August 2019 - www.krimiormen.dk\nEN SPÆNDENDE AUGUST PÅ BLOGGEN\nAugust måneds læseoplevelser bød på ikke mindre end 10 meget forskellige bøger. Det er bestemt ikke alle måneder der byder på så mange og så meget forskelligt. 2 af bøgerne var mine egne indkøb. Nå ja og så læste jeg en enkelt e-bog.\n”Auditøren” skrevet af Carsten Busk, købte jeg af forfatteren til sidste års Bogforum i Bella Centret. Den har taget mig noget tid at komme igennem da jeg ikke var så imponeret over skrivestilen. Men nu lykkedes det altså. Og hvem ved, selvom jeg ikke var specielt imponeret, så kan det da sagtens være litteratur som andre kan finde interessant.\n”Protokollen” skrevet af Michael Katz Krefeld er straks en anden sag. Den købte jeg da jeg tilfældigt kom forbi en genbrugsbutik 😊 Han skriver fænomenalt som altid. Det er absolut en af mine yndlingsforfattere.\nMåneden startede ellers et helt andet sted, med ”Mordet i elverskoven” skrevet af Mette Østergaard Filsø. Det er en Fantasy roman. Genren er lidt uden for det som jeg normalt giver mig i kast med. Men jeg kan nu godt lide at udvide min horisont og tænke lidt i hvad mine egne børn måske ville kunne lidt at læse da de var inden for denne målgruppe.\nApropos mine børn, så lånte jeg i august Thrilleren ”Jeg overvejer at gør det forbi” skrevet af Iain Reid af min datter. Et interessant bekendtskab, må jeg sige. Jeg var lidt ambivalent omkring bogen. Kunne jeg lide den…eller kunne jeg ikke. Jeg syntes at den var lidt særpræget og samtidig så havde jeg faktisk lyst til, at læse den igen 😊\n”Stille skrig” skrevet af Katja Ranvits var helt sikkert i den gode ende. Den var skræmmende og vanvittig godt skrevet. En af den slags bøger der beviser, at det nogle gange kan være befriende at læse noget af en forfatter, som man ikke kendte i forvejen 😊\nE-bogen jeg læste, var spændingsromanen ”Fjendespor” skrevet af Keld Broksø. Forfatteren sendte selv bogen til mig. På trods af, at det var hans 6. udgivelse, så havde jeg ikke, tidligere stiftet bekendtskab med hans forfatterskab. Det bliver da bestemt ikke sidste gang, at jeg åbner en bog, skrevet af Keld Broksø. Helt formidabel skrivestil 😊 Måske tænker du, at det da vist er en fejl, fordi jeg før har anmeldt samme bog. Men nej det er det ikke. Jeg har anmeldt bogen før, men jeg havde nogle kommentarer omkring korrekturlæsningen. De kommentarer rettede forfatteren op på og så syntes jeg ikke at jeg kunne andet, end at anmelde bogen med de nye rettelser. Forfatteren skrev efterfølgende til mig: ”Her i 50 året for første månevandring er du vist hermed tilmed første anmelder nogensinde med to gennemlæsninger - og revurdering.” Jeg syntes at, når mine kommentarer bliver taget til efterretning, så fortjener bogen også en ekstra gennemlæsning, når nu det faktisk var en virkelig god bog.\n2. del af Manus Albino-serien ”Fange 21” skrevet af Søren & Morten Ellemose er simpelthen fantastisk og jeg håber at jeg snart får mulighed for at læse 3. del af denne fantastiske serie.\nAf de samme forfattere fik jeg også læst 1. del af Science-fiction serien Rummets detektiver. ”Tidsmaskinen” og ja, jeg er altså lidt begejstret for tvillingebrødrenes forfatterskab. Så kom frisk med flere af den slags. Også selvom bogen er en ungdomsbog.\nDen sidste bog jeg læste i august, får i ikke så meget at vide om endnu 😊 Den har først udgivelsesdag på fredag D. 6. september så detaljerne må i vente med til fredag. Men det er krimien ”Mordet på en havfrue” skrevet af Thomas Rydahl & A. J. Kazinski. De 3 forfattere har et yderst interessant udgangspunkt i denne krimi, som jeg i hvert fald ikke har set før. Til sidst så blev august 2019 også den måned hvor jeg fandt ”Mit varemærke” på mine anmeldelser 😊\nJeg har valgt fra 1-6 roser i stedet for, Som tidligere, at jeg gav stjerner. Rosen er ikke rød. Jeg synes at røde roser godt kan forbindes med krimigenren. Men da jeg nu faktisk anmelder meget andet end krimi også så var en lidt anden farve vel passende 😊\nPå gensyn i september til mange flere spændende læseudfordringer. Krimiormen\n"MORDET I ELVERSKOVEN"\nHIMMELKRYTALLEN BØRN 1\n"Mordet i elverskoven" skrevet af Mette Østergaard Filsø\nEn sagte lyd nåede hendes øre. Den var ikke mere end en hvisken i vinden, men alligevel anderledes end alle de andre lyde i den tyste, hemmelighedsfulde skov. En gispende, rallende lyd. Anna lever et stille liv i byen Jyss hos den gnavne enkefrue Kerstin, da hun møder en gruppe fremmede rejsende på markedet.\nSammen med dem drager hun ud på sit livs rejse mod skoven Merth, der ifølge de gamle sagn er hjemsted for elvere. Rejsen kommer hurtigt til at overgå hendes vildeste fantasier, men også hendes værste mareridt, for de rejsende gemmer på en mørk hemmelighed, der ikke kan forblive skjult for evigt…\nMette (født 1987) er uddannet ph.d. i kemi og bor sammen med sin mand og to børn i Vejle. Når hun ikke nørder med avancerede maskiner, syrer og baser, bruger hun tiden på sin store passion: at skrive.\n”Mordet i Elverskoven” er en ungdomsroman i Fantasygenren og dermed lidt udenfor mit normale fokusområde. Det betyder dog ikke at jeg ikke synes at det er en fantastisk velskrevet roman. Vi lander i en anderledes verden fyldt med elverfolket, mord, troldmænd, kærlighed, krig og skovens skygger.\nVi lærer forskellen imellem mennesker og elverfolket at kende på en noget anderledes måde end jeg tidligere har stiftet bekendtskab med elverfolket. Anna og Sigrid er i pleje hos den gamle enke Kerstin. De bor i byen Jyss. Anna er hovedpersonen i historien og bliver egentlig kun boende hos den gamle enke af hensyn til plejesøsteren Sigrid.\nHun møder tilfældigt drengen Erik der er på gennemrejse med sine forældre Anke og Larus. Erik fornemmer at hans forældre holder noget skjult for ham, han ved dog ikke hvad. Han er i det hele taget ret træt af at vandre. Ret hurtigt efter at de mødes ser Anna hvordan Erik rammes af en slags anfald hvor han falder besvimet om med blødende næse og mund.\nEriks forældre tilbyder at Anna kan rejse med dem videre til skoven Merth. Anna er eventyrlysten og beslutter sig for at sige ja til at rejse med dem. Herefter starter et fantastisk eventyr i flere forskellige verdener som Anna ikke vidste eksisterede.\nOverordnet er ”Mordet i Elverskoven” bestemt velskrevet.Jeg mangler dog lidt viden om hvad der sker nogle af hovedpersonerne i bogen da disse personer har en vigtig rolle. Pludselig hører man ikke mere om hvad der er sket disse personer og de er forsvundet fra historien.\nBogen er skrevet i et smukt og velformuleret sprog med masser af spænding, elverfolk og onde trolde. Alt i alt en rigtig god historie og mon ikke der skulle være en 2`er på vej da undertitlen på bogen er ”Himmelkrystallens børn 1”. Det vil jeg i hvert fald se frem til med spænding.\nRUMMETS DETEKTIVER 1\n"Tidsmaskinen" skrevet af Søren & Morten Ellemose\nUdgivelse: 15. maj 2019/2. udgave 1. oplag\nMidt i det hele nødlander de tidsrejsende tvillinger, Robert og Tammie, på skolen i en defekt tidsmaskine. De er fra år 2155 og har en hidsig Timecop i hælene. Snart er de alle hvirvlet ind i alletiders største eventyr, hvor selve universets fremtid og fortid er på spil.\nKan de nå at redde jorden fra undergang? Tidsmaskinen er første bind af “Rummets Detektiver”, der er en eventyrlig sci-fi serie for unge og voksne.\n”Tidsrejsen ” skrevet af brødrene Søren & Morten Ellemose er, hvad jeg vil kalde, en ungdomsbog. Genren er Science fiction og min vurdering er at den hovedsageligt henvender sig til de 12-18-årige læsere. I starten af bogen er historien delt op i 2 scener.\nVi følger de 4, 7-klasseselever Xander, Georg, Jeanne og Sigrid. De har alle 4 fået besked på, at de skal have ekstratimer efter normal skoletid. De bliver alle 4 låst inde i et rum uden vinduer og går lidt i panik. Sideløbende med følger man tvillingerne Tammie og Robert.\nHer er vi i år 2155 på rumskibet Ark One. Tvillingerne bor sammen med deres far Dorian der er professor og medlem af Stjernerådet. Dorian har været med til at bestemme at tidsrejser bliver forbudt. En beslutning der gør Robert temmelig vred.\n5 dage senere bliver han 14 og har drømt om at han skal på sin første rejse i tiden. Robert vil på sit livs eventyr og han og Tammie stikker af med en gammel tidsmaskine. Pludselig dukker Robert og Tammie op i rummet med de 4 unge skoleelever.\nDe 6 unge tager sammen på det vildeste og mest hæsblæsende eventyr. I hælende på de unge er der en Time-cob og de flygter over hals og hoved. Samtidig kan Dorian følge på en skærm hvad der sker 155 år tidligere med de unge mennesker og ved at han må reagere.\nSidst i bogen er der et kapitel der forklarer om universet efterfulgt af et Appendix over de mere end 200 ord der er opfundet af forfatterne i forbindelse med bogen. ”Tidsrejsen” er første del af serien ”Rummets detektiver” og jeg vil stærkt anbefale at man starter med at læse ”Tidsrejsen”.\nOm ikke andet så fordi man i denne første bog har Appendixet med alle de nye ord og begreber. Hvis ikke man har adgang til appendixet så kan historien nok være svær at få mening i. Bortset fra disse nye ord så er historien skrevet i et sprog så alle kan være med 😊\nHistorien er vanvittig velskrevet og jeg kan da ærgre mig lidt over at den ikke var skrevet da jeg var teenager for omkring 40 år siden😊 Jeg ville have elsket af dykke ned i lige præcis ”Rummets detektiver”s univers. Dermed også sagt at jeg er noget udenfor målgruppen.\nDet ændrer dog ikke på, at jeg var vild med fortællingen og meget gerne tager fat i 2. del af serien også, som er ”Intergalaktisk eventyr”. Bogen findes også som lydbog, vanvittigt godt oplæst af Jakob Svarre Juhl. Jeg vil bestemt ikke tøve med at anbefale serien til eventyrlystne og videbegærlige Science Fiction-elskende teenagere.\nMANUS ALBINO 2\n"Fange 21" skrevet af Søren & Morten Ellemose\nUdgivelse: 2010/18. juli 2019\nPå Samsø findes en mand brutalt myrdet. Morderen har skamferet liget, og afdøde har sit afhuggede lem i munden. Journalist Xenia Holm dækker sagen i jagten på nye forsider, men snart må hun kaste alt andet til side, da livstidsfangen Sebastian de la Cour flygter fra sit topsikrede fængsel.\nDet bliver en hektisk og nervepirrende jagt, mens omfanget af gerningsmandens geniale og nådesløse planer langsomt går op for nationen. Fange 21 er anden bog i den anmelderroste serie om organisationen Manus Albino, der anvender terror og mord for at opnå deres mål.\nSerien tegner et dystert billede af et Danmark med radikalisering og ekstreme miljøer, der udfordrer demokratiets grundtanke og retsstatens fundament. Seriens 3 første bind blev oprindeligt udgivet i 2010 og de er nu alle opdateret til helt nye udgaver.\nI første bind af serien om Manus Albino fik Lorentzen og hans hold fængslet Manus Albino og sørget for, at han aldrig kan forlade fængslet igen….troede de. 1-0 til Lorentzen. Nu er vi klar til 2. halvleg imellem Manus Albino og Lorentzen.\nOg sikken en hæsblæsende omgang. Henning Lorentzen er egentlig startet på næste kapitel af sit liv hvor han gerne skulle nyde sit otium hjemme hos konen. Men det er Manus Albino ikke helt enig med Lorentzen i og Lorentzen bliver kaldt tilbage da det lykkes Manus Albino at stikke af fra fængslet.\nDen kringlede hjerne sørger for at både Lorentzen og hans assistent den super intelligente kontorassistent Louise Jensen bliver inddraget i eftersøgningen. Sammen med dem er betjenten Thomas Kokdahl der nu er blevet forfremmet efter, at de fangede Manus Albino.\nNu er det så trekløverets opgave at fange Manus Albino og få ham tilbage hvor han hører til…bag lås og slå. I løbet af historien bliver vi ført langt omkring i adskillige byer i Europa. Ligesom en af hovedpersonernes overraskende forhistorie og barndom bliver foldet ud.\nChokerende, frygteligt og ækelt. Neeej ævv den kan bare ikke slutte nu …var min første tanke da jeg havde læst sidste side i ”Fange 21” og nej historien slutter egentlig heller ikke her men fortsætter (håber jeg) i 3 bind af historien om Manus Albino, ”Havfruens død”.