Folkerepublikken Donetsk: Separatisme i praksis | Information\nEn grænsevagt iført elefanthue og med en Kalasjnikov dinglende over brystet, bukker sig ned mod det nedrullede bilvindue og tager vores pas. I det fjerne høres knitrende skud. Det lyder som fyrværkeri.\n»Bliv siddende i bilen,« formaner Dima, vores chauffør. »Det er miner overalt. For nogle uger siden blev jeg vidne til, hvordan fire personer blev sprængt i stumper og stykker, mens de stod og i kø og ventede på jorden her.\nDa vi får passene tilbage, kører vi videre til den officielle grænsestation, en nedlagt benzintank. Der er kuglehuller overalt. I murene, i taget, på benzinstanderne og på skiltene med literpriser. Dima tager vores dokumenter og lunter og til en af lugerne, hvor der velsagtens blev solgt pølser før krigen. Før vi får lov at køre videre, tjekker en svært bevæbnet soldat bagagerummet. Han kaster et langt blik på den cognacflaske, fotografen har med.\n»Det er udlændingenes,« forklarer Dima hurtigt.\nSoldaten vinker os slukøret videre, og vi ruller ind i Folkerepublikken Donetsk, som sammen med naboen, Folkerepublikken Lugansk, er verdens yngste udbryderrepublik. Det har været et bureaukratisk mareridt at få de nødvendige tilladelser til at rejse via den såkaldte antiterror-operationszone på ukrainsk side og ind i den selvbestaltede republik. I alt fik vi brug for tre tilladelser fra tre forskellige kontorer i tre forskellige byer, alle med højst tilfældige åbningstider. Disse tre tilladelser må under ingen omstændigheder vises samlet.\n»Gem det ukrainske pressekort nu!«, formaner Dima, idet vi nærmer os første kontrolpost. »Hvis de forkerte personer får øje på det her, risikerer I at blive arresteret. Her er det Donetsk-akkrediteringen, som gælder, okay?«\nVinduerne i de elendige rønner langs vejkanten er enten knust eller helt nye. Hvert eneste skilt er gennemhullet af kugler. Selve vejen er forbavsende god efter ukrainske standarder, bred og nogenlunde hel. Denne luksus varer dog kun få kilometer, indtil vi ved et checkpoint får besked om at tage en anden vej til Donetsk. Situationen lidt længere herfra er »hed«, forklarer soldaten. Senere på dagen får vi at vide, at grænseovergangen blev lukket, lige efter at vi havde passeret. Situationen var også der blevet 'hed'.\nI teorien gælder Minsk II-aftalen fra 12. februar sidste år fortsat, da der blev indgået våbenhvile mellem Ukraine og de prorussiske oprørere i udbryderrepublikkerne Donetsk og Lugansk. I praksis bliver aftalen dog brudt hver eneste dag. Konflikten brød ud i lys lue i begyndelsen af april 2014, i kølvandet på demonstrationerne på Maidan-pladsen og Ruslands annektering af Krim. Godt hjulpet af militær og materiel støtte fra Rusland krævede prorussiske oprørere, at Donbass-regionen skulle løsrives fra Ukraine. På kort tid udviklede konflikten sig til blodig krig. Vigtige byer som Slavjansk og Mariupol blev i løbet af sommeren og efteråret 2014 vundet tilbage af ukrainske styrker, men oprørerne kontrollerer fremdeles de centrale byer i Donetsk- og Lugansk-regionerne. Det er disse, som i dag udgør de ikke-anerkendte folkerepublikker Donetsk og Lugansk. Ifølge estimater fra Røde Kors er fire millioner mennesker direkte ramt af konflikten.\nMønsterby med spærretid\nOmvejen fører os gennem byen Gorlivka, hvor der før krigen boede en kvart million mennesker. Af det, som engang var en kirke, står kun det udbrændte skelet tilbage. I en boligblok er et af hjørnerne skrællet af. På en græsplæne umiddelbart ved siden af står tre kvinder i farvestrålende slåbrokker, fordybet i samtale.\nAnja, en veninde af fotografen, måtte da krigen begyndte som så mange andre forlade sit job og sin lejlighed i Donetsk og flytte til en provinsby på ukrainsk side. Hun har ikke været tilbage i to år. Tavs betragter hun igennem bilvinduet sporene af krigens hærgen.\n»Det må være trist at se alle de ødelæggelser«, siger jeg.\n»Alt var så gammelt og forfaldent her før, så krigen gør næsten ingen forskel«, svarer hun. I genskinnet fra ruderne kan jeg se, at hendes øjne er blanke.\nFor den, som har rejst lidt rundt i Østukraine, virker byen Donetsk som en åbenbaring. Gaderne er brede og pertentligt rene, blomsterbedene velplejede, bygningerne moderne og velholdte. Millionbyen var en af værtsbyerne for fodbold-EM i 2012, og blev i den anledning opgraderet med landets mest moderne lufthavn og et funklende nyt fodboldstadion. Samme år blev den daværende præsident Janukovitjs hjemby af Forbes Magazine kåret til Ukraines bedste by at gøre forretninger i.\nI dag er det ikke tilrådeligt at besøge den smule, som står intakt tilbage af lufthavnen, uden hjelm og skudsikker vest. Stadionet er gjort til suppekøkken og lagerplads, og de udenlandske investorer har for længst forladt byen. De brede gader er dog fortsat lige skinnende rene, men næsten tomme for biler og mennesker. Det er længe siden, der var trafikpropper i Donetsk. Kl. 22 lukker byen helt, og fra kl. 23 om aftenen til fem om morgenen er der udgangsforbud. Den, som bliver taget på fersk gerning i færd med at vandre rundt ved nattetid, ryger direkte i varetægtsfængsel. Medmindre det skulle lykkes ham at få en mindelig aftale i stand med politiet, som ikke just har ry for at være ubestikkelige.\nPå vores første dag i Donetsk er der imidlertid tilløb til muntert folkeliv i de ellers så stille gader. Kvindedagen er offentlig fridag og en stor festdag i hele det tidligere Sovjetunionen, også i udbryderrepublikkerne. Allerede tidligt om morgenen er der lange køer af mænd uden for blomsterbutikkerne. At glemme at give sin kone blomster på kvindedagen er værre end at glemme det på bryllupsdagen.\nVi er inviteret hjem til en russisk soldat. Dem findes der stadig mange af i folkerepublikken.\n»Beklager rodet,« undskylder 30-årige Linar smilende. »Vi er i gang med at renovere børneværelset, men det er ikke helt færdigt endnu.«\nDen elleve år yngre kone, Vika, serverer te. På køkkenbordet står der en frisk blomsterbuket.\n»Da jeg hørte om det, som skete på Krim, tog jeg straks derhen for at tilbyde min hjælp,« forklarer Linar.\nDu var altså på Krim under annekteringen?\n»Det var ikke en annektering, men en folkeafstemning,« korrigerer han. »Krim har altid været russisk, lige siden Katarina den Store. Før jeg drog til Krim, var jeg tre år i Tjetjenien som soldat i den russiske hær. I 2008, under krigen i Georgien, var jeg i Sydossetien som frivillig. Jeg ville også være taget til Syrien, men jeg fik ikke lov af min kone. Jeg drager hen overalt, hvor det russiske folk er truet. Men jeg er her som frivillig. Ingen betaler mig. Det er vigtigt, at du får det frem.«\nSå det var derfor, du tog til Østukraine? For at hjælpe truede russere?\n»Sig mig, hvad er egentlig 'Ukraine'?«, spørger Linar retorisk. »Præcis! Der findes intet Ukraine! Folk her kalder sig for ukrainere, men de er i realiteten russere. Der findes visse russiske dialekter, som kan være svære at forstå. Ukrainsk er en sådan dialekt.«\n»Præsident Porosjenko begyndte at tage vores rettigheder fra os,« bryder Vika ind. »Der blev kun talt ukrainsk i tv, i skolen skulle alt foregå på ukrainsk, men her har vi altid talt russisk. I efteråret 2014 begyndte ukrainerne at skyde på fredelige indbyggere. Vores hus blev ødelagt. Jeg følte, at jeg måtte gøre noget, så jeg tog til Donetsk for at hjælpe soldaterne, lave mad til dem og den slags. Det var på den måde, jeg mødte Linar.«\nHun lægger en hånd over hans. Han ser kærligt på den kuglerunde gravide mave, som stikker synligt frem under joggingtøjet.\n»Det var kærlighed ved første blik«, erklærer han.\n»Det bliver en dreng,« siger Vika og smiler genert.«\nVi går hen til pc'en, som står i et hjørne af soveværelset. Scener fra bryllupsfesten ruller hen over skærmen: Alle gæsterne er i uniform. Til trods for den høje musik på videooptagelserne, kan man også høre granatnedslag og skyderier uden for festlokalet. Vika bedyrer, at hendes familie også er til stede, men jeg kan ikke få øje på nogen i civil ud over bruden selv, to-tre børn og et par kvinder i temmelig korte kjoler. Ud på aften ender kvinderne i hedt favntag med nogle af soldaterne. Hen imod slutningen af videoen ifører et par soldater sig kvindeparykker, og nogle lokale akrobater optræder med deres kunster. Linar og Vika fniser og peger.\n»Sådan er et soldaterbryllup,« griner Vika.\nNye optagelser af krigshandlinger nær Donetsk, april 2016 (Kilde: Youtube)\nDa det bliver fotografens tur, finder Linar Kalasjnikoven frem og begynder at posere i køkkenet.\n»Det giver måske ikke det helt rigtige indtryk,« siger han usikkert. »Skulle jeg hellere lægge den bort, synes du? Vi er fredelige mennesker her. Vi er her ikke for at slås. Vi forsvarer os bare. Det må du få med. Jeg kom her tomhændet, uden våben. Jeg kunne jo ikke krydse grænsen med våben. Alle mine våben er trofæer.«\n»Hvor mange har du dræbt«, spørger jeg.\nFor første gang under samtalen stopper talestrømmen. Der kommer en skygge over de klare blå øjne.\n»Jeg … Jeg ved det ikke … Jeg har aldrig set nogen … Det er altid mørkt, jeg … « Han bliver tavs og kigger direkte på mig. »Den slags må du aldrig spørge en soldat om, forstår du? Aldrig.«\nBagefter går vi ud i solskinnet. Det er varmt, næsten forårsagtigt. På gårdspladsen er fire-fem soldater i gang med at grille sjaslik. De byder på øl og kød og insisterer på, at vi skal smage på deres marinerede hvidløg.\n»Sådan har vi det på kvindedagen!«, smasker en af soldaterne fornøjet.\nMen hvor er kvinderne?\n»Tja ...« Han kigger rundt. »De er vel inde og skære salat eller noget!«.\nMændene brøler af latter og skænker mere øl i plastkrusene.\nOrden og disciplin\nDen næste morgen besøger vi instituttet, hvor Folkerepublikkens fremtidige officerer udklækkes. I et varmt, fugtigt klasserum sveder omkring tyve 18-årige over engelskopgaverne.\n»I study at military school,« fremstammer en af eleverne, helt rød i ansigtet. »I get up at 6.30 in the morning. First we have morning exercise. We study English, Russian, Military skills and higher mathematics.«\n»Very good,« roser den unge lærerinde. »Åh, det er ikke så enkelt,« klager hun, da jeg får hende på tomandshånd. »Jeg underviser egentlig på universitetet, men de havde ikke nogen engelsklærere her. Vi har hverken lærerbøger eller udstyr. Alt hvad jeg har, er tavle og kridt.«\nHun smiler tappert.\n»Måske bliver det bedre til næste år.«\nI et varmt, fugtigt klasselokale sveder omkring tyve 18-årige over engelskopgaverne. Fremtidige officerer udklækkes her.\nMilitærskolen åbner dørene igen til næste sommer. Stadig hænger her plakater af ukrainske sportsstjerner på væggene, men i stedet for det ukrainske flag har alle nu bogstaverne 'DNR' – Donetskaja Narodnaja Respublika, 'Folkerepublikken Donetsk', syet på uniformen. For tiden er der 180 elever på skolen, 170 drenge og 10 piger, deriblandt de 19-år gamle tvillingepiger Zjenia og Sasja.\n»Jeg kan godt lide disciplinen her,« siger Zjenia.