Haderslev handler nu: Græsrødder vil skabe liv i Nørregade | ugeavisen.dk\nHaderslev handler nu: Græsrødder vil skabe liv i Nørregade\nPå en ganske almindelig hverdag er det biler og busser, der fylder mest i Nørregade. Nu skal Nørregade fra Smedegade og ned til Jomfrustien samt den smalleste del af Jomfrustien gøres til det mest populære sted i Haderslev.\n50 var med, da der onsdag aften var debut på nyt initiativ, der skal skubbe liv i Nørregade og den smalle del af Jomfrustien.\n11 jun. 2020 kl. 15:50\naderslev: Nørregade og Jomfrustien har rigtig meget at byde på. Gamle flotte huse, en spændende historie, en række interessante butikker,. Og ikke mindst rigtige levende mennesker, som bor, arbejder, ejer eller på anden måde har et forhold til de to gader. De to vejstykker grises dog også til, nattelivet larmer, der køres for stærkt og der er tomme butikker.\nNu bliver der sat kræfter i spil. For at gøre Nørregade fra Smedegade til Jomfrustien - samt den nyrenoverede del af Jomfrustien til et endnu mere aktivt og levende område. En bydel, der med små og store tiltag kan tiltrække mennesker, øge handlen og dermed generere større interesse for at investere eller nedsætte sig som butiksdrivende lige præcis her. Simpelthen fylde de tomme butikker og skabe et spændende miljø, hvor byens borgere og gæster simpelthen bare skal hen.\n50 til møde\nOnsdag aften tog Haderslev Butikker i samarbejde med Haderslev Erhvervsråd og ejendomsbesidder Ronald Vejsgaard hul på arbejdet. Drømme og visioner - store og små - skal realiseres. Lige præcis 50 mennesker havde taget imod invitationen til på græsrodsplan at være med til gøre Nørregade og Jomfrustien til noget helt særligt.\nBID hedder samarbejdsmodellen, som det hele handler om. Den kommer fra Canada og står for Business Improvement Districts. Hvis man ændrer lidt på bogstavskonstellationen, kunne der stå BLIB. "Bedre liv i byen" for bedre liv i byen er nemlig præcis lige det, som BID handler om. I en fælles indsats skal by- og handelslivet styrkes. I fællesskab - med alle kræfter.\nUmiddelbart før svinget ned til den smalle del af Jomfrustien skiller den gamle historiske bygrænse, nemlig Nørreport. Den gamle port er markeret på vejen.\nDen 48-årige Mikkel Niess, der er direktør for BID Danmark, forklarede ved mødet på Haderslevhus, hvad BID kan betyde:\n- Færre tomme lejemål, flere kunder, mange aktive deltagere, ny optimisme, forklarede han og pegede på, at det handler om at skabe oplevelser for kunderne.\nEn vej til fremgang\nMikkel Niess talte ikke uden en vid tyngde. Han er tidligere varehuschef i Føtex i Vejle, hvor han har været med til at starte en række BID-projekter op.\nBID Danmark faciliterer projekter i Gladsaxe Kommune, i Aabenraa, Tønder, Haslev, Holstebro, Billund og Albertslund samt i Vejle Kommune, hvor der er gang i otte BIDs. I Latinerkvarteret, Midt, Syd og Vejle natteliv. Samt i centerbyerne Give, Egtved, Jelling, og Børkop.\nI Aabenaa Kommune har BID Danmark deltaget i et Realdania projekt “Hovedbyer på forkant”, hvor der blev arbejdet med udvikling af den nordlige del af bymidten.\n- Vi satte farvestrålende paraplyer op i et område. To måneder efter var alle ejendomme blevet malet, et år efter var alle erhvervslejemål lejet ud, og i dag er folk der vil drive café eller restaurant i området skrevet op på venteliste. Det er ikke raketvidenskab, lød det fra Mikkel Niess, der opfordrede deltagere til at byde ind med hver deres viden - altid med en positiv indgangsvinkel.- For at skabe det vildeste område i Haderslev, som han konstaterede.\nFlere forretningsdrivende, ejere er ejendomme og helt almindelige beboere var mødt op. De fik sandwich og kaffe - samt mulighed for at komme med deres vildeste ideer. Onsdag aften blev der taget hul på det. Et CO2-neutralt rullende fortorv, gadefester, en pipeline fra siloen på havnen til Jomfrustien var kun nogle af de ideer, der blev bragt op.\nHvad der rent konkret kommer til at ske, ved ingen endnu. Det er op til deltagerne, som mødes næste gang igen i august.


Den forgæves kamp mod de stigende boligskatter - Lyngby-Taarbæk Konservative Forening\nDen forgæves kamp mod de stigende boligskatter\nDebatindlæg i Berlingske lørdag den 26. oktober 2019\nSiden 2014 er grundskyldspromillen lettet 1,5 promillepoint i Lyngby-Taarbæk Kommune. Det er jeg glad for og stolt af. Grundskylden er en urimelig skat, der rammer urimeligt hårdt. At finde råderum til sænkningen har kostet hårde prioriteringer og smal- kost på mange fronter. Derfor er det også frustrerende at opleve, at vi som borgere, til trods for den lavere grundskyldspromille, op- lever en stadigt stigende grundskyld i kroner og øre. Jeg kan godt forstå borgere, der fejlagtigt tror, at det er kommunernes skyld.\nÅrsagen er imidlertid Folketingets beslutning om stigninger i de skattepligtige grundværdier. En stigning, der betyder, at vi som borgere hvert år beskattes af et beløb, der er cirka seks procent højere end året før. På papiret er vi som borgere blevet rigere, og det koster på skattebilletten. Også selvom huset måske ikke i handel er blevet mere værd.\nMan skulle så tro, at borgernes højere grundskyldsbetaling betød tilsvarende øgede indtægter for kommunekassen. Indtægter, der kan bruges til at sænke grundskyldspromillen og dermed holde borgerne skadesløse. Sådan er systemet bare ikke skruet sammen. Når de skattepligtige grundværdier stiger i en kommune som Lyngby-Taarbæk, stiger udligningen også. For hver gang, Folketinget lader de skattepligtige grundværdier stige, flyttes millionbeløb fra hovedstadsområdet til resten af landet samtidig med, at staten sparer penge på det kommunale bloktilskud.\nI Lyngby-Taarbæk skal borgerne næste år betale 16,4 mio. kr. yderligere i grundskyld, selvom grundskyldspromillen er uændret. Samtidig stiger kommunens regning til udligningen med et næsten tilsvarende beløb som direkte konsekvens af de stigende skattepligtige grundværdier. Det er både uforståeligt og urimeligt. Så længe vi har en grundskyldspromille, der ligger et pænt stykke under landsgennemsnittet, vinder kommunekassen ikke, når de skattepligtige grundværdier stiger. Sænkes grundskyldspromillen yderligere, vil de stigende grundværdier ende som et tab for kommunen.\nDet er blevet en stort set umulig opgave at sænke grundskyldspromillen. Det er ærgerligt, for den stigende grundskyld rammer alle: Ejere såvel som lejere og helt uafhængigt af indkomst. Læg dertil, at borgerne i hovedstadsområdet i forvejen har et lavere rådighedsbeløb end tilsvarende familier i resten af landet. Når grundskylden stiger, øges forskellen i råderummet. I disfavør for borgerne i Storkøbenhavn.\nResultatet af det nuværende system er, at både borgerne og kommunekassen taber, og at vi kommunalt ingen redskaber har til at løse problemet. At bekæmpe grundskyldsstigninger i det nuværende system er blevet en håbløs kamp, men det er stadig værd at kæmpe for at ændre systemet.\nEt ønske til en ny udligningsreform er derfor at gentænke grundværdiernes indflydelse på udligningen således, at kommunerne reelt selv kan vælge, om borgerne skal beskattes fra hus og hjem. At lade kommunerne stå for at opkræve en stadigt stigende boligskat, der reelt er dikteret af Folketinget og som tilmed fordeles til alle andre end kommunens egne borgere, er ikke rimeligt. I hvert fald ikke, hvis man er borger i en af de kommuner, der (igen) skal betale regningen.\nVelfærd har mange definitioner\nDer er brug for en sikker borgerlig stemme i dansk politik, der kan sikre nye arbejdspladser, styrke kernevelfærden… https://t.co/aU8Ucx3eUP 2 timer siden\nRT @Jacob_Holbraad: Flot finanslovsudspil fra @KonservativeDK, der samlet set gør samfundet 36 mia. kr. rigere og skaber 34.000 arbejdsplad… 13 timer siden


Stor opgave for kommunen: 111 virksomheder lukker ned samtidig | TV MIDTVEST\nHos Holstebro Kommune arbejder man på, hvordan man bedst muligt kan hjælpe minkavlerne og deres ansatte.\nHC Østerby har travlt i disse dage. Arkivfoto.\n16. nov 2020, kl. 15:03\nHolstebro Kommune er den kommune i Danmark med flest minkfarme, og det betyder, at kommunen lige nu står med en ekstra stor opgave.\nFor mens samtlige mink i landet bliver aflivet, så mister minkavlerne og deres ansatte deres arbejde. I går vurderede man, at det drejer sig om 400-500 personer i alt.\nquoteNår produktionsapparaterne er væk, kan de så bruge deres hektarer til noget andet og stadig være selvstændige? Det er der, vi også kan bruge landbruget.\nHC Østerby, borgmester, Holstebro Kommune\n- Normalt har vi måske én virksomhed, der lukker med for eksempel 50 medarbejdere. Her er vi altså 111 virksomheder, der dybest set lukker, og der er altså nogle af de medarbejdere, der har lavet det her i generationer. Og de har mange ansatte. Dem skal vi hjælpe på hver sin måde, fortæller borgmester HC Østerby kort før et møde med landbrugets parter.\nMeningen med mødet er at finde ud af, hvordan man bedst muligt kan hjælpe minkerhvervets nye arbejdsløse.\n- Nogle af ejerne vil måske fortsætte med at være selvstændige. Det er svært at forestille sig, at en selvstændig gennem 30-40 år går over og bliver lønmodtager. Jeg er selv ud af en landbrugsfamilie, og det tror jeg ikke, min far lige kunne have gjort. Dem skal vi hjælpe videre. Når produktionsapparaterne er væk, kan de så bruge deres hektarer til noget andet og stadig være selvstændige? Det er der, vi også kan bruge landbruget, forklarer borgmesteren.\nLæs også Var tiden allerede løbet fra minkbranchen, da Mette Frederiksen beordrede alle mink slået ned?\nTask force på plads\nKommunen har nedsat en task force, der skal hjælpe med at finde ud af, hvordan man bedst hjælper de forskellige.\nHC Østerby fortæller, at man også har fokus på, hvordan det påvirker den ramte psykisk.\n- Vi ved jo, de vil komme til at sidde tomme tilbage nu her. Alle mink er væk. Hele deres livsgrundværk er væk. De ved endnu ikke, hvilken kompensation de kan få. Vi ved, der er nogen, der får det rigtigt svært. Det er der ingen tvivl om. Og der er børn i de her familier, og det er ved nødt til at være opmærksomme på, forklarer han og fortsætter:\n- Vi er i den situation, at det er mennesker, der kun har arbejdet i den branche hele deres liv. Det må være forfærdeligt at stå i den situation. Både i forhold til at komme videre, men også ved at have noget empati og forståelse overfor, hvor de er nu.