\nDen er jeg simpelthen nødt til at få fingre i 😊 Helt fantastisk, medrivende, skræmmende, rørende og spændende page-turner er nogle af de ord der først falder mig ind, når jeg skal beskrive denne efterfølger til ”Københavns brand”. Jeg var godt underholdt hele vejen igennem og på intet tidspunkt ville jeg have at historien skulle ende.\nHvorfor Manus Albino endnu ikke er filmatiseret går over min forstand 😊 Hele serien om Manus Albino får bestemt en hædersplads i mine reoler og mine varmeste anbefalinger med på vejen.\n"Protokollen" skrevet af Michael Katz-Krefeld\nJeg købte bogen D. 13. august 2019 i en genbrugsbutik. Det ændrer dog ikke på, at min anmeldelse er helt min egen vurdering.\nUdgivelse: 26.oktober 2010\nAnmeldt: 28. august 2019\nEn bilbombe dræber treogtyve personer på en fashionabel restaurant i det indre København. Alt tyder på et terrorangreb, men endnu har ingen taget ansvaret. Nikolaj Storm, der er chef for PET’s enhed for kontraterrorisme, sættes i spidsen for efterforskningen.\nMed sin nyoprettede task force forsøger han at finde frem til gerningsmændene bag, men han plages samtidig af samvittighedskvaler over ikke at have forhindret angrebet. Storms efterforskning peger i retning af en formodet terrorcelle på den københavnske vestegn, og den kontroversielle vicekriminalkommissær Katrine Bergman som bor i området hentes til PET for at bistå med aktionen.\nKatrine har drabsafdelingens største opklaringsprocent, men er samtidig suspenderet for vold. Sagen viser sig langt mere kompliceret end først antaget. Storm og Katrine erfarer at de står overfor en ukendt og magtfuld fjende.\nEn fjende der er i færd med at planlægge endnu et angreb. i kamp mod tiden indleder de en storstilet menneskejagt for at forhindre katastrofen. Protokollen er første bind i serien om makkerparret Katrine Bergman og Nikolaj Storm.\n”Protokollen” er første bog med Nikolaj Storm og Katrine Bergman i hovedrollerne. 2. bind i serien hedder ”Sort sne falder”. Jeg har endnu ikke læst 2. bind i serien. Michael Katz Krefeld har skrevet flere serier og den mest læste af serierne er vel nok serien om Ravn og hans hund Møffe.\nNikolaj Storm er ansat i PET og efter et terrorangreb i København bliver det hans opgave at opklare sagen. Man har ikke mange spor at gå efter og spørgsmålet er kommer der flere terrorangreb ? Katrine Bergman er inde i en lidt skidt periode efter, at hun er blevet anmeldt af en kollega for at have været lidt voldsom overfor en fængslet person.\nHun bliver suspenderet og i mellemtiden bliver hun ansat til at hjælpe Nikolaj og hans team med opklaringen af terrorsagen. Katrine er temmelig uortodoks mens Nikolaj er væsentlig mere regelret. De er egentlig et umage par men har hver især stor respekt for hinandens evner som efterforskere.\nSamtidig er der i kulissen mennesker der modarbejder dem på forskellige måder. Det er virkelig en vanskelig sag de står overfor. Sideløbende med denne sag hører man ind imellem om protokollen. Med hvad protokollen mere præcist er dets skal man langt hen i bogen for at få klarhed over.\nMan kan måske godt synes at bogens handling er lidt forvirrende i starten, men stille og roligt bliver historien flettet sammen så man forstår meningen med galskaben. Storm og Katrine har tiden imod sig da det snart haster med opklaringen af sagen.\nJeg fandt bogen ved et tilfælde i en genbrugsbutik. Jeg kendte Michael Katz Krefelds forfatterskab fra bøgerne med Ravn og Møffe men havde ikke tidligere læst hverken ”Protokollen” eller efterfølgeren. Historien er spændende og faktisk yderst aktuel selvom den efterhånden har små 10 år på bagen.\nDen har et fantastisk plot og jeg blev grebet af historien fra første side. Nu vidste jeg jo, at forfatteren skriver fantastisk og jeg har mødt og lyttet til ham adskillige gange på mine årlige ture til Bogforum i Bella Centret til Bogmesserne.\nDet er bestemt en Thriller der får mine varmeste anbefalinger med på vejen.\n"Fjendespor" skrevet af Keld Broksø\nFantastisk rejse gennem Balkan\nForlag: Ambush Books\nUdgivelse: 1. juli 2019\nLydbog/-bog samt 1. september 2019 trykt bog\nSider: e-bog 719\nAnmeldt: 18. juli 2019/12. august 2019\nUdgives som printbog 1. september 2019. I juli 2019 kom den til salg som e- og lydbog indtalt af forfatteren. Handlingen kort: En voldsom start på et albansk børnehjem indhenter den danske, adopterede kriminalbetjent, Stefan Kushova Andersen.\nGlemte familiebånd bliver pludselig livsfarlige, mens eksplosivt voksende formuer skabt af svindel med pyramidespil, våben-, narko- og menneskesmugling gør kriminelle og bomstærke klaner stadigt mere kyniske. Albansk mafia forgifter voksende dele af Europas og New Yorks underverden.\nDen forgrener sig nordpå gennem Tyskland og smadrer Stefans forsøg på at få et nyt, roligt liv i Københavns Sydhavns nye boligblokke. Et kursus og et mord i New York kickstarter en hæsblæsende rejse mod Stefans egne rødder og gennem en fremmed, forarmet del af Europa - samt i Berlin, København - og selv Roskilde Festival, hvor Stefan tvinges ud i gråzoner af lovligt og ulovligt, rigtigt og forkert og konfronterer ham med skæbnesvangre valg, mens menneskeliv står på spil - og han selv drives frem af fromme håb om en højere retfærdighed. - Og håb om at redde sig selv fra en grusom død, der synes stadig mere sandsynlig.\n"Fjendespor" er en spændingsroman med afsæt i virkelige begivenheder, klaner og vesteuropæisk nutidshistorie. Anmeldelse: Dette er Keld Broksøs 6 spændingsroman siden 1998 og da spændingsforfattere er en mangfoldig størrelse i disse år så vil jeg gå til bekendelse og indrømme at jeg aldrig havde hørt om lige præcis denne forfatter før jeg læste ”Fjendespor” som e-bog og derfor valgte jeg Sideløbende med at lytte til ”Koldfronter” som lydbog af samme forfatter.\nLydbogen har jeg lyttet til når tiden stod på udendørsaktiviteter. En helt perfekt måde for mig at ”Indtage” viden og litteratur på når jeg går en tur eller lige har brug for at være lidt aktiv i hjemmet :D Der er 2 ligheder… eller egentlig 3 imellem de 2 bøger.\nDe tager begge udgangspunkt i virkelige hændelser. Hændelser i historien som ikke ret mange mennesker kender til. Stefan Kushova Andersen er Hovedpersonen i begge bøger. Sidste lighedspunkt er at de er fantastisk velskrevet i et fantastisk sprog og smækfyldt med spænding fra første side.\nHistorien er fantastisk og man overraskes gang på gang af nye drejninger af historien. Derudover er det helt fantastisk at man ad skønlitteraturens vej får kendskab til en del af historien som man måske aldrig tidligere har hørt om. Det bliver kort fortalt aldrig kedeligt.\nI ”Fjendespor” starter vi med at følge Stefan der er kommet til penge og har købt en nybygget lejlighed i Sydhavnen som han er ved at flytte ind i. Han har i flere uger ikke hørt fra sin tyske kæreste Katharina der bor i Berlin. Stefan er født i Albanien og blev adopteret af et dansk par da han var 3 år gammel.\nHan opholdt sig på daværende tidspunkt på et Albansk børnehjem. Albanske børnehjem har en fremtrædende rolle i historien. Stefan er betjent og bliver sendt til New York hvor han skal deltage i et FBI-kursus af 4 dages varighed. Snart er Stefan tvunget ud i at opsøge sine rødder og bliver snart viklet ind i en klanfejde i Balkan med fare for sit eget liv.\nJeg giver mine varmeste anbefalinger til denne page turner af en spændingsroman hvor man får fornøjelsen af at storme frem og tilbage i Balkan og op igennem Tyskland og i tilgift får lidt næsten glemt historie. Fantastisk at stifte bekendtskab med en forfatter der forstår at skrue et plot og en fantastisk spændende og gribende historie sammen.\n"Stille skrig" skrevet af Katja Ranvits\nUdgivelse: 16. juli 2019\nDagbogen rækker sine lange, mørke fangarme ud efter alt omkring sig. Og byder ondskaben indenfor i Cecilies liv. Pludselig ånder fortiden Cecilie tungt i nakken. En fortid hun har kæmpet for at undslippe. STILLE SKRIG er en historie om hvad der sker, når mennesket står over for en virkelighed, der udfordrer de rammer og normer, man lever efter.\nKatja Ranvits har en cand.pæd. i pædagogisk psykologi og har siden 1989 skrevet en række digte og noveller. Stille Skrig er resultatet af mange års passion for at skrive og den første i en planlagt serie af filosofiske spændingsromaner om Cecilie Knudsen.\nJeg modtog bogen som et anmeldereksemplar. Min anmeldelse er min egen mening og ikke påvirket af, at forlaget har været så venlige at sende mig ”Stille skrig” skrevet af Katja Ranvits. Cecilie Knudsen er uddannet pædagog og arbejder på behandlingsstedet Solvang.\nSolvang er et behandlingssted med meget få beboere der alle har psykiske lidelser. Privat bor Cecilie alene i en lejlighed på Vesterbro i København. Cecilie har en voksen datter, Katrine, som hun altid har været alene med. En aften hvor Cecilie er på arbejde finder hun en kvinde liggende på jorden udenfor behandlingscentret.\nKvinden er alvorligt såret og ikke ved bevidsthed. Kvinden har intet andet på sig end en taske med en dagbog eller vel nærmere en scrapbog. Man beslutter i samarbejde med læge og politi at indlægge kvinden på Solvang. Kvinden, som man kalder Stephania, bliver lagt i kunstig koma og dagbogen bliver læst højt for kvinden, under komaen.\nMan fornemmer hurtigt at Cecilie har sine egne dæmoner at slås med. Hun har haft nogle svære oplevelser da hun var barn og ung. Under læsningen af dagbogen, føler Cecilie efterhånden en vis samhørighed med Stephania. Som dagene går, bliver Cecilie draget dybere ind i hele Stephanias uhyggelige historie.\n”Kærlighed er at se – se, hvad andre har brug for. Styrke er at give det, som andre har brug for, også selvom det kan virke uoverkommeligt”\nDet er vel i bund og grund det, Cecilie gør for Stephania. I baggrunden er der den sygeste voldsmand som man kan tænke sig. Lad mig sige det med det samme. ”Stille skrig” er en voldsom barsk spændingsroman og bestemt ikke egnet for sarte sjæle.\nJeg er blæst fuldstændig bagover af voldsomheden og forfatterens fantastiske måde at beskrive dit livs værste mareridt. Det er virkelig barske ting som man får udpenslet ned til de mindste detaljer. Vi taler pædofili og vold i yderste konsekvens og en forbryder med den sygeste forestilling om hvad kønsligt samvær handler om.\nI hvert fald i hans verden. Det skinner tydeligt igennem, at forfatteren har en baggrund som psykolog. Man får et godt indblik i nogle psykologiske termer og det synes jeg, personligt, er en fantastisk spændende vinkel. Jeg læser gerne meget mere spænding fra Katja Ranvits hånd og slutningen af ”Stille skrig” lægger da også fint op til en efterfølger.\n"Stille skrig" er skræmmende, bloddryppende, uhyggeligt og fantastisk godt skrevet. . Samtidig er det ondskab på højt plan.\n"Auditøren" skrevet af Carsten Busk\nDette er den første bog om auditøren Charlotte Winter. En højspændt og alvorlig krimi om terror på dansk jord. Abu al Kaizen, en international eftersøgt terrorist, sidder i en lille lejlighed i Malmø i Stormgatan. Han og hans tilhørere har netop set den danske statsminister Anna Storm på tv annoncere, at EU har bedt Danmark være vært ved en sikkerhedspolitisk konference den 6. maj.\nTemaet er Fred i Europa. På Christiania, blot få kilometer fra Christiansborg, er der liv og glade dage, og hashboderne emmer af god stemning. Den gode stemning bliver dog brudt, da en højtstående rocker pludselig falder livløs om på Pusher Street.\nMordet trækker spor ind i det danske elitekorps. Ikke langt derfra glider en formummet skygge iklædt Niqab igennem indre by. En målrettet person går I direkte retning af den Israelske Ambassade. Et puslespil af motiver. Forsømte, forbundne og fortabte sjæle spinder et spind af løgne og bedrag.\nIntet er, som det syner, og kun en operation i Allerdybeste Hemmelighed kan komme på tale, og Charlotte Winter sendes ud på sit livs hidtil farligste mission. Carsten Busk, sætter med sin debut, et spændende fodaftryk på ”up tempo” kriminal- spændingsromangenren.