\n»Dagen er lagt i faste rammer,« siger Sasja. »Alt er organiseret, rationelt. Vi spilder ikke tiden.«\n»Ukrainerne har aldrig brudt sig om os alligevel,« mener Zjenia. »Under demonstrationerne på Maidan-pladsen sad de bare der, mens vi knoklede i minerne. Vi holdt hele Ukraine i gang.«\n»Vi er allerede vant til krigen,« siger Sasja. »Til at begynde med var det rædselsfuldt, men så blev vi ligegyldige over for det. Bomberne og skyderierne begyndte at kede os. Men ukrainerne dræber små børn,« tilføjer hun i fuld alvor. »Det er værst for børnene. Det bedste ville nok være, hvis vi blev en del af Rusland, men det er også fint, hvis vi kan være selvstændige. Så længe vi ikke bliver en del af Ukraine igen. Det er det allervigtigste.«\n»I er unge,« siger jeg. »Har I nogen drømme for jeres liv?«\nDe tænker sig længe om.\n»Ja, jeg har en drøm,« siger Zjenia. »Jeg har lyst til at bygge en lille modelbil helt fra grunden af. En, som kan køre af sig selv. På elektricitet. Jeg har lyst til at lave hele bilen selv, maskinen, motoren, det hele.«\nDer er 180 elever på Militærskolen, 170 drenge og 10 piger, deriblandt de 19-år gamle tvillingepiger Zjenia og Sasja (t.v.). For dem er det vigtigste, at de ikke bliver en del af Ukraine igen.\n'Vi har skudt alle'\nNæste morgen ved daggry er det tid for en af de to månedlige skydeøvelser. Oprømte haster eleverne ind på kasernens våbendepot for at hente kalasjnikover og ammunition. Derefter stuver de sig sammen på to lastbilslad. En høj mand i 40-årsalderen slentrer hen til fotografen og mig.\n»I bliver sammen med mig, forstået? I må ikke vige en centimeter til højre eller venstre, er I med? Jeg hedder for resten Vladimir. Følg mig!«.\nVi tager lydigt plads i hans bil, en skinnende hvid jeep. Med popmusik drønende på højeste lydstyrke kører vi efter lastbilerne. I øst stiger en rødmende sol op over Donetsk. Himlen bliver orange – og derefter mælkehvid.\n»Før krigen var jeg professor i historie,« oplyser Vladimir. »Så blev jeg kampvognsfører. Hvis I søger på YouTube kan I finde flere videoer af mig ved frontlinjen. Jeg er blevet ret berømt.«\nI en lille landsby bliver eleverne sat af for at marchere det sidste stykke til fods. Vi kører videre, helt frem til skydebanen. En af lærerne er ikke højere end 150 centimeter, lys og tætbygget. Han kommer hen til mig.\n»Så du er fra Norge?«.\n»Der er mange homoer der, har jeg hørt. Her er der ingen! Vi har skudt dem alle.« Han flirter. »Sig mig, er det normalt, at en mand knalder en anden mand?«\nOver bakkekammen kommer omsider eleverne til syne, taktfast marcherende. Da de kommer frem, bliver de delt i fem grupper og får besked på at skifte mellem de forskellige discipliner, som spænder fra ren skydetræning til demontering af kalasjnikoven på tid. Jeg går fra øvelse til øvelse og opfanger brudstykker af sætninger.\n»Det her er ikke nogen børnehave!«, »fokuser, drenge og piger, fjenden kan være hvor som helst.« I baggrunden lyder der skarpe skud fra skydebanen.\nVladimir kører os tilbage til centrum.\n»Hele Donbass må blive en del af Rusland igen,« erklærer han. »Folk i Mariupol og Kramatorsk længes efter at blive befriet. Vesten er ved at blive ødelagt af muslimer og homoer. Kun Rusland er stærkt. Vil I have lidt kaffe? Der er et skvæt cognac i, armensk cognac. Min kone lavede den i morges. Min anden kone. Hun er meget yngre end mig.«\nDa han svinger ind foran hotellet, vender han sig mod mig:\n»Hvornår skal du føde børn?«\n»Hvor gammel er du egentlig? Tiden går!«\nMens det i Donetsk kun er udgangsforbuddet og det diskrete gennemsigtige tapekryds på hotelvinduet, som minder os om, at vi befinder os i en krigszone, behøver vi ikke at tage langt væk for at komme ud af boblen. I landsbyen Nikisjine i nord, ved grænsen til Folkerepublikken Lugansk, var der hårde kampe helt frem til, at våbenhvilen blev indgået i februar sidste år. 90 procent af landsbyen er ødelagt. De to parallelgader, som udgør landsbyen, minder om scener fra Balkan i 1990'erne. Række på række af udbrændte, ubeboelige huse.\n»Før krigen boede der 836 mennesker i Nikisjine,« fortæller Natasja, som arbejder i kommunaladministrationen. »Nu er der kun 235 tilbage. Fra september 2014 til februar sidste år, da krigen hærgede værst, var der kun en håndfuld her. Alle, som havde et sted at tage hen, tog afsted. De, som ikke havde noget, tog også afsted.«\nKadetter fra Militærskolen marcherer\nEn af dem, som aldrig forlod landsbyen, er Larissa (ikke hendes virkelige navn, red.), en enorm kvinde i begyndelsen af tresserne med orange hår og rosa morgenkåbe.\n»Kom, kom,« siger hun og ler hæst. »Jeg skal vise jer ødelæggelserne, og hvad de har gjort imod os.«\nLarissa viser rundt på den rodede gårdsplads og peger på et stort hul i jorden. »Her slog der en granat ned!« Så peger hun på grøften på den anden side af gaden. »Her lå der en dræbt soldat!« Hun ler igen og insisterer på, at vi skal komme ind og besøge hende. Huset er stort, men enkelt indrettet. På det lille køkkenbord står der en stor bolle med sukker.\n»Selv er jeg diabetiker, så det er kun til gæster. Kaffe eller te?«\nTo katte smyger sig imellem vores ben. En gammel mand halter gennem køkkenet, 73-årige Ivan Ivanovitsj. Da hans hus blev ødelagt, flyttede han ind til Larissa, hvor han har boet lige siden.\n»Der var fuld af folk før krigen«, fortæller hun. »Der lå soldater overalt, i alle værelser. Jeg aner ikke, hvor mange de var. De var over det hele!«.\n»Hvis I lader være med at tage billeder af mig og fortælle mit navn, skal jeg fortælle jer alt. De stjal mine biler, begge to, og traktoren og solgte dem. Det var de russiske soldater, som gjorde det – vores egne! Jeg har været inde i Donetsk og afgive forklaring og vist dem dokumenterne, men de gør ingenting. Ingenting!«\nHun ler på ny. En raspende, melankolsk latter.\n»Vi havde hverken strøm eller vand. Nogle gange havde vi ikke engang mad, uha-uha. Af og til bombede de så meget, at vi ikke kunne gå på lokum! Jeg græd hver dag, da de var her, og græd, da de tog væk. De fleste af dem var gode drenge. Selv er jeg fra Rusland, jeg er russer. Min søster bor i Moskva, men siden krigen begyndte, har vi ikke været på talefod. Hvor skulle jeg være taget hen? Hvis jeg var taget afsted, ville mit hus ikke have stået her i dag, det er jeg sikker på«.\nI parallelgaden, som er i en endnu værre forfatning, støder vi på 63 år gamle Ljubov Vladimirovna og hendes mand. De flyttede tilbage i februar sidste år, så snart soldaterne var taget herfra. I løbet af sommeren fik de rejst en lille interimistisk hytte i ruinerne af de to huse, der før var deres hjem. I det lille rum er der kun lige plads til en taburet, to smalle senge og et lille fjernsyn.\n»Vi var her, da de kom, fascisterne – eller skal jeg hellere kalde dem nazister?«, råber Ljubov. »Skriv det ned, ja skriv også mit navn, for jeg står inde for det, jeg siger. Jeg var her, da de kom, disse ukrainske bataljoner. De havde hagekors, akkurat som tyskerne. De ville udrydde os. Vi vil ikke være en del af Ukraine længere, det er jeg absolut og kategorisk imod! De vil lave koncentrationslejre til os. De mener, vi er andenrangsborgere. »Sådan,« siger hun og slår ud med hånden … »Sådan bor vi nu. Vi har mistet alt, vi havde. Alt hvad vi ønsker, er, at ukrainerne skal lade os være i fred.«\nLjubov betyder kærlighed på russisk.\nKadetterne fra Militærskolen spiser frokost\nDer er gået to år, siden Folkerepublikken Donetsk erklærede sig selvstændig fra resten af Ukraine. Til at begynde med troede mange, at territoriet ville blive en integreret del af Rusland – ligesom Krim. Men nu virker det mere sandsynligt, at Donetsk vil ende som Abkhasien eller Transdjenstr: en udbryderrepublik og international paria, som ikke er anerkendt af resten af verden.\nAt opbygge en stat fra grunden, selv om den ikke er anerkendt af nogen, er et stort og møjsommeligt arbejde. Et af de vigtigste apparater, propagandaapparatet, arbejder tilsyneladende både dag og nat. Hele Donetsk centrum er plastret til med farverige plakater. Mange af dem opmuntrer de unge til at lade sig hverve til hæren, mens andre takker Rusland i overstrømmende vendinger for hjælpen, og fra andre gratulerer den stedlige premierminister, Aleksandr Zakharsjenko, republikkens kvindelige borgere med kvindedagen.\nFra finansministeriet får vi afslag på vores interviewforespørgsel. Vi ville have spurgt, hvornår den bebudede Novorossija-rubel, Donetsks egen valuta, skal indføres, men spørgsmålet er for sensitivt. Indtil videre benyttes der russiske rubler i udbryderrepublikken. Udenlandske kreditkort kan ikke benyttes.\nHeller ikke i turistministeriet er man synderligt indstillet på at mødes med os, men efter gentagne forespørgsler får vi dog bevilget et kort møde. Ministeriet, som officielt hedder 'Ministeriet for sport, ungdom og turisme' har til huse i en boligblok ved siden af et vaskeri. Irina Kravtsova, en ung kvinde, som er udstyret med den særegne titel 'chefspecialist', skæver nervøst imod os.\n»Vores ministerium åbnede sine døre i november 2014,« fortæller hun. »Vi arbejder godt 40 mennesker her, hvilket gør det til det mindste af alle ministerier, men jeg vil vove at påstå, at vi er blandt de mest aktive. Sport er nok vores mest udviklede domæne. For nylig vandt en af vores kvindelige udøvere en svømmekonkurrence i Moskva.«\n»Deltog hun for Folkerepublikken Donetsk eller for Ukraine?« spørger jeg.\n»Det ved jeg faktisk ikke,« svarer hun.\n»Hvad er hovedattraktionen for turister her?«\n»Kirken i Slavjansk og Artemivsk er nok de mest populære attraktioner.«\n»Ligger ikke både Slavjansk og Artemivsk på ukrainsk territorium?«\n»Jo, det er sandt.« Irina tænker sig om. »Ellers har vi jo Azov-søen. Der er der vældig interessant fauna og dyreliv. Vi har virkelig mange interessante steder her i Donetsk. I Gorlivka har vi et miniaturebogmuseum, f.eks. Vi har også en stor zoo. For tiden kan vi desværre ikke garantere turisternes tryghed, men takket være den humanitære hjælp, vi får fra Rusland, har vi kunnet investere i sportsudstyr. Vores strategi lige nu er først og fremmest at opbygge den indenlandske turisme. Vi håber, at der vil komme omtale af vores seværdigheder, og denne vil sprede sig fra mund til mund og til sidste også nå til udlandet.«\nVi er kommet inden for dørene på Skole nr. 57, før en kvinde med rødt, kort hår kommer styrtende imod os.\n»Hvad bestiller I her?«, spørger hun vredt. »Jeg er rektor ved denne skole. Hvorfor har jeg ikke fået besked om, at I er her? I har ødelagt min dag!«\n»Vi har tilladelse fra undervisningsministeriet,« forklarer vi.\n»Det har jeg ikke hørt noget om! Hvilke spørgsmål har I? Vi har det udmærket her, tak. Børnene lider selvfølgelig. Der er krig. De savner deres venner. Så, nu har jeg svaret på jeres spørgsmål! Hvorfor er I her så stadig?«\nVi forklarer, at vi gerne vil tale med nogen af eleverne og lærerne også. Rektor stamper i gulvet og marcherer hen på sit kontor for at ringe til ministeriet. Da hun kommer tilbage, er hun betydeligt blidere stemt og inviterer på te og kage.