(Trafikale Udfordringer i Hovedstadsområdet kan downloades på - PDF\n(Trafikale Udfordringer i Hovedstadsområdet kan downloades på\nDownload "(Trafikale Udfordringer i Hovedstadsområdet kan downloades på www.trm.dk)"\n1 Udkast 4. juni 2007 HANDOUTS TIL PRESSEN Henvendelse Jesper Damm Olsen Pressechef Telefon Trængsel Hastigheden på banenettet i top Til trods for stor opmærksomhed omkring forsinkelser på banenettet, så er hastigheden i hovedstadsområdet i top blandt Europas hovedstæder. Ny rapport fra transport og energiministeriet tegner et nuanceret billede af trængselssituationen i hovedstadsområdet. Trængslen er stigende, men København ligger stadig i top når det angår fremkommelighed. Både på vej og bane er hastigheden blandt Europas allerhøjeste. Andelen af personer, der bruger kollektiv trafik er lav sammenlignet med de øvrige hovedstæder, men det skyldes at københavnerne er blandt de mest cyklende folkefærd i Europa. Fremkommeligheden i city er således blandt Europas bedste. Rejsehastighed på bane i kilometer i timen Warszava Budapest Wien Prag Berlin Lissabon Athen Rom Paris Madrid London Stockholm Helsingfors Oslo København 0 De store udfordringer ligger i indfaldsveje og ringveje. Her er arbejdet i gang, men en bred intensiveret indsats er nødvendig for at imødekomme fremtidens trafikstigninger. Med udgivelsen af rapporten inviteres alle interesserede kommuner til debat om resultaterne, og samtidig gives rapporten videre til Infrastrukturkommissionen. Den fremlægger til efteråret et omfattende forslag til de næste 25 års investeringer i infrastruktur. (Trafikale Udfordringer i Hovedstadsområdet kan downloades på\n2 Trængsel i hovedstadsområdet - Forbedringer af trængte veje og baner i fuld gang Nyt udspil fra Transport- og Energiministeriet opsummerer den aktuelle indsats mod trængsel og inviterer til debat om fremtidens trængselsudfordringer. Side 2/7 En række igangværende og planlagte projekter skal imødekomme fremtidens trængselsudfordringer på vej og bane i hovedstadsområdet. En kombination af vejudvidelser, nybygninger, bedre fordeling af vejtrafikken, nye skinner, ekstra spor og fornyelse af togsæt skal give mere plads og lette trængsel i hovedstadsområdet. Projekter og initiativer, der skal imødekomme de trafikale udfordringer i hovedstadsområdet: Planlagte motorvejsprojekter: Udvidelse af Motorring 3 Udvidelse af Køge Bugt Motorvejen Forbedring af vejforbindelsen i Frederikssundfingeren mellem Motorring 3 og Motorring 4 Udvidelse af Holbækmotorvejen De sidste miljøundersøgelser er ved at blive foretaget omkring Frederikssundsmotorvej Motorring 4 mellem Holbækmotorvejen og Frederikssundmotorvejen Planlagte baneprojekter: Færdiggørelse af Ringbanen Beslutningsgrundlag for en bane mellem København og Ringsted Anlæg af et ekstra spor på S-banen mellem København H og Dybbølsbro Øget vedligeholdelse af skinnerne på både fjernbanen, regionalbanerne og s- banen Intensiveret fornyelse af skinnerne på både fjernbanen, regionalbanerne og s- banen Metrocityringen Fremtidens trafikstigninger kræver en bred intensiveret indsats mod trængsel. Med udgivelsen af rapporten inviterer transport- og energiminister Flemming Hansen derfor alle interesserede kommuner til debat om rapportens resultater. Samtidig gives rapporten til Infrastrukturkommissionen, der til efteråret fremlægger et omfattende forslag til, hvordan man bør investere i infrastruktur de næste 25 år. (Trafikale Udfordringer i Hovedstadsområdet kan downloades på\n3 Trængsel - København mest fremkommelige hovedstad København ligger helt i top, når det handler om at kunne komme frem til tiden. Men trængslen er stigende og indsatsen for fremkommelighed skal intensiveres. Transport- og energiminister Flemming Hansen er klar med nyt debatoplæg. Side 3/7 Med en ny rapport om hovedstadens trafikale situation intensiverer Transportog Energiministeren indsatsen for at undgå det lurende trængselsproblem i hovedstadsområdet. Rapporten sammenligner tegn på trængsel i 14 udvalgte europæiske hovedstæder. I københavnsområdet kører man i gennemsnit ca. 50 km/t, og det er et godt stykke over gennemsnittet. I byer som Stockholm, Berlin og Madrid ligger gennemsnitsfarten således på ca. 36 km/t. Den længde, vi tilbagelægger i bil, er følgelig også i top - mere præcist 60 pct. over gennemsnittet i de målte hovedstæder. (figur: Gennemsnitshastighed i udvalgte hovedstæder) København Oslo Helsingfors Madrid Berlin Stockholm Warszava 1 times transporttid i København giver altså samme rejselængde, som 1 time og 36 minutters transporttid gennemsnitligt giver i de øvrige byer. Det positive billede skyldes både velfungerende infrastruktur, men trafikvaner har også stor betydning. Københavnerne har det højeste antal personer pr. bil og flest cyklende og gående borgere i undersøgelsen. Hovedbudskabet i Transport- og Energiministeriets udspil er dog nødvendigheden af at fortsætte indsatsen for fremkommelighed. Det kræver handling på tværs af partier og kommuner, og med offentliggørelsen af rapporten inviteres alle interesserede kommuner til debat om rapportens resultater. ( Trafikale Udfordringer i Hovedstadsområdet kan downloades på trm.dk) Paris Prag Athen Wien London Lissabon Rom Budapest\n4 Trængsel i hovedstadsområdet - Minister inviterer kommuner til debat Trafiksystemet er et fintfølende, sammenhængende system, hvor små ændringer et sted kan have store konsekvenser et andet. Det kræver indsats på tværs. Side 4/7 Grænsen mellem flydende trafik og fuldt stop på motorvejen er så lille, at selv små ændringer og hændelser kan have vidtrækkende konsekvenser for trafikken. Du bremser eller skifter bane - bilisten bag dig bremser, og bilisten bag ham bremser og bag ham også. Og pludselig opstår en kø, som kan have konsekvenser for hele morgentrafikken. Det er blot et eksempel på, at ændringer i trafikken forplanter sig igennem systemet også på tværs af kommunegrænser. Det er derfor indlysende, at store ændringer som udvidelser må ske ud fra planer, der både tager højde for fremtidig udvikling og effekten på resten af systemet. Det kræver et effektivt samarbejde. Transport- og Energiministeriets netop offentliggjorte rapport om fremtidens trafikale udfordringer i hovedstadsområdet peger bla. på kommunalreformen som vejen til at styrke den fælles indsats. Med kommunalreformen er 6 nye vejcentre placeret rundt omkring i landet. De skal styrke samarbejdet med kommunerne i planlægningsspørgsmål og højne trafiksikkerheden generelt. Hvor amter og kommuner før var ansvarlige for den kollektive trafik via HUR, er der i dag oprettet et trafikselskab, der dækker hele Sjælland og Lolland- Falster. Det sker for at undgå, at en effektiv trafikplanlægning forstyrres af regionsgrænserne. Med trafikstigninger i vente frem mod 2025 visse steder på op mod 100 % - er risikoen for store trængselsproblemer en realitet. Indsatsen må derfor intensiveres, og det skal ske, før problemet for alvor opstår. Med analyserapporten ønsker transport- og energiminister Flemming Hansen at give vitaminer til dialogen om de fremtidige trafikale udfordringer i hovedstadsområdet. De lokale myndigheder skal inddrages bedre i samarbejdet, og den fælles indsats skal styrkes. Derfor inviteres alle kommuner med offentliggørelsen af projektet til debat om analysens resultater. ( Trafikale Udfordringer i Hovedstadsområdet kan downloades på trm.dk)\n5 Trængsel i hovedstadsområdet - Udviklingen frem mod 2020 Ny rapport viser et billede af hovedstadsområdet som et af de mest fremkommelige blandt Europas hovedstæder. Men en intensiveret indsats er nødvendig for at imødekomme fremtidens trafikstigninger. Side 5/7 I 2020 vil trafikstigninger og en række andre faktorer medføre fremkommelighedsproblemer i flere steder i hovedstadsområdet. Kortene viser spidsbelastningen på vejnettet i 2004 og De røde veje viser, hvor belastningsgraden vil være over 80 % i morgenmyldretiden. Det betyder trængsel. Problemet vil primært koncentrere sig om ringforbindelserne og i de indre dele af de store indfaldsveje. Arbejdet på disse strækninger er allerede i fuld gang og visse steder ser man også et fald i trafiktætheden i Blandt andet på Holbækmotorvejen ved Fløng. Men med store trafikstigninger i vente, er en fælles, intensiveret indsats på tværs af partier og kommuner nødvendig. Derfor inviterer Transport og Energiministeriet med udgivelsen af rapporten alle interesserede kommuner til debat om rapportens resultater. Samtidig vil rapporten indgå i Infrastrukturkommissions overvejelser. Kommissionen fremlægger til efteråret deres overvejelser om, hvordan man bør investere i infrastruktur de næste 20 år. (Trafikale Udfordringer i Hovedstadsområdet kan downloades på\n6 Minister klar med nyt debatoplæg om trængsel i hovedstaden Nyt udspil fra Transport- og Energiministeriet opsummerer indsatsen i hovedstadsområdet og opfordrer til debat om de fremtidige udfordringer i hovedstadsområdet. Side 6/7 Rapporten viser København som en af de mest fremkommelige hovedstæder i Europa, men et alvorligt trængselsproblem lurer. Særligt i morgenmyldretiden er vejene trængte. De markerede røde veje viser, hvor belastningsgraden er over 80 %. Det betyder trængsel. De største udfordringer ligger altså i de store indfaldsveje og ringvejene - de veje der forbinder indfaldsvejene på tværs. Fremkommeligheden i city er blandt de bedste i Europa. Strategien for den nuværende indsats er at skabe mere plads og samtidig fordele trafikken mere jævnt. Både på vejene og mellem de forskellige transportmidler - bil tog, S-tog, cykel, metro og bus. Udvidelser på hovedstrækninger vil modvirke flaskehalse og forbedringer af motorringvejene er ligeledes i gang. Fremtidens trængselsudfordringer kræver handling på tværs af partier og kommuner, og borgere og erhvervsliv skal involveres i indsatsen. Med offentliggørelsen af rapporten inviteres alle interesserede kommuner til debat om rapportens resultater. (Trafikale Udfordringer i Hovedstadsområdet kan downloades på ww.trm.dk)\n7 Trængsel - Regeringens strategi for hovedstadsområdet Udvidelser af vej og bane er en del af løsningen på fremtidens lurende trængselsproblem. Ny rapport fra Transport- og Energiministeriet lægger op til debat. Side 7/7 Trængsel er et meget konkret problem, når man sidder i det. Men det er komplicerede processer, der går forud, når trafikken pludselig bliver tæt og går i stå. Transportvaner, vores opførsel i trafikken og boligpriser er blot nogle af faktorer, der også er med til at påvirke trafikkens udvikling. Rapporten om hovedstadens trafikale situation peger derfor på en bred strategi for at imødegå en fremtidig overophedning af transportsystemet. Indsatsen skal være bred og involvere alle parter politikere, erhvervsliv og borgere. Effektiv vedligeholdelse af infrastrukturen - skal sikre kvalitet på tværs i transportsystemet. Udbygninger på de mest belastede strækninger - er nødvendig. Men det skal ske med øje for virkningerne på resten af systemet. Forbedringer af de trængte indfaldsveje og ringveje vil give den største effekt på resten af vejnettet i og omkring København. Transportsystemet skal tilbyde valgmuligheder - borgerne skal sikres valget mellem kollektiv og privat transport, og der skal være mulighed for let at kombinere bil, cykel og tog på sin rejse. Gode valgmuligheder for brugerne af transportsystemet er betingelsen for at folk vil ændre deres vaner både til deres eget og det fælles bedste. Transportministeriets rapport er led i regeringens intensiverede indsats for at forberede det danske transportsystem på de fremtidige trængselsudfordringer. Der er tale om et debatoplæg og derfor inviteres alle interesserede kommuner til debat om rapportens resultater. Samtidig gives analysens resultater videre til Infrastrukturkommissionen, der skal analysere hvordan man bør investere i infrastruktur de næste 25 år. ( Trafikale Udfordringer i Hovedstadsområdet kan downloades på trm.dk)\nTrængselsproblemer i hovedstadsområdet\nGruppe 13 Side 1 af 72 04-06-2008 Trængselsproblemer i hovedstadsområdet En analyse og diskussion af Infrastrukturkommissionens betænkning Gruppe 13 Christian Gross Christensen Freja Rebecca Gaffron Rasmussen


Cat Special: Mærk din kat - Favrskov Dyreklinik\nPr. 1. juli 2021 har man ikke ejerskab over sin kat, hvis den ikke er mærket – uanset din hidtidige dokumentation for, at det er dig der ejer katten.\nDet er ikke lovpligtigt at mærke sin kat, men du mister dit ejerskab og evt. din kat, hvis du ikke gør det.\nPr. 1. juli 2021 træder en ny lov i kraft\nDet er regler under Mark- og Vejfredsloven, der ændres således, at hvis en kat ikke er mærket er den pr. definition herreløs og må anbringes på internat og videreformidles.\nHvilken mærkning skal du vælge?\nMærkning af katte behøver ikke kun at være øretatovering. Det kan også være en chip, der lægges ind under huden eller begge dele. Det står også i loven at mærkning kan være halsbånd, men mærkning med halsbånd er efter vores mening ikke sikker mærkning. Halsbånd falder nemt af eller kan fjernes af andre personer.\nChip OG øretatovering\nØnsker du at chippe din kat, anbefaler vi også at få den tatoveret i øret, enten med et ‘C’ eller andet mærke. Chippen kan nemlig ophøre med at virke på et tidspunkt i kattens liv. Det er også en god ide at få tjekket om chippen virker i forbindelse med de obligatoriske dyrlægebesøg. En mærkning i øret tydeliggør også over for den almindelige borger, der ikke har en chipaflæser, at denne kat har et ejerskab. Det kan være en stor hjælp ved fund af en tilsyneladende herreløs kat.\nIsættelse af chip kræver i langt de fleste tilfælde ikke bedøvelse, men det gør en øretatovering hver gang.\nDet er vigtigt at få din kats tatovering eller chip registreret i et register. Dyrlægen kan gøre dette for dig. Det er ikke lovpligtigt, men findes katten, og den ikke er registreret, kan du som ejer ikke findes.\nNår en korrekt mærket kat er fundet\nI følge loven har finderen af katten eller internatet 24 timer til at kontakte ejeren. Efter kontakt har ejeren derefter 24 timer til at hente katten, ellers overgår katten til finderen eller internatet og er ‘herreløs’.\nChip din killing ved overtagelse\nVi får ofte herreløse killinger ind på klinikken, før de er neutraliseret og mærket. På baggrund af den nye lov anbefaler vi, at du få chippet din killing med det samme, når du overtager den. Samtidig kan den få sin første basis-vaccination og når den evt. skal neutraliseres kan den få den anden basis-vaccination og øretatovering.\n(En killings første vaccination består af to basis-vaccinationer, der skal gives med 4 ugers mellemrum (8 + 12 uger eller 12 + 16 uger) og derefter skal katten revaccineres 1 gang årligt.)\nVær opmærksom på at din killing måske allerede er blevet vaccineret og chippet ved køb/overdragelse.\nPr. 1. juli 2021 træder den nye lov vedr. mærkning af katte i kraft\nKatten skal være korrekt mærket med chip og/eller øretatovering for ikke at blive betragtet som ‘herreløs’.\nHalsbånd er lovlig mærkning men IKKE en god ide!\nRegistrering af katten i en database er ikke lovpligtigt, men nødvendigt for at finde ejer.\nEjer har 24 timer til at hente sin kat, hvis ikke den skal erklæres ‘herreløs’.