\nDe første kapitler af bogen synes jeg var lidt indviklet og med en del spring imellem flere forskellige scener. Undervejs finder man ud af at der er en historie om en rockerkrig imellem 2 grupperinger og en anden historie omhandlende terrorister.\nUmiddelbart synes jeg ikke at der er en sammenhæng imellem de 2 historier og havde gerne set at forfatteren havde holdt sig til den ene af historierne. Auditøren Charlotte Winther bliver hentet ind af politiet for at hjælpe med opklaringen af en mulig terrorsag.\nDeraf titlen på bogen. Undervejs i bogen er der fuld fart på action scenerne og det lover bestemt godt for de næste bøger. Vi mødte forfatteren Carsten Busk på Bogforum i Bella Centret i efteråret 2018. Vi købte både ”Auditøren” samt efterfølgeren ”Darknet” af ham.\nDet har taget mig lang tid at få ”Auditøren” læst færdig. Jeg elsker når jeg kan få fingre i en forfatter der ikke er specielt kendt, men som skriver formidabelt. Jeg prøver bestemt altid at have de positive briller på når jeg anmelder. Jeg ved hvor svært det kan være at skrue sætningerne sammen så de giver godt mening og en vis sammenhæng i historien.\nMen jeg må desværre sige at ”Auditøren” mere irriterede og kedede mig end fængede mig langt hen ad vejen. Der er noget med sproget der skurrer i mine ører. Der er bestemt fart over feltet og historien som sådan er godt skruet sammen og meget aktuel.\nJeg vil da også læse efterfølgeren ”Darknet” måske har sproget forbedret sig. Modsat må jeg også indrømme at min mand er meget begejstret for ”Auditøren” og heldigvis er vores smag i litteratur jo ikke ens. Men for mit vedkommende vil jeg nu nok vente lidt med at gå i gang med 2. bind.\nJeg vil dog gerne anbefale at du læser ”Auditøren”, måske er du mere enig med min mand end jeg er :D\n"JEG OVERVEJER AT GØRE DET FORBI"\n"Jeg overvejer at gøre det forbi" skrevet af Iain Reid\n”JEG OVERVEJER AT GØRE DET FORBI” er en spændingsfyldt og nervepirrende thriller om en biltur, der får fatale konsekvenser. Jake og hans kæreste er på vej hjem for at besøge hans forældre på deres afsidesliggende gård. Da en snestorm bryder ud, tager parret en uventet omvej og strander foran en tom high school og søger tilflugt indenfor.\nI dagene efter efterforsker politiet et mord, der er sket på samme high school. Men hvem er offeret?\nD.3. august 2019:\nJake er en utroligt intelligent fyr der arbejder på et laboratorium. Sammen med sin kæreste der er fortælleren, er han på vej hjem til Jakes forældre. Det er kærestens første besøg hos forældrene og egentlig undrer hun sig over hvorfor hun har sagt ja til at tage med Jake da hun kraftigt overvejer at slå op med ham.\nHun har bare svært ved at få det sagt. Det er lidt usikkert hvorfor hun gerne vil ende deres forhold da hun på bilturen gentagne gange finder på årsager til hvorfor hun gerne vil være kæreste med Jake. Som eksempel har hun følgende overvejelser omkring parforhold:\n”At give afkald på ensomhed, uafhængighed, er et langt større offer end de fleste af os vil se i øjnene. At deles om et habitat, et liv, må da være langt sværere end at være alene. Faktisk er det, som om par liv er så godt som umuligt, ikke sandt? At finde et andet menneske, som man ønsker at tilbringe hele sit liv sammen med? At ældes sammen med og ændre sig sammen med. At se vedkommende hver eneste dag og reagere på hans eller hendes luner og behov?”\nMan får ikke meget at vide om kærestens udseende, alder eller beskæftigelse men rigtig meget om Jake. Undervejs på bilturen har Jake og fortælleren rigtig mange interessante samtaler om livet, universet og alt hvad der ellers falder dem ind af spændende samtaleemner.\nDet viser sig at forældrenes gård er temmelig nedslidt I det hele taget virker besøget hos Jakes forældre lidt akavet. På vej hjem senere på aftenen ender parret på en High School langt ude på landet. Sideløbende med denne historie er der små kapitler hvor man hører en samtale imellem nogle ukendte karakterer.\nMan forstår at der er én der er fundet død, men hvad det egentlig handler om gik først op for mig meget langt henne i historien. Denne del af historien havde jeg gerne set var blevet beskrevet lidt mere udførligt. Jeg undrede mig en del over hvorfor fortælleren har så svært ved at få fortalt Jake at hun vil gøre det forbi.\nMen det gjorde bare at jeg fik lyst til straks at læse videre for at finde ud af hvad der videre skete. Jeg nåede kun lige at undre mig inden jeg syntes at historien blev voldsomt skræmmende, nervepirrende og uhyggelig… Da man er inde i hovedet på fortælleren, så føles hendes angst yderst virkelig.\nDenne del af historien ville jeg absolut ikke bryde mig om at læse en mørk aften i et hus langt ude på landet, hvor man er helt alene 😊 Jeg var ikke helt forberedt på den gåsehud som historien ellers lagde op til. Jeg holder rigtig meget af de gængse nordiske krimier hvor historien og plottet er lidt mere genkendeligt.\nSå da jeg havde læst sidste side, så vidste jeg ikke helt hvad jeg skulle mene om ”Jeg overvejer at gøre det forbi”. Faktisk fik jeg meget hurtigt lyst til at læse bogen igen 😊 Det er ikke en bog som man lægger fra sig uden at den fylder godt op i sjælen og hjernen….\nMan skal faktisk bruge lidt tid til at overveje hvad det her egentlig handler om 😊eller det skulle jeg i hvert fald 😊 Indrømmet. Jeg kan godt lide en historie hvor jeg føler mig afklaret når jeg har læst sidste side og det skal man ikke forvente i ”Jeg overvejer at gøre det forbi”.\nMin vurdering er da også præget af min smag og har intet med kvaliteten af forfatterens evne til at skrive fængslende og velformuleret at gøre. Ja, jeg ER ambivalent i forhold til min vurdering. Samtidig med at jeg mangler denne afklaring så har jeg, som sagt, lyst til at læse bogen igen…og igen…og igen…og…….\nJeg har lånt bogen af én af mine døtre. Hun havde endnu ikke selv læst den og jeg kan næsten ikke vente med at høre hvad hun synes om den :D Bogen har nogle fantastiske passager med skønne opsigtsvækkende tanker om livet og universet.\nDerudover er den fantastisk velskrevet med et velformuleret sprog. Kort sagt…er du lidt træt af bøger skrevet over en genkendelig ”Recept” så vil du elske at få fingre i denne usædvanlige Thriller. Jeg har i hvert fald aldrig læst noget lignende før …og vil nok sent glemme denne oplevelse…men hvor er det forfriskende at læse en debut der på den måde overrasker og skræmmer og er så vanvittigt velskrevet …med streg under ”Vanvittig” 😊


Fusion mellem selskaber | Specialiserede advokater | Selskabsret .dk\nDer kan være mange årsager til, at det bliver nødvendigt at omstrukturere et selskab. Omstrukturering af et selskab kan ske på forskellige måder, f.eks. ved spaltning eller fusion.\nEn fusion er en kompliceret transaktion, der stiller krav om et gennemgående kendskab til relevant lovgivning. Det kan derfor være en god idé at alliere sig med en advokat, der er specialiseret i selskabsret.\nI medfør af fusionsskatteloven foreligger der fusion, når et selskab overdrager sin formue som helhed til et andet selskab eller sammensmeltes med dette. Vær dog opmærksom på, at køb af en eller flere virksomheder fra andre kapitalselskaber ikke automatisk medfører fusion.\nDer sondres navnlig mellem egentlig og uegentlig fusion. Ved en egentlig fusion forstås, at to eller flere selskaber går sammen og stifter et nyt selskab. Ved uegentlig fusion forstås derimod, at et selskab overdrager sine aktiver og passiver til et andet selskab, hvorefter det modtagende selskab fortsætter det indskydende selskabs aktiviteter.\nHvilke fusionstyper er der?\nDer findes flere forskellige former for fusioner inden for selskabsretten. Vi giver her et overblik over de forskellige fusionsformer.\nDer foreligger en vandret fusion, også kendt som ”horisontal fusion”, når der sker sammensmeltning af to eller flere selskaber, som ikke i forvejen er forbundne.\nFusionen forekommer ved, at det ene selskab indskyder alle sine aktiver og passiver i det andet modtagende selskab.\nEn vandret fusion kan endvidere ske ved, at selskaberne indskyder alle deres aktiver og passiver i et nystiftet tredje selskab. De sammensmeltede selskaber vil herefter ophøre med at eksistere, navnlig ved en likvidation af selskaberne.\nLodret og omvendt lodret fusion\nEn lodret fusion sker ved, at et datterselskab indskyder alle sine aktiver og passiver i moderselskabet.\nDet er desuden muligt at foretage en omvendt lodret fusion, hvorefter moderselskabet indskyder samtlige af dets aktiver og passiver i datterselskabet.\nProcessen for en fusion\nSelskabsloven fastlægger processen for gennemførelse af fusioner. Processen indebærer en beskyttelse af både kapitalejerne og selskabets kreditorer, hvorfor processen kan være et langvarigt forløb.\nProcessen indebærer bl.a. udfærdigelse af følgende dokumenter:\nEn vurderingsberetning ved kapitalforhøjelser\nDokumenterne indsendes til Erhvervsstyrelsen og bliver dernæst offentliggjorte. Er der tale om en almindelig fusion, vil der først ske offentliggørelse af en hensigt om fusionen. Der vil som regel være udfærdiget en fusionsplan i forbindelse med offentliggørelsen.\nDenne lange proces beskytter de involverede parter i fusionen. Beskyttelsen skal bl.a. sikre, at selskabskreditorerne ikke får forringet deres retstilling, når der sker en universalsuccession. Ved universalsuccession forstås, at et selskab indtræder i et andet selskabs formueretlige stilling, hvilket både omfatter rettigheder samt forpligtelser.\nBemærk at det tidligst er muligt at gennemføre en fusion 4 uger efter, at Erhvervsstyrelsen har offentliggjort fusionens fusionsplan og kreditorerklæring.\nDer sker skattefri fusion, når det modtagende selskab succederer i det indskydende selskabs forhold. Det modtagende selskab påtager sig dermed det indskydende selskabs skattemæssige stilling. Reglerne om skattefri fusion finder du i fusionsskattelovens § 8.\nDa fusion forudsætter, at det indskydende selskab opløses uden likvidation, er det derfor også et ubetinget krav for at opnå skattefri fusion. Omstruktureringen må således ikke indebære en selskabsretlig likvidation af det indskydende selskab.\nReglerne for fusionskontrol forefindes i konkurrenceloven. Reglerne indebærer bl.a., at hvis\nde deltagende selskaber tilsammen har en samlet årlig omsætning på mindst 900 mio. kr., og\nmindst to af de deltagende selskaber hver især har en samlet omsætning på mindst 100 mio. kr.,\nskal der ske godkendelse af Konkurrence- og Forbrugerstyrelsen.\nGodkendelsen fra Konkurrence og Forbrugerstyrelsen skyldes, at fusioner mellem store selskaber kan risikere at forringe konkurrencen på det indre marked.\nEn lettere adgang til fusion for ApS\nEn fusionsplan angiver en række informationer om den planlagte fusion. Når der fusioneres mellem anpartsselskaber, kan fusionsplanen med fordel fravælges. Det er blot en betingelse, at både det ophørende selskab og det fortsættende selskab begge er anpartsselskaber. Der består imidlertid ingen formkrav til sådant fravalg, og derfor behøves det heller ikke at blive besluttet ved en generalforsamling.\nEt fravalg af en fusionsplan betyder således, at der kan ske orientering til Erhvervsstyrelsen på en af følgende måder:\nAt der sker orientering til Erhvervsstyrelsen om, at de deltagende anpartsselskaber har fravalgt en fusionsplan med angivelse af de deltagende anpartsselskabers navne samt cvr-numre. Der skal desuden ske angivelse af de ophørende selskaber og hvilket selskab, der er det fortsættende selskab.\nAt der sker orientering til Erhvervsstyrelsen efter, at fusionen er besluttet gennemført, navnlig ved en straksfusion. En straksfusion kræver dog, at der udfærdiges en kreditorerklæring af en sagkyndig og uvildig vurderingsmand (typisk en revisor), der kan bekræfte, at kreditorerne i de involverede selskaber antages at være tilstrækkeligt sikrede.\nHar du spørgsmål til fusion?\nAdvokaterne bag selskabsret.dk har mange års erfaring i omdannelse af virksomheder, herunder fusioner. Vi er en del af Advokatgruppen, som har eksisteret siden 1987. Kontakt os for en gratis samtale om, hvordan vi hjælpe dig.