\nSkole nr. 57 er en af de skoler i Donetsk, som ligger nærmest frontlinjen. Før krigen var der 450 elever i skolen. Nu er tallet 140. Den 1. oktober 2014 slog en granat ned lige foran skolebygningen. Biologilæreren, som stod på trappen, da den landede, blev dræbt.\nMed den nu velvillige rektors velsignelse får vi lov at besøge et klasseværelse. Halvdelen af pultene står tomme. En pige kaldes op til tavlen og bliver bedt om at læse op af den stil, de har fået til opgave at skrive til i dag.\n»Folkerepublikken Donetsk blev grundlagt den 7. april 2014, og folkerepublikkens flag er sort, blåt og rødt,« remser hun op. »Det sorte står for kullet, det blå for søen, og det røde for soldaternes blod.«\n»Bravo, Sasja,« roser lærerinden. »Er der nogen af jer, som kan navnet på nogen berømte personer fra Donetsk.«\nEn spinkel pige rækker hånden op.\nDa timen nærmer sig afslutningen, samler lærerinden børnene foran tavlen og beder dem synge nationalsangen. Lydigt begynder børnene at synge en sang på samme melodi som den gamle Sovjet-hymnes. I den nyskrevne Donetsk-version dukker ordet 'minearbejder' hyppigt op.\n»Faget 'patriotisk dannelse' er så nyt, at vi ikke har lærebøger endnu,« forklarer lærerinden, Violetta Boiko. »Det blev indført i januar i år og er obligatorisk for alle elever.«\nHvor mange af indbyggerne i Folkerepublikken Donetsk støtter i grunden op om det nye regime? Måske taler de folketomme gader for sig selv.\nLenin-statuen i Donetsk (foto: Wikimedia)\nI januar blev statuen på Lenin-pladsen i Donetsk forsøgt sprængt i luften. Efter denne hændelse blev det bestemt, at alle Lenin-statuerne i udbryderrepublikken skulle bevogtes døgnet rundt.\nDen sidste aften møder jeg Sasja og Sveta, to af Anjas bedste venner fra Donetsk. De er begge i godt humør, næsten euforiske. Sasja, som er 53 og allerede pensionist, har ikke været ude af sin lejlighed i uger.\n»Vi kan ikke alle flygte«, siger Sveta. »Sasja og jeg er for gamle til at begynde forfra et andet sted.«\n»Mange støtter kun Folkerepublikken, fordi de ikke kan udstå Porosjenko og den ukrainske regering,« forklarer Sasja. »Al propagandaen, alle våbnene, alt kommer fra Rusland. Men Rusland behøver ikke Donetsk. Hvad skal de med os? Rusland behøver en blødende arm. De har brug for, at Ukraine bløder.« »Vi håber, at Donetsk bliver en del af Ukraine igen,« siger Sveta. »Men håbet svinder for hver dag, der går«.\nKøen for at komme ud af Folkerepublikken er mindst en kilometer lang. Dima, chaufføren, vifter med vores pressekort, og dermed får vi lov til at køre forbi alle de ventende biler. En soldat kaster et uinteresseret blik på vores bagage. Der er ingen, som smugler varer ud af Donetsk.\n»Husk at gemme jeres Donetsk-pressekort, når I kommer over på ukrainsk side,« formaner han, før han vinker os over grænsen.\nPå den ukrainske side er køen om muligt endnu længere.\n»De har ventet siden i går,« siger Dima, chaufføren. »Af og til er køerne så lange, at folk må vente i tre-fire dage, før de slipper over.«\nMange fra Donetsk tager med jævne mellemrum over på ukrainsk side for at hente deres pensioner, besøge familie eller fylde op i køleskabet. Smugling er udbredt. I Folkerepublikken er det meste en mangelvare.\n»Hvordan var det at være tilbage efter så lang tid?«, spørger jeg Anja, da vi ruller ind på ukrainsk territorium.\nHendes øjne fyldes af tårer.\n»Det er blevet så anderledes der,« siger hun. »Der er så få mennesker på gaderne. Det plejede at være sådan en livlig by. Ingen smiler der nu. Mange af de venner, jeg havde der, er ikke længere mine venner. De har slugt propagandaen råt og er blevet prorussiske. Denne konflikt splitter folk og driver dem fra hinanden.«\nEpilog: Kijev, militærsygehuset\nUnge mænd triller gennem gangene i rullestol; nogle af dem stavrer forbi ved hjælp af krykker. Sygehuset er enormt; det er som en labyrint, men ikke en eneste seng står tom.\nEn af de mænd, som møjsommeligt bevæger sig ned ad gangen, meter for meter, er 25 år gamle Pima. Hans ansigt er fuldt af ar, og munden og øjnene har mistet deres oprindelige form. Den jordhule, han gemte sig i, blev ramt af en stor bombe. De sidste to år har han tilbragt på sygehuset.\n»Jeg blev mobiliseret,« fortæller han. »Jeg tog til fronten for at forsvare fædrelandet, og jeg tog afsted med glæde. Dette er Ruslands krig mod os. Putin er som Hitler. Hvordan kan et land i det 21. århundrede bare komme og tage et andet?«\nInde på en firesengsstue sidder en kraftig fyr i fyrrene. Han vil ikke fotograferes og vil ikke sige, hvad han hedder. Men han snakker gerne.\n»Jeg er blevet syg i hovedet på grund af denne krig«, siger han. »Det er vi alle. Regeringen betragter os ikke som mennesker. For dem er vi bare kanonføde. Vi fik ikke engang normal mad ved fronten. Ukraine var slet ikke klar til at føre krig. Ukraine var 200 procent ikke klar! Udstyret var gammelt. Se her, det er de patroner, vi brugte. De er fra sovjettiden. Alt vores udstyr var fra sovjettiden.«\nPå en anden stue møder jeg 42 år gamle Vasilij. Hans højre arm er fuld af ar; underarmen er i gips. Han blev såret den 12. august 2014. Siden da har han været indlagt på sygehuse over hele Ukraine. Armen er blevet kortere efter alle operationerne, men han har stadig følelse i fingrene.\n»Jeg kan i det mindste stadig bede,« siger han og viser, hvordan han kan flette fingrene sammen. »Jeg blev mobiliseret i den allerførste gruppe. Havde de spurgt mig igen, ville jeg været taget tilbage igen. Jeg kæmper for mine egne, for min kone, mine børn, for den ukrainske jord. Ikke for regeringen eller for parlamentsmedlemmerne. Næsten alle mænd i min familie har været soldater.«\nHan fingerer ved korset, der hænger som en lænke omkring hans hals, sammen med en lille identifikationsbrik i metal.\n»Min farfar var i Berlin. Min far var på Cuba. Min onkel var i Syrien under krigen mellem Israel og Egypten. Min bror var i Afghanistan. Jeg havnede i Donetsk. Det må være rigeligt. Nu håber jeg bare, at min søn slipper.«\nReportagen blev første gang bragt i den norske avis Morgenbladet.\nCopyright © Erika Fatland 2016. Trykt med tilladelse af CLA, København.\nDagmar Christiandottir, Torben Selch, Claus Oreskov og Niels Duus Nielsen anbefalede denne artikel\n16. maj, 2016 - 11:03\nKunne man dog bare, afholde en reel folkeafstemning om, hvilket land, folk vil tilhøre, kunne de komme videre.\nMen det vil vesten ikke tillade, for så vil folk i Spanien os.v. også kræve, at de måtte stemme om, at de kunne få deres eget land.\nJacob Jensen, Niels Duus Nielsen og Michael Kongstad Nielsen anbefalede denne kommentar\n16. maj, 2016 - 11:42\nFlemming Berger, Claus Oreskov og erik mørk thomsen anbefalede denne kommentar\n16. maj, 2016 - 11:52\nEt godt eksempel, Michael\n16. maj, 2016 - 14:23\n@erik mørk thomsen. Jeg tvivler på at USA & Eu vil anerkende en folkeafstemning!\nTorben Skov, Dagmar Christiandottir, erik mørk thomsen og Bill Atkins anbefalede denne kommentar\n16. maj, 2016 - 14:45\nFra DR Nyheder 12. februar 2015:\nOm Minsk II aftalen.\nBilledtekst: "De fire statsledere fra Rusland, Tyskland, Frankrig og Ukraine har aftalt, at der skal findes en særstatus for de østukrainske byer Donetsk og Lugansk. (Foto: Andrei Stasevich © Scanpix)"\nFra aftalens 13 punkter:\nDialog om lokale valg:\nFra våbenhvilens første dag skal der sættes gang i en dialog om lokale valg i overensstemmelse med loven om "selvregering i særlige områder af Donetsk og Luhansk," som tidligere er vedtaget i Kiev. Området skal specificeres af den ukrainske regering senest 30 dage efter fredsaftalen.\n•Amnesti til seperatisterne:\nDer skal sikres amnesti ved vedtagelse af en ny lov, som forhindrer, at personer, som har kæmpet i østukraine, retsforfølges.\n•Frigivelse af krigsfanger:\nAlle personer, som er taget til fange i forbindelse med kampe i Østukraine skal sættes på fri fod. Det sker på begge sider og skal være løst allerede fem dage efter våbenhvilens ikrafttrædelse.\n•Humanitært arbejde skal sikres:\nDer skal være sikker adgang, levering, opbevaring og distribution af humanitær hjælp i området.\n•Velfærden tilbage til Ukraine:\nDer skal retableres et socioøkonomisk system, hvor beboere i området igen skal betale skat og kan modtage ydelser ud fra ukrainsk lovgivning. Ukraine vil i den forbindelse genvinde kontrollen med banksystemet i østukraine, så det praktisk kan lade sig gøre.\nUkraine skal igen overtage grænsekontrollen, men først efter der senere i år har været valg i Donetsk og Luhansk-regionerne, som også vil definere den nye grænsesætning.\n•Tilbagetrækning af alle udenlandske styrker:\nAlt udenlandsk militært udstyr og mandskab skal trække sig tilbage under overvågning af OSCE. Illegale grupper skal smide våbnene.\nGrundloven reformeres og træder i kraft i slutningen af 2015. Den nye grundlov har decentralisering som kerneelement. Herunder skal Luhansk og Donetsk implementeres som områder med særstatus.\nTorben Selch, Flemming Berger og Jacob Jensen anbefalede denne kommentar\n16. maj, 2016 - 15:41\nDen ukrainske hær har lidt tre afgørende nederlag i Luhansk-Donekst området. Ilovaisk, Donetsk Lufthavn og Debaltserve, og derefter er krigen gået over til at være en psykisk opslidningskrig ført af lejetropper, der på afstand sporadisk sender granater ind over byområderne Luhansk-Donekst. Oprørerne i Luhansk-Donekst føler at Mnsk2 er trukket ned over hovederne på dem af en på hjemmefronten presset Putin. Godt endelig at se noget vestlig journalistik fra folkerepublikkerne der ikke er direkte løgn. En knyttet næve fra mig.\nJacob Jensen, Dagmar Christiandottir, Claus Oreskov og Niels Duus Nielsen anbefalede denne kommentar\n16. maj, 2016 - 16:27\nMinsk har reddet mange menneskeliv.\nOg sat muligheden for selvstyre på dagsordenen.\nDesuden mener jeg, at oprørernes ledere var indkaldt til Minsk, og samtykkede i aftalen.\nDagmar Christiandottir og Niels Duus Nielsen anbefalede denne kommentar\n16. maj, 2016 - 17:12\nJa, MKN, så vidt jeg kan vurdere, er det Kiev, der er den fodslæbende part i at gennemføre aftalen.\nDagmar Christiandottir, Torben Selch, Claus Oreskov, Jacob Jensen og Michael Kongstad Nielsen anbefalede denne kommentar\n16. maj, 2016 - 22:38\nDen ukrainske-Russiske konflikt om UkrainRussiske talende republikker lignier konflikten om "spansk sahara", den der vinder får ret. Det vil ikke ændre på noget strategisk I området (Rusland er stort nok og Ukrain det er lige meget om det bliver større eller mindre) de taler samme sprog og har same historie. konfliten om grænser dragning er ikke så dyb som mellem Frankrig og Tyskland eller danmark,\n16. maj, 2016 - 22:44\nDet synspunkt har jeg haft I 1991 da Irak invaderede Kuweit, men der er Olie derover og USA ville ikke se omvæltning I olie marked.\n06. juni, 2016 - 16:08\nHusk at skriv Sønderjylland 1920 på Haarders kanon for the World.