Udgivet den 17.09.2017 af min fantasi erotisk massage i københavn\nET knald 300 kr, you fuck me 30 min. Alt efter hvad du ønsker, afslutter jeg med at massere din pik, bolle dig, eller du boller mig. Mulighed for at opstille telt og campingvogn. Body TO body, nØGEN erotisk oliemassage, bOOK HER. Fokus med massagen er at tænde os begge maksimalt på en fræk og samtidigt afslappende måde, der gradvist glider over i sex. Jeg er naturligvis meget imødekommende, og er altid ren og glat barberet. Odense C fredag ulige uger! Har du Lyst til et frækt møde?\nMin fantasi erotisk massage i københavn - Full cocktails\nmin fantasi erotisk massage i københavn Jeg masserer også dine baller og andre erotiske steder. Then come and see me at once. Dansk, gensidig, superfransk, massage, kYS, gRÆSK, rollespil. Massagen har ikke noget terapeutisk formål og gør heller aldrig ondt. Jeg er en evig altid liderlig tlfsex pige som drømmer om at blive taget hårdt! Læs mere, aktiv, passiv, UNG, Ældre.\nMin fantasi erotisk massage i københavn 23\nMilf gangbang tao tantra massage københavn 902\nEscort fransk dokkun massage glostrup 487\nPenis vibrater pupplinger au fkk 331\nFørste gang i Danmark, hej mit navn er diana, jeg er en utrolig varm fremmed pik massage vesterbro københavn pige med stil og klasse. Om, cocktail GRÆskdanskdildo showfransk. Så er jeg lige noget for dig frække Svalerende Viborgvej 311,Holstebro. Jeg er en naturlig dansk kvinde med blød timeglasfigur og ikke mindst et smukt ansigt indrammet af flotte, røde krøller. Tlf Service: Massage - Escort - Telesex Område: Jylland Køn: Kvinde Alder: 24 år Lækker, fræk sex med en 100 dansk pluspige (168, 108, 85J) Kan både hverdage og weekend - ingen faste tider Skriv til mig og vi finder ud af det Hører mest.\nmin fantasi erotisk massage i københavn siger:\n17.09.2017 kl 09:12\nFull cocktails Solrød Strand københavn..\nmin fantasi erotisk massage i københavn på Min fantasi erotisk massage i københavn


Optakt: 1. etape af Tour de France 2018 Feltet.dk\n06. juli 2018 19:15 af Emil AxelgaardFoto: A.S.O. / Alex Broadway\nFor første gang siden Mark Cavendishs dramatiske spurtsejr i 2016 forventes sprinterne at skulle slås om den første gule trøje, når 2018-udgaven af Tour de France efter ugers spændingsmættet venten lørdag endelig skydes i gang. Terrænet på de 201 km i den nordvestfranske Vendee-region kunne stort set ikke være fladere, men det vil ikke gøre dagen mindre nervøs, for smalle veje og frygten for sidevind kan skabe styrt, stress og kaos, inden de hurtigste af de hurtige ventes at skulle slås om sejren i den første store massespurt i årets udgave af verdens største cykelløb.\nTidligere var Tour de France-arrangørerne klart de mest konservative blandt folkene bag de tre grand tours. Hvor der var en del variation i åbningsetapen for både Giroen og Vueltaen, startede Touren under Jean-Marie Leblancs ledelse altid med en prolog. Det har i de senere år ændret sig mærkbart, og i dag fremstår ASO næsten som de mest innovative, hvad angår designet af åbningsetapen. Således har man i de senere år givet sprintere, puncheurs og enkelstartsspecialister mulighed for at gå efter den gule trøje, og på det seneste har det snarere været undtagelse, at det er sidstnævnte, der har haft chancen. Faktisk er det sprinterne, der i de senere år har haft overhånden, siden de fik deres første mulighed i nyere tid i 2013, og efter tilsvarende chancer i 2014 og 2016 ventes de hurtige folk for fjerde gang på bare seks år at skulle spurte om den første gule trøje i løbet. Det sker, når 2018-udgaven indledes med 201 næsten helt flade kilometer i Direct Energie-holdets hjemregion Vendee, hvor risikoen for sidevind på en lang kyststrækning blot vil bidrage til det stress, der altid kendetegner indledningen på Touren, og som kan ventes at skabe en meget hektisk og sikkert også styrtplaget åbningsetape, inden en massespurt forventeligt skal afgøre, hvem der som den første skal hyldes med den prestigefulde Maillot Jaune.\nMed en distance på hele 201 km er der tale om en ganske lang etape, der indledes i sceniske omgivelse på øen Noirmoutier-en-l’Ile ud for den franske vestkyst ganske få kilometer sydvest for storbyen Nantes og slutter i Fontenay Le Comte. Løbet indledes med, at man gennem fladt terræn følger øen mod sydøst, inden en lille bro efter bare få kilometer leder tilbage til fastlandet. Herefter er den følgende del af etapen meget enkel, idet man følger den vestfranske kyst mod sydøst gennem stort set helt fladt terræn. Undervejs passerer man dagens indlagte spurt efter 119,5 km, en helt flad spurt, der på de sidste 3 km er helt uden sving.\nEfter spurten drejer man mod øst for at køre ind i landet og væk fra Atlanterhavet, men det betyder ikke, at det flade terræn ændrer sig. Ganske vist når man efter 173 km toppen af kategori 4-stigningen Cote de Vix (700 m, 4,2%), men den tjener mest til formål at sikre, at den første bjergtrøje kan uddeles. Kort efter drejer man mod nord for at sætte kurs mod målbyen. Med 13,5 km til stregen passerer man dagens bonusspurt, der er helt flad og uden sving på de sidste 3 km, og hvor der er bonussekunder på spil, inden man fortsætter gennem det flade terræn mod nordvest og til sidst nordøst ind mod centrum af Fontenay-le Comte. Her venter en ikke helt ukompliceret finale, hvor man på de sidste 3 km skal til venstre i en rundkørsel og lige igennem yderligere to, inden man med 1100 m igen drejer skarpt til højre. Herefter buer vejen let, indtil man rammer den 750 m lange, 6,5 m brede opløbsstrækning. De sidste 5 km er stort set flade, men de sidste ca. 500 m stiger med ca. 1%.\nDen lange etape byder på bare 453 højdemeter.\nFontenay-le-Comte var senest vært for et stort cykelløb i 2003, hvor Carlos La Cruz tog en udbrudssejr på 1. etape af Circuit Cycliste Sarthe.\nSÆT DIT MANAGERHOLD INDEN KLOKKEN 12 LØRDAG\nLige siden det blev offentliggjort, at feltet skulle starte med en kystetape i Vendee-regionen, har der været frygt for sidevind. Det ser dog ikke ud til, at det vil være vinden, der vil være det vejrmæssige tema. Det vil derimod være varmen, for lørdag blive en glohed dag med kun enkelte skyer og en temperatur på hele 32 grader. Der vil til gengæld blot være en let vind fra øst, hvilket giver sidemodvind på den lange indledende kyststrækning og modvind, når man drejer ind i landet. Efter bonusspurten vil der på de sidste 13,5 km være sidevind, inden man med 3 km igen får sidemedvind. På de sidste 1100 m vil der være sidemodvind\nDen mulighed forsvandt i årene fra 2009 til 2012, men siden er der opstået nye muligheder for, at også sprinterne kan smage på den gule drøm. Efter Christian Prudhommes magtovertagelse er prologstarten nemlig snarere blevet undtagelsen end reglen, og siden 2013 er man ved hele tre lejligheder startet med en sprinteretape, hvor de hurtige folk har kunnet spurte sig til den gule trøje. Det gjorde Marcel Kittel i både 2013 og 2014 og Mark Cavendish i 2016, men i begge tilfælde blev der blot tale om en enkelt dag i den fine trikot, for allerede den følgende dag ventede der så svære stigninger, at de tunge folk faldt fra.\nI år får sprinterne igen chancen, men som noget nyt har de denne gang to skud i bøssen, for misser de muligheden lørdag, venter der endnu en revanche allerede søndag. Derfor har de hurtige folk vel i nyere tid aldrig haft bedre muligheder for at iklæde sig gult, og derfor er det et ekstremt sultent og topmotiveret sprinterkobbel, der stiller til start i Vendee i denne weekend.\nI de foregående udgaver var der ekstremt meget hype om den indledende sprinteretape, fordi særligt Mark Cavendish var næsten desperat for at erobre sin første gule trøje. Den drøm blev indfriet for to år siden, og derfor virker det i år til, at det hele er lidt mere afslappet. Både Cavendish og Kittel har smagt den gule trøjes sødme, og fra den gamle garde er det kun André Greipel, der er under stort pres i det, der kan være hans sidste chance for nogensinde at bære den prestigefulde trøje. Byrden er mindre for de unge løver Dylan Groenewegen, Fernando Gaviria og til dels Arnaud Demare, for de burde alle få flere muligheder i deres fortsat lange karrierer.\nDet ændrer dog ikke på, at dette er løbets måske allervigtigste etape for dem alle, for mange vil sikkert endda foretrække en dag i gult frem for en sejr i Paris. Derfor kan betydningen af de 201 ellers ret kedelige kilometer næppe overvurderes, for dette er vitterligt D-dag for en stor del af feltets allerstørste stjerner.\nSom nævnt ovenfor har der været meget stor nervøsitet for sidevind på en etape, der tilbringer en stor del af tiden langs den vestfranske kyst, men det blæser sjældent voldsomt på denne tid af året. Det vil det heller ikke gøre lørdag, hvor det snarere bliver vigtigt at holde ganen fugtig i den ekstreme hede end at slås for sin position i dramatisk viftekørsel. Hverken vindstyrken eller -retningen er på nogen måde den rigtige til at skabe det ønskede show, og derfor vil det ikke være vinden, der splitter feltet.\nDet betyder ikke, at det bliver en rolig dag, tværtimod. Det gode vejr betyder ganske vist, at vi kan forvente en ganske afslappet indledning. I de senere år har det nemlig været den klare tendens, at det allerførste udbrud er kørt, for ingen har den store interesse i at brænde kræfter af i en selvmordsmission, slet ikke med udsigt til et holdløb om bare to dage. Selv ikke udsigten til en bjergtrøje vil formentlig inspirere andre end de franske hold, og derfor kan vi regne med, at et udbrud etableres fra kilometer 0. Det vil sikkert bestå af ryttere fra de fire wildcard-hold, mens WorldTour-holdene vil holde sig i ro.\nDerefter venter formentlig lidt af en langgaber, hvor de rolige vindforhold hurtigt vil fjerne den stress, der altid er ved begyndelsen af Touren. Quick-Step, LottoNL-Jumbo, Katusha, Dimension Data og Lotto Soudal samt måske også FDJ kan alle tænkes at bidrage til jagten, og på en dag som denne tages der ikke chancer, Forvent at se folk som Tim Declercq, Antwan Tolhoek, Pavel Kochetkov, Jay Thomson, Thomas De Gendt, Jelle Vanendert, Tomasz Marczynski og Rudy Molard eller Tobias Ludvigsson trække i arbejdstøjet, og derefter kan vi vente os en stille dag, hvor forspringet vil holdes nede og næppe nogensinde komme meget over fem minutter.\nDet første højdepunkt vil være den indlagte spurt, som kommer tilstrækkeligt tidligt til, at sprinterne kan bruge lidt kræfter. Forskellene mellem de bedste bag et udbrud er dog begrænset, så det handler primært om at holde sig til. Ingen vil derfor træde helt igennem, men spurten vil dog give en indikation på, hvem der har tænkt sig at blande sig i kampen om grønt.\nMod slutningen vil intensiteten stige, og her vil positionskampen blive vild. Det vil presse farten i vejret, og derfor kan det blive en kamp for udbruddet at holde sig fri til bjergspurten, der må være det helt store mål for dem. Forhåbentlig lykkes det, for kort efter vil feltet blive endnu mere nervøst, inden de drejer ind i sidevinden. Ganske vist er den slet ikke stærk nok til at splitte feltet, men i Touren tages ingen chancer, og derfor vil alle holde fremme. Forhåbentlig undgår vi styrt, men risikoen for, at feltet sprænges til atomer i et styrtkaos, som det så ofte er sket på første linjeløbsetape, er desværre stor.\nDen nye bonusspurt er et interessant krydderi, for den kommer så tæt på mål, at udbruddet formentlig er hentet. Sprinterne kan ikke bruge den til noget som helst, for det er alligevel etapevinderen, der ender i gult. Derfor kunne man sagtens forestille sig, at en snu klassementsrytter måske vil udnytte chancen til at stjæle et sekund eller to. Chris Froome, der altid spurter, når han ser en streg, og den snu og hurtige Alejandro Valverde er de bedste bud, men mest sandsynligt er det nok, at positionskampen er for hektisk, eller at man sender hjælperyttere frem for at forhindre rivalerne i at løbe med sekunderne.\nTil slut bør det hele ende i en massespurt, og man må håbe, at det er et intakt felt, der skal slås om sejren, og at styrt ikke har skabt unødigt kaos forinden. Det meste af indløbet til finalen er ikke voldsomt teknisk, men fra 3 km-mærket følger 1900 komplicerede meter med to sving og to rundkørsler, hvor det vil være afgørende at være fremme. Selve opløbet er dog så langt, at man med hurtighed sagtens kan gøre en forskel, men på en ret smal vej kommer man ingen vegne, hvis ikke positionen er god. Derfor er det en finale, hvor betydningen af et godt tog er stor, men hvor topfart i et langt, let stigende opløb ligeledes er livsvigtig.\nVIND EN CYKEL TIL 39.990 - SÆT DIT HOLD\nDet får os til at pege på Dylan Groenewegen som vores favorit. Allerede sidste år fik han ved flere lejligheder registreret en topfart, der endda var højere end suveræne Marcel Kittels, og det siger alt om det potentiale, hollænderen besidder. I 2017 manglede han den fornødne holdbarhed til at holde sine fart tilstrækkeligt længe, men det synes at have ændret sig i år. I hvert fald har Groenewegen været temmelig suveræn i snart sagt alle sine spurter, og faktisk skal vi helt tilbage til styrtkaosset i Dubai i begyndelsen af fabruar for at finde den sidste massespurt, hvor Groenewegen har måttet se sig slået, og hvor han ikke har været sat tilbage af uheld. Efter en sejr og en andenplads i Dubai er det blevet til to sejre i Algarve, en stor klassikertriumf i Kuurne-Bruxelles-Kuurne, sejr i Paris-Nice og rent bord med tre etapesejre i Tour of Norway, og senest vandt han en etape i Tour de Slovenie, hvor han gav Caleb Ewan og Mark Cavendish en regulær sprinterlektion. Da den positioneringssvage Kittel reelt ikke har kørt en klassisk massespurt siden årets Tirreno, udestår det stadig at finde ud af, om han vitterligt er feltets hurtigste, men det er ikke urimeligt at antage om en mand, der som sagt kun på en enkelt dag har måttet se sig slået i år.\nTouren er imidlertid en anden sag, og mange af Groenewegens sejre har været i løb, der ikke har været voldsomt stærkt besat. Det er imidlertid hævet over enhver tvivl, at det kun er Kittel, der måske fortsat kan måle sig med hollænderens topfart, og er han ikke for langt tilbage, når spurten indledes, vinder han også denne etape.