Nytten af Det Unyttige | Information\nSkulle man gå hen og fortvivle …\nFor enten med digteren Jonas Lie at registrere: »Ind under jul, hvor er det trist«,\n– eller med superøkonomen Thomas Piketty her i avisen i lørdags opregne gigantiske og fortsat stigende indkomstuligheder mellem mennesker og hvad formuerne angår konstatere: »Ingen aner, hvem der ejer hvad« uden synderlig »tiltro til, at Europas politikere vil møde udfordringen«,\n– eller med Informations lederskribent i går lade overskriften »Mareridtet i Lima« udstille resultatet af verdensledernes forgæves forsøg i Perus hovedstad på at standse de menneskefrembragte klimakatastrofer og stadig mere udbredte naturødelæggelser,\n– om man da skulle gå hen og fortvivle …\nEr der kraft og håb at hente i Informations kronik i fredags:\n»Desværre tror politikerne stadigvæk, at naturens eksistensberettigelse består i, at den er nyttig for os mennesker. De betragter biodiversitetskrisen som et miljøproblem på linje med miljøfremmede stoffer, forurening af vand og luft og klimaændringer. Når politikerne så skal prioritere, taber forarmelsen af vores natur til de farligere trusler. Og så bliver naturens mangfoldighed noget, man taler pænt om, men i øvrigt skider flot på. Problemet er bare, at den (nuværende) sjette masseuddøen (af Jordens svampe, planter og dyr) slet ikke er et miljøproblem. Den sjette masseuddøen er åndelig fattigdom. Når vi kun har blik for kultiveringen og væksten, så rammer det violer og perlemorsommerfugle. Men det rammer også os selv: Hovsa, vi glemte lige, at livet var den største gave, og at den gave skulle deles, uden smålighed og egoisme.«\nDen erfaring giver kræfter. Og den er kronikøren, Rasmus Ejrnæs, seniorforsker ved Institut for Bioscience ved Aarhus Universitet, vel ikke ene om?\nFor af den kommer både lysten til at dele glæder med andre og medfølelsen med de sørgende. Omsorgen for de lidende, svagheden for de svage, forestillingen om demokrati og menneskerettigheder, harmen over uretfærdigheder, økonomiske uligheder og økologiske ødelæggelser, alt det, der står smålighed og egoisme imod.\nNok kan – og måske skal – medfølelse, omsorg, hensyntagen, retsindighed osv. plejes og opøves i en ’følelsernes pædagogik’, men erfaringen af livet selv som gave er i sin oprindelse elementær. Spontan. Uimodståelig, når den melder sig for barnet, og ikke mindre suveræn, hvis den også overgår den voksne. Men truet er den, til tider knust. Af »kravet om nytte og produktivitet«! »En grum og smålig livsledsager,« føjer Rasmus Ejrnæs til.\nHvorved hans kronik »Sommerfugle visner i Finansministeriets prangerhænder« bliver noget nær epokal: For da bliver Det Unyttige til den kraftigste nytte i dag.\nDen kraft der kan melde sig, når alt håb ellers synes ude.\nMed kronikørens egne ord: »Den dag vi ser livet i øjnene, må vi samtidig tilkende Jordens livsformer ubetinget eksistensberettigelse. Så bliver det meningsløst at måle naturens værdi i tjenesteydelser, og så skal naturindsatsen ikke længere legitimeres med, at den for resten også lige skal redde vores røv. Den dag vil vi som det naturligste i verden reservere plads til vild natur – uden at forvente at få noget igen. At give Det Unyttige plads vil utvivlsomt smitte af på vores rummelighed – eksempelvis over for børnenes spontane leg eller voksenlivets uproduktive kriser. Kampen for bevarelsen af den biologiske mangfoldighed er således ikke et menneskefjendsk projekt, tværtimod.«\nSeniorforskeren ved Institut for Bioscience slås simpelt hen med det dialogiske grundvilkår for alt menneskeliv, også kaldet et paradoks, at nytten kan blive den værste skadevolder, og det unyttige være til største gavn.\nGodtfolk og Sokrates, generalmajorer og Jesus, professorer og fru Nielsen fra Valby Langgade, kunstnere og cirkusklovner og viktualiehandlere har kæmpet med det. For vi er jo pisket til at arbejde for at redde vores røv. Den nødvendighed skåner naturen os ikke for – i sin grusomhed. Røv-redningen har bare så at sige taget røven på os. I form af befolkningseksplosion, overudnyttelse og kultivering. Så vi i netop kampen for overlevelse undergraver os selv.\nDa er det værd at besinde sig på, at naturen, som vi selv er en del af, også er alt andet end enten grusom eller ressource. Den er en gave. Der ikke først og fremmest skal forbruges, men takkes for. Så kunne det være, at vi i ren, unyttig taknemmelighed kom ud af vores åndelige fattigdom. For at finde livets opfyldelse inden for naturens materielle grænser.\nOg dermed have reddet vores røv!\nOm en uge er det lillejuleaften: »Og hvem er det, der går rundt og hekser/i Hornbæk, Tarm og Jerusalem?« spørger Halfdan Rasmussen. »Thi alle steder er samme under/ og samme kraft, som gør sjælen stum./ Og alle vegne går folk og grunder/ på livets dybe mysterium. //Men ingen svarer fra skjulte egne / og gir os grundig og god besked,/ så jeg må svare på andres vegne/ og formulere, hvad ingen ved:/ Jeg tror, der ligger et barn dybt inde/ i alle levende ting, der gror,/ et barn, der er som en fuglevinge,/ en lille gud, der er evigt stor.«\n16. december, 2014 - 07:56\nMed naturens nedbrydning forbinder menneskets grundlag\nOm Christiana synges der "I kan ikke slå os ihjel/ Vi er en del af jer selv".\nDet kan man ikke sige om naturen. Her gælder det omvendte. Ødelægger vi atmosfæren og den vidtfavnende biomasse af f.eks. bakterier, svampe, sandorme, padder, måger og rotter, så fjerner vi samtidig det poetiske og fysiske grundlag for menneskeheden. Alt det, som vi ikke umiddelbart kan få øje på i vandet, under og over jordens overfladen og i luften er helt afgørende for vores ve og vel.\nTrond Meiring, Niels-Holger Nielsen, Gert Selmer Jensen, Lise Lotte Rahbek, Niels-Simon Larsen og Ejvind Larsen anbefalede denne kommentar\n16. december, 2014 - 08:29\nJeg synes det er en fremragende kronik, som Rasmus Ejrnæs fik trykt i avisen i fredags. Men det er måske et udtryk for hvor dybt korrumperet af 'effektivitetstænkning' vores offentlige diskurs er, at selv en Ejrnæs, der besynger naturens iboende 'unyttige' kreativitet, kommer for skade at formulere sig således:\nAt give det Unyttige plads vil utvivlsomt smitte af på vores rummelighed – eksempelvis over for børnenes spontane leg eller voksenlivets uproduktive kriser. Kampen for bevarelsen af den biologiske mangfoldighed er således ikke et menneskefjendsk projekt, tværtimod.\nmangelen på 'nytte', der som formuleret her må forstås som en manglende effektivitet, er selv for Ejrnæs en 'krise'. En vanskelig eller farlig situation hvor tingenes tilstand er forværret eller akutte problemer er opstået (ordnet.dk).\nEndnu et skridt, hvis i vil være republikanere! som Marquis de Sade skrev til sin samtid under den franske revolution. En revolution, i hvilken man nok slog magtens stedfortræder på jorden ihjel, men uden at gøre op med den øverste diktator, gud!\nEndnu et skridt! Oprøret mod effektivitetens diktatur, kan ikke virkeliggøres, hvis diktaturet lever videre i de revolutionæres hjerter.\nTrond Meiring, Niels-Holger Nielsen og Ejvind Larsen anbefalede denne kommentar\n16. december, 2014 - 08:52\nHvorfor er livet en gave (eller den største gave)? Hvis ikke ligefrem en religiøs påstand, så er det i det mindste en kvasireligiøs en af slagsen. Hvad et udsagn som "jeg føler/synes, at livet er en gave" derimod ikke er. Og distinktionen er aldeles ikke ligegyldig: Kunne udsagnet "Livet er en gave", som det florerer i moderne, vestlige eller vestligt orienterede samfund, ikke netop være en af de primære årsager til overforbruget i disse? For hvis man føler sig ked af det, og livet nu morgen, middag og aften påstås at være en gave, kunne det så ikke mon føre til, at man tænker, at der er noget, man mangler? Og kunne dette ikke være netop den kulturelle/mentale muld, hvori reklameindustrien stortrives?\nTrond Meiring, Niels-Holger Nielsen, Kurt Nielsen og Ejvind Larsen anbefalede denne kommentar\n16. december, 2014 - 09:09\nI aner/ved det nok, men alligevel kan jeg ikke lade være med også på skrift at udtrykke tak for både anbefalinger og – allerede her kl. 09.09 tirsdag morgen – tre tankevækkende indlæg. Det er dialog. Så tak.\nOg fortsat god dag.\n16. december, 2014 - 09:11\nVil menneskeheden bestå?\nI filmen Matrix udtaler agent Smith til oprøreren Neo:\nHar den fiktive agent Smith fat i en pointe?\nEn ting er formentlig ret sikker. Jorden vil bestå i en eller anden tilpasset tilstand. Hvis man interesserer sig for jordens geologi, ved man, at jorden har bevæget sig gennem et væld af tilpasninger. Menneskeheden har i forhold til jordens alder været her i få sekunder og alligevel handler den, som om at den er uovervindelig.\nNiels-Holger Nielsen, John Fredsted, Lise Lotte Rahbek, Kurt Nielsen og Ejvind Larsen anbefalede denne kommentar\n16. december, 2014 - 10:02\n'Nytten af det unyttige' fik mig straks til at tænke på et vers fa Tao Te Ching. For omkr. 2500 havde man også ret godt fat i tingenes væsen, så der må også have været nogle Frie ord dengang:\nTredive eger side ved side i et rundt hjulnav,\ni dets tomrum er hjulets nytte.\nVi brænder ler til en krukke.\nhvor der intet er, er krukkens nytte.\nVi tømrer døre og vinduer til et værelse,\ni disse tomrum er værelsets nytte.\nSå nytten af det, der er,\nfår vi ved at bruge det, der ikke er.\nHvis man nu udsatte 'det unyttige' for moderne tekstanalyse: Forklar, hvad det er! Så ville man smadre det. Man skal lade det være, bare lade det virke, men vi har svært ved at lade noget være i fred. Alt skal udnyttes.\nTrond Meiring, Niels-Holger Nielsen, ulrik mortensen, Elisabeth Andersen, Gert Selmer Jensen, Ejvind Larsen og Kurt Nielsen anbefalede denne kommentar\n16. december, 2014 - 10:32\nPå s.337 i Naomis bog står der en linje af en af kulindustriens mænd - de høvler rask væk toppen af bjerge for at skaffe sig adgang til kullet, og hvad gør så det, eller som han siger:\n"Hvad godt er der ved at have et bjerg bare for at have et bjerg?"\nDet samme vil ske i Danmark, når/hvis Total for lov at fracke: Hvad godt er der ved at have Hillerødegnen bare for at have Hillerødegnen?\nDer er ingen tvivl om, at vi bliver kørt helt ud til grænserne med den moderne teknologi: Hvad godt er der ved at have Jorden bare for at have Jorden? Hvad godt er der ved at have livet? Er man taknemmelig for det? Kunne man lige så godt undvære det? Børnene, venskaber, kærligheden?\nDet er sandhedens time. Hvad er noget værd?\nNiels-Holger Nielsen, Gert Selmer Jensen, John Fredsted, Ejvind Larsen og Kurt Nielsen anbefalede denne kommentar\n16. december, 2014 - 11:45\nDet er absolut smukke billeder der toner frem, både under læsningen af Rasmus Ejrnæs's kronik og af Ejvind Larsens udlægning. Og det gør det ikke mindre smukt, at det også er sandt.\nRasmus Ejrnæs: »Den dag vi ser livet i øjnene..."\n- er den dag Helvede fryser til.\nDet er med afstand den ubestridt mest skræmmende opgave mennesket står overfor, så enhver, e-n-h-v-e-r undskyldning bliver brugt for at kunne undgå det.\nDe smukke billeder af mennskelivet i harmoni med naturen har en tendens til at overse, at (menneske-)livet - udover glade, legende børn etc. også omfatter - direkte og i overført betydning - - stinkende indvolde, blod, sæd, slim, bræk, lort o.lign og ikke mindst døden. Det er så at sige en del af 'gaven'.\nDet er nemt nok at 'se de andres' stinkende osv. osv. 'i øjnene', men mit eget? Det er en helt anden sag...\nMennesker har potentiale til at halshugge hinanden. Må vi se de gør det? Nej. En enig verdenspresse har påtaget sig det moralske ansvar og bortcensureret den del af menneskelivet. Krige må vi godt se, men må vi se afrevne lemmer og indvolde suse rundt i luften og smadre ind i ruinvægge eller bare lande blidt og blødt i ørkensandet o.lign.? Nej. En enig etc. Må vi se mennesker elske? Nej bla, bla, bla....\nOg, mine damer og herrer. Nu i den overførte version: Må vi få lov til at tro at vore magthavere (af alle slags er korrupte, egocentriske og -istiske, ondskabsfulde, despotiske kynikere, charlataner etc. - og at vi selv - fordi vi er mennesker, ligesom de - har det samme potentiale? Nej etc.\nNiels-Holger Nielsen og Ejvind Larsen anbefalede denne kommentar\n16. december, 2014 - 11:55\nProblemet er grundlæggende, at det er de forkerte typer mennesker, der ender som politikere...\n- Dilemmaet er så, at denne type menneske er meget svære at komme uden om.\n16. december, 2014 - 11:57\n- Den mennesketype, som ender op som politiker nu om stunde er mennesker som vil magten for magtens skyld og ikke for, at ville vælgerne det bedste.