Vores planet er fortsat i fare for sammenbrud Netværksmeteorologi\nI dag globale temperaturer stige og slå rekorder næsten hver måned. Denne sidste august har været den varmeste, siden der er globale temperaturregistreringer omkring år 1880. Dette er ikke isolerede tilfælde eller begivenheder, dette er ved at blive en tendens.\nFlere officielle agenturer angiver 2014 som det varmeste år med højere gennemsnitstemperaturer. Og i vores tilfælde i Spanien har vi i år boet om sommeren længste hedebølge og hotteste juli i historien. Hvordan kan alt dette påvirke os?\n1 Jorden varmer op\n2 Menneskets handlinger på planetens klima\n3 Havene er ubeskyttede\nGlobal opvarmning det er allerede noget ubestrideligt. Der er stadig mennesker, der benægter eksistensen af klimaændringer og ændringer i økosystemer (som Donald Trump), men fænomenet er mere end tydeligt. Siden 1950'erne er der observeret mange ændringer i miljøet og i de globale temperaturer. Atmosfæren og havene er opvarmet, mængden af sne og is falder med en hidtil uset hastighed, havets niveau stiger ... de er direkte konsekvenser af denne globale opvarmning.\nDer er rapporter udstedt af det mellemstatslige panel for klimaændringer (IPCC, for dets akronym på engelsk) af FN, hvor alle disse poster afspejles. I den femte rapport fra dette panel, som blev præsenteret i slutningen af 2014, finder du de nøgledata, der bruges til alle forhandlingerne om klimatopmødet i Paris. Man håber, at de nødvendige retningslinjer vil fremgå af denne Parisaftale for at kunne bekæmpe klimaændringer, som allerede forårsager kaos og skader i alle dele af planeten og manifesterer sig i form af ekstreme meteorologiske fænomener.\nVidenskabeligt der er ingen argumenter for at benægte opvarmning, og der er ingen regering i verden, der siger andetDerfor er dette en kendsgerning.\nMenneskets handlinger på planetens klima\nFolk undrer sig måske over, hvorfor planeten opvarmes. Men svaret er meget simpelt: mennesker og deres aktiviteter varmer økosystemer. Hovedårsagerne til den globale opvarmning er drivhusgasemissioner, især fra energisektoren, transport og ændringer i arealanvendelse (problemer forbundet med skovrydning).\nDer er andre årsager til global opvarmning af naturlig oprindelse, såsom vulkanisme, variationer i jordens bane og akse eller solcykler. Imidlertid er disse påvirkninger meget iøjnefaldende i det globale klima. Problemet er, at vi udleder mere CO2, end planeten er i stand til at fordøje. Forskere påpeger, at kuldioxidkoncentrationer har nået niveauer, der aldrig har været set i de sidste 800.000 år. Og flere eksperter peger på behovet for at lade en tredjedel af planetens oliereserver uudnyttet, halvdelen af gas og 80% af det kul, der stadig skal udvindes fra jordens tarm, hvis det skal undgå at nå en kritisk opvarmningspunkt.\nHavene er ubeskyttede\nDer er regler, der regulerer havenes aktiviteter og beskyttelse, men kun 3% af havene og havene nyder en form for beskyttelse. De menneskelige aktiviteter ved fiskeriudnyttelse producerer det 90% af verdens fiskearter er skadelige for overfiskeri.\nUd over de 200 miles af den eksklusive økonomiske zone i hver stat er havene ikke beskyttet, derfor er de aktiviteter, der udføres der, ikke reguleret af nogen form for regulering. For at afhjælpe denne situation er den internationale forpligtelse at nå beskyttelsen 10% af havene i 2020 og 30% i 2030.\nDerudover forårsager global opvarmning forsuring i havene. IPCC estimerer, at stigningen i CO2 siden 1750 har fået den marine pH til at falde med 0,1 enheder siden da. Og selvom effekten på biodiversiteten ikke er blevet undersøgt tilstrækkeligt, frygter man, at denne forsuringsproces også vil ende med at straffe havarter.\nSom vi har opsummeret i dette indlæg, er virkningerne af klimaændringer ødelæggende for vores liv, det er grunden til, at der skal træffes foranstaltninger nu for at løse og undgå alle disse problemer.\nFuld vej til artikel: Netværksmeteorologi » meteorologi » Klimaændringer » Vores planet er fortsat i fare for sammenbrud\nHvordan vil foråret 2017 være?


Danske Hoteller - gode tilbud på hotelophold i hele Danmark\ntil Danske Hoteller\nDanske Hoteller består i dag af 21 spændende individuelle kroer, hoteller og konferencecentre, der tilbyder oplevelser af høj kvalitet, hvad enten der er tale om forretningsovernatninger, romantiske weekendophold, en oplevelsesrig miniferie for hele familien, golfophold på alle niveauer, firmafester, den runde fødselsdag eller et koncentreret kursusforløb.\nVores varemærke er kvalitet til fornuftspriser, hvor alle kan være med. Alle vores lokale hotelværter er ambassadører for deres lokalområde og er altid klar til at modtage Dem som vores gæster.\nMit mangeårige virke hos Falck har lært mig at sætte fokus på sikkerheden på vores hoteller. Dette gælder både for vores mange loyale medarbejdere og i særdeleshed for vores gæster. Udover almindeligt sikkerhedsudstyr og førstehjælpskasser har vi således også en hjertestarter på alle vores hoteller.\nVi bestræber os meget på at give Dem rigtig gode oplevelser, og vores dygtige medarbejdere står til Deres rådighed, hvis der opstår behov under Deres ophold.\nMindre kæledyr er velkomne på alle vores hoteller - dog mod betaling af et mindre tillæg.\nDet er derfor mit håb, at De som gæst hos os, får en rigtig god oplevelse under Deres besøg.\nFind vores hoteller her\nDu er her: Information > Om Danske Hoteller


Skyggesiden: september 2011\nJeg overlever. Der er ikke noget i vejen.\nMens jeg var gravid voksede der er stor mørk plet frem mellem mine skulderblade og nogle alarmklokker begyndte at bimle højt. Jeg er disponeret for modermærkekræft og har allerede fået fjernet et malignt mærke i ansigtet som 13-årig.\nHvilket overhovedet ikke har afholdt mig fra at gå i solarium flere gange om ugen i mange år. (Inden nogen finder på at stritte med pegefingeren så ER jeg holdt op. Jeg skar drastisk ned allerede ved den første kampagne)\nJeg fik en henvisning fra lægen og skulle bare bestille tid hos en hudlæge, for lige at være sikker. Lægen kunne jo ikke afgøre noget og jeg gik fra konsultationen med spiren til en ætsende angst, for hvad nu hvis ... ?\nDer blev ikke bestilt nogen tid.\nJeg lagde dynen over angsten og var egentlig meget lettet over, at samtlige hudlæger i Århus havde ferielukket i adskillige uger hen over sommeren og... ja, så fødte jeg. Som om det var en god grund til at udsætte, for mærket var der stadig og voksede stadig og ændrede karakter og jeg kunne ikke selv se det andet end i glimt, når jeg blæste forbi spejlet med vådt hår og baby.\nAngsten begyndte at ætse mere og mere. Men reglen er jo, at der ikke er noget galt, før en læge har sagt, at der er det, så jeg udskød at få bestilt den tid.\nIndtil igår, hvor jeg skrev en mail til en hudlæge og regnede med at lande langt nede i en bunke og få en tid om et par måneder. Der er ventetid.\nOh, bekvemme udsættelsestid.\nHvorefter sekretæren bankede en mail og to telefonbeskeder afsted og fortalte, at de havde ryddet en plads til mig idag klokken 9.30.\nDer har været en meget lang aften og en meget ubehagelig morgen.\nJeg er verdensmester i at fortrænge, så det har jeg gjort for fulde hammer denne gang også. Ordet cancer blev slettet fra min bevidsthed.\nMen tankerne om, at jeg ikke skulle se Aksel Emil blive stor, frygten for ikke at kunne mærke hans varme hud og lille sprællevende krop gjorde, at hvert eneste store smil, hvert eneste lille puf i mit ansigt af hans lille hånd dannede klumper i min hals.\nHvad skulle jeg gøre uden ham, hvis nu ...? Hvad skulle han gøre uden mig? Dyne på.\nDet taler vi ikke om, for så sker det ikke.\nLægen blæste ind i konsultationen, hvor jeg stod med mit lille liv i armene, løftede op i min bluse, studerede nøje og sagde med overbevisning i stemmen, at det var ganske harmløst.\nSå nu sidder jeg og flæber ned i hovedbunden på min dreng.\nkl. 13.39 4 kommentarer\nEtiketter: cancer-spøgelset. Mor., modermærkekræft\nJeg lukker af for muligheden for at kommentere anonymt.\nDen mulighed har jeg ellers forsvaret og bevaret, fordi jeg ved, at der er mennesker derude, der ikke har en profil at kommentere med og jeg er rigtigt, rigtigt glad for at der er nogen, der gør sig den ulejlighed at skrive en kommentar til det jeg skriver.\nMuligheden er også blevet stående fordi jeg også gerne vil høre de reaktioner, som man måske ikke har den største trang til at sætte sit navn under. Eller over.\nJeg har en gang imellem berørt nogle emner, der ligger lidt uden for bekvemmelighedszonen og det politisk korrekte og i de forbindelser har jeg set, at det har været lettere for folk at give deres besyv med, når de har kunnet skjule sig lidt under anonymitetens usynlighedskappe.\nJeg mener det, når jeg siger, at jeg har været glad for alle kommentarer - ikke bare for dem, der har erklæret deres enighed, men mindst lige så meget for dem, der har kastet nyt lys over sagen ved at være uenige.\nJeg har også taget nogle slag på anonymitetskontoen. Det gør jeg gerne, så længe det er emnet, der er i fokus og ikke mig som person.\nNogle af jer, der læser med, kender mig fra det liv, der hersker udenfor bloggen. I har noget at have jeres personlige kommentarer i... Andre gør ikke og kan kun danne sig en forestilling om, hvem jeg er udfra det jeg skriver: Jeg ved godt, at jeg skriver mange sarkastiske brokindlæg herinde, men det gør mig ikke til en glædesforladt brokrøv som person. (Jeg havde nu håbet, at min selvironi lyste liiidt klarere igennem)\nMen altså. Jeg er kun et menneske og jeg bliver såret og ked af det, når der er anonyme internettrolde som synes, at jeg er forkert og vil provokere mig til at give en åben reaktion på det.\nStørre fan af realityshow-metoderne er jeg ikke. Jeg er ikke belagt med psykisk teflon.\nJeg ved godt - et par dage efter - at det er kommentatoren, der er forkert på den, men jeg bliver sendt til tælling af nedrigheden hver gang. Ved at indrømme det kan det godt være, at jeg giver den anonyme kommentator lige præcis det, vedkommende ville have: En reaktion.\nIstedet for at risikere at iklæde mig offerkappen og martyrkasketten når den næste 'du skriver forkert'-kommentar dumper ind, vil jeg bare gerne sikre mig, at jeg ihvertfald ikke selv beder om den slags ved at give muligheden for det.\n(Jeg har overvejet at slette de kommentarer, men så får jeg stadig slaget ved at læse dem - selvom jeg fratager dem glæden ved at se de sure rønnebær blive luftet. Små mennesker, der har det som formål...\nJeg mener... Hvis man bare gerne ville give mig et godt råd eller gøre mig opmærksom på, at jeg er en sur stodder uden at få opmærksomheden og en åben reaktion, så havde man nok skrevet til mig personligt på mailen)\nDe få af jer, der har benyttet 'kommenter anonymt'-funktionen må fra nu af oprette en google-konto. Jeg ved godt, at jeg ikke slipper for 'du er dum'-kommentarer, for falske profiler er lette at lave, men så beder jeg ikke selv om det.\nkl. 11.05 9 kommentarer\nEtiketter: anonyme kommentarer, blogland, internettrold, reality-metoder, små mennesker\nJeg bliver en af de mødre, der kysser på deres konfirmationsklare sønner. Hele tiden.\nAksel Emil har været her i to måneder og et par dage. Jeg fatter ikke, hvor tiden er blevet af.\nDet har været to måneder med udfordringer, men lige nu kan jeg faktisk ikke rigtigt huske dem. Det har sikkert gjort herrenas i operationssåret og det har garanteret været en belastning for parforhold og nattesøvn, blogfrekvens og sund fornuft at han er kommet til verden, men ... jeg synes ikke det har været så slemt igen.