\nDerfor er spørgsmålet hans evne til at positionere sig. Den er ganske glimrende, men han er lidt hæmmet af, at hans tog ikke kan matche særligt Quick-Step og FDJ. Den på papiret ikke alt for stærke kombination med Amund Grøndahl Jansen og Timo Roosen har imidlertid i år gjort det ganske fremragende, og kombineret med stor tiltro til hinanden samt ikke mindst Groenewegens egen gode næse for at holde sig til, har de været umulige at slå. Denne finale er ikke voldsomt teknisk, og opløbsstrækningen er lang nok til, at Groenewegen kan vinde i kraft af sin topfart. Derfor tror vi, at han fortsætter sin lange stime af sejre ved at køre til karrierens første gule trøje.\nHans værste rival må være Fernando Gaviria, der sidste år fik en drømmedebut i grand tour-sammenhæng, hvor han vandt hele fire etaper samt pointtrøjen. I år har han til fulde bekræftet potentialet, for efter at et af hans talrige styrt igen ødelagde foråret, har han haft stor succes. Bedst var det i Tour of California, hvor han i et skræmmende stærkt felt gjorde rent bord ved at vinde alle tre sprinteretaper, der ovenikøbet var så flade og lette, at var skabt til de reneste af de rene sprintere.\nGanske vist fik vi så sent som i Tour de Suisse vist, at Gaviria ikke er feltets allerhurtigste - her blev han blandt andet regulært overspurtet af Arnaud Demare - ligesom det schweiziske etapeløb igen afslørede, at han mangler den nødvendige kølighed til at undgå at begå eklatante fejl, men i både Californien og Schweiz har Maximilano Richeze vist, at han måske har generobret pladsen som verdens bedste lead-out man. I hvert fald har han været fremragende i begge løb, hvor Gaviria ikke kunne have ønsket sig bedre støtte, og det stærke tog, der også tæller Niki Terpstra, Philippe Gilbert, Julian Alaphilippe og Yves Lampaert er suverænt Gavirias største force.\nSet i det lys kunne Gaviria godt have ønsket sig en mere teknisk finale, men i Tourens kaos vil han stadig kunne drage stor nytte af sit fantastiske hold. Det stigende opløb passer ham, og på ren topfart er det kun Groenewegen, Kittel, Demare og måske André Greipel, der kan måle sig med ham. Den største udfordring for ham bliver dels at holde særligt Groenewegen, dels at bevare den kølighed, der er nødvendig, for at han ikke skal koge over af nervøsitet og starte sin spurt alt, alt for tidligt. Kan han det, kan han meget vel fortsætte sin ustoppelige grand tour-karriere ved at vinde sit livs første Tour-etape.\nSidste år fik Arnaud Demare sin første etapesejr, da han regulært overspurtede alle på den dramatiske etape, der mest huskes for et vist sammenstød mellem Peter Sagan og Mark Cavendish. Siden da har der i spurtsammenhæng været temmelig stille om franskmanden, for et enøjet fokus på klassikerne og et meget let sæsonprogram, der har skullet sikre større friskhed i Touren, har betydet, at han stort set ikke har kørt en klassisk massespurt i år. Andenpladser bag Groenewegen i Algarve og Kuurne samt et par topplacering i Paris-Nice samt tredjepladser i Milano-Sanremo og Gent-Wevelgem (der dog ikke kan betragtes som rigtige massespurter) er det dog blevet til, og i det hele taget har Demare både været stabil og lynhurtig gennem hele sæsonen.\nAllermest imponerende var han dog i Tour de Suisse, hvor han efter en halvsløj start i sin eneste spurt regulært overspurtede Fernando Gaviria. I det løb viste hans tog med Olivier Le Gac, Davide Cimolai, Ramon Sinkeldam og Jacopo Guarnieri også deres klasse, for de dominerede finalen totalt, og da Richeze og Gaviria til slut sneg sig forbi sidstnævnte, var Demare hurtig til at gribe colombianerens hjul. Selvom han her mangler Cimolai, er FDJ det eneste hold, der kan ventes at true Quick-Step på den sidste kilometer, og det giver Demare en kæmpestor fordel. I Schweiz viste han, at han også har farten til at gøre det færdigt, og derfor kan det sagtens ende med en stor fransk etapesejr.\nHvad er der sket med Marcel Kittel? Det har været en nærmest mareridtsagtig sæson for den store tysker, der stort set intet har opnået siden skiftet til Katusha. Egentlig viste han med de to sejre i Tirreno-Adriatico, at hurtigheden stadig er der, men desværre handler massespurter om meget andet end topfart. Først og fremmest handler det også om positionering, og på det felt har Kittel altid været en mindre katastrofe. Hos Quick-Step og Giant kunne han kompensere for sine mangler med et stærkt tog, men efter skiftet til Katusha er der ikke mange, der kan ”prale” af at være så ringe støttet i finalerne. En stribe katastrofale lead-outs har betydet, at Kittel vel næsten ikke har kørt en regulær massespurt siden marts, og da han endelig fik chancen i Rund um Köln blev han regulært overspurtet af hele fire ryttere, hvoraf i hvert fald Mihkel Raim, Brenton Jones og Szmyon Sajnok normalt ikke burde nå ham til sokkeholderne. Til Kittels forsvar skal det dog siges, at den spurt fandt sted efter en lang, hård dag, og det har som bekendt aldrig været tyskerens force.\nSkal man finde lidt lys i Kittel-mørket, er der måske lidt trøst at hente i, at han faktisk aldrig har været den store vindermaskine uden for Touren. Som regel er han kun i topform én gang på hele året, og det er altid i løbet af de tre uger i juli. Man kan derfor drømme om, at han på mirakuløs vis kan finde sidste års ben, der var så suveræne, at han gang på gang på ren topfart kunne overvinde en helt umulig placering til alligevel at løbe med sejren. Problemet er, at det bliver endnu sværere i år, hvor holdstøtten vil være så svag, at selv ikke 2017-ben vil være nok. Marco Hallers styrt svækkede et i forvejen svagt mandskab enormt, og selvom Nils Politt og Tony Martin kan holde ham fremme indtil selve finalen, er han her helt og holdet i Rick Zabels uerfarne hænder. De var mildt sagt rustne i Tour of California og har ikke været bedre i Slovenien eller ved de tyske mesterskaber, og endnu en Kittel-sejr ligger derfor ikke lige for.\nKittels store chance er, at etapen her trods sin længde vil være relativt let og rolig og blive afviklet i strålende vejr. Han burde derfor nå finalen i frisk tilstand, og her burde den lange opløbsstrækning passe en powersprinter som Kittel. Er han ikke alt for langt tilbage i sidste sving, kan man ikke udelukke, at Kittel atter kan vise den fart, der gav ham to sejre i Tirreno i marts.\nPeter Sagan har kun én gang i karrieren vundet en rigtig massespurt i Touren. Det var helt tilbage i debuten i 2012, og det siger alt om, at den fænomenale slovak har sine begrænsninger på de lette etaper. Alligevel er han kun én gang sluttet uden for top 10, og han er stort set altid i top 5 og meget ofte også på podiet. Det, han mangler i topfart, har han nemlig i positionering, kølighed og timing, og derfor har Sagan også i andre løb slået selv de allerhurtigste. Så sent som i Tour de Suisse viste han sin evne til at læse en spurt, da han udnyttede Gavirias fejl til at vinde 2. etape, og også i Californien, hvor sprinteretaperne var fladere end en pandekage, var han ikke langt fra at true colombianeren. Det kunne derfor ikke være en dum plan af Sagan at gribe colombianerens hjul og satse på, at den nervøse og uerfarne sydamerikaner i sin Tour-debut taber kampen mod nerverne og åbner sin spurt for tidligt. Gaviria har før givet Sagan et perfekt lead-out, og kloge Sagan er snu nok til at udnytte samme taktik igen. Sagan får med 90% sikkerhed det hjul, han gerne vil have, og det har ofte gjort det muligt for ham at besejre selv de hurtigste af de hurtige.\nSom sagt kan de næste to dage være de sidste chancer for André Greipel til at erobre den gule trøje, og de fleste kan vel unde den store tysker at krone en stor Tour-karriere med en dag i gult. Det bliver imidlertid ikke let, for Greipel er ikke længere helt så hurtig som tidligere. Man skal imidlertid ikke undervurdere hans topfart, for i år har han faktisk vist, at han er tilbage, efter at moderens alvorlige sygdom sidste år bragte ham mentalt ud af balance og gav anledning til en katastrofesæson. I Tour Down Under var han klart hurtigt i et felt, der talte folk som Caleb Ewan, Elia Viviani, Sam Bennett og Peter Sagan, og efter at et styrt i Sanremo ødelagde foråret har han spurtet godt i Dunkerque og Belgien Rundt, hvor han i sidstnævnte løb endda vandt på et fladt baghjul.\nSæsonen har imidlertid også vist, at Lotto-toget er en skygge af det TGV, der for år tilbage med Marcel Sieberg, Jurgen Roelandts og Greg Henderson fik alle andre hold til at ligne regulære tegnseseriemandskaber. På en billig baggrund dominerede de i Belgien, men i de store løb har Sieberg, Jens Keukeleire og Jasper De Buyst ikke kunnet matche de bedste. Det kan de heller ikke i Touren, og det gør det svært for den alt andet end positioneringsstærke Greipel. Greipel har dog vist, at han fortsat har topfarten, og i en finale, hvor de tekniske udfordringer er ikke er uoverstigelige kan en powersprinter som Greipel godt vinde.\nSiden han styrtede ud af sidste års Tour, har Mark Cavendish været involveret i hele tre slemme styrt i løbet af foråret. Briten har derfor tilbragt mere tid i sygesengen end på cyklen i de seneste sæsoner, og derfor er han lidt et spørgsmålstegn forud for årets Tour. Det er trods alt ikke mere end to år siden, at han vandt fire etaper og vandt sølv ved VM, så Cavendish er fortsat en klasserytter. Desværre har de få spurter, han i år har kørt, ikke givet det store grundlag for optimisme. I hvert fald blev han sat godt og grundigt til vægs af Groenewegen i Slovenien, og senest i Adriatica Ionica Race kunne han ikke true Elia Viviani, hvis mange sejre ellers i højere grad er opnået på klogskab end på imponerende topfart. Selvom han slog eliten i Dubai i februar, synes Cavendish derfor ikke at besidde fordums hurtighed, og det kan gøre det svært i et knivskarpt felt som dette.\nAlligevel skal man ikke afskrive briten. I 2016 var der nemlig heller ikke meget, der tydede på succes for den afskrevne veteran, men han vandt alligevel fire etaper. Det skyldes, at Cavendish er i sit es i kaos, og det er netop det, der kendetegner spurterne i Touren. Samtidig skal man ikke glemme, at Dimension Data efter Cavendishs exit i sidste års Tour faktisk dominerede de fleste spurter, hvilket var hovedforklaringen på, at den ellers ikke specielt hurtige Edvald Boasson Hagen faktisk var tæt på at slå selveste Kittel et par gange. I dette løb bakkes han atter op af Reinardt van Rensburg, Boasson Hagen og Mark Renshaw, og kan de gentage sidste års fabelagtigt arbejde, er en Cavendish-sejr ikke umulig.\nDet bliver til gengæld meget svært for Alexander Kristoff at vinde. Den store nordmand har aldrig været hurtig nok i de flade spurter, og han er vel den største taber som følge af det gode vejr. Alligevel viste han med tredjepladsen bag Demare og Gaviria i Schweiz, at han fortsat er konkurrencedygtig, ikke mindst fordi han er eminent i positionskampen. Det var også på den baggrund, han sikrede sig resultatet i Schweiz, og det er også her hans chance, at han sammen med Roberto Ferrari kan navigere sig så langt frem, at han måske kan udnytte en fejl fra eksempelvis Gaviria til alligevel at vinde. Den stigende powerspurt passer ham i hvert fald fint, og i Abu Dhabi viste han trods alt, at han faktisk godt kan slå alle de bedste i en regulær massespurt.\nIndtil for få dage siden ville jeg ikke have drømt om at nævne John Degenkolb i denne optakt. Den fallerede tyske stjerne har nemlig været en skygge af sig selv siden sit grimme styrt i 2016, og det er måske især i spurterne, at det har haltet. Han har kortvarigt vist glimt af fordums topfart med sejre i Norge, Dubai og Mallorca, men mest af alt har han skuffet gang på gang. Det skete senest i Tour de Suisse, hvor han på 8. etape end ikke kunne gå forbi sin lead-out man Jasper Stuyven.\nI søndags var der imidlertid pludselig hul igennem. Selvom han var helt uden holdkammerater, spurtede han sig nemlig til en andenplads bag Pascal Ackermann ved de tyske mesterskaber, og ved den lejlighed slog han navne som kometen Max Walscheid, Greipel og Kittel på den fladeste af de flade fladbaneruter - terræn, der ellers ikke passer Degenkolb. Det giver en vis grund til optimisme for tyskeren, der med Koen De Kort og Stuyven ved sin side faktisk har et ganske glimrende tog. Den stigende powerspurt er slet ikke dum for Degenkolb, så selvom han ikke vinder, kan han måske gøre det hæderligt.\nSonny Colbrelli er ikke en mand til de rene spurter, og derfor er denne etape ikke hans kop te. Formentlig bliver det hele alt for let for italieneren, men når han alligevel fortjener at blive nævnt, skyldes det den skræmmende form, han viste i både Hammer Series og Tour de Suisse. I sidstnævnte løb slog han regulært både Sagan og Gaviria med en imponerende lang spurt, og da han tidligere har gjort noget lignende i Paris-Nice, har han vist, at hans hurtighed faktisk ikke er ganske god. Problemet er, at begge de resultater blev opnået efter knaldhårde løb, og det er bestemt ikke, hvad der venter denne lørdag. Derfor virker det usandsynligt, at Colbrelli, der endda kun vil få minimal støtte af Heinrich Haussler, vinder, men hans gode form kan alligevel bringe ham langt.\nEndelig vil vi pege på Timothy Dupont, der måske kan overraske. Den hurtige belgier var på alles læber i 2016, men oplevede en regulær mareridtssæson i 2017. Siden da er det imidlertid gået fremad, og selvom han ikke er vindermaskinen fra for to år siden, har han spurtet sig til ikke færre end 11 top 10-placeringer siden 7. pladsen i Scheldeprijs i første halvdel af april. Han nærmer sig med andre ord fordums hurtighed og synes også langsomt at genfinde sin næse for positionskampen. Med Dion Smith og ekstremt formstærke Andrea Pasqualon som lead-out har han samtidig så god støtte i finalen, at han burde kunne gøre det hæderligt.\nOgså Magnus Cort, Christophe Laporte, Thomas Boudat, Romain Hardy, samt enten Michael Matthews eller Edward Theuns (formentlig Matthews) ventes at blande sig i spurten, men en sejr til en af dem vil være en stor sensation.\nJokers: Alexander Kristoff, John Degenkolb, Sonny Colbrelli, Timothy Dupont\nVIND EN CYKEL TIL 39.990 - PRÆMIER TIL DE 100 BEDSTE OG ETAPEVINDERNE!