\n16. december, 2014 - 12:12\nNaturam expellas furca; tamen usque recurret – ’Jager med Vold man Naturen paa Flugt, vil den komme tilbage’ – eller med Baggesen: ’Hun kommer dog igen den Hex’ …\nSå skulle nogen gå hen og fortvivle over tidernes udbredte ugunst og aktuelt ’Mareridtet i Lima’, er dertil kun at sige, at det er der ingen grund til, allerede ’de gamle’ havde gennemskuet Naturens natur – den kraft, der ubønhørligt og skæbnetungt vil melde sig tilbage i tidens fylde – og imens kan de troende, om det så er på bibelens juleevangelium, Händels juleoratorium eller miljøforkæmpernes sisyfosarbejde, trøste sig med – at det hele er kun en overgang …\nChassez le naturel, il revient au galop – som de oplysningshungrende franske teatergængere lærte i komedien ’Le Glorieux’, og man herhjemme brugte som kampparole imod datidens bogcensur – i dag kunne man tilføje den udbredte selv- og moderatorcensur - også i visse unævnelige medier, hvor DØV underligt nok rimer på røv – en barnlig konstatering, som Halfdan uden tvivl også ville have kunnet satirisere over i et børnerim – især hvis hans lyrik var blevet udsat for slettelakkens ubarmhjertige og helt igennem upoetiske penselstrøg ’af en lille gud, der er evig stor’ … :-)\nDerfor sætter vi vores lid til det lille Jesusbarn som symbol på håbets evige fremadskridende genfødsel med enhver lille nyfødt – frit efter Hannah Arendt …\nTrond Meiring, Niels-Holger Nielsen, Ejvind Larsen og Kurt Nielsen anbefalede denne kommentar\n16. december, 2014 - 12:16\nPardon my French - Niels-Simon - men forhåbentlig er det ikke alt for 'sort tale' ... :-)\n16. december, 2014 - 13:50\n@Kurt Nielsen: "... stinkende indvolde, blod, sæd, slim, bræk, lort o.lign og ikke mindst døden. Det er så at sige en del af 'gaven'."\nOg jeg kan så passende - ganske sikkert til stor irritation for rigtig mange, måske også endda nogle i indeværende tråd(?) - fortsætte med at trampe livet ned fra de piedestaler, hvor den vestlige kultur har fantaseret det op på: Tag nu for eksempel passagen "... har sommerfuglen sortplettet blåfugl fundet ud af at narre en art af stikmyre til at slæbe sig med hjem i myreboet, hvor larven vokser sig stor ved at æde myrernes yngel. [...] har flodperlemuslingen fundet ud af at leve som parasit på gællerne af laks eller ørred, det første år efter æggene klækker" fra den omtalte kronik af Rasmus Ejrnæs. Jeg fatter ganske enkelt ikke, hvordan man på samme tid kan vide dette og så påstå, som kronikøren gør, at "Hovsa, vi glemte lige, at livet var den største gave ..." [min kursivering]. Men måske hans udtalelse kun er tænkt gældende for menneskelivet(?), i hvilket tilfælde det dog desværre degenererer til antropocentrisme, der så truer med at modsige hele hans pointe om (unyttigt) at passe på naturen. Jeg kan under alle omstændigheder ikke få enderne til at mødes.\n16. december, 2014 - 13:51\nHov, mit link henviser til min egen kommentar i benævnte kronik. Det var ikke meningen. Hermed korrekt link: http://www.information.dk/comment/957152.\n16. december, 2014 - 16:37\nJa, livet er en jammerdal og i det hele taget en beskidt affære for den enkelte i dennes evig kamp mod alle andre i menneskeparken, en forskelsløs masse med alle disse biologiske intelligensvæsner en Hobbes var pessimistisk nok til at tillægge fælles forudsætninger for nedrighed og vulgaritet, i modsætning til Kant, og så oven i købet med denne ufrivillige prekære og tilfældige fysiologiske start på den jordiske elendighed, et blodigt og ulækkert ’drop out’ fra den moderlige flaskehals med efterfølgende klask i røven og se bare, et nyt unyttigt lig er født – God Jul! … :-)\nTrond Meiring, Kurt Nielsen og Ejvind Larsen anbefalede denne kommentar\n16. december, 2014 - 17:44\nLivet er en stadig 'opståen', indtil det er forbi. Det lyder bedre på engelsk, hvor udsagnet også bliver tvetydigt:\nLife is an Emergency!\nFor nogle er livet også en stadig opvågnen. Hvor jagten på endegyldige svar gradvis opgives, til fordel for en oplevelse af hvad man, igen på engelsk, beskriver med udtryk som 'awe' og 'grace', på dansk 'ærefrygt' og 'nåde'.\nDer vises i denne verden ingen nåde, tror jeg, for mennesker der stiller spørgsmål i forventningen om at få et svar.\n16. december, 2014 - 18:11\nHej til jer alle – og i denne omgang måske særlig til Jan (Weis) og John (Fredsted) og måske særlig særlig til John.\nDog lige først med hjælp fra internettets og Googles public service: »'Naturam furca pellas ex, / Hun kommer dog igien, den Hex!': Spøgende allusion til Horats (Ep. 1, 10, 24): 'Naturam expellas furca, tamen usque recurret' = Driv naturen ud med en greb [strafferedskab], den kommer dog stadig igen; friere oversat: naturlige tilbøjeligheder lader sig vanskeligt udrydde. (Fra: Jens Baggesen: 'Kalundborgs Krønike, eller Censurens Oprindelse')«.\nJa, naturen (som menneskearten selv er del af, uanset hver meget den så end – religiøst eller ateistisk – bilder sig ind at være den overlegen) er livsfornødenheder for vores art – og som sådan kaldes naturen ressource og behandles derefter. Som investerings- og forbrugs-ressourcer og som affaldsobjekter for os. Gud bedre det, men det gør Han ikke.\nSå er naturen tillige grusom. Alt andet end 'ressource' for os. 'Den kraft, der ubønhørligt og skæbnetungt vil melde sig tilbage i tidens fylde' (jvf. Jan Weis 16. december, 2014 - 12:12). Hvad Frie Ord ikke fornægter, men tværtimod fremhæver ved at tale om naturens grusomhed. For at »fortsætte med at trampe livet ned fra de piedestaler, hvor den vestlige kultur har fantaseret det op på«, hvis det skal siges på den måde, (jvf. John Fredsted 16. december, 2014 - 13:50).\nEndelig er naturen noget helt tredje, nemlig: naturen. Naturen er. Er er er. Så også deltagerne i den tråds dialoger er. Så også Jan og John er. Hvad jeg er glad for. Hvad jeg ikke kan lade være med at takke for. Elementært, spontant.\nDet må livet leve med. Det må Jan og John så leve med.\nHvad jeg håber ikke ødelægger jeres tirsdag fuldstændig ;-)\nFaktisk er sandheden den, at da jeg i går, mandag, bryggede\nTrond Meiring, Niels-Holger Nielsen, Kurt Nielsen, John Fredsted og Jan Weis anbefalede denne kommentar\n16. december, 2014 - 18:15\nen del af FO sammen med specielt henblik på John og Jan....\nJohn Fredsted og Jan Weis anbefalede denne kommentar\n16. december, 2014 - 19:21\nMarianne Bjerg - overse nu ikke mine ... :-)\n16. december, 2014 - 19:51\n@Torsten Jacobsen: Det skyldes sikkert mangelfuld begavelse fra min side af, men jeg er bange for, at jeg ikke rigtig kan se, hvor du vel hen med din kommentar. Gider du uddybe?\n16. december, 2014 - 20:08\n@Marianne Bjerg: "Jeg er ganske overbevist om vi er nødt til at give slip før vi kan se skønheden i det nære og dermed også naturen."\nHvorfor skal vi se (absolut) kunne se skønheden i naturen?\nOg endvidere følgende retoriske spørgsmål (som ikke nødvendigvis er rettede til dig): Hvorfor er det tilsyneladende ikke tilladt at underkende (store dele af) naturens opsætning? Hvorfor er det tilsyneladende ikke tilladt at finde opsætningen grim? Hvorfor er vi hver især - alene ved det at være sat i denne eksistensform (af vore forældre) - afkrævet at acceptere dens indretning, selvom vi aldrig fik muligheden for at vælge livet fra?\nPS: Tak for den om Desmond Tutu; den fik mig til at grine.\nNiels-Holger Nielsen, Ejvind Larsen og Kurt Nielsen anbefalede denne kommentar\n16. december, 2014 - 20:23\nMåske jeg lige bør komme med følgende tilføjelse: Man kunne måske tro, at melankoli og tungsind, eller det, som du (Marianne) opfatter som en kollektiv depression, ville forhindre, at vi kan gøre noget ved de problemer, vi som art sidder fast i. Jeg ser ingen nødvendig sammenhæng der (og påstår hermed ikke, at du gør det). For tag nu bare buddhisterne: Omend de ikke er (klinisk) deprimerede (i hvert fald langt de fleste), så anser de livet for grundlæggende at være lidelse, hvilket må siges at være en melankolsk livsanskuelse, i hvert fald, hvis den sættes op imod den vestliges ditto. Men se engang: buddhister er velsagtens iblandt de mindst destruktive mennesker på denne planet.\nNiels Duus Nielsen, Niels-Holger Nielsen, Ejvind Larsen og Kurt Nielsen anbefalede denne kommentar\n16. december, 2014 - 20:38\n@Ejvind: "Faktisk er sandheden den, at da jeg i går, mandag, bryggede en del af FO sammen med specielt henblik på John og Jan...."\nJeg føler mig først beæret, og dernæst som et skarn over ikke at have opdaget/fornemmet det (og det er selvsagt ikke bebrejdende ment).\nSom jeg husker det, har naturen, det levende, altid været sjovere end sten og geologi. Måske fordi man selv er levende og føler glæde og fryd over at være en del af det liv, man har lært at kende. De fleste af os har jo været børn, og har oplevet et liv udenfor "reden", det nære menneskelige miljø. Derude er der andet end biler, toge, busser og flyvemaskiner. Der er også blomster og forunderlige vækster, edderkobber og bænkebidere, mælkebøtter og bladlus. Følelsen for naturen tror jeg er alment tilgængelig, blot man puster lidt til erindringen. Følelser for naturen er måske i sidste ende den drivkraft, der kan vælte al nyttetænkningen af bordet.\n16. december, 2014 - 21:48\nMarianne Bjerg - jeg er meget enig med dig i oplevelsen af mennesket som en del af naturen, og værdsættelsen af dens skønhed. Og i, at besyngelse af "jammerdalen" hurtigt kan blive for meget, ligesom vi er nødt til at give slip på mentale tilstande, der står i vejen for vores egne ønsker for fremtiden.\n16. december, 2014 - 22:11\nDet er både godt og ondt, at vi har så mange bolde i luften, og så er det, at jeg tager det samlede indtryk, som hele tråden efterlader og reagerer på det. Lidt uretfærdigt over for den enkelte, føler jeg.\nJeg har før sammenlignet livet med et regnestykke. Facit er ikke til at leve med, så man går hen til papirkurven: Drop!\nJeg har tit hentydet til overleveringen om Buddha og buddhismen (som ikke er det samme. Det gælder også for Jesus og kristendommen). Men altså, vi har stort set kun nogle ganske få valgmuligheder. 1. Vi kan tage livet, som det er og gøre det så godt, vi kan. 2. Vi kan droppe det: Farvel og tak, det var ikke noget for mig! 3. Vi kan droppe det og droppe ud i buddhismen. Varianterne, synes jeg ikke, er så interessante.\nSå der er kun to muligheder: Lev livet eller slå ind på vejen, der fører til nirvana. Den første mulighed har vi alle prøvet. Buddhisttypen er der vist ingen af her (og den evt. tredje type er her af gode grunde ikke.\nJeg mener ikke, at man kan sige, at livet er noget lort og så fortsætte med at leve det. Jeg ved godt at mange gør det, men det bliver dobbeltlort så. Jeg har sagt det før og siger det igen (også til mig selv): Man bliver nødt til at være glad og taknemmelig, positiv og skabende, lade smilet være den korteste vej mellem to mennesker og så melde sig ind i ... Nå, det må I selv finde ud af.\nDrop ud eller vær med - eller som Dolly Parton siger: "Pis, eller rejs dig fra potten! Man kan beskylde mig for at trække debatten ned på et lavere plan, men på den anden side ... hvad er det, vi taler om? Ejrnæs taler om den fantastiske natur, som vi, underforstået, må skåne. Alle de, der bare lever livet og drikker af dunken, tænker ikke over, at de slider verden ned. De lever bare. Det er os, vi der synes livet er noget lort, der skal redden verden. Verden skal reddes af dem, der ikke synes, den er værd at redde, men gør det alligevel. Det gør vi nok, fordi der alligevel er noget, der er noget værd, men som vi er for generte til at sætte ord på.\nTrond Meiring, Niels-Holger Nielsen, Ejvind Larsen, John Fredsted og Kurt Nielsen anbefalede denne kommentar\n16. december, 2014 - 22:15\nDen der satiriske besyngelse af verden/livet som en "Jammerdal" kan garanteret føres tilbage til Gustav Wied og "Livsens Ondskab" - der er også en mistanke om, at han kan have nolet sentensen fra Schopenhauer: Die Welt ist ein »Jammertal«, voller Leiden, alles Glück ist Illusion, alle Lust nur negativ, der rastlos strebende Wille wird durch nichts endgültig befriedigt. - men forhåbentlig vil en god julefrokost hjælpe med at kommme i julehumør! ...\nTrond Meiring, Niels Duus Nielsen, Niels-Holger Nielsen, Ejvind Larsen og Niels-Simon Larsen anbefalede denne kommentar\n16. december, 2014 - 22:51\nMåske er Wied også blevet inspireret af Brorson (ca. 1730): ”Naar jeg engang maa træde / Af denne Verdens Jammerdal.” Som så igen har lånt udtrykket fra Luther (1524). Typisk protestantisk melankoli ...