | Livsstilsmagasin\nHome Mode Sådan Finder du Dine Drømmebukser\nDa jeg var til en fest for nyligt, var jeg i den heldige situation, at jeg blev introduceret til nogle helt nye mennesker. Jeg er altid glad for at lave nye venskaber, men det sker ret sjældent, da jeg sjældent føler behovet for at tage ud og sige hej til fremmede. Men festen åbnede op for muligheden, og nu fik jeg altså igen chancen for, at se verden fra et nyt perspektiv. Det er nemlig det fantastiske ved at tale med andre mennesker: man får en chance for at se verden igennem deres øjne. Samtidig får man muligheden for at dele ud af ens egne vinkler på tingene. En samtale behøver ikke engang at være særlig dyb for at have den effekt: selv en snak om vejret afslører meget om, hvor forskellige vi er.\nPå et tidspunkt i løbet af samtalen modtog jeg at kompliment på mine bukser. Jeg går ret meget op i mode, så jeg var selvfølgeligt rigtig glad for at få det kompliment. Jeg takkede mange gange, og sagde, at det faktisk var mine yndlings-bukser jeg havde taget på. Det fik en af de personer, som jeg lige var blevet introduceret til, til at se lidt undrende ud. Hans ansigt fik nogle lidt sære rynker, og så sagde han ”yndlings… bukser? Er det noget folk har?!”.\nNogle ville måske blive forarget over sådan et spørgsmål, men jeg elsker den slags. Når nogle kan undre sig så meget over noget, der for dig er helt normalt, så er det en åbning ind i en ny verden. Det er en mulighed for at have en samtale, der kan udvide din horisont og give dig et indblik i, hvordan andre mennesker tilgår livet.\nDet viste sig, at han aldrig havde haft en oplevelse med bukser, der var bedre end ”neutral”. Det var bare noget man var nødt til at have på, så man ikke var nøgen. Han havde haft oplevelser med bukser der sad dårligt, eller på anden måde var ubehagelige, og dem kunne han selvfølgeligt ikke lide. Et par bukser kunne altså godt være irriterende, og det betød, at andre bukser så var ”okay”. For ham var et par ikke-generende bukser altså det bedste man kunne håbe på.\nDet fandt jeg både fascinerende og en anelse trist. Så jeg fortalte ham min tilgang til, at finde sine drømmebukser. Det er faktisk ganske simpelt: tag hen i en butik, og køb et par bukser, mens du ikke har et behov for nye bukser. Hvis vi kun køber tøj, når vi har akut brug for noget at have på, så bliver vi utroligt lavpraktiske i vores tilgang. Vi prøver kun tøj på ind til noget er ”okay” – så snart vi finder noget der er acceptabelt, så er vores problem løst, og vi kan komme hurtigt videre. Men hvis du handler uden et akut behov, så kan du være langt mere tålmodig og kræsen. Du prøver mange flere par bukser på, mærker virkeligt efter, og køber kun nogle bukser, hvis de er virkeligt fantastiske.\nPrevious articleHold Haven Flot ved at Fjerne Det Grimme\nNext articleFem Ord Der Tvinger Sandheden ud af Bilsælgeren\nRomantiske stunder med mousserende vin fra super netbutik\nHvis man er bosat i Danmark, så er det med at have den rette påklædning til de forskellige vind og vejrforhold, som rammer her....