\nGlæderne er langt, langt flere.\n(Kære Karmarevisor, kære udvalg for hybris og nemesis... Jeg siger det ikke for at være overmodig)\nMin smukke søn har sovet lidt mere de seneste dage og kvitterer for stort set alt hvad jeg gør med store smil og strålende øjne.\nHans sovemønster om natten er nogenlunde fast, han ææælsker at blive badet og være nøgen på puslebordet, hvor han tisser, så snart han ser sit snit til det og jeg synes stadig han er det mest fantastiske i hele verden, også mens jeg står og tørrer op.\nSundhedsplejersken syntes det samme, mens hun bredt smilende tørrede sit våde ærme.\nDet kan godt være, at to måneder er drønet så hurtigt afsted, fordi jeg bruger 24 timer i døgnet på noget så mirakuløst.\nkl. 10.24 0 kommentarer\nEtiketter: Aksel Emil\nVi kører Projekt Søvn i disse dage. Junior skal lære at sove mere end 10 minutter selv og ihvertfald mindst så langt fra mig, at det ikke er min kropsvarme, der luller ham i søvn.\nDet er derfor med tungen lige i munden og skoene konstant på, at jeg manøvrerer i træthedstegn og de rigtige rutiner. Kan du ikke bare give ham sutten når han vågner, hører jeg nogen spørge. Den er han også først ved at lære at bruge (for helvede), så ... vi er tilbage til tungen lige i munden og almindelig vedholdenhed.\nJeg er også ene om matriklen i disse dage, så hvis jeg skal bruge brun farin til kagen til kagens dag, må jeg selv hente det. Det kan jeg så passende gøre med barnevognen på en af den eneste gåtur, jeg har foretaget uden hund idag. (Jeg lader ikke min behårede søn stå udenfor en butik, nemlig)\nIngen ko på isen. Øje på klokken, fuld fart ned ad bakken, for turen tager 40 minutter og hvis barnet gør som han plejer, så vågner han efter 34 minutter, så der må helst ikke være kø ved kassen og helst ikke for mange, der vil snakke på lige den her tur.\nHurtigt finde brun farin (og en liiiiillle smule chokolade) og op til kassen med hvinende hjul, hvor der heldigvis kun står en dame og lægger varer på båndet.\nDet er så svært at kende de Baby og Barnevognshadende kællinger på udseendet, men det blik jeg fik af damemennesket overlod intet til heldet. Hun var formand for kællingerne.\nJeg er meget omhyggelig med at fylde så lidt som muligt med barnevognen og tage hensyn alt hvad jeg kan, for jeg er en af dem, der godt kan synes at barnevogne hurtigt får butikker til at ligne stoppede toiletter, men kællingens brede, denimklædte mås præsterede alligevel at bakke 3 meter tilbage mod Odderen og stadig synes, at den havde brug for at bakke yderligere.\nHun kunne pokkerme næsten ikke nå dankortterminalen. (Hvor gammel er man lige, når man skriver pokkerme?)\nTror hun tastede koden forkert med vilje. Tror seriøst, at hun godt vidste hvilken lomme det andet kort lå i, men bevidst skulle alle lommerne inkl de brede baglommer igennem først. Laaaaangsomt.\nHvordan præsterede hun at få en dims til at sige den høje lyd? Det må være noget, hun havde i lommen og det slog ikke fejl.\nSønnen åbnede øjnene. Kællingen sendte mig et hoverende løftet øjenbryn.\nDet lykkedes hende ikke at få ham til at tude, heldigvis. Det var garanteret fordi jeg holdt vejret. Tror, jeg så hendes røv blive skuffet, da jeg blæste ud i den kølige luft igen og sønnens øjne lukkedes igen.\n(Kagen slog fejl, desværre, så jeg må en tur afsted igen, by the way. Tænkte, at du gerne ville vide det. Eller,,, deb smager vildt godt, men ligner noget, der er produceret af en børnehaveklasse. Noget skal jo gå galt, når det bliver lavet med kun en hånd. Jeg kan blive nødt til at spise dem. Så fik du lige den bonusinfo også)\nkl. 19.12 2 kommentarer\nEtiketter: kageeksperiment, kanelsnegle, kvinder der hader barnevogne med indhold, Mor-bloggeri\nMin hundemadspusher fortalte mig om en hændelse, som får mig til at grine hver eneste gang, jeg ser en udsendelse, der er produceret af Mastiff.\nI virkeligheden er det ikke pænt at grine, når voksne mænd besvimer på tegneseriemåden.\nHun havde haft eneundervisning med en mand, der har to Mastiffer. De er meget store, meget solide, meget rolige - og meget stærke.\nManden havde luftet sine to godmodige kæmper, da en kat valsede ud foran dem. Da de to hunde satte i med kattejagten, gjorde han sit bedste for at holde dem, men blev trukket med i fuld fart, en rem i hver hånd og hælene forrest.\nHvorefter vovserne løber på hver sin side af et træ.\nkl. 19.29 5 kommentarer\nEtiketter: hundetræning, Mastiff, stooop\nHvis du stikker fingeren derind, kommer den måske ud med lort på\nJeg læste Julia Lahmes bog 'Hvor lagde jeg babyen?' mens jeg var gravid og syntes at hun var befriende ærlig, da hun skrev, at hun ikke tjekkede lille Elias' ble ved at snuse til ham eller ved at løfte ud i bleen fra lændesiden og kigge ned, men ved at stikke en finger ind i bleen og lade den afgøre om der var fyld i.\nCool nok, tænkte jeg dengang. Vi har vel alle sammen noget vi gør, som ikke er hverken smart eller gennemtænkt, men nu... Nu har jeg mødt en, der faktisk også gør det der med fingeren.\nHun gjorde det bare, mens der var 4 tilskuere på og i en sofa et sted, hun var gæst.\nJulia Lahme lod det stå hen i det uvisse, hvad man gør af fingeren, når der er gevinst og hende den anden så også ud til at lede efter løsningen, som hun sad der og strittede med en finger midt i tandsmør og kaffekopper.\nkl. 12.37 6 kommentarer\nBliver du nogensinde tilfreds, Lene? brølede han ophidset og frustreret midt i vores statusmøde. Vi havde en lille geschäft med at holde kurser for virksomheder og skoler. Nåja det var vist hans forretning og os, der var ansatte.\nI det øjeblik kunne jeg ikke se fejlen i at stille høje krav og jeg syntes mest af alt han var en stor spandfuld varm luft af en kaospilot, som ikke skulle udnytte sin underviserrolle til at knalde en meget yngre, mindreårig kursusdeltager.\nBrølet har forfulgt mig lige siden.\nJeg er uendeligt kritisk. Mest overfor mig selv, men når jeg først har kritikstemplet fremme er det uhyre let at bruge det på alt muligt andet også. Også på småfejl og personlige særheder hos andre, som de bedre mennesker ville tage for det de var: Ubetydelige, personlige særheder. Fredelige.\nJeg kan godt se, hvad han mente dengang. Det tog mig kun 12-13 år med fuldt fokus på andres splinter at få øje på den bjælke i mit eget øje.\nFor hold nu kæft, hvor kan jeg være en opslidende hæffel at have med at gøre. Hullerne i osten, du.\nMin gamle mormor og jeg ligner hinanden meget af ydre. Igår var det hende, der fik banket hårdt på bjælken i mit øje ved at vise, hvor meget vi også har hæffel-genet til fælles. Eller... jeg ved ikke om det er et gen vi har tilfælles, for hun er nu ganske elskelig.\nDet vil måske være mere korrekt at sige, at hun er gammel og gentager sine kritiske spørgsmål i en uendelighed, fordi hun glemmer svarene, og at jeg så har gør det samme. Bare uden nogensinde at glemme.\nEr han ikke noget hæs? spurgte hun for 4. gang. Lige efter spurgte hun for 113. gang om han var en god dreng og konstaterede at han skulle sove i sin seng.\nJeg kunne svare ja til alle spørgsmål, der for mig var tunge som anklagepunkter i en maternal retssag, som jeg sad der med min sovende dreng i armene. Ja, han skal sove i sin egen seng. Det vil han bare ikke. Er det mon fordi moderen helst vil have ham sovende hos sig? ... Og slæbe rundt på ham hele tiden for aldrig at have et øjeblik for mig selv og... ?\nHold nu kæft, kære lille mormor. Her har du et smukt, sundt oldebarn. Var det muligt, at du et øjeblik kunne VÆLGE at være tilfreds?\nkl. 12.12 2 kommentarer\nEtiketter: kritik, mormor, tilfreds\nkl. 20.02 1 kommentarer\nJeg synes, at politikere er som riskornene i risengrød. Forbandet ens og røvkedelige at høre på, fordi de gentager sig selv igen og igen. Højere og højere.\nDe yderste fløjpartier undtaget, for de har råd til at nævne deres ideologier og dermed få debatter op (eller ned) på et plan, der pludselig bliver interessant - for så kan selv jeg tage stilling og kende forskel.\nDet er ingen hemmelighed, at jeg hører til på den liberale side. Dette her har bestemt ikke ændret på det (Også selvom jeg tager højde for, at kilden er BT). Jeg mindes, at det er afprøvet ovre i noget Østblok.\nEnhedslisten vil beslaglægge Mærsk og Lego\nkl. 10.55 1 kommentarer\nEtiketter: Enhedslistens politik, ideologi\nMit morgen-tv varslede om fuld livedækning og valg-udsendelser æg til væg i anledning af, at der er valg om en uge. Supertorsdag. Zuper.\nPænt af dem at fortælle, at der vil være facere på skærmen, for det er vel det, de er? Partiformænd på gågaden i Ebeltoft, partiformænd i debat, partisoldater i kampagnebusser med flyers på gulvet: Facere.\nDe siger det samme om og om igen. De røde facere har endda skruet harmen på og giver regeringen skylden for alt på teenagemåden.(Og i ville gøre hvad, helt præcis?)\nÆrligt? Jeg synes, der har været valgkamp i flere måneder nu og jeg er allerede træt i låget.\nDet er meget mere tankevækkende, at det på søndag er 10 år siden, at De To Tårne faldt. Jeg kan lige præcis huske den dag for 10 år siden. Jeg var på Club La Santa, hvor styrkeløfterne fra Viking på Amager tvivlede på, om jeg nu var blevet ordentligt ædru, da jeg kom blæsende ud til poolen og sagde noget om et fly, der var fløjet ind i World Trade Center. Måske vidste de ikke hvad det var.\nCanadierne kunne ikke komme hjem og var pænt rystede.\nNåmen, god tur anyway til Lasse, der flyver til Staterne, sundhedsplejersken, der flyver til Rom og K, der flyver til en anden træningslejr.\nVi skal fileme ikke bøje os og blive hjemme. Så... Jeg vil med!\nkl. 09.24 1 kommentarer\nDu skal passe på dine brystvorter, sagde sygeplejersken på hospitalet og jeg slog det hen, for jeg var mere optaget af om jeg overhovedet ville kunne producere mælk. Brystvorter? Bah...\nEfter den ene dag, hvor det gjorde ondt af helvede til halvnaller at sætte trykknappen Aksel på i venstre side, har jeg lært, at der er mere til det der med brysterne. Søsterfolket.\nALT påvirker dem.\nALT går i mælken (sværger, at Aksel lugtede af matadormix forleden) og i virkeligheden påtager man sig et bi-job ved siden af mor-gerningen: Professionel brystpasser.\nMen at man derudover får mælkeknuder (Oh, kald på Overbestyrerinde Kernesund) ved at få træk (en havedør, der står 3 cm på klem 20 meter væk), ved at læne sig ind over en køledisk, ved at være stresset, irritabel og i søvnunderskud, i det hele taget bare trække vejret gennem næsen, det vidste jeg personligt ikke.\nJeg havde fokuseret hårdt på, at jeg forhåbentlig ikke fik bryster så lange at jeg kunne sidde med sønnen på lårene og ryggen ret og fodre.\nDerfor har manden fået turpasset til Bilka. B for brysternes rædsel. Jeg tager mit ansvar alvorligt.\nHvis der er nogen, der venter på et indlæg om valget, så vil det ikke rigtigt skrives. Måske fordi jeg personligt synes, at mælkeknuder er mindre smertefulde og mere interessante end Villy Søvndal og alt hans væsen.\nkl. 15.03 0 kommentarer\nEtiketter: mælkeknuder, valgtræt, Villy søvndal\nReglen er: Man taber sig, hvis man spiser mindre end man forbrænder.\nMens jeg var gravid (og i den første måned med spædbarn) havde jeg i perioder rigtigt rigtigt meget lyst til chokoladebar og det var ikke altod lige til at afgøre om jeg bedst kunne lide Mars eller Snickers den dag, så jeg endte ofte med en af hver.\nJamen, de var på tilbud.\nDet viser sig nu, at reglen stadig holder.\nSelvom alle siger, hvor flot gravid man er og hvor fint det hele sidder lige midt på maven (ikke meget fint over at have en bulk så stor at Mærsks containerskibe blev misundelige. Imponerende vil jeg hellere kalde det), så gælder reglen stadig. Nu, hvor maven er svundet mere ind, begynder chokoladebar-reservaterne at dukke frem fra dens skygge.\nDet skal nok gå væk, ja ja. Men det får en måned.\nJeg skal ligne Kronprinsessen til barnedåben om en måned. Det er også en regel.\nkl. 16.15 0 kommentarer\nEtiketter: der er en kronprinsesse indeni, vægttab\nMin søn har en kaffe-radar, der gør ham i stand til at vågne fra selv den dybeste, sødeste babysøvn, så snart jeg får kaffe i koppen.\nMan kan drikke ammethe, når det er koldt, men kaffe er altså bedst lige der ved de nogenogfirs grader, så det er ikke så få kopper kaffe jeg har siddet og set på, mens de blev kolde og barnet mæskede sig mageligt og sejrssikkert.\nJeg sværger, jeg så ham blinke kækt den anden dag, da mit længselsfulde blik vendte tilbage fra Guatamala-bønnerne.\nNu har jeg drukket halvandet krus Nescafe af min yndlingskop. Jeg vil bare lige sige det. Det første røg ned med sådan et hastværk at selv bundslatten var temmeligt varm, resten af kop nummer to er ved at være så lunken, at jeg overvejer om den smager mest af ferie eller af refill.\nSønnen sover SELV i min seng og har gjort det i en time nu. For første gang i flere uger.\nNogle gange er Nescafé en lille frysetørret fest. Just saying.\nkl. 09.31 1 kommentarer\nEtiketter: Mads og Monopolet-morgen, Nescafé