SEGES: Brugen af det åbne land skal gå op i en højere enhed - Altinget: miljø\nAvisens 15. årgang, torsdag den 12. december 2019, opdateret kl. 5:00. Redigeret af Hjalte Tobias Kragesteen\nSEGES: Brugen af det åbne land skal gå op i en højere enhed\nDebat 25. november 2015 kl. 2:30 | 4 kommentarer Print\nEn samlet politik for det åbne land og skovene skal gøre det klart, hvad der skal prioriteres både nationalt og lokalt, skriver Jørgen Korning, landdistriktchef i SEGES og deltidslandmand. (Foto: Colourbox)\nDEBAT: Biologerne og landmændenes mundhuggeri om brugen af det åbne land lader befolkningen stå måbende tilbage, og det giver ingen mening. Mening giver det at tænke natur, landbrug og alt derimellem sammen, skriver SEGES’ landdistriktchef Jørgen Korning.\nAf Jørgen Korning\nDeltidslandmand og landdistriktchef i SEGES\nNaturpolitikken skal separeres fra landbrugspolitikken, hvis biodiversiteten skal reddes, siger Hans Henrik Bruun. Det lyder jo besnærende: Lad os skille tingene ad, så de kan forvaltes effektivt hver for sig.\nProblemet er bare, at når man står ude i virkeligheden, så er natur, biodiversitet, miljø, landbrug, landskab, friluftsliv, trafik og beboelse blandet sammen.\nEt af de store problemer i både landbrugspolitikken og naturpolitikken er jo netop, at de har været adskilte, og at man ikke har været i stand til at koordinere dem, for eksempel udtrykt i de støtteordninger, der henholdsvist er dedikeret til natur og landbrug. Disse modarbejder ofte hinanden, så er det så op til lodsejeren at vælge.\nL&F: Godt vandmiljø er en fælles opgave\nLA: Optimal balance mellem miljø og fødevarer\nBiolog: Plads til både natur og landbrug\nDet vil sige, at det samme stykke land kan være dækket af både en naturpolitik og en landbrugspolitik, der vil noget forskelligt med landet.\nSom lodsejer har man så tre valg alt efter ens overbevisning: natur, landbrug eller det, der giver mest støtte.\nDet, der kommer ind imellem\nNår jeg kigger på mine 20 hektar overdrev med græssende køer og mine naboer, der går tur for at nyde naturen, udsigten og spise sandwich med børnene, hvilken politik hører de så ind under?\nKøerne og naboerne er ret ligeglade med biodiversiteten, mens de går rundt derude.\nNatur og naturværdi betyder for mine naboer, og sandsynligvis for størstedelen af den danske befolkning, i virkeligheden landskab og landskabsværdi. Men når jeg snakker med mine biologkolleger og læser Hans Henrik Bruuns udtalelser, betyder ordene biodiversitet.\nDet er nemt nok at adskille naturpolitik og landbrugspolitik, hvis man har fokus på enten et prima naturområde med høj biodiversitet eller en højproduktiv hvedemark. Men hvad med alt det ind imellem, som er en blanding af ekstensivt landbrug, intensivt landbrug, skov, krat, levende hegn - det, der skaber det landskab, som de fleste ser som natur.\nKlare prioriteter giver en klar plan\nVilhjelmudvalg og Natur- og Landbrugskommissionen kom begge med gennemarbejdede og gode forslag, der nød opbakning bredt, hvorefter det var småt med den økonomiske opbakning fra Folketinget.\nDet efterlader så fortsat mundhuggeri mellem biodiversitet og landbrug/skovbrug, der alle refererer til adskilte politikker - med en undrende befolkning, der godt kan lide smukke landskaber med skove, heder og marker, som tilskuere.\nSå skal der laves noget, som jeg kan forklare min nabo meningen med, skal vi ikke i skovene gentage den måde, vi har grebet politikkerne an i det åbne land.\nMen vi skal derimod lave en samlet (finansieret) politik for det åbne land og skovene, der samtænker og opstiller kriterier for prioriteringer af for eksempel biodiversitet, men også natur, miljø, landbrug, landskab, friluftsliv, trafik, beboelse og landdistriktsudvikling.\nDet skal være klart, hvad der skal prioriteres på nationalt niveau, og hvad der er en kommunal opgave at prioritere, eventuelt i samarbejde med dem, der bor derude.\nJørgen Korning Deltidslandmand og landdistriktchef i SEGES\n4. Concito: Lav en biodiversitetslov på linje med klimaloven\nForrige artikel K kan bremse landbrugsministeren Næste artikel DI: Genanvendelse er ikke altid godt\n1478 dage siden Anmeld\nDer findes ingen "højere enhed"\n"Det samme stykke land kan være dækket af både en naturpolitik og en landbrugspolitik, der vil noget forskelligt med landet", skriver Jørgen Korning. Det forsøg på at integrere fødevareproduktion og naturbeskyttelse på de samme arealer har været officiel politik de seneste 30 år, bakket op af samtlige Folketingets partier og de store "grønne" NGOer som Danmarks Naturfredningsforening og Dansk Ornitologisk Forening. Vi ser i øvrigt præcis samme sammenblanding i skovene. Resultatet af denne politik, kan aflæses i fx statens afrapportering af naturens tilstand til EU (næsten alle Habitatdirektivets naturtyper er i "ugunstig bevaringsstatus", de fleste endda i "stærkt ugunstig") og i Århus Universitets rapport om 2010-målet (http://dce.au.dk/udgivelser/udgivelser-fra-dmu/faglige_rapporter/nr.800_849/abstracts/nr815danmarksbiodiversitet2010statusudviklingogtrusler/). Og dette resultat er fortsat tab af biodiversitet.\nÅrsagen er n underliggende - og misforstået - tro på at bare man gør noget godt for "det grønne", så hjælpen man naturen og biodiversiteten. Ved at have en klart formuleret naturpolitik, med tydelige udpegninger af store arealer hvor naturen havde førsteprioritet, kunne Danmark gøre tingene anderledes og bedre. Når tingene blandes sammen i en pærevælling bliver den unyttige natur altid taber til fødevareproduktion, miljø, klima o.s.v. Den virkelighed er der mange med Jørgen Korning som ikke er meget for at erkende.\nOg så er der spørgsmålet om biodiversiteten er ufolkelig, som Jørgen Korning hævder ("naturværdi betyder for mine naboer, og sandsynligvis for størstedelen af den danske befolkning, i virkeligheden landskab og landskabsværdi"). Ved Naturstyrelsens/Teknologirådets borgertopmøde i 2012 svarede 82 % af deltagerne - et repræsentativt tværsnit af befolkning, der forinden havde sat sig ind i hvad biodiversitet er - JA til spørgsmålet "Skal Danmark være et foregangsland på biodiversitetsområdet dvs. være et land, der er kendetegnet ved at gøre en særlig stor indsats sammenlignet med andre europæiske lande, også selv om det vil koste ekstra, - fx 500 kr. årligt i gennemsnit per dansker".\nFolk i almindelighed forstår godt at biodiversitet betyder vilde dyr og planter, der oftest har andre behov en os mennesker og vores jordbrug. At forstå det, forhindrer ikke at man kan nyde landskabelig herlighed. Jeg synes at Jørgen Korning taler ned til/om sine naboer.\nDen der betaler bestemmer normalt musikken\nLandmænds offentligt betalte løn, nemlig EU støtte og national støtte til naturpleje, betales af danske skatteborgere. Direkte eller via EU. Derfor vil det give god mening for debatten at få sat tingene lidt i proportion. Hvor stor en andel bidrager de landbrugsjordløse hhv. ejerne af landbrugsjord til disse midler? Det må være noget SEGES eller andre kan fortælle os. Så kan vi tage diskussionen derfra. Vi kunne jo bruge alle de nationale midler til naturpleje. Den kan indskrænkes til, at kun lodsejere med den bedste natur til gavn for samfundets biodiversitet kan få løn for naturpleje. Hvorfor skal samfundet anvende skattekroner på afgræsning af gødskede marker uden naturværdi?\nPolitik og praksis\nJeg forholder mig ikke til om vi skal have mere eller mindre biodiversitet, og hvis sagkundskaben siger, at det har vi forpligtet os til, så tror jeg på det. Ligeledes hvis eksperterne siger, at det skal være større sammenhængende områder, der sikrer dette, tror jeg også på det.\nMin pointe er, at hvis man ikke samfundsmæssigt prioriterer, hvor man kan integrere, og hvor man skal adskille, så bliver det en kamp mellem biodiversitet, miljø, landbrug, landskab, friluftsliv, trafik og beboelse og hver sektor har jo sine eksperter, der mener at netop deres fagområde er det vigtigste.\nJeg har ikke sagt at biodiversitet er ufolkeligt, men mener, at den er svær at gøre til en bevidst del af vores hverdag på linie med f.eks. friluftsliv. Der viser Naturstyrelsens/Teknologirådets glimrende borgertopmøde i 2012 med ca 200 velforberedte deltagere jo netop. Når man før mødet har sat sig ind i biodiversiteten, så vil man prioritere den.\nPolitikmæssigt bliver jo først interessant, når man begynder at spørge f.eks. et borgertopmøde helt konkret: Den by du bor i bliver oversvømmet pga. klimaændringer, slagteriet er truet pga. faldende svineproduktion, folk vil gerne flytte til området men vil bo naturskønt, der er behov for en omfartsvej og der er en række truede arter i området. Så skal der prioriteres på et begrænset areal, tror jeg også at biodiversiteten måske vil tabe.\nNetop derfor er det vigtigt med en national politik for det åbne land og skoven, der f.eks. sikrer at den højt prioriterede biodiversitet bevares og kan udvikle sig. At man har en samlet politik betyder jo ikke, at man i praksis samme sted skal blande effektivt landbrug og højt prioriterede biodiversitetsområder. Andre steder kan man med forskellig vægtning kombinere mange interesser. En politik skal udstikke mål og prioriteringskriterier.\n1477 dage siden Anmeld\nSamtænkning er jo netop det, man har praktiseret i mange år. Der er der ingen grænser for, hvor meget man har tænkt miljø, natur, landbrug, skovbrug og alt mellem og jord. Bundlinjen er, at det ikke virker. Landmændene er sure, biologerne ryster på hovedet, mens "the Establishment", som lever af at samtænke, klapper hinanden på ryggen over den fantastiske danske arealplanlægning.\nHør nu lige her: Rigtig mange arter trives ikke med kompromiser. Brændenælder, kørvel og mælkebøtter skal nok klare sig, men det gælder ikke kløverhumle, engblåfugl, månetorbist, jættesmælder, hvid sækspore og sortterne. De stiller krav, som bl.a. handler om plads, om helårsgræsning og om jættegamle træer.\nBiodiversiteten taber, i hvert fald så længe vi holder danskerne på et så bevidst lavt oplysningsniveau, som vi gør. Hvad man ikke ved, har man ikke ondt af, og danskerne er i sandhed dårligt informerede vedr. biodiversitet.