\nTrond Meiring, Niels Duus Nielsen, Ejvind Larsen og Niels-Simon Larsen anbefalede denne kommentar\n16. december, 2014 - 22:55\n"Julehumør", kender jeg ikke noget til. At redde verden (er det menneskeheden)?. Det har jeg opgivet. Vil menneskeheden overleve?, overleve hvad??, nej det vil den ikke.! De færreste har nok styrken til at leve hele livet, i vished om at det er ren jammerdal. Hvad det så sandelig heller ikke er.\nVi kan glæde os over loyale venskaber, musik, at føle os uendeligt små i naturen, et godt måltid,\nskønhed, skønhed i de mindste ting.! Etc.,etc.\nVi er sat her på jorden, og medmindre man "checker ud før tid", skal vi hele turen igennem.!\nSå brødre og søstre, få det bedste ud af det, der foregår lige nu, for det er hvad vi har.\nJeg vil anbefale at søge "julehumøret", hver dag, hele året. Ja,ja, gu er det svært.!\nDet er vores livs udfordring.\nNiels-Holger Nielsen, Ejvind Larsen, Niels-Simon Larsen og Kurt Nielsen anbefalede denne kommentar\n17. december, 2014 - 08:20\n@Marianne: "... at vi mennesker blot er en lille del af hele det store kredsløb vi kalder naturen. Hvis ikke det er naturens skønhed - hvad er det så?"\nFørste del af udsagnet er en objektiv sandhed, og den bestrider jeg derfor selvsagt ikke, mens sidste del af udsagnet er en subjektiv - din - tilkendegivelse, som jeg naturligvis tager til efterretning, men som jeg ikke kan finde genklang ved i mig selv: hvorfor er det skønhed at være del af et stort kredsløb, når dette kredsløb (den biologiske eksistensform) i udbredt grad handler om konkurrence og kamp, brovteri og dominans, at blive ædt levende (for dyrenes vedkommende) og lignende trøstesløsheder?, må jeg retorisk spørge.\n"Og i øvrigt har du ret John - det er fandeme svært ikke at blive melankolsk over, at netop naturens skønhed og alts sammenhæng er ved at blive smadret..."\nDet er ikke først og fremmest det, jeg bliver melankolsk over. Det er aggressionen, som den forefindes overalt i den biologiske eksistensform. Mennesker, fauna og flora er i mine øjne grundlæggende den samme bolledej. Som jeg har givet udtryk for flere gange tidligere i andre tråde, så er jeg sikker på, at en dyreart, der måtte opnå samme færdigheder som os, med stor sandsynlighed ville ende op med, som vi, at true biosfæren. I det er der for mig selvsagt ikke nogen skønhed.\nMen måske jeg bør ile med følgende tilføjelse: Selvom jeg finder opsætningen af den biologiske eksistensform for grim, hvad funktion angår (men ikke nødvendigvis hvad det visuelle angår, idet der findes mange smukke dyr og planter), så nærer jeg intet ønske om at destruere den. Jeg ruller normalt bare mine persienner ned, så jeg kan undgå at se slåskampen - for eksempel to eller flere han-solsorte, der om sommeren går amok på hinanden - på den anden side af mine ruder. For mig ligger håbet - et meget, meget, meget lille et - for vores art først og fremmest i, at vi erkender vort aggressive ophav (den fælles bolledej, som ovenfor nævnt), for dernæst at transcendere det.\n17. december, 2014 - 09:42\nEndnu engang allesammen: Jeg blir sgu bevæget af jeres indbyrdes kommentarer til hinanden. Kan man forlange mer' unyttighed? Jeg kan ikke. Så tak – for kaffe og kraften.\n17. december, 2014 - 10:03\n@John: "for dernæst at transcendere det."\nFra immanens til transcendens, tænker jeg straks. Er du gået over en bro? Må jeg spørge hvilken?\n17. december, 2014 - 10:16\nHvor der er liv - må der være håb\nI denne orgiastiske juletid – mandelgavernes årlige højsæson – kan gerne afsløres, at mit indspark af 16. december 2014, 16:37 - i al sin banalitet – primært var henvendt til de allermest sortseende misantroper og andet jubelpessimistisk godtfolk som et forsøg på at bringe et historisk bevis og en satirisk bekræftelse på rigtigheden af de snart utallige mere eller mindre godt besøgte tirsdagsprædikener her i nettets ’Auditorium Maximum’ over emnet – ’det hele er bare noget lort’ - hvilket da også i forne tider blev udråbt fra 'Sukkenes Bro' i Venedig … :-)\nNiels Duus Nielsen, Gert Selmer Jensen, John Fredsted, Kurt Nielsen, Niels-Simon Larsen og Ejvind Larsen anbefalede denne kommentar\n17. december, 2014 - 10:53\n17. december, 2014 - 11:20\n@Jan: Pakker du også dine julegaver ind på samme måde som kl. 16.37 indlægget?\n17. december, 2014 - 11:25\nDet sandt dialogiske er – efter min erfaring, men hvad andet har jeg ellers at påberåbe mig? – ganske rigtigt, som du skriver, ikke dikotomisk/dualistisk. Monistisk er det selvfølgelig heller ikke, for der er stadig forskel på løgn og sandt, ondt og godt, som du også skriver. Men er det dialogiske så dialektisk? Ikke for mig. Hvis dialektikken så forudsætter en endelig syntese mellem – og over – tese og antitese, som man derefter magtfuldt kan påberåbe sig. Og uimodsigeligt slå andre (og sig selv) i hovedet med. Hellere taler jeg derfor om den dialogiske trialektik, der nok vedkender sig det tredje, der gør det muligt for to eller flere i deres forskellighed at indgå i en dialog. Men hvor der om dette er tredje, ikke er andet at sige, end at det i kraft af selve dialogen – erfares. Det er. Kraftfuldt, men magt giver det ikke. Skulle jeg endelig formulere en trosbekendelse må den lyde: Er er er.\nOg hvad mere kan man forlange?\n17. december, 2014 - 11:30\n@Niels-Simon - 16:37 og 'indpakning'? - ikke forstået - mine gaver er altid indpakket i genbrugspapir med uskyldige basunengle ... :)\n17. december, 2014 - 12:47\n1000 tak. Det var lige præcist det jeg mente.\nDet er den udfordring, at kunne rumme min egen ondskab, vildskab, aggressivitet etc. for at kunne se den og forstå den når den dukker op ved siden af alt det andet - og vel at mærke både hos mig selv og hos de andre.\nHar jeg nogensinde opført mig som et dumt svin? Ja. (med skam at melde)\nGør det mig til et dumt svin? Ja, i hvert fald i den konkrete situation. Men ikke kun til et dumt svin. Jeg er også meget andet end et dumt svin (tro det eller lad være).\nDet bekymrende er, at uden den erkendelse og åbne anerkendelse (f.eks. at vi alle rummer potentiale som både gud og fanden) så får vi ikke lavet vores systemer på en sådan måde, at konsekvenserne (f.eks. af magtmisbruget og korruptionen) ikke rammer os som tilfældet er nu med klimaudfordringen. Det er derfor, der er så hårdt brug for en særdeles vågen presse og så hårdt - og efterhånden også synlig - brug for en revision af vores demokrati, herunder vores grundlov.\nI stedet bliver det til at (vi fremstiller os) jeg fremstiller mig selv som fejlfri og alle (I) de andre som forkerte. Men det fejlfri menneske findes ikke, men det er ganske behageligt, at tro på, at det findes og det er nemt at projicere det over på vore autoriteter (herunder vore magthavere) og derfor risikere at komme til at benægte deres ondskab etc. selv om vi får det lige i masken.\nDet er også nemt at komme til at diskutere om livet er en gave eller om det er noget opreklameret lort. Men det er jo irrelevant. Det kan enhver jo blot afgøre med sig selv. Det ville vel svare til at vi ca. hver anden måned tog en snak om hvorvidt det er godt eller skidt, at jorden er rund.\nSå kort sagt: Bedømmelser af andre mennesker bør efter min bedste overbevisning kun finde sted overfor vore magthavere, fordi de har magt til at skade os. Og derfor skal deres adfærd altid være under luppen.\nNiels Duus Nielsen, Ejvind Larsen og Steffen Gliese anbefalede denne kommentar\n17. december, 2014 - 12:51\nPræcis, Kurt Nielsen. Den store fare for det danske samfund har jo hele tiden været, at vi længe var heldige at have idealistiske politikere, som vi kunne relatere til, og som repræsenterede interesser for en større kreds i samfundet.\nVi stod derfor uden værn, da pendulet svingede - i modsætning til lande med dårligere erfaringer, som havde sikret sig strukturelt imod magtkoncentration.\n17. december, 2014 - 13:25\n@Niels-Simon: "Fra immanens til transcendens, tænker jeg straks. Er du gået over en bro? Må jeg spørge hvilken?"\nJeg kan ikke lige følge dig. Gider du uddybe? Måske jeg bruger begrebet 'transcenderer' forkert(?).\n17. december, 2014 - 14:04\n@Marianne: "Og det er så den store forskel mellem den instinktive del af naturen og så de muligheder vi som mennesker har som erkendende væsener. At vi kan handle og ændre os... hvis vi ellers vil og tør ..."\nVi er såmænd enige.\n"Men på den anden side .. skal vi undvære ondskaben? For alt i verden nej – kun gennem at kende ondskaben får jeg reel valgfrihed."\nJeg ved nu ikke lige. Tilgiv mig venligst min direkthed, men ville du mon fortsat mene det, hvis ondskaben for fuld udblæsning - altså i sine perfideste og mest afstumpede former - ramte dig personligt? Eller ville du kun (med min fulde forståelse) gøre det så længe, det foregår et andet sted, eller foregik i en anden tid (altså historisk)? Jeg ved ikke med sikkerhed, hvad du lægger i "For alt i verden nej", men behøver vi vedvarende manifesteret ondskab i verden for at vide, hvad der er dens modsætning? Kan vi ikke tænke os til det (for eksempel ud fra historiske beretninger), og dernæst på grundlag heraf disciplinere os selv? Eller er vi mon så ubehjælpsomme, at vi hele tiden lige skal have en opfriskende påmindelse fra nutiden?\n17. december, 2014 - 14:52\nIngen ’jammerdale’ i universet.\nHar forsøgt mig før, men skønheden i universet er da ikke så let bare at lade drukne i denne enerverende og aldeles formørkende ’protestantiske melankoli’ (Ulrik) – og da slet ikke de allerseneste observationsresultater fra Planck-satellitten i denne måned – hvor det nu med sikkerhed kan slås fast, at universets alder er 13,8 mia. år, og det består af 4,9% almindeligt stof (kendt), 26,6% mørkt stof (ukendt) og 68,5% mørk energi – mageløs opdateret erkendelse! …\nMennesket - optimist eller pessimist - må formodes alle at bestå af disse velkendte 4,9% grundstoffer meget nært beslægtet med ’stjernestøv’ og ’guderne’ tilhøre de resterende 68,5% åndelig energi – og næppe de 26,6% stoflige – selvom vi jo nu fra Albert von Zweistein godt ved, at E=mc2 … ;-)\nPS: M47 kan for øvrigt i vintermånderne, fra vore hjemlige breddegrader, ses på den sydlige himmel på højde med Sirius i en ganske almindelig teaterkikkert …\nNiels Duus Nielsen, ulrik mortensen og Ejvind Larsen anbefalede denne kommentar\n17. december, 2014 - 15:14\nHej Marianne (undskyld mit forsinkede svar, men jeg blev – af højere magter – kaldt bort fra tråden :-))\nVi er såmænd enige. Hvis jeg må citere John.\nDu siger det på din måde, jeg på min, men som jeg hører det, prøver vi begge at sige – det usigelige. I respekt netop for, at det er usigeligt. Fordi det Ikke er til at øve magt med. Men er det, at liv er. Er liv. Før alt muligt andet: mægtigt eller afmægtigt, godt, idyllisk, grusomt, rart, dumt, sort, hvidt, rigt, fattigt, ondt, kærligt, svagt, stærkt, succes, fiasko...\nMagt undgår vi ikke at øve – og selv blive udsat for. Men skal magten ikke fuldstændig tage magten fra os – i den grænseløse magtudfoldelse og destruktion, vores art nu truer evolutionært højere udviklet liv og da også bjerge, have og sletter med, både økonomisk og økologisk – må modmagten erindres, påmindes, genkaldes. Modmagten til magt overhovedet. Altså den kraft, der ikke er af magtens verden.\nMagt kan du have over andre og andet. Men over andre eller andet kan du ikke have kraft. Sproget véd det allerede.\nMen de andre og det andet kan give dig kraft. For eksempel i en tråd på Information. Hvad du elementært og spontant bliver glad og er taknemmelig for.\nDet er i hvert fald sket for mig.\nSå tak, Marianne\nKurt Nielsen og John Fredsted anbefalede denne kommentar\n17. december, 2014 - 17:35\n@Marianne: Undskyld forstyrrelsen her midt i din eksamenslæsning (du har min medfølelse; jeg skal i hvert fald ikke til flere eksamener i mit liv), men gider du uddybe "Det er det onde der bevirker at du er et frit menneske med mulighed for at vælge", for jeg tror ikke, jeg er (helt) med. Mener du noget i stil med, at eksistensen af ondskab gør det muligt for et menneske (frit) at vælge at forsøge at afstå fra at bidrage til den, eller hvordan?\n17. december, 2014 - 18:46\nHør nu her - naturen er ikke ond, hvad er det for noget vrøvl. Den er ikke ond, aggressiv, voldelig, kamplysten, led, farlig, og hvad der ellers bliver fremmanet af negative forestillinger om den. Naturen er overordnet set harmonisk, ligevægtig, i ro og balance. Den gennemgår cyklusser og bærer sig selv, holder sig selv i live hvis bare den kunne få lov, men mennesket tvinger den ud af balance, og det skyldes først og fremmest dumhed.\nVi har diskuteret disse ting mange gange i trådene her, uden at noget åbenbart har flyttet sig, fx her:\njeg ville også godt have fundet en om Ole Jensen, domprovst, tidl. medlem af etisk råd og forfatter til bogen:"På kant med klodens klima. Om behovet for et ændret natursyn", men det kunne jeg ikke lige.