Kim Larsen arbejdede før sin død på biografi - den udkommer snart | TV 2 Fyn\nKim Larsen arbejdede før sin død på biografi - den udkommer snart\nKim Larsen har gennem et halvt år fortalt om sin barndom og ungdom, helt op til tiden, hvor han brød igennem med Gasolin'. Bogen er i handlen den 4. december.\nForfatter Jens Andersen har gennem trekvart år interviewet Kim Larsen om hans opvækst frem til det store gennembrud med Gasolin'. Foto: Kristian Regel / Regel Media\n10. okt 2018, kl. 11:38 Bemærk: Artiklen er mere end 30 dage gammel\nDe to nåede at gennemføre flere lange interviews, hvor Kim Larsen fortalte om sin slægt og opvækst, frem til tiden hvor han bliver verdenskendt i Danmark i begyndelsen af 1970'erne, da han bryder igennem med Gasolin'.\nSamtalerne mellem Kim Larsen og Jens Andersen bliver nu til en bog, der udkommer den 4. december på Politikens Forlag.\nLæs også Kim Larsen mindeoptog: Mange delte minderne\n- At Kim Larsen og jeg mødtes omkring et bogprojekt, hvor han - som han sagde med glimt i øjet - “helst ville sige sandheden, men det kan jo være svært for en lystløgner”, har været en interessant og berigende oplevelse i det trekvarte år, det stod på. Hver gang sad Larsen klar hjemme i køkkenet i Odense med guitaren, smøgerne og kaffen inden for rækkevidde. Klar til at fortælle, siger Jens Andersen i en pressemeddelelse og fortsætter.\nLæs også Kim Larsens kone og børn takker dybt for blomster i Odense\n- Jeg tror, at Kim Larsen selv var overrasket over, hvor detaljeret hans livsfortælling blev, som den skred frem. Det var ligesom lag på lag, der pludselig var sat i skred. Det rullede bare derudaf, og det virkede også som om, han blev mere og mere inspireret og undervejs flyttede erindringer over i sit musikalske univers. Hver eneste gang sluttede han vores lange samtaler med en lille dramatisk cliffhanger, så jeg kunne glæde mig til næste gang. Jo, jo, en rigtig spillemand - og en djævleblændt god mundtlig fortæller.\nLarsen gad ikke fortælle sine erindringer\nFlere har tidligere forsøgt at komme ind på livet af Kim larsen og få ham til at medvirke i en biografi, men det havde ingen interesse, fortæller Larsens manager Jørn Jeppesen.\n- Jeg har gennem årene fået et utal af henvendelser fra folk, der ville skrive Kims erindringer. Kim gad ikke gå ind i det. Lige indtil Jens Andersen kom ind i billedet, for Kim havde respekt for hans forfatterskab. Kemien mellem dem var perfekt, så Kim gik derefter helhjertet ind i opgaven. Til det sidste ærgrede det Kim, at de ikke nåede at blive færdige med hele fortællingen, men nu færdiggøres bogen i den ånd, som har præget hele samarbejdet. Resten af historien håber både familien og jeg på, at Jens laver senere, fortæller Jørn Jeppesen.\nUfærdig bog fortjener at udkomme\nSelvom Kim Larsen ikke nåede at færdiggøre sine samtaler med Jens Andersen, er det alligevel en læseværdig bog, der ender med at komme i handlen, siger forlagschef på Politikens Forlag Kim Hundevadt.\n- Samarbejdet var præget af stor åbenhed og entusiasme fra alle sider, så det er trist, at værket ikke kan fuldendes. De samtaler, som Kim Larsen og Jens Andersen nåede at gennemføre, er dog et unikt materiale, hvor Kim Larsen med egne ord fortæller om sine rødder, og hvad der gjorde ham til den, han var. Den fortælling fortjener at blive udgivet, siger forlagschefen i pressemeddelelsen.\nKim Larsen døde den 30.september efter at have kæmpet i længere tid med kræft. Han er blevet mindet flere steder i landet med sørgeoptog og senest en stor mindekoncert på Rådhuspladsen i København søndag den 7. oktober.\nDen folkekære spillemand er efter sin død strøget til tops på den danske albumhitliste, hvor han har otte plader i top 10. Der er derfor god grund til at antage, at den kommende Kim Larsen-biografi bliver en bestseller, når den rammer landets boghandlere.


Psykopatens tidsalder – Holmskjold\nBjørn Holmskjold | 9. januar 2016 | Psykologi | Ingen kommentarer\nDet siger sig selv, at en narcissistisk/karakterafvigende mor, med en tilsvarende mand, ikke kan give sit barn en normal opvækst. For hun kan kun give sit barn, det hun selv er iboende. Og er det en karakterafvigende personlighed, der ikke kender til følelser, da bliver hendes barn i sagens natur et karakterafvigende, følelseskoldt menneske.\nIndlæg i Information, 12. januar, 2008 – 04:13\nDet er naturligvis tankevækkende, at skiftet fra den narcissistiske personlighed til den karakterafvigende (psykopatiske) personlighedstype allerede kan registreres i et sådant omfang, at psykologerne nu vurderer det karakterafvigende, som noget nært det mest udbredte.\nMen at denne udvikling er en kendsgerning, er der på ingen måde nogen tvivl om. For gennembruddet af det karakterafvigende kommer uden den mindste tvivl med den opvoksende ungdom, og det i et sådant omfang, at ingen vil være det mindste i tvivl!\nMen bortset fra disse kendsgerninger, da er artiklen (nedenstående) ret så tandløs. For hvad skal vi bruge disse symptombeskrivelser til, når nu det karakterafvigende alligevel bliver normaliteten? For så vil ingen finde de andres karakterafvigende adfærd for påfaldende, men som noget helt normalt.\nHvilket forskrækkeligt mange mennesker allerede gør i dag!\nIkke så svært at forstå, vel?\nSå det siger sig selv, at det psykisk afvigende, via den sociale arv, på den måde konsekvent opformeres i befolkningen, hvorved normaliteten kun forbliver at være er en gennemsnitsfaktor, som hele tiden er under forandring i en stadig mere psykisk afvigende retning.\nPå den måde bliver også samfundet, og dermed også samfundstænkningen, psykisk afvigende, og det i en stadig mere sygelig retning. Der skal blot være mange nok, der har det på samme måde. På den måde bliver også demokratiet forstærkende det psykisk syge. Idet politikerne derved bliver afspejlende de psykiske afvigelser i befolkningen\nAt det ikke netop er det alvorlige psykiske forfald, som psykologerne fremhæver, er derimod meget svært at forstå. For de lader på den måde tingene udvikle sig til skade for hele samfundet. Man kunne jo være tilbøjelig at tillægge psykologernes tavshed, hvad det angår, den bagtanke, at udviklingen af de psykiske afvigelser netop giver mange kunder i butikken, og dermed arbejde til psykologerne. Men det kan jo også skyldes, at psykologerne måske nok undervises i at behandle, men bestemt ikke i at tænke.\nDer er jo også den tredje, og måske nok mest sandsynlige mulighed, at psykologerne selv er så psykisk afvigende, at de ganske enkelt ikke kan se den negative udvikling i deres omgivelser. For den ser jo som bekendt ikke det hos den anden, som den selv er indeholdende. Og en kendsgerninger er det jo, at mange tager en uddannelse som psykolog, fordi de selv er tonset til med psykiske problemer. Hvilket jo så forklarer denne for psykologerne så udbredte “blindhed” for det psykisk afvigende udenfor terapirummet.\nUnder alle omstændigheder vil samfundet indenfor en overskuelig årrække går i opløsning, som konsekvens af denne udvikling. Som i den grad betinger, at menneskets evne til at indgå i sociale sammenhænge, herunder med deres egne børn, forsvinder. Til gengæld vil den kyniske vold stige ret så markant.\nAlt dette kan vi så takke de ”blinde” psykologer for. Der med deres tavshed, manglende kendskab til de psykiske mekanismer eller på grund af en karakterafvigende pengegriskhed, har ladet tingene udvikle sig i en stadig mere karakterafvigende retning.\nUdrydder menneskeheden ikke psykopaterne\nUdrydder psykopaterne menneskeheden\nPå overfladen ser psykopaten måske ud som den gennemførte skønhedsdronning, sportsmand, chef, kommunaldirektør eller politiker….\nMen inden i er de slet ikke mennesker, men destruktive, følelseskolde monstre, uden nogen menneskelige følelser overhovedet.\nMen folk flest ser kun overfladen, og ikke det inden i – før det er for sent!\nPsykopaten er måske ved at overtage narcissistens plads som tidens fremherskende socialkarakter.\nEt samfund, hvor omskiftelighed er normen, og mennesker i stigende grad bedømmes på ydre fremtræden, begunstiger psykopatens livsstrategier.\nMen hvori består psykopatens helt særlige magt over andre mennesker\nJette Hansen, mag.art., forfatter – juni 2007\nHun burde have fattet mistanke, da hun mødte ham.\nEn højt begavet mand i sine modne år, der i stedet for at være velkonsolideret stod i Ribers og levede bundløst forgældet. Og det burde i den grad have fået en alarmklokke til at ringe, at rykkere, inkassotrusler, kreditorer, der mødte op på bopælen, fogedbesøg og natlige arrestationer ikke gjorde indtryk. Han børstede det af sig, som var det ingen verdens ting. Han løj tit, opdagede hun, men på umærkelige måder, der isoleret set lignede hensyn til omgivelserne.\nGælden, forklarede han, skyldtes udgifter til hans ekskones kræftbehandlinger. Og ingen af disse misforhold var trods alt noget, min veninde ville dømme et andet menneske på.\nOver for hende var han intens, begærende, gavmild, impulsiv – og så kunne han være fantastisk klog og interessant at høre på, i hvert fald når det stak ham. Andre gange kunne han sige ting, der virkede så urimelige, at det ikke var til at begribe, de kunne komme ud af munden på den samme mand.\nDer var ikke skygge af tvivl i hendes sind den lysende forårsdag, hvor de sad på en udendørs café oprømte ved udsigten til snart at flytte sammen, og han stillede sit spørgsmål. Hun kan stole på denne mand. For hun ved, han elsker hende.\n“Jeg tjener ikke så mange penge om sommeren, det kommer jeg til igen til efteråret, men indtil da vil jeg bede dig om at låne mig til at leve for.”\nTo år senere ligger hendes økonomi i ruiner.\n‘Jeg kunne forstå, at de talte om penge. På et tidspunkt lænede finansministeren sig ind over Stein. ‘Du er jo et økonomisk geni,’ sagde han. Det var præcis de ord, han brugte… ‘Okay tænkte jeg, hvis finansministeren af alle siger det, så må det være den rigtige gut, jeg har fat i,’ fortæller Sandberg om Stein Bagger i bogen ‘Gangster’.