MUSIKEREN: Tidal politianmeldt for lytterfusk\nTidal politianmeldt for lytterfusk\nDen verdenskendte musiktjeneste Tidal er blevet politianmeldt i Norge efter anklager om fusk med lyttertal. Koda går nu ind i sagen.\nDen norskudviklede streamingtjeneste Tidal er blevet politianmeldt af organisationen Tono, der i Norge forvalter rettigheder i musikverdenen, for at have fusket med deres lyttertal.\nTidal skal efter sigende have fået det til at se ud, som om sange fra Beyoncé og Kanye West, der desuden begge er medejere af Tidal, er mere populære, end hvad tilfældet rent faktisk er. Det skriver den norske avis Dagens Næringsliv. Det betyder, at de to verdensstjerner kan have fået flere penge udbetalt, end de skulle.\nDer er ifølge avisen tale om en manipulation, der får det til at se ud som om, at sange fra de to kunstnere er blevet lyttet til mere end 320 millioner gange ekstra. Der er tale om Beyoncés album ’Lemonade’ og Kanye Wests album ’The Life of Pablo’.\nDe norske journalister har fra en kilde fået overleveret afspilningslogs fra tjenesten, som skal være analyseret af forskere fra Norges tekniske og naturvidenskabelige universitet. De har afdækket et systematisk mønster, hvor brugerne lytter til Beyoncé og Kanye West på ganske bestemte klokkeslæt hver dag; et mønster, som de berørte brugere, avisen har været i kontakt med, ikke kan genkende.\nDen norske avis skriver, at 1,7 millioner Tidal-brugere på verdensplan kan være blevet berørt.\nKoda går ind i sagen\nMed den mulige manipulation kan Tidal have kostet danske musikere penge. For at komme til bunds i sagen, har Koda nu valgt at iværksætte en uvildig revision af Tidals data. Det skriver Koda på deres hjemmeside.\nDer er tale om den såkaldte revisionsklausul i Kodas kontrakt med Tidal, som organisationen nu aktiverer.\nHos Tidal, som ejes af Beyoncés mand Jay-Z, der købte firmaet i 2015 for 56 mio. dollars, svarende til 387 mio. kroner, benægter man at have manipuleret med tallene. De hævder, at dataene er blevet stjålet og misbrugt.


spørg opdage | July 2019\nKategori - spørg opdage\nHvor går du i 2018 (Kosmisk tale)?\nEt stykke tid tilbage skrev jeg en kolonne for Discover analysere dit sted i rummet: astronomer 'bedste se endnu hvor du passer ind i den store, skøre, kosmiske ordning af ting. Enhver diskussion af hvor du uundgåeligt rejser det relaterede spørgsmål om ikke bare hvor du er, men hvor du går. Og\nHer er svaret der endelig vil afregne "Er Pluto en Planet?" Debat for Godt (Ja, højre)\nJeg elsker Pluto. Jeg voksede op med denne underlige lille verden: Hvad kunne du være, du rebeler, der ikke synes at følge nogen af reglerne? Jeg skrev endda et barndomsbrev til en lokal astronom, der tilbyder min homespun-hypotese, at Pluto kan være et fanget fragment af en eksploderet stjerne. Da Ne\nSpørg Opdag: Hvorfor ved vi ikke, når vi drømmer?\nFik et brændende videnskabsspørgsmål? Send det til, og vi vil prøve at besvare det her eller i et fremtidigt nummer af bladet. Udskriftsversionen af Discover Magazine har en ny funktion kaldet Ask Discover, hvor læsernes spørgsmål besvares af en af bloggere. I det aktuelle spørgsmål spurgte Alan Schertzer: Hvorfor ved vi ikke, når vi drømmer, især når vi interagerer med døde tegn? Min far døde for\nulfsciences.com - spørg opdage


Autocampermåtter 100% skræddersyede til enhver Knaus\nVores Knaus autocampermåtter er 100% skræddersyede. Vi har en unik pasform til enhver autocamper i vores system. Du kan selv sammensætte måtterne. Gør din autocamper som ny igen med vores autocampermåtter! Vælg din autocampertype nedenfor og derefter byggeår, og du finder de forskellige autocampermåtter, som vi leverer til din Knaus! Hvis du har spørgsmål, kan du altid sende og en mail.\nCUV hefdak Fortsæt\nLife I Fortsæt\nLife Wave Fortsæt\nSky I Fortsæt\nSky T-Wave Fortsæt\nVan TI Fortsæt\nVi har passende autocampermåtter til enhver Knaus. Du kan bestille disse online. Måtterne er skræddersyede til hver autocamper, og vi kender de unikke former på autocampermåtterne til hver enkelt Knaus. Pasformen vises som en tegning i artiklen under billederne.\nNålefilt autocampermåtterne til Knaus er lavet af et robust kvalitetstæppe. Disse autocampermåtter har en totalvægt på 2.000 gr/m2.\nDiamond autocampermåtter er de bedste autocampermåtter der findes. Disse er første klasse for din Knaus. Måtterne har en vægt på 3.076 gr/m2.\nAlle Knaus autocampermåtter leveres med monteringsmateriale, hvormed de kan fastgøres sikkert, og som gør dem sikre at bruge. Med de forskellige kvaliteter har du også mange valgmuligheder såsom tæppefarve, farve på kantsæmning, ekstra og færre måtter mm. Er du i tvivl om hvilken model du har brug for, så kontakt os endelig.


Pacific Crest Trail 2011: The High Sierras\nSne overalt, vanvittige flodkrydsninger, klippeklatring, isklatring, konstant vaade foedder, foelelsen af at vaere faret vild hele tiden, postholing, tynd luft, isolation, ekstrem udmattelse, hjemve og fysiske skader.\nDe sidste par uger, har virkelig sparket roev paa os!\nDet hele startede ved Kennedy Meadows - gateway'en til the High Sierras. The High Sierras er den absolut stoerste bjergkaede paa hele ruten og er uden tvivl en PCT-vandrers stoerste udfordring. Det er det laengste vej-loese straek paa hele ruten med over 300 kilometer uden at krydse saa meget som en grusvej. Man kommer op i 4000 meters hoejde, hvor luften er tynd og hvor der ligger sne naesten aaret rundt. Den hurtige snesmeltning goer floderne ekstremt farlige at krydse - de er dybe, rivende og iskolde.\nPaa et normalt sne-aar anbefales det at forlade Kennedy Meadows den 15. juni. Det er nemlig den dato hvor nok af sneen vil vaere smeltet, til at man kan faerdes sikkert i bjergene. I aar er et rekord stort sne-aar. I hele PCT's historie, har der aldrig ligget saa meget sne saa sent paa aaret som der goer nu.\nVi forlod Kennedy Meadows i begyndelsen af juni. Vi var alt for tidligt ude i et aar med alt for meget sne. Vi vidste, at det ville blive et eventyr. Dog matte vi indse, at vi undervurderede forholdene en smule.\nKennedy Meadows til Independence\nVi ankom til Kennedy Meadows tidligt om morgenen den 6. juni efter 6 dages fantastisk vandring fra Mojave. Vi moedte mange af de vandrere vi ikke havde set i en del tid. Vi ankom lige i tide til morgenmaden, som trail angelen Tom stod for. Tom havde lavet en kaempe campingplads lidt vaek fra Kennedy Meadows, hvor alle vandrere kunne bo og spise gratis. De fleste andre tog en hviledag dagen efter, men Asger og jeg valgte at fortsaette samme aften. Vores naeste maal - byen Lone Pine - var blot 2 dage laengere fremme paa ruten.\nVandringen ud fra Kennedy Meadows var lidt haard. Vores rygsaekke var paa grund af det nyligt hentede udstyr (isoekse, klatrejern, bear-canister og varmere toej) vildt tunge og vi selv foelte os ret tunge paa grund af al den junk food vi naaede at spise under vores korte ophold i Kennedy Meadows. Vi gik cirka 12 kilometer op ad bakke hen til det mest perfekte lille campsite ved siden af Crag Creek, med flade teltpladser, masser af naturligt braende og en perfekt lille baalplads.\nDagen efter satte vi for alvor kursen mod de store bjerge og efter nogle faa timers vandring, var vi for foerste gang paa PCT over 10.000 fods (3000 meter) hoejde. Det var tydeligt at maerke, at luften var tyndere og der begyndte ogsaa saa smaat at ligge sne hist og her. Vandringen lignede dog mest af alt noget vi havde vaeret igennem allerede. Vi naaede 40 kilometer den dag og kom dermed ret taet paa stedet hvor der gik en side-trail ned til byen Lone Pine. Vores foerste moede med the High Sierra's var dermed trods meget op- og nedstigning meget mildt og vi blev ret staerke i vores overbevisning om, at vi godt kunne fortsaette med at vandre 32 kilometer (vores normale gennemsnit) om dagen paa det naeste straek. Det skulle dog vise sig at vaere en grov misforstaaelse.\nVi gik ned fra Trail Pass mod vejen hvorfra vi skulle hitchhike ned til Lone Pine. Vi havde lige faaet nyheden om at vejen netop var aabnet dagen foer vi ankom, saa vi var lidt i tvivl om hvor let det ville blive at finde et lift. Vi kom ned til vejen, hvorfra der stadig var over 30 kilometer ned ad et kaempe bjerg til Lone Pine. Vi ventede en halv time uden at se en eneste bil, foer vi begyndte at gaa. Planen var at finde et sted med mobilsignal, saa vi paa den maade kunne arrangere en afhentning. Vi fandt et sted 5 kilometer nede ad vejen, paa en lille bakketop hvor mobilen virkede. Det lykkedes dog ikke rigtig at komme igennem til nogen, saa vi begyndte at forberede os paa en rigtig traels gaatur ned ad vejen. Vi blev siddende 5 minutter og skulle lige til at rejse os og begynde at gaa, da vi hoerte en bil komme mod os - i den rigtige retning endda! Vi floej begge to op, stak tomlen i vejret og haabede at den gamle roede pick-up der kom mod os ville samle os op. Vi havde heldet med os og sad nu i en bil paa vej mod byen. Gutten der samlede os op, var en rigtig cowboy ved navn Max. Han boede paa en ranch oppe i bjergene, hvor han arbejdede med heste. Han var paa vej ned til byen, fordi han mere eller mindre havde kommet til at save sin ene finger af. Han skulle simpelthen ned til laegen for at hoere om han kunne faa lov til at beholde sin finger. Der var dog ikke rigtig nogen bekymring at spore i ham. "I've got 9 other perfectly fine fingers, so it doesn't matter that much", var hans kommentar, da jeg sagde at han tog det ret paent. Han havde endda tid til at saette os af ved det rigtige hotel foer han koerte videre mod hospitalet.\nVi tjekkede ind paa Whitney Hostel, kiggede paa vores kort og planlagde det naeste straek. Vi regnede med 8 dages mad paa straekket fra Lone Pine til Vermillion Valley Resort. 7 store bjergpas og en tur til USA's hoejeste bjerg Mt. Whitney. En gennemsnitsdistance paa lidt over 24 kilometer per dag. Vi taenkte at det let kunne goeres og saa endda frem til at have nogle dage, hvor vi ikke behoevede gaa saa langt som vi plejer. Mere tid til pauser og mere tid i lejren.\nVi fik et lift tilbage til Trail Pass og PCT af en af ejerne af Delacour Ranch, der var saa opsat paa at hjaelpe os vandrere i vores faerd, at hun naegtede at tage imod penge for det naesten 40 kilometer lange lift. Tilbage i vildmarken, med fyldte rygsaekke, fyldte maver og et nervoest sind. Vi vidste ikke rigtig hvad der ventede os de naeste par dage. Vi vidste bare, at det ville blive udfordrende.\nVi stod op kl. 4.30 for at kunne naa flest muligt miles mens at sneen stadigvaek var haard efter nattefrosten. Maalet var at gaa 36 kilometer hen til Crabtree Meadow, hvorfra detour'en op til Mt. Whitney begyndte. Vi havde nemlig planer om at bestige Mt. Whitney d. 11. juni - Asger's fars foedselsdag. Det var Asger's far der plantede interessen for friluftsliv i Asger, saa det betoed meget for ham.\nDe 36 kilometer viste sig dog at vaere en noget stoerre udfordring, end vi havde forventet. Efter 6 kilometer krydsede vi Cottonwood Pass og derfra foregik det i sne resten af vejen. Vi saa ikke stien en eneste gang igen den dag. Noget af en omvaeltning efter den tydelige sti vi havde vaeret vant til. Navigationen blev svaerere og vandringen gik langsommere. Man brugte lige saa meget energi paa at gaa 2 kilometer, som man normalt brugte paa at gaa 10 kilometer. Eller saadan foeltes det i hvert fald. Paa et tidspunkt tog vi endda en forkert vej ned ad en bjergside. Det resulterede i, at vi endte paa en utroligt stejl, tilsneet bjergside med en naesten lodret klippevaeg foran os. Der var ingen mulighed for at komme udenom, saa vi maatte forsoege at komme tilbage. Sneen var dog saa raadden at vi faldt i til knaene ved hvert skridt og de store sten, der laa overalt, gjorde det naesten umuligt at komme tilbage. Vi faldt begge et par gange, hvor vi maatte stoppe faldet vha. vores vandrestave. Det var med adrenalin i blodet at vi kom tilbage til stien.