\nIngen tvivl om, at vores natursyn er af stor betydning for klodens fremtid.\nTrond Meiring, Ejvind Larsen, Gert Selmer Jensen og Kurt Nielsen anbefalede denne kommentar\n17. december, 2014 - 20:34\nJohn Fredsted skriver den 16. december, 2014 - 13:50:\n"@Kurt Nielsen: "... stinkende indvolde, blod, sæd, slim, bræk, lort o.lign og ikke mindst døden. Det er så at sige en del af 'gaven'."\nOg jeg kan så passende - ganske sikkert til stor irritation for rigtig mange, måske også endda nogle i indeværende tråd(?) - fortsætte med at trampe livet ned fra de piedestaler, hvor den vestlige kultur har fantaseret det op på: ..."\nJohn Fredsted - jeg går ud fra (og håber) at du hver aften får din aftensmad uden at føle dig aggressiv, ond, led eller ulækker ved at indtage føde. Sådan har myrerne det også, og sommerfuglenes larver og flodperlemuslingen. Er det grimt og ondt at holde sig sund og i live? Nej, selvfølgelig ikke. Det er livets gave. Og ved at indgå i den cyklus bidrager man positivt til at holde kloden oven vande.\nEjvind Larsen og Gert Selmer Jensen anbefalede denne kommentar\n17. december, 2014 - 21:43\n@John: Transcendere, at gå fra det ene til det andet. Immanens, det iboende.\nJeg måtte lige have fat i ordbogen, men det hjalp ikke så meget.\nLad os nu bare sige, at det, vi sanser,er det immanente, og det, vi fornemmer, er det transcendente. Sagt på en anden måde: Det materielle som vi med næsten 100 procents sikkerhed ved, hvad er, og det 'andet', som vi ikke helt ved, hvad er, men som beskæftiger os meget.\nStof og ånd.\nStadig oppe at køre med begrebet 'ånd'. Ubrugeligt gammelt ord, men i mangel af bedre, så ... lad gå. Jeg fornemmer, at flere af os er ude at hænge på de tynde grene nu - enten frivilligt eller trængt derud. Vi er ikke fordrevet sådan direkte, men inden ved stammen er der alt for meget larm, og derfor går vi ude på de tynde grene, hvor man let kan falde ned.\nEr vi alene, eller er vi fulgt? Går vi over transcendensbroen for at hente noget og komme tilbage igen?\nDer er somme tider nogen i trådene, der erklærer sig som et eller andet, og hævder der er et eller andet 'deroppe' eller 'derude' eller et andet sted, som de tapper energi fra. Det gør hverken du eller jeg, tør jeg påstå, men hvad gør vi så? Hvor henter vi overlevelsesenergien fra?\nJeg henter den fra menneskehedens lange vandring. Australierne har tegnet på hulevæggene i over 50.000 år. De opbyggede en kultur af eventyr, der gik i arv, og som var forudsætningen for at overleve i ørkenen. Skabelsesberetninger, årsagsforklaringer, adfærdsregler m.m. De levede på kanten af liv og død, men et kulturelt liv, et åndeligt liv. Deres liv om dagen var immanens, om aftenen transcendens med fortællinger, sange og trance. De ødelagde ikke deres egen verden.\nDet liv betragter jeg som vores basis. Nogle steder bestod det lige indtil vores tid.\nNaturfolkene ødelagde ikke verden, men det gjorde efterfølgerne, og de ødelagde også det åndelige. Moder natur og fader ånd blev ødelagt.\nSlaverne passede den dyrkede natur og herrerne tog sig af ånden. Ødelæggelsen blev sat i system og værnet af magt.\nJeg mener, at der dybt i os stadig er noget af det oprindelige. Stedsans og forudfølelse er reminiscenser. Retfærdighedssans og medfølelse med den/det svage lever i ethvert barn. Sund fornuft kender de fleste. Evnen til at få sig selv på ret køl igen i dag måske kaldt selvhealing. Søge kærlighed frem for det modsatte. Jeg ser det ikke som noget transcendent. Vi kan bruge det i klimakampen: Hov, hvor er vi nu, hvad ender det her med, er det retfærdigt over for de kommende generationer, er det ikke fuldstændig vanvittigt hvad der foregår? Kan man klare at se anderledes på tingene end flertallet og kan man evt. regenerere sig selv, og kan man søge de andre og hinanden og få noget ud af det?\nJeg tror nok, at jeg fangede dig på det ene ben mht, transcendens, og det var nok ikke helt retfærdigt, men lad os se os selv som australier, der efter nogle ritualer om morgenen går ud i bushen og vender tilbage efter en dag eller to med noget, der er til at leve af. Hvad er det for dig?\nEjvind Larsen, Helge Rasmussen og John Fredsted anbefalede denne kommentar\n17. december, 2014 - 22:00\nImmanent transcendens –\nen omgang metafysik med særlig henblik på Kant – på kanten af den esoteriske afgrund – ’Unytten af Det Unyttige’ … ;-)\nD’herrer har sandsynligvis forpasset et relevant seminar -\n17. december, 2014 - 22:02\nMichael Kongstad Nielsen.\nNår du siger at naturen ikke er ond, så må du vel enten forudsætte at mennesket ikke er natur eller at mennesket ikke er eller har potentiale til at være ond?\nEn af vores udfordringer er vel at vi - tilsyneladende som det eneste i naturen - er blevet udstyret med bl.a. bevidsthed og selverkendelse (hvad det så end er for noget) som bl.a. udstyrer os med muligheden for at træffe valg - f.eks. i modsætning til at være impulsstyret, som er en strategi, der ser ud til at fungere rigtig godt for og i den øvrige natur.\nHvad bevidsthed og selverkendelse er for noget, herunder om det er hjælpsomt for overlevelsesevnen, er det helt åbenbart vanskeligt at få styr på, og i forlængelse heraf: at finde ud af den mest hensigtsmæssige måde, at gøre brug af det på. Ja, bare det at antyde at der (kan) gives entydige svar på det, er problematisk.\nMen i forhold til klimaproblematikken er det utvetydigt menneskehedens overlevelsesevne, der er på prøve. Naturen - 'det billige skidt' - overlever helt sikkert.\n17. december, 2014 - 22:19\nDit billede med at kravle ud på de tynde grene gav mig følgende billede:\nHvis man forestiller sig universet - eller for overskuelighedens skyld: jordkloden - eller blot den levende natur på jordkloden som et træ, så befinder menneskeheden sig samlet på en af de øverste grene. Mens vi andre - som du skriver forsøger at kravle længere og længere ud - til sidst på de helt tynde grene, så sidder inde i grenkrogen alle de liberale med hver deres fukssvans og saver på livet løs.


Sådan klarer du jobsamtalen hjemmefra: Her er ekspertens 5 råd | Syd- og Sønderjylland | DR\nZoom, Teams og Skype bliver flittigt brugt, når virksomheder ansætter nye medarbejdere.\nHos fagforeningerne Djøf og HK nikker man genkendende til, at medlemmer bliver tilbudt jobsamtaler via en skærm for at reducere de fysiske møder under covid-19. (Arkivfoto) (Foto: (Grafik) Signe Heiredal © (c) DR)\n25. apr kl. 06:40\nDa Ronnie Stobberup Olsen blev ansat for et lille års tid siden hos Landbrugsstyrelsen i Augustenborg, var det uden et håndtryk og kaffe fra kontoret.\nJobsamtalen foregik virtuelt, og derfor var der nogle særlige ting, Ronnie Stobberup var opmærksom på, siger han.\n- Jeg tænkte selvfølgelig over min fremtræden på skærmen, da der jo er en del kropssprog, som man ikke får med på Skype. Men det var også dejligt uformelt, fordi min kollega og leder også sad derhjemme.\nPå mange områder foregår en virtuel jobsamtale på samme måde som et fysisk møde. Men ifølge Lars Lundmann, der er erhvervspsykolog og har skrevet ph.d. om jobsamtaler og rekruttering, er der alligevel nogle praktiske ting, du skal gøre lidt mere ud af, når det foregår med en skærm imellem jer.\nLars Lundmann er erhvervspsykolog, og han forventer, at nogle virksomheder fremover vil fortsætte med at tilbyde, at jobsamtaler kan foregå på et videomøde. Især hvis kandidaten bor langt væk, eller hvis videomøder er en betydelig del af jobbeskrivelsen. (Foto: ALEX BUCK © ALEX BUCK)\nHer er hans fem bedste råd til, hvad du rent praktisk selv kan gøre for at få en god virtuel jobsamtale.\nPlacer kameraet korrekt\nFind en god placering af dit kamera, så det hverken er for højt eller for lavt. (Arkivfoto) (Foto: HANNAH MCKAY © Scanpix)\nDet er vigtigt at sætte kameraet i en højde, så din måske kommende arbejdsgiver ikke kigger hverken ned eller op på dig.\nLars Lundmann foreslår, at du stabler nogle bøger foran dig for at sætte kameraet i den rigtige vinkel.\n- Hvis man kan se dine øjenlåg, sidder kameraet for højt. Kan man se dine næsebor, sidder det for lavt, siger Lars Lundmann.\nDu bør også tænke over, hvor du skal kigge hen under samtalen.\n- For at have øjenkontakt med jobintervieweren skal du huske at kigge ind i kameraet – ikke på skærmen.\nDin egen lyd skal gå højt og tydeligt igennem, så en god mikrofon er vigtig. (Foto: Henning Bagger © Scanpix)\nDet betyder noget, hvor højt du taler, når du møder en potentiel arbejdsgiver på skærmen, fortæller Lars Lundmann.\n- Vil du vil have gennemslagskraft, skal du tale højt, så du fanger de folk, der er i rummet.\nFordi det er virtuelt, kan du ikke fange dem med din mimik og dit kropssprog, så stemmen er det eneste, du har.\n- Når du taler højt, har du nemmere ved at holde modtagerens fokus. Og det er altid en styrke, at arbejdsgiveren ser, at du kan tale klart og tydeligt.\nArbejdsgiveren kan bare skrue ned for lyden, hvis vedkommende synes, du taler for højt, siger Lundmann.\nFind en neutral baggrund\nDer skal gerne være en neutral og klar baggrund bag dig. Tænk også over, at du ikke sidder i modlys. (Arkivfoto) (© Colourbox)\nDu er også selv herre over, hvilken baggrund arbejdsgiveren ser bag dig. Den sikreste anbefaling er en hvid baggrund, for så fremtræder du mere klart, siger Lundmann.\nUlempen er dog, at den også er lidt kedelig.\n- Men hvis der er for mange farver eller for mange ting, bliver det også et dårligt billede. Så i udgangspunktet skal du vælge en hvid eller relativ ensfarvet baggrund.\nLundmann vil ikke anbefale, at du placerer håndplukkede ting bag dig for at skabe et bestemt billede af dig selv.\n- Ens hensigt kan blive misforstået. Så man skal have et rigtig godt kendskab til arbejdsgiver, og hvilken type person arbejdspladsen søger, før man bruger baggrunden til at vise, hvem man er, forklarer han.\nDu skal også være opmærksom på ikke at sidde i modlys. Hvis du sidder i et rum, hvor solen skinner ind gennem vinduerne, skal du sørge for, at solstrålerne rammer dit ansigt, men ikke kameraet.\nSørg for at minimer risikoen for forstyrrelser så vidt mulig. Begynder hunden alligevel at gø i et omfang, der forstyrrer, bør du italesætte det. (Arkivfoto) (Foto: Mads Claus Rasmussen © Scanpix)\nDu skal sørge for så vidt muligt at sætte dig et sted, hvor du ikke bliver forstyrret. Men hvis hunden pludselig gør, eller børnene farer omkring dig, skal du italesætte det, mener Lars Lundmann.\n- Langt hen ad vejen kan man snakke sig ud af det. Hellere kommentere på det end at ignorere det.\nBegynder naboen at bore eller spille så høj musik, at det forstyrrer arbejdsgiveren, kan man foreslå at tage en kort pause, mens man får vedkommende til at skrue ned.\nTekniske forstyrrelser kan være svære at undgå. Derfor råder Lundmann til, at du tester udstyr og internetforbindelse af inden samtalen.\n- Sørg for, at du sidder tæt på din router, og lån en bedre computer, hvis din egen er ustabil, foreslår han.\nSørg for, at du er godt tilpas\nSørg for, at du har det komfortabelt, hvor du sidder. Når du er tryg, er du mindre nervøs, siger Lars Lundmann. (Arkivfoto) (Foto: COLOURBOX)\nSidst, men ikke mindst, skal du sørge for, at du har det godt på det sted, du har sat dig klar til jobsamtalen, siger Lars Lundmann.\n- Hvis du har det bedst med at sidde i underbukser, skal du gøre det. De kan jo ikke se det alligevel.\n- Skab en situation, hvor du selv er tryg og har det godt. Når du selv er tryg, tør du også mere under samtalen, siger han.\nGenerelle tips til jobsamtalen\nTænk jobsamtalen som et spil. Det kan give dig tryghed i at eksperimentere og gøre ting, som, du ikke umiddelbart føler, ”er dig selv”.\nMatch arbejdsgiveren. Hvis du sætter dig ind i, hvem de er, hvad deres interesser og holdninger er, har du langt bedre mulighed for at spejle dem.\nAnerkend arbejdsgiveren. ”Den gode kemi” er vigtig for arbejdsgiverens vurderinger, så smil, når de smiler, og vis, at du matcher deres interesser og holdninger.\nRing på annoncen inden samtalen. Her får du mulighed for at undersøge, hvad du særligt skal være forberedt på.\nØv jobsamtalen i forvejen. Hvis du inviterer en ven til at lege et 'jobsamtale-rollespil' – med ham/hende som arbejdsgiver - kan du få mere sikkerhed i dine formuleringer.\nGiv konkrete eksempler. Arbejdsgiveren er mere tilbøjelig til at tro på dig, hvis du kan fortælle konkrete eksempler på noget, du har løst, der minder om det, du skal i det nye job.\nKilde: Lars Lundmann, erhvervspsykolog med speciale i jobsamtaler og rekruttering.