\nLønnen er ikke længere hendes egen\nMin veninde er mærkeligt paralyseret af den form for hæmningsløshed, hendes kæreste udviser. Det er som om det, hun oplever, ikke rigtigt kan gå op for hende. Han opretter billån i hendes navn, tager ekstralån i lejligheden i hendes navn, tager på dyre udlandsrejser, ordner tænder og holder familiefester.\nNår regningerne kommer, mangler han pengene – og hun må lægge ud. Hun bliver nervøs og uligevægtig, men selv om han er helt vild med hende, er han også underligt ligeglad med hendes følelser.\nDa forholdet er forbi, trygler han længe om at genoptage samlivet. Samtidig giver han udtryk for, at lejligheden må kunne sælges med gevinst, og at han har krav på en del af denne gevinst. Han hævder, at han ikke kunne tjene nok, fordi hun forstyrrede ham ved at skabe konflikter. Han argumenterer for sin ret til at være ejer med, at han er kommet med idéer og forslag til lejlighedens istandsættelse.\nFørst da min veninde truer med at fortælle hans far om gælden, hvis ikke han betaler, accepterer han. Det viser sig, at han på de to år, de har boet sammen, er kommet til at skylde hende 200.000 kroner. Men han overholder ikke sine forpligtelser. I de følgende to år, der går, før det med besvær lykkes at afhænde lejligheden, bliver hun truet med Ribers, inkasso og sagsanlæg, og skattevæsnet ender med at gøre indeholdelse i hendes løn for hans ubetalte p-bøder. Så aldeles uanfægtet er han herover, at det får hendes egne normer til at vakle.\nHun åbner blot konvolutten med sin lønseddel måned efter måned og konstaterer med en form for sløv undren, at sådan er det altså. Hun råder ikke mere helt over sin egen løn. Og hvad mon hendes arbejdsplads tænker? En mærkelig vrangverden har syltet hende ind, endskønt hendes fornuft udmærket er i stand til at gennemskue urimeligheden. Ting, som i grunden ikke er plausible, vænner hun sig til uden at ville det.\nHans far dør, og afdragene stopper. Hun forklarer ham rystet, at de 200.000 er det absolut nødvendige grundlag for, at hun overhovedet kan blive boende sammen med sine børn, det sted hun er flyttet hen nu – en fireværelses i Brøndby. Han ignorerer hende. Holder blot op med at betale.\nHvad er det for en særlig magt en psykopat har over andre mennesker?\nTidligere på året udtalte flere eksperter til Information (“Brixtoftefænomenet: Mestre i masseforførelse” den 11. april, 2007) at folk som Peter Brixtofte, Claus Riskær Pedersen og Kurt Thorsen – uden at man kan sige, om de rent faktisk er psykopater – udviser træk, der ligner psykopatens.\nPå fjernsynet ser jeg Kurt Thorsen blive løsladt. “Her har I mig tilbage,” synger han muntert, idet han træder ud af fængslet. De viser igen og igen det berømte tv-klip, hvor Kurt Thorsen står jovialt smilende uberørt efter retsmødet, mens Rasmus Trads brøler og spytter: “Føj for helvede, hvor er du led. Hvor er du en løgner. Føj for helvede, du må have det skidt med dig selv. Du må!” men det er jo just hele miseren og grunden til, at Rasmus Trads brøler sådan op. Thorsen har det ikke skidt med sig selv. Han magter at lyve og forvrænge sandheden og at være skyld i andres ulykke, uden at det afsætter nogen form for skam eller tvivl.\nHer har i mig igen\nHvad er det Trads har i klemme? Han anråber en virkelighed, som nægter at indtræde.\nFørste pointe: Den, der relaterer sig til en psykopat, bliver udsat for et virkelighedstab!\nDen ene skinner af charme og overskud, den anden ligner en knyttet næve. Jeg stirrer fascineret. For mig bliver dette uhellige par en art sindbillede på det, man kunne kalde ‘psykopaten og mennesket’. Og det bliver billedet på det almindelige menneskes Waterloo, normalitetens hjælpeløse degeneration til indebrændt frustration, underskud og afmagt i mødet med psykopatens strategier.\nFor hvem fæster vi lid til, hvem hører vi på, og hvem foretrækker vi? En anfægtet og krampagtigt udskældende Rasmus Trads eller en afslappet rolig og venligt smilende Kurt Thorsen?\nPsykopaten er sagtens i stand til at nære stærke følelsesmæssige præferencer. Det er dette, der forræderisk kan tage sig ud som varme.\nMen i virkeligheden er det en udstrækning af egoismen: Psykopaten foretrækker det andet menneske for sine egne behovs skyld og ikke for det andet menneskes unikke selvs’ skyld. Man kan sagtens føle sig elsket af en psykopat og desto mere forvirres over den lejlighedsvise kulde og ufølsomhed. Der er tilbøjelighed til at trivialisere fænomenet ved at sige, at psykopater mangler evnen til indføling.\nMen psykopater er ofte formidable til at vide, hvad der forgår inde i andre mennesker og benytte sig af det. De kan godt aflæse andres følelser.\nDet særlige og radikale ved psykopater er, at de er ligeglade med andres følelser. Men det giver dem også en særlig suverænitet!\nPsykopater føler ikke skyld, de føler ikke skam, de er uden normale moralske hæmninger, de har en bemærkelsesværdig evne til at smyge alle bebrejdelser og anklager af sig. På grund af denne frihed fra anfægtelser har psykopater ofte en ekstremt stærk veloplagthed. Den helt uhæmmede forfølgelse af egne interesser får ambitionen til at tage sig ud næsten som dyrets instinkt.\nSom et stykke natur med andre ord. Psykopater er tiltrækkende, fordi de har dyrets suverænitet!\nPsykopaten kommer altid igen. Det er den tumlingeeffekt, vi i virkelighedens verden ser med mænd som Brixtofte, Thorsen og Riskær. “Her har I mig tilbage,” synger de og træder ud af fængslets port.\nVeloplagte, ukuelige gør de deres entre på samfundets scene.\nFolk bliver ved med at fatte tillid til psykopater – selv med fængselsdomme og diagnoser hæftet på sig.\nBåde på grund af deres særlige suverænitet. Men også, fordi psykopater vækker en dyb og ubevidst angst, der paralyserer mennesker.\nHan forvandlede en højkonjunktur til en kriseøkonomi, han smadrede sit politiske parti og gjorde det farligere at være dansker i verden.\nDet står nu klart, at Anders Fogh Rasmussen ikke var en stor statsminister\nEn diktator genkendes på dennes adfærd\n»Da han blev minister, optrådte han nok som det dummeste svin i nyere tid. Han har en plovfure af lig efter sig,« siger en tidligere embedsmand om Fogh som skatteminister. Derefter følger andre embedsmænd, der fortæller om en egenrådig politiker, der anså folk som uduelige, som glemte, at han havde 15.000 ansatte, og som var så grænseløs ambitiøs og ærekær, at han brugte andre mennesker og smed dem væk på en måde, som får embedsmændene til at tale om »et rædselsregime.«\nAnders Fogh Rasmussen måtte gå som skatteminister på grund af roderi i sit ministeriums regnskaber, men det ligger mellem bogens linjer, at det ville han aldrig have behøvet, hvis han havde opført sig ordentligt. Faktisk kunne embedsmændene have reddet ham. De gad bare ikke. For han havde besat deres ministerium med en rigid perfektionisme, og på den måde skabte han selv den modstandsbevægelse, der lod ham vælte.\nFra: Biografi: »Fogh. Historien om en statsminister.«\nFor at forstå psykopatens virkemåde, og hvad der gør det navnløst forfærdeligt at have været i relation til en psykopat, kan det være godt at se på det psykologiske begreb om intersubjektivitet.\nDen berømte amerikanske psykolog Daniel Stern siger, at det tidlige samspil mellem mor og barn (= intersubjektivitet) er en umådeligt central læringsproces, som handler om at kunne være sammen med et andet menneske. Ethvert menneske er i denne henseende udstyret med en udviklingsmæssig fortid, der klæder vedkommende på til at indgå i forskellige forhold, f.eks. i et intimt forhold, med viden om den anden og med viden om, at den anden ved om én selv.\nDenne fond af følelsesmæssig viden, som skabes igennem de tidlige udvekslinger af opmærksomhed, kontakt og berøring konstituerer en fundamental virkelighedsfornemmelse.\nAlligevel kan man aldrig forudsige, hvad den anden vil gøre, tænke eller føle, understreger Stern.\nAt lyve er et eksempel, hvor et menneske kan bryde et andet menneskes kendskab til den, der lyver og kendskabet til, hvordan man selv bliver opfattet – men det er kun muligt at lyve effektivt over for et andet menneske, hvis man ser, hvad der er inde i den pågældende. Ligesom ved empati kræver dette intersubjektivitet, som således kan fungere imellem to mennesker både på godt og ondt.\nPsykopaten ødelægger ligesom løgneren kontinuiteten i dette felt. Han ødelægger, at vi kan vide om den anden og vide, at den anden ved om os – en fundamental forudsætning for, at vi kan orientere os i verden.\nDerfor fremkalder psykopater en navnløs rædsel. For de ødelægger hele dette førsproglige grundlag! De får det til at forsvinde. Det er dybest set dette virkelighedstab, psykopaten påfører andre mennesker.\nTredje pointe: Den rædsel, psykopaten vækker, skyldes, at psykopaten ikke selv har installeret ‘den anden’ i sig og at han ødelægger ‘den anden’ i andre mennesker. Dette er psykopatens egentlige vold.\nVi betaler en pris for den gave, det er at bære ‘den anden’ i sig. Prisen er en evig indre anfægtelse. Vi kan ikke konkurrere med psykopaten om magnetisk selvtillid og veloplagthed.\nMen gaven, ‘den indre anden’ giver os, er, at vi kan knytte dybe, varige og holdbare kontakter. Der kommer dybde, kontinuitet og udvikling i vores liv – og i vores indre liv.\nDenne nydelse kender psykopaten ikke.\nKynisk, udspekulert – og helt normal\nI slutningen af 1800-tallet kunne en kunstner som Henrik Ibsen skrive Gengangere og med Fru Alving og Osvald som det ulyksalige mor/søn-par vise, at narcissisterne skulle blive neurotikernes børn. I første halvdel af det 20. århundrede afløste den narcissistiske socialkaraktertype gradvist neurotikeren som den fremherskende socialkaraktertype.\nOmkring det nye årtusindeskifte viste den amerikanske forfatter, Siri Hustvedt i den berømmede samtidsroman Det jeg elskede, om generationen efter Anden Verdenskrig, at narcissister skaber psykopater. Især portrættet af den uhyggelige dreng, Mark, indhentede Hustvedt berømmelse.\nMed brug af forskningen i hysteri og spiseforstyrrelser trækker Hustvedt forbindelsen til psykopati som den ny tids fremherskende sygdom i skæringspunktet imellem kultur og individ.\nHvilke sociologiske fænomener afspejler, at vi måske befinder os i en tid, hvor psykopaten er på vej til at blive den fremherskende socialkaraktertype?\nMan burde se på netdating-kulturen. Her er løgne, manipulation og forstillelse gængs strategi blandt de drevne datere.\nEn af mine bekendte – en kvinde på 40 – blev pludselig forladt af sin mand. Allerede næste morgen sad hun og surfede på netdating.dk. Hun skrev til fyrene, at hun aldrig havde prøvet det her før (i virkeligheden har hun brugt mediet flittigt igennem de sidste 10 år), var ganske usikker på, hvordan man gjorde, havde været alene længe og var nu klar til et dybtfølt forhold.\nFør man bliver forarget over kvindens løgnagtige og manipulerende måde at bruge mediet på, bør det fortælles, at de mænd, hun endte med at møde, var nøjagtigt lige så kyniske og udspekulerede.\nDet psykisk syge nyder i dag mere end nogen sinde fremme i tv-“underholdningen”\nEn populær tv-serie, som Klovn af Casper Christensen og Frank Hvam, viser, at der er sket et skift i socialkaraktertypen.\nKlovnen – Frank Hvam – udstiller noget karakteristisk. Joken bygger så godt som altid på fremvisninger af især Franks totalt manglende evne til empati. Det er ikke mindst den uhæmmede udfoldelse af normalt tabubelagte former for aggression – så som racisme, sexisme, diskrimination af handicappede etc., der springer i øjnene.\nPsykisk syge underholder psykisk syge\nReality-programmer som for eksempel Love Island, Robinson, og Big Brother er tidstypiske. Programmerne opererer med et psykopatisk menneskeideal. Det er meningen, at deltagerne skal være denne særlige blanding af tiltrækkende, manipulerende og hensynsløse.\nKun sådan kan de vinde.\nDet diskuteres for tiden i psykologfaglige kredse, om man bør opgive psykopati som en diagnose, idet psykopati tilhører karakterafvigelserne, og det forekommer vanskeligt at definere en egentlig sygelighed.\nMan burde overveje, om ikke der alligevel ligger en alvorlig udviklingsmæssig forstyrrelse og dysfunktionalitet til grund for psykopatien.\nSpørgsmålet er nemlig, om ikke man må bestemme psykopatens særlige forhold til realiteten, således at han på et følelsesmæssigt niveau simpelthen ikke har anerkendt ‘den anden’. Heri ligger den bemærkelsesværdige evne til ikke at internalisere de vurderinger, der bliver placeret på ham fra samfundets side: fordømmelsen og straffen.\nJette Hansen er mag.art., forfatter\nKronik, Information 15. juni 2007