\nVi var saaledes to meget opbrugte drenge da vi ankom til Crabtree Meadow kl. 19.30 efter 15 timer paa farten. Vi slog teltet op paa det eneste sted med bar jord og kollapsede i varmen fra vores soveposer. Det var uden tvivl det mest udmattede jeg har vaeret i hele mit liv.\nDet var dog med med hoeje forventninger til dagen i morgen og toppen af Mt. Whitney at vi rejste af sted til droemmeland.\nMorgenen efter kunne ikke have startet meget daarligere. Vi havde sat uret til kl. 4, da vi gerne ville starte vandringen med haard sne. Vi matte dog indse, efter at have pakket vores dagsrygsaekke, at det var for tidligt at begynde. Det var helt kulsort udenfor stadigvaek og pandelamperne hjalp ikke meget med navigationen. Vi taendte GPS'en, der dog, af egen fri vilje, havde valgt at slette vores kortmateriale, samt draene vores ellers fuldt opladte batterier. Vi lagde os i teltet igen og ventede paa at det blev lysere. Efter 40 minutters venten kunne vi endelig begynde. Idet jeg tog rygsaekken ud, ramte isoeksen mod teltdugen og lavede en stor flaenge i teltet. Surt show, men vi satte af sted mod Whitney.\nVandringen startede med 3 iskolde flodkrydsninger, der fik os til at tro, at vi ville miste vores foedder. Efter en times vandring gik den ene af Asgers vandrestave i stykker - spidsen roeg af. Vi var dog fast besluttede paa ikke at lade noget af det gaa os paa, saa vi fortsatte mod toppen. Navigationen var svaer og vi saa ikke noget til stien.\nEfter 3 timers vandring moedte vi Adam & Elinor, der havde gaaet i en 10-mand stor gruppe mod toppen og de havde i faellesskab besluttet at vende om. Det havde simpelthen vaeret for farligt. Stien var helt iset til og naar sneen senere blev bloedere, ville nedstigningen have vaeret livsfarlig. Der var endda personer i gruppen med bjergbestigererfaring, der ogsaa mente det ville vaere for farligt.\nBeslutningen tog lidt sig selv. Vi skulle selvfoelgelig ikke risikere noget, saa vi vendte om.\nKombinationen af udmattelsen efter den haarde dag dagen foer, alt det oedelagte udstyr og skuffelsen over ikke at kunne naa toppen knaekkede os fuldstaendig. Vi tog tre kvarters pause, hvor vi ikke rigtig sagde noget. Det var saerligt haardt for Asger, for hvem det betoed rigtig meget at staa paa toppen af USA paa sin fars foedselsdag.\nVi gik de bedroevende 6 kilometer tilbage til teltet, pakkede basecamp'en sammen og fortsatte ad PCT.\nVi gik 9 forfaerdelige miles til Tyandall Creek, hvor vi faldt om i teltet. Stemningen var ikke vildt god den aften og fremtiden virkede fuldstaendig uoverskuelig.\nForan os ventede Forrester Pass. Det hoejeste punkt paa selve PCT. Vi havde hoert fra en fyr der allerede havde gaaet dette straek i aar, at Mt. Whitney skulle vaere nemt og Forrester Pass skulle vaere virkelig svaert. Eftersom Mt. Whitney havde vaeret for svaert for os, var vi utroligt nervoese da vi gik i seng den aften.\nMorgenen efter var virkelig smuk. Helt vindstille, blaa himmel og nattefrosten havde efterladt sneen helt haard og perfekt at gaa paa. Vi kom hurtigt derudad og efter en halv time rendte vi ind i den gruppe, der havde vendt om paa vej mod Whitney dagen foer. De havde aabenbart slaaet lejr cirka en mile laengere ude af ruten end os.\nVi havde ingen ide om hvem gruppen bestod af, saa det var til stor glaede at vi opdagede, at mange af vores gode venner var i gruppen. Det var ogsaa en enorm tryghed, at vide, at vi ikke var helt alene, naar vi skulle bestige Forrester Pass.\nVi fortsatte med den trygge fornemmelse af, at de andre var lige bag os.\nVi kom til det sidste stejle straek lige inden toppen. 300 meter naesten lodret op. Foran os var Tall Tree (Eddie) godt i gang med at hugge trin til at staa i med sin isoekse. Det var et skraemmende syn, at staa ved foden at isvaeggen. Vi tog isoeksen frem og gik i gang med klatringen. Den naeste halve time, var muligvis den mest intense oplevelse i hele mit liv. Foelelsen af, at hver eneste bevaegelse var afgoerende. Der var ingen plads til fejltagelser. Det gjaldt virkelig om, at stole paa sin krop.\nDet var en helt ny form for bevaegelse for os begge. Rutinen gik paa at hugge to trin ind i isen med isoeksen, faeste isoeksen laengere opppe, traede op i trinene og saa gentage rutinen. Det gik langsomt, men sikkert, opad. Da vi endelig kom op paa de snefrie stykker hoejere oppe rystede kroppen stadig af spaending.\nHvor uhyggeligt det end var, var det samtidig en vildt fed oplevelse. Den haarde klatring gjorde hele gevinsten endnu stoerre. Landskabet blev endnu smukkere og en foelelse af ren ekstase rullede ind over os. At naa toppen, var uden tvivl et af de stoerste oejeblikke i mit liv.\nJeg maa sige, at skuffelsen fra Mt. Whitney dagen foer blev vasker fuldstaendig vaek.\nResten af dagen fulgtes vi med gruppen. Vi snakkede med nogle af de der tidligere havde gaaet ruten om vores plan med at naa Vermillion Valley Resort paa 5 dage. "No way. That is just not possible", var svaret. Vores eneste mulighed var altsaa, at lave en flugtplan ned til Independence, for at koebe noget mere mad. Heldigvis skulle hele den store gruppe ogsaa derned, saa vi haegtede os bare paa dem.\nVi gik den 15 kilometer lange omvej ned til vejen, fik et lift bag i en pick-up truck og pludselig befandt vi os i byen igen. Samme aften holdt vi en stor Barbeque paa terassen af Courthouse Motel sammen med de andre vandrere og drak en masse oel.\nVi besluttede at team'e op med oestrigeren Matthias, som vi tidligere har vandret med og amerikaneren Hercules (han havde graeske roedder) fra Minnesota. The European Coalition blev vores team-navn - totalt kliche!\nIndependence - Vermillion Vallley Resort\nDet var mit livs sjoveste hitchhike at komme fra Independence ud til ruten igen. Vi sad fire usoignerede skaeggede maend, med store rygsaekke med isoekser og klatrejern spaendt udenpaa, paa en totalt oede vej og proevede paa at faa et lift 20 miles op til enden af en blind vej. Det loed som et umuligt projekt. De faa biler der kom forbi gav os virkelig nogle underlige ansigter. En tjekkisk dame gav os alle en stor specialoel hver og undskyldte, at hun ikke havde plads nok i bilen. To andre stoppede og beklagede, at de ikke havde plads nok. Endelig, efter to timers blafning, stoppede et soeskende-par, med en stor station-wagon, hvor vi lige akkurat kunne klemmes ind.\nVi blev koert hele vejen derop, drak vores halve liter oel og begyndte, smaafulde (man kommer hurtigt "ud af form"), at gaa tilbage mod PCT. Vi kom 3 miles op ad bjerget, foer vi slog lejr ved en stor soe. Det foeltes godt, at vaere i en gruppe. Nu kunne eventyret bare komme an.\nVores gruppesammensaetning viste sig at fungere rigtig godt. Vi var alle lige staerke, saa der gik ikke for lang tid med at vente paa hinanden og vores prioriteringer var rimelig ens. Det var super fedt, at vandre sammen med nogle andre. Det gav en tryghedsfoelelse, der gjorde, at man ikke havde en konstant foelelse af at vaere faret vild. Vi kunne skiftes til at staa for navigationen og vi kunne skiftes til at gaa forrest og traede fodspor i sneen. Samarbejdet fungerede skide godt og det blev i det hele taget meget nemmere at nyde vandringen igen.\nVi kom ind i en rutine med at bestige et stort bjergpas om dagen og vi tilbagelagde i det hele taget nogle gode distancer. Landskabet var dog stadig utroligt ugaestfrit og vandringen stadig utroligt haard. Somme tider, gik vi virkelig og bandede over al den sne.\nEt af de steder, hvor det virkelig viste sig en fordel at gaa i en gruppe, var ved flodkrydsningerne. Hercules var en utroligt erfaren mand udi friluftsliv. Han havde foretaget adskillige kanoekspeditioner i USA og Canada. Han var vildt dygtig med kort og kompas og han havde en enormt stor viden om hvordan man burde krydse floder. Det var altid Hercules der gik foerst ud i floden, for at teste vanddybden og stroemstyrken for os andre. Han gjorde et rigtig heroisk arbejde for at faa os alle igennem.\nSaerligt ved Evolution Creek vaerdsatte vi hans indsats. Floden var maaske 50 meter bred og navledyb. Vandet var iskoldt og hvis man saa floden ethvert andet sted end der hvor vi besluttede at krydse, var den et sandt monster.\nHercules gik dog foerst over og viste os hvordan det skulle goeres. Vi fulgte efter og kom alle uskadte, men vildt kolde, over paa den anden side.\nAsger og jeg har snakket om, at hvis vi havde vaeret alene, havde vi sandsynligvis ikke turdet gaa ud i floden i foerste omgang. Vi havde nok endt med at vende om.\nEn stor tak skal lyde til Hercules!\nEn morgen, to dage foer Vermillion Valley Resort, vaagnede jeg og havde ondt i anklen. Jeg havde ingen ide om hvad der kunne have vaeret sket, men den var haevet til naesten dobbelt stoerrelse og jeg kunne naesten ikke gaa paa den. Foelelsen mindede om en braekket knogle, men jeg var samtidig ret sikker paa at der ikke var noget der var braekket. Jeg havde dog ingen anden mulighed end at presse paa. Ignorere smerten og proeve at komme til V.V.R. Det var 2 utroligt haarde dage for mig. Ikke alene var vandringen haard. Jeg var ogsaa i konstant smerte.\nVi ankom til V.V.R. og tog en hviledag i haabet om at det ville vaere bedre dagen efter. Det var et virkelig saerligt sted. Det var utroligt hiker-venligt, men samtidig noget af et cirkus. De havde lige aabnet stedet efter vinteren, saa der var ikke rigtig styr paa noget. Butikken var naesten toemt for alt spiseligt. Der var dog dog stadig Snickers-barer, cola og oel, saa vi klarede os. Vi hang ud paa deres terasse hele dagen.\nDa en af de ansatte, Natalie, med interesse for alternativ medicin og urter, saa min ankel sagde hun: "Stay right there. I'm just gonnna go get something for your foot." Kort efter kom hun tilbage med sin pose med en masse forskellie urter, redskaber og medikamenter i. Hun knuste noget kamferine og blandede det op med sprit. Resultatet puttede hun saa paa et stykke afklippet t-shirt, som hun bandt rundt om min fod og som jeg saa skulle have siddende paa foden resten af dagen. Det var svaert at holde masken, mens alle de andre gutter sad og grinede af behandlingen. Da Hercules spurgte hende: "Will he get high?", svarede hun: "If you know how to use the herbs, they can definitely get you high."\nJeg blev ikke hoej af det og min fod saa heller ikke en skid bedre ud dagen efter, saa vi snakkede med dem paa resortet og proevede at faa arrangeret et lift ud til en laege. Vi fik at vide, at den naermeste laege var i Fresno - fire timers koersel vaek - og det ville koste 500 kroner at kommer derud. Vi bed i det sure aeble og sagde ja tak til tilbuddet. De lovede os, at de kunne faa os derud morgenen efter, saa vi tog en hviledag til og ventede.\nDa vi spurgte ind til liftet morgenen efter, fik vi et lidt traels svar. De kunne ikke faa os ud til Fresno foer dagen efter om aftenen og der var det ikke engang sikkert. Vi havde allerede brugt for mange penge paa stedet, vi var lidt traette af det cirkus det var og vi var utaalmodige efter at finde ud af hvad der var galt med foden, saa vi besluttede, at presse den to vandredage mere og saa gaa til byen Mammoth Lakes laengere fremme paa ruten.\nVi vandrede ud sammen med den samme store gruppe, som vi gik med omkring Forrester Pass. Det viste sig at blive en lidt dramatisk straekning. En dame ved navn Sue vaeltede i krydsningen af Mono Creek. Det var ikke en saerlig svaer krydsning, men hun var lidt bange for vand og panikkede derfor midt i krydsningen. Hun blev fanget i nogle grene og styrken fra vandet pressede hendes hovede under. Der var ikke rigtig noget hun selv kunne goere. Det kraevede 5 staerke maend at traekke hende op af vandet og hun var totalt i chok bagefter. Det kunne have gaaet meget galt, hvis hun ikke havde vandret i en stor gruppe.\nSenere samme dag, da vi tog frokostpause, gik det op for os, at en af de staerkeste vandrere i gruppen FlyBy ikke var med os laengere. Vi havde ikke set ham i nogle timer. Liam og The Wiz besluttede at vandre tilbage, for at finde ud af hvad der var blevet af ham. De havde aabenbart fundet ham siddende under et trae, helt afkraeftet. Han havde faaet madforgiftning efter V.V.R. og var blevet noedt til at stoppe op.