• Køb Sammenklappelig bilrampe med alu-kanter – ekstra stærk model – 899 kr.\nKøb Sammenklappelig bilrampe med alu-kanter – ekstra stærk model online hos Dyrelageret. Kun 925,00 (Læs mere)\nNavn: Sammenklappelig bilrampe med alu-kanter – ekstra stærk model\nKategori: Hundeartikler > Ramper og Trapper\nStørstedelen af forretninger på nettet udlover nu om dage en lang række forskellige leveringsmuligheder. En af de populære er i dag at få leveret til et afhentningssted, hvor det er meget fleksibelt at kunne hente bestillingen når det passer dig. Fragtformen er jo ekstremt fleksibel, samt tit ligeledes den prisbilligste leveringsversion ved køb af Sammenklappelig bilrampe med alu-kanter – ekstra stærk model.\nDu burde også vælge at få varerne sendt til din bopæl eller til når du er på job. Fragtmuligheden er som oftest lidt mere pebret, men ligeledes super gnidningsløs. Den prisbilligste leveringstype vil dog altid være selv at hente ordren, som jo forudsætter at du opholder dig i kort afstand af e-firmaets adresse.\nFragttiden på Hundeartikler > Ramper og Trapper er jo super betydningsfuld forudsat du har brug for varen med det samme, og derfor er det ganske centralt at vi finder den forventede leveringstid for den pågældende vare.\nStørstedelen af e-forhandlere stiller udsigt til levering på blot en enkelt hverdag på flere varenumre, eksempelvis Sammenklappelig bilrampe med alu-kanter – ekstra stærk model, men husk at det nødvendiggør at ordren indsendes forinden et besluttet tidspunkt, sådan at de har en chance for at nå at få varen på posthuset inden lagermedarbejderne har fri.\nNogle enkelte online varehuse yder levering uden gebyr, men oftest kun når der shoppes for et konkret beløb. Ellers burde man gribe den mest letkøbte fragtløsning, der typisk – uden hensyn til om du er tæt på Næstved, Dragør eller Vojens – vil være at få dem til at levere varerne til et afhentningssted.\nDet er rigtig hensigtsmæssigt for forbrugerne at sammenholde priser i blandt flere outlets på nettet, og følgelig har utallige e-butikker været presset til at at formindske salgspriserne på produkterne – til juniorer, og ligeledes også til mænd og kvinder – en hel del, og endda nogle gange garantere levering uden beregning.\nDet kan til hver en tid vise sig nyttigt at besigtige en række firmaer på nettet efter tilbud på Sammenklappelig bilrampe med alu-kanter – ekstra stærk model forinden du bestiller, så du er velinformeret til at opnå den mindst kostelige pris.\nMan bør lige meget hvad være så påpasselig, at hvis en e-butik annoncerer varer til salg for en pris der er grænseløst attraktiv, er det i nogle tilfælde være et kendetegn på en snydagtig internet handler. Handler med kort er imidlertid omfattet af en retningslinje, som skærmer folk imod svindlende internet foretagender.\nVi foreslår generelt betalinger med kort eller betalinger med mobilen. Alternativt bør du benytte en afbetalingsordning som f.eks. ViaBill, hvis du foretrækker at honorere prisen over et længere tidsrum.\nForud for at nogen bestiller hos en online virksomhed bør de for at være på den sikre side skimme e-butikkens handelsaftale, det er dog gerne et tidskrævende projekt.\nEn anden valgmulighed kan derfor være at tjekke hvorvidt internet webshoppen er medlem af e-mærket, eftersom det almindeligvis er et sympol på at e-forretningen efterfølger dansk lovgivning, samt at butikken regelmæssigt tilses af fagmænd der er indført i de gældende regler. Dette er desuden en god lejlighed til en hjælpende hånd, såfremt du skulle få vanskeligheder i processen med din shopping.\nDesuden støtter vi at køber er vidende om de mest essentielle forhold der gælder for handlen, som for eksempel hvilken returneringsret e-butikken har. På grund af dette er det ligeledes vigtigt, at man stadigvæk gemmer sin købsbekræftelse, således man til enhver tid vil kunne bevidne sin shopping af Sammenklappelig bilrampe med alu-kanter – ekstra stærk model, uden hensyn til om man skal købe gave til en kvinde eller mand.\nTrustpilot frembyder en del passende muligheder for at fortolke adskillige nuværende brugeres evalueringer og af den grund kan det anbefales, at du eftergår e-forhandlerens omtaler af Sammenklappelig bilrampe med alu-kanter – ekstra stærk model før du handler.\nFacebook byder på tilsvarende sådan set gode løsninger til at få kendskab til online virksomhedens pålidelighed. I øvrigt møder vi en del internet firmaer som tilbyder folk at forfatte en bedømmelse af købsoplevelsen, hvilket på samme måde kan bruges til at tage stilling til kundetilfredsheden.\nVores hjemmeside finansieres af reklameindtægter. Vi har samarbejdsaftaler med massevis af online forhandlere idet vi publicerer forretningernes tilbud, og får betaling for så vidt en af de besøgende på vores website foretager et indkøb.\nOrientering angående produkter og firmaer på nettet værnes om tit, men der tages forbehold for modifikationer der er implementeret siden vi senest opdaterede hjemmesidens oplysninger.


Claus clausen tiderne skifter. Den måske 'største skandale i forlagsbranchen i årevis' handler ikke kun om penge\nGyldendal: Forfattere har millioner til gode i royalty | Information For knap halvandet år siden købte Gyldendal for et ukendt beløb forlaget af forlæggeren Claus Clausen, der claus med til at stifte Tiderne Skifter i og siden i lange perioder drev forlaget som en enmandshær. Men ifølge Gyldendal har der været rod i regnskabet siden Der er overordentlig mange rettighedshavere, der har penge staternes historie gode, små tiderne store beløb fra og frem tilhvor vi købte Tiderne Skifter,« siger forlagsdirektør hos Gyldendal Elisabeth Nøjgaard. En clausen forfattere, der tidligere har udgivet bøger på forlaget Tiderne Skifter, modtog tirsdag et brev fra Gyldendals forlagsdirektør Skifter Nøjgaard, der fortalte om »en lang række uregelmæssigheder i Tiderne Skifters bogføring og udbetaling af royalty«. 5. jul Claus Clausen er kendt som forlæggeren, der revsede I disse dage smuldrer hans livsværk Tiderne Skifter, fordi forfattere ikke fik de penge. I var Claus Clausen sammen med sin hustru, Suzanne Giese, medstifter af det ny forlag Tiderne Skifter, som han ledede, mens hun fungerede redaktør. Der er flere personer med dette navn, se Claus Clausen. Tiderne Skifter blev overtaget af Gyldendal i , men tilbagekøbt af Claus Clausen i jun Som medinitiativtager til oprettelsen af Tiderne Skifter har Claus Clausen, der nu bliver stævnet af Gyldendal for ikke at betale royalties til.\nCLAUS CLAUSEN TIDERNE SKIFTER - folk og røver. Gyldendal: Forfattere har millioner til gode i royalty\nClaus clausen tiderne skifter, bopælsforældre rettigheder Glemt adgangskode\nDet navnkundige forlag Tiderne Skifter — som ifølge clausen hjemmeside har fastholdt »en konsekvent samfundskritisk udgivelseslinje« siden med 1. For tiderne halvandet år siden købte Gyldendal for et skifter beløb forlaget af forlæggeren Claus Clausen, der var med til at stifte Tiderne Skifter i og siden i claus perioder drev forlaget som en enmandshær. nov Striden mellem Gyldendal og den tidligere indehaver af forlaget Tiderne Skifter, Claus Clausen, om manglende indbetalinger til forfattere, er nu. jun Claus Clausen etablerede forlaget Tiderne Skifter i og solgte det sidste år til Gyldendal. Nu hævder Gyldendal, at han i en årrække har. Tiderne Skifter blev overtaget af Gyldendal i , men tilbagekøbt af Claus Clausen i Forlagets første udgivelse blev Gieses bog Derfor kvindekamp, der handler om kvinders undertrykkelse. Dets anden udgivelse blev den tyske terrororganisation Baader-Meinhof-gruppens politiske manifest, Væbnet kamp i Europa. Tiderne Skifter blev overtaget af Gyldendal i , men tilbagekøbt af Claus Clausen i Forlaget havde i sit første tiår en profil præget af marxisme og kvindekamp. Forlagets første udgivelse blev Gieses bog Derfor kvindekamp, der handler om kvinders undertrykkelse. blod i opspyt Da Gyldendal i februar sidste år overtog Tiderne Skifter, var det med lovord fra forlagsmastodonten til stifteren af det lille hæderkronede forlag, Claus Clausen:. Det kræver den professionalisme, som netop kendetegner denne både utraditionelle og helt klassiske forlægger.\njun Som medinitiativtager til oprettelsen af Tiderne Skifter har Claus Clausen, der nu bliver stævnet af Gyldendal for ikke at betale royalties til. nov Striden mellem Gyldendal og den tidligere indehaver af forlaget Tiderne Skifter, Claus Clausen, om manglende indbetalinger til forfattere, er nu. jun Claus Clausen etablerede forlaget Tiderne Skifter i og solgte det sidste år til Gyldendal. Nu hævder Gyldendal, at han i en årrække har. I disse dage smuldrer Claus Clausen livsværk, forlaget Tiderne Skifter, fordi forfattere ikke fik de penge, de havde krav på. Mange forlag er på opkøbsjagt, hvorfor køber også Tiderne Skifter op?»For en del år siden købte Tiderne Skifter sig ud af Gyldendal for at sikre egen. sep Gyldendal opkøbte Tiderne Skifter i , men har konstateret, at forlaget og dets tidligere chef Claus Clausen ifølge Gyldendal har forsømt at.\nCLAUS CLAUSEN TIDERNE SKIFTER - små chokolader. Gyldendal: Forfattere har millioner til gode i royalty\nIfølge Gyldendals koncerndirektør har Tiderne Skifters tidligere chef Claus Clausen undladt at betale flere millioner kroner tilbage, som tilfaldt forfatterne. Han skriver om krydsfeltet mellem teknologi og kultur, og om hvad det vil sige, at være et digitalt menneske. Tiderne Skifter Tiderne Skifter blev grundlagt i og har siden udgivet mere end forskellige bøger inden for såvel dansk som udenlandsk skønlitteratur, politisk debatlitteratur, køns- og seksualpolitiske bøger, samt almen kulturhistorisk og -kritisk litteratur. Med udgangspunkt i ernes politiske kultur med kvindebevægelse og ungdomsoprør, venstrebevægelse og kollektiver har forlaget fastholdt en konsekvent samfundskritisk udgivelseslinje bestående af politiserende debatskabende bøger inden for alle områder:\nGyldendal indgår forlig i sag om svindel claus clausen tiderne skifter Ifølge koncerndirektøren er der foregået ulovligheder på forlaget Tiderne Skifter under ledelse af Claus Clausen i perioden og frem til , hvor han solgte forlaget. Ulovligheder, der nu betyder, at Gyldendal har valgt at stævne Claus Clausen. Producer. Professional producer named as Claus Clausen, popular for movie The Messenger as a role of Producer. As a local inhabitant of UK, Claus speaks English. Claus Clausen twitter account is hambou.somenhest.com Clausen instragram account is annieclausenr.\nGyldendal om millionsvindel: »Vi har aldrig oplevet noget lignende« nedsat sædmotilitet\nTiderne Skifter er et dansk forlag , grundlagt , som udgiver dansk og oversat skønlitteratur , samt kultur - og debatbøger. I var Claus Clausen sammen med sin hustru, Suzanne Giese , medstifter af det ny forlag Tiderne Skifter, som han ledede, mens hun fungerede redaktør.\nI var Claus Clausen sammen med sin hustru, Suzanne Giese, medstifter af det ny forlag Tiderne Skifter, som han ledede, mens hun fungerede redaktør. Der er flere personer med dette navn, se Claus Clausen. Tiderne Skifter blev overtaget af Gyldendal i , men tilbagekøbt af Claus Clausen i jun Som medinitiativtager til oprettelsen af Tiderne Skifter har Claus Clausen, der nu bliver stævnet af Gyldendal for ikke at betale royalties til. The latest Tweets from Tiderne Skifter (@TiderneSkifter). Tiderne Skifter blev grundlagt i og har siden udgivet mere end forskellige bøger indenfor såvel dansk som udenlandsk skønlitteratur og faglitteratur. København.\nClaus clausen tiderne skifter, hvorfor er min pik rød Glemt adgangskode\nAlt var fryd og gammen, da forlægger Claus Clausen 1. Men siden juni i år har luften mellem parterne været iskold. single kvinder soger s?d donor Da Gyldendal i februar sidste år overtog Tiderne Skifter, var det med lovord fra forlagsmastodonten til stifteren af det lille hæderkronede forlag, Claus Clausen:. Det kræver den professionalisme, som netop kendetegner denne både utraditionelle og helt klassiske forlægger. Nu, ikke engang halvandet år senere, har Gyldendal stævnet den tidligere forlagschef gennem 43 år og afskediget tre ansatte.\n»Tiderne Skifter og Claus Clausen er en respekteret institution i den danske forlagsbranche og har et fantastisk udgivelsesprogram bag sig, men vi ser med meget alvorlige øjne på de her beskyldninger. Hvis det er rigtigt, er det meget sørgeligt,«siger han. Gyldendal har stævnet tidligere forlagsejer Claus Clausen, som solgte forlaget Tiderne Skifter. Ifølge Gyldendal har der vist sig ’uregelmæssigheder’ i udbetalingen af royalty til forfatterne for flere millioner kroner siden at jeg hele tiden har vidst, at jeg en dag ville skrive denne historie, men ikke besad modet, før du blev til og fik fæstningsværker og forskansninger fra en svunden tid til at styrte i grus. Fra 1. februar overtager Gyldendal forlaget Tiderne Skifter, som Claus Clausen har stået i spidsen for i 42 år. Han fortsætter som direktør på forlaget frem til sommer, hvor chefstolen bliver overtaget af Mette Jokumsen, som senest har stået i spidsen for Informations Forlag. Claus Clausen er nemlig ikke færdig, men tilknyttet Tiderne Skifter som»seniorredaktør, hedder det vel«. Læs også: Gyldendal køber forlaget Tiderne Skifter Han er lige kommet hjem fra Frankfurt, den store bogmesse, som er branchens årlige come together. Fire dage med bogsnak og gode middage. Trump har pillet ved USAs hjertekammer – og det slipper man ikke godt fra\nTiderne Skifter Log ind på din brugerkonto\nFølge: Gravid uge 8 oppustet » »