\nNu er vi dog alle sammen i Mammoth Lakes og i sikkerhed igen. Fra nu af bliver terraenet lettere. Bjergene bliver mindre og der kommer til at vaere mindre sne. Saa fra nu af bliver det forhaabentligt lidt mindre dramatisk.\nJeg har lige vaeret paa hospitalet med min ankel. Laegen sagde, at jeg havde vredet om paa den, slaaet den og generelt bare mishandlet den, men at der ikke er noget der er braekket og at jeg sagtens kan gaa paa den, hvis jeg kan holde til smerten.\nVi har taget to hviledage og i morgen vandrer vi ud paa ruten igen. Naeste stop er Tuoloumne Meadows, hvor mine foraeldre henter os og koerer os til South Lake Tahoe. Der tager vi nogle dage vaek fra trail-livet og nyder civilisationen, inden vi for alvor saetter kursen mod Canada igen.\nVi er ved at vaere ret traette af sne nu, saa vi glaeder os til at komme til noget lidt nemmere terraen igen.\nDet blev et ret langt indlaeg, men der var ogsaa meget at fortaelle.\nMvh. Asger og Anders.\nIndsendt af Anders og Asger kl. 12.33\nNiels Jacob 27. juni 2011 kl. 11.27\nNiels Jacob 27. juni 2011 kl. 11.31\nHej Gutter - en stor hilsen fra Lars Christian, Anna Karina, Helle og Mester Jacob på en dejlig varm sommerdag i Odense. :-)Mens alle de andre er til Roskilde ...\nDet er imponerende læsning med som altid utrolig flotte fotos. Det undrer mig alligevel, at man så langt mod syd finder så lave temperaturer, som I har været udsat for. Sne og smeltevand ...\nNiels Jacob 5. juli 2011 kl. 00.20\nKære Kurt –\nJeg har med fornøjelse læst dit inspirerende læserbrev. Det har inspireret mig til lidt eftertanke – ikke dårligt, nu hvor man holder lidt ferie væk fra en presset hverdag. Du fremhæver den grænseløse hjælpsomhed, som mange frivillige amerikanere hver på deres måde og helt naturligt udviser overfor andre mennesker, som har brug for hjælpen.\nJeg kender heldigvis eksempler fra Danmark, hvor vi også oplever en grænseløs hjælpsomhed. Jeg kender unge mennesker, som sideløbende med deres skolegang har ydet en ekstra indsats ved de årlige husstandsindsamlinger til fordel for forskellige humanitære nødhjælpsorganisationer. Man har gennem de unge år brugt talrige frivillige arbejdstimer på at organisere frivilligt arbejde blandt gymnasieelever, hvor millionoverskuddet senere er blevet brugt til at bygge skoler i nogle af verdens allerfattigste lande. Senest er unge mennesker dette år på gymnasier rundt om i landet begyndt at organisere salg af studenterhuer, hvor 400 kroner af hver solgt hue vil blive brugt til at sende afrikanske børn i skole.\nNogle mener, at det, man sender ud i verden vil man selv modtage. Hvis vi vil modtage hjælpsomhed, må vi også selv yde den. Jeg har det privilegium at kende unge mennesker, som i deres hverdag tænker og handler grænseløst. Det gør man som en naturlig ting. Og man gør det i en tid, hvor vores generation har travlt med at bygge mure og markere grænser. Jeg forstår din glæde ved at følge dit barnebarns færden.\nMange hilsner fra Niels Jacob Andersen\nRejsen mod hoejderne


Behandling af akillessensbrud: kirurgi, rehabilitering\nIfølge statistikker registreres de fleste af brudene i akillessenen blandt folk, der er involveret i aktiv sport. Dette er et traume, hvor senen, som forbinder musklerne fra den bageste del af tibia til calcaneus, er helt eller delvis ødelagt.\nMed denne skade kan du mærke et klik eller en revne, hvorefter der er en skarp smerte i underbenet og på ryggen af ankelen. Traume næsten altid forstyrrer normal gang, og mange læger anbefaler kirurgi som den mest effektive metode til behandling af bruddet. Ikke desto mindre kan mere konservative tilgange også vise sig at være effektive.\nSelvom senilbetændelse i Achillessenen og dens efterfølgende brud kan passere asymptomatisk, bemærker de fleste mennesker et eller flere tegn på skade:\nSmerter (ofte svær og ledsaget af hævelse i ankelområdet);\nManglende evne til at bøje foden i en nedadgående retning eller skubbe patienten væk fra jorden, mens han går;\nManglende evne til at stå på fingerspidserne på det skadede ben\nSnapping lyd eller knitrende på tidspunktet for senebrud.\nSelvom der ikke er noget smertsyndrom som sådan, skal du søge lægehjælp straks efter at du har hørt et klik eller en knæk i hælen, især hvis du straks efter denne lyd har mistet evnen til at gå normalt.\nAchillessenen hjælper med at sænke den bevægelige del af foden ned, stige på tuppet og skubbe foden fra jorden mens du går. Det viser sig at være en eller anden måde involveret hver gang du flytter din fod.\nBruddet opstår normalt på et sted seks centimeter over senens ledd med calcaneus. Dette websted er særligt sårbart, da blodcirkulationen er vanskelig her. Af samme grund heler senen meget langsomt efter traumer.\nKendte er meget almindelige eksempler på brud på akillessenen forårsaget af en kraftig stigning i belastningen:\nØge sportens intensitet, især hvis de omfatter hoppe;\nFalder fra højde\nTræk foden i hullet.\nNogle forhold øger risikoen for brud på akillessenen:\nAlderen. Oftest observeres traumer af denne type hos patienter fra tredive til fyrre år.\nPaul. Ifølge statistikker er der fem mænd med brud på en sene per kvinde patient.\nGør sport. Skaden er oftest forårsaget af fysisk aktivitet, herunder løb, hoppe og skiftende pludselige bevægelser og stop. Eksempler er fodbold, basketball, tennis.\nInjektion af steroider. Læger foreskriver undertiden injektioner af steroider i ankel leddet for at reducere smerte syndrom og lindre den inflammatoriske proces. Disse stoffer kan dog svække nærliggende sener og i sidste ende føre til brud.\nModtagelse af nogle antibiotika. Fluoroquinoloner, såsom "ciprofloxacin" eller "levofloxacin", øger traumet af hverdagens aktiviteter.\nFør et besøg hos en læge\nDa brud (såvel som simpel betændelse) i akillessenen kan føre til manglende evne til at gå normalt, bør du straks søge lægehjælp. Måske skal du besøge en læge med speciale i sportsmedicin eller ortopædkirurgi.\nFor at gøre høringen så effektiv som muligt, skriv ned følgende oplysninger på papir umiddelbart inden du tager det:\nEn detaljeret beskrivelse af symptomatologien og det foregående tilfælde, som forårsagede traume;\nOplysninger om tidligere sundhedsproblemer;\nEn liste over alle medtagne lægemidler og tilsætningsstoffer til fødevarer;\nSpørgsmål, som du gerne vil spørge lægen.\nHvad vil lægen sige?\nSpecialisten vil højst sandsynligt stille dig følgende spørgsmål:\nHvordan opstod seneskaden?\nHar du hørt (eller måske ikke hørt, men følte) et klik eller en knæk, når du blev såret?\nKan du stå ved hånden på et beskadiget ben?\nVed den første lægeundersøgelse undersøger lægen skinnet for følsomhed og hævelse. I mange tilfælde kan en specialist manuelt opleve uoverensstemmelsen i senen, hvis den har fuldstændigt sprængt.\nMåske vil lægen bede dig om at stå på en stol på knæene eller ligge på din mave på bordet til undersøgelse, så dine fødder hænger fra bordets kant. Med denne diagnosemetode komprimerer lægen patientens kalvemuskulatur for at kontrollere refleksen: stopet skal automatisk bøjes. Hvis det forbliver ubevægelig, var det sandsynligvis, at der var betændelse i akillessenen. Det var dette, der i sidste ende førte til traumer.\nHvis der var et spørgsmål om graden af skade (det vil sige hvis senen helt har brudt eller kun delvis), lægen vil ordinere en ultralyd eller magnetisk resonans billeddannelse. Takket være disse smertefri procedurer kan du tage detaljerede billeder af væv og organer i kroppen.\nMange mennesker beskadiger i nogen grad Achillessenen. Behandling afhænger ofte af alder, niveau af fysisk aktivitet og alvorligheden af skaden. Generelt vælger unge patienter og fysisk aktive mennesker normalt kirurgisk indgreb, dette er den mest effektive metode. Patienter i ældre aldersgrupper har tendens til at have en tendens til konservativ behandling. Ifølge nylige undersøgelser kan korrekt ordineret konservativ terapi ikke være mindre effektiv end operationen.\nMed denne tilgang bruger patienter normalt specielle ortopædiske sko med en platform under hælen - det gør det muligt for den afskårne sene at helbrede uafhængigt. Denne metode eliminerer mange operationelle risici, såsom infektion. Imidlertid tager genopretning med ortopædisk fodtøj meget længere tid end traumabehandling gennem kirurgi, og der er stor risiko for genbrud. I sidstnævnte tilfælde skal man stadig ty til kirurgi, men der er høj sandsynlighed for, at kirurgen nu vil være meget vanskeligere at rette op i Achillessenen.\nNormalt er kirurgisk indgreb som følger. Lægen laver et snit på bagsiden af underbenet og syder de revnede dele af senen. Afhængigt af tilstanden af det beskadigede væv, kan det være nødvendigt at styrke leddene med andre sener. Blandt mulige komplikationer efter operation er infektioner og nerveskader. Risikoen for infektion er signifikant reduceret, hvis kirurgen i løbet af operationen producerer små indsnit.\nBehandling af akillessenenbrud ved den operative metode er kontraindiceret for dem, der diagnosticeres med en aktiv infektion eller en hudsygdom inden for traumeområdet. Konservativ terapi er også ordineret til patienter med en generel utilfredsstillende tilstand af sundhed, diabetes, en fornemmelse for rygning. Kontraindikationer er også sådanne forhold som en stillesiddende livsstil, brugen af steroider og manglende evne til at følge kirurgens instruktion. Eventuelle spørgsmål om dit helbred bør diskuteres med din læge på forhånd.\nFor endelig at helbrede brud på akillessenen (efter operation eller konservativ terapi - det spiller ingen rolle), vil du blive tildelt et rehabiliteringsprogram, der omfatter fysiske øvelser til træning af musklerne i benene og akillessenen. De fleste patienter vender tilbage til deres sædvanlige livsstil fire til seks måneder efter afslutningen af behandlingen eller operationen.\nEfter konservativ behandling kan rehabiliteringsøvelser begynde lige efter smerte syndromets forsvinden efter kirurgisk indgreb - så snart det kirurgiske sår helbreder. Fysisk aktivitet er nøglen til en fuldstændig opsving efter traumer (især hvis denne skade er et brud på akillessenen). Rehabilitering begynder med en massage og øger den samlede mobilitet i ankelen - følelsen af stivhed bør forsvinde. Efter to ugers mild terapi ordineres aktive øvelser, og de bedste resultater kan opnås ved at skinne en tiltrængt fysisk belastning fra 12 til 16 uger. Belastningen begynder med strækningen og går derefter til magtøvelserne, herunder at bøje og rette knæet.\nHvis smertsyndromet er gået helt, kan du forbinde til træning mere sportsorienteret belastning. Det er tilrådeligt for atleter at gå til jogging og at gøre flere spring. Tilbagevendende senititis af akillessenen og dens efterfølgende gentagne brud vil være langt mindre sandsynligt, hvis patienten omhyggeligt overholder de foreskrevne rehabiliteringsforanstaltninger.\nEnd at behandle en forkølelse under graviditeten? Hvad kan du gøre, men hvad er helt umuligt?\nPyelonefritis - behandling med folkemægler\nHvorfor vokser fingeren på min højre hånd dum? Hvad er årsagen?\nMononukleose. Hvad er det, og hvor farligt er sygdommen?\nHvordan man behandler en forkølelse under graviditeten (3. trimester)? Behandling i hjemmet med folkemæssige retsmidler\nBatteriet er afladet: årsager og løsninger\nBronchospasmer - hvad er det? Symptomer, årsager og behandling af bronkospasme\nFor at tage æren i sparekassen kontanter pensionist\nHvorfor og hvordan at blæse ægget? Kan jeg blæse en kogt æg?\nKørestole Esspero og dens positive aspekter\nAt købe lingeri via internettet\nNye arkitektoniske elementer og deres primære formål.\nSydvestasien - fødestedet for de store religioner i verden\nDet stof 'Fenyuls'. Vejledning til brug\nFormer og typer af lysdioder: klassifikation, karakteristika, formål\nDen flux i barn og voksen