Alle restauranter i Williamsport Restauranter i nærheden af Peter Herdic House Restaurant\nFastfood restauranter i Williamsport\nAlle aktiviteter i Williamsport Aktiviteter i nærheden af Peter Herdic House Restaurant\nUSA Pennsylvania (PA) Williamsport Restauranter i Williamsport Peter Herdic House Restaurant\nNr. 6 af 135 Restauranter i Williamsport $$$$\nAmerikansk, International, Moderne 407 W 4th St, Williamsport, PA 17701-6001+1 570-322-0165Website\nVis også KortSatellit Kortopdateringer er sat på pause. Zoom ind for at se opdaterede oplysninger. Nulstil zoom Opdaterer kortet... Tilbage til kortet Oversigt 4,5 118 anmeldelserFremragende77 %Rigtig god13 %Gennemsnitlig5 %Dårlig1 %Frygtelig0 %5 dage siden“Our favorite restaurant on Williamsport”10. april 2017“Wonderful evening”Lukket nuon - lø11:00 pm - 4:00 amAlle åbningstider KØKKENER Amerikansk, International, Moderne, Glutenfri retterPRIS $$$$OPLYSNINGER 407 W 4th St, Williamsport, PA 17701-6001ServiceMadGod prisStemningAlle oplysninger Forbedr denne registrering\nMedlemsvurdering Fremragende92Rigtig god16Gennemsnitlig7Dårlig2Frygtelig1Type rejsendeFamilierParAleneForretningVennerTidspunkt på året Mar.-majJun.-aug.Sep.-nov.Dec.-feb.Sprog Alle sprog Dansk (61)Engelsk (116)Italiensk (1)Flere sprog Sprog Dansk (61)Engelsk (116)Italiensk (1)Spansk (1)\nAnne OSan Francisco, Californien9614Anmeldt 12 oktober 2016 Excellent dinner with very relaxed yet attentive staffGoogle Oversæt MereTak, Anne O Denne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejArnie JMiddletown, Delaware444Anmeldt 18 september 2016 fra mobile enheder Outstanding!MereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder denGod OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejcheshireeRockville, Maryland318Anmeldt 13 september 2016 the building is very nice, and the food was very goodHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder denGod OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejMic5853McHenry, Illinois61Anmeldt 2 september 2016 Beautiful repurposed home!MereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder denGod OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejMary D51Anmeldt 26 juli 2016 fra mobile enheder BirthdayMereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder denGod OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nRobert HHolley13Anmeldt 20 juli 2016 upscale casual dining in a relaxing atmosphereGoogle Oversæt MereTak, Robert H Denne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejgodofthearmadillosWilliamsport, Pennsylvania29456Anmeldt 19 juli 2016 fra mobile enheder OKHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder denGod OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejErin SPennsylvania218Anmeldt 4 juli 2016 OK food but friendly staff and stunning atmosphereMereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder denGod OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejSTEPHEN KWilliamsport, Pennsylvania182Anmeldt 27 juni 2016 Some Enchanted Evening!MereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder denGod OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejThomas E111Anmeldt 8 maj 2016 fra mobile enheder Dinner after Lycoming collage commencement Hvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder denGod OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nOpdaterer listen... I nærheden Restauranter i nærhedenBullfrog Brewery524 anmeldelser 0,28 km væk Moon & Raven Public House159 anmeldelser 0,35 km væk The Stonehouse Wood Fired Pizza and Pasteria161 anmeldelser 0,47 km væk The Brickyard Restaurant & Ale House228 anmeldelser 0,46 km væk Seværdigheder i nærhedenCommunity Arts Center95 anmeldelser 0,28 km væk Thomas T. Taber Museum25 anmeldelser 0,88 km væk Williamsport Visitor's Center17 anmeldelser 0,47 km væk Community Theatre League13 anmeldelser 0,5 km væk Spørgsmål og svarStil et spørgsmålFå hurtige svar fra personale og tidligere besøgende på Peter Herdic House Restaurant.Bemærk! Dit spørgsmål vil blive offentliggjort på siden Spørgsmål og svar.Retningslinjer for indlægSendAnnullerBekræftelse: JoAnn CIs the restaurant open for Thanksgiving and do they take reservations?21 januar 2016|Svar Skjul alle svarEr du sikker på, at du vil slette dette spørgsmål?Slet Bekræft AnnullerHvad er dit svar?Retningslinjer for indlægSendAnnullerSvar fra pghprof | Har anmeldt denne ejendom |They take reservations. Have no idea if they are open on Tgiving.Er du sikker på, at du vil slette dette svar?Slet Bekræft AnnullerNyttigt svar0stemmerIkke nyttigtGoogle Oversæt Diane RIs there a dress code. Do you have a vegetarian selection.11 april 2015|Svar Vis alle 4 svar Skjul alle svarEr du sikker på, at du vil slette dette spørgsmål?Slet Bekræft AnnullerHvad er dit svar?Retningslinjer for indlægSendAnnullerSvar fra Christine E | Har anmeldt denne ejendom |I've been here many times and would say the dress is "casual dressy" or "dressy." I would not feel comfortable going here in jeans because it is such a beautiful setting. A suit and tie is not required though if that's... Mere I've been here many times and would say the dress is "casual dressy" or "dressy." I would not feel comfortable going here in jeans because it is such a beautiful setting. A suit and tie is not required though if that's what you were thinking.\nI would venture a guess that the chef has one or two vegetarian options to offer. There is usually a pasta or two on the menu and they also offer daily specials. They would probably accomodate a special request if you made it.Er du sikker på, at du vil slette dette svar?Slet Bekræft AnnullerNyttigt svar0stemmerIkke nyttigtGoogle Oversæt Forbedr denne registrering\nBookinger, Privat spisested, Siddepladser, Tjenerstab, Serverer alkohol, Fuld bar, Parkering til rådighed, Handikapvenlig\n407 W 4th St, Williamsport, PA 17701-6001 Placering:


RRMS-patienter født om vinteren har et lavere D-vitaminniveau\nSkrevet af Anne Mette Steen-Andersen d. 29. juni 2019 i kategorien Attakvis MS\nEAN: D-vitaminmangel har længe været mistænkt for at spille en rolle for udviklingen og reguleringen af multipel sclerose (MS).\nEt nyt case-kontrolstudie (Abstract EPO1209) præsenteret lørdag på den europæiske neurologi-kongres, EAN, i Oslo, viser, at patienter med relapserende-remitterende multipel sclerose (RRMS) har signifikant lavere niveau af D-vitamin i serum end raske kontrolpersoner. Ydermere viser studiet, at RRMS-patienternes D-vitaminniveau afhænger af, hvornår på året de er født. Studiet blev præsenteret på en postersession lørdag på EAN.\nStudiet har undersøgt demografiske data, D-vitaminniveau- og blodprøvedata fra 114 RRMS-patienter og fra 78 raske kontrolpersoner. Data viser, at RRMS-patienterne havde et statistisk signifikant lavere niveau af D-vitamin i serum (18.11±10.27 ng/ml) sammenlignet med den raske kontrolgruppe (24.85±12.92 ng/ml).\nYdermere viste data, at forskellen i D-vitaminniveauet i gruppen af RRMS-patienter var signifikant forskellig afhængig af, hvad tid på året patienterne var født. RRMS-patienter født i oktober havde det højeste niveau af D-vitamin i blodet (25.02±12.33 ng/ml), mens de patienter, der var født i februar, havde det laveste niveau (9.71±4.68 ng/ml). Overordnet havde RRMS-patienter født om sommeren et højere D-vitaminniveau i blodet, end patienter født i forårsmånederne.\nForskerne bag studiet konkluderer, at der er brug for yderligere forskning i sammenhængen mellem niveauet af D-vitamin og udviklingen af RRMS, førend sammenhængen eventuelt kan anvendes som grundlag for nye, behandlingsmuligheder.


⇒ Bedste Bambus Tandbørste online [Se bedste tilbud]\nOnline forretninger med bambus tandbørste\nNiceHair.dk er nu en af de største e-forretninger der sælger beauty-produkter. Webbutikkens sortiment udgøres af ca. 14000 produkter fra diverse mærker. Deres Trustpilot-rating på 9,4 ud af 10 tilkendegiver god kundeloyalitet. Vurderingen er baseret på 37612 bedømmelser, hvoraf 31933 af disse giver topkarakter. På Facebook er 225196 personer fans af NiceHair.dk, og herpå har butikken modtaget 4607 vurderinger med en middel vurdering på 4,1 ud af 5, hvilket tillige er ultra godt.\nMade4men.dk er aktuelt imellem de mest populære internet shops i Danmark der sælger beauty-produkter. Netshoppens sortiment indbefatter over 3000 produkter fra forskellige brands. Virksomhedens Trustpilot-bedømmelse på 9,4 af 10 bevidner stor tilfredshed hos kunderne. Tallet er baseret på 6942 vurderinger, hvoraf 5800 af disse giver topkarakter. På Facebook er 6276 mennesker fans af Made4men.dk, og her har netbutikken modtaget 75 ratings med en gennemsnitlig score på 4,1 ud af 5, hvilket tillige er yderst overlegent.\nLookfoxy.dk er i dag imellem de bedste e-forhandlere inden for beauty-produkter. Forretningens udvalg består af opimod 300 produkter fra en række mærker. Netshoppens Trustpilot-evaluering på 6,9 ud af 10 tilkendegiver stærk kundetilfredshed. Ratingen er baseret på 43 bedømmelser, hvoraf 14 af dem er 5-stjernede. På Facebook er 608 brugere fans af Lookfoxy.dk, og herpå har webshoppen modtaget 10 bedømmelser med en middel score på 3,9 af 5, hvilket lige så vel er meget godt.\nMatas.dk er nu iblandt de bedste online shops i Danmark med beauty-produkter. Netshoppens sortiment rummer flere end 90000 varer fra flere brands. Butikkens Trustpilot-vurdering på 8,2 ud af 10 viser utrolig kundeloyalitet. Ratingen er baseret på 12075 anmeldelser, hvoraf 8851 af disse giver topkarakter. På Facebook er 279941 mennesker fans af Matas.dk, og her har firmaet modtaget 549 ratings med en gennemsnitlig bedømmelse på 3,8 ud af 5, som tillige er ualmindeligt beundringsværdig.\nLuxplus.dk er i dag imellem de førende online forhandlere inden for beauty-produkter. Netshoppens udvalg består af flere end 40000 varer fra forskellige producenter. Butikkens Trustpilot-vurdering på 9,6 ud af 10 indikerer stærk kundetilfredshed. Bedømmelsen er baseret på 27258 evalueringer, hvoraf 23476 af dem giver topkarakter. På Facebook er 108766 brugere fans af Luxplus.dk, og her har netbutikken modtaget 5451 bedømmelser med en gennemsnitlig vurdering på 4,8 ud af 5, som ligeså er virkelig imponerende.\nEn række online firmaer giver nu om dage diverse leveringsløsninger. En der er meget populær er nu til dags pakkeshoppen, hvor det er muligt at hente de bestilte produkter når du har mulighed for det. Fragtformen er jo ret ukompliceret, og oftest ligeledes den prisbilligste leveringsform.\nDu burde ydermere tænke over at vælge afsending til dit hus eller til din arbejdsplads. Den er i regelen en kende mere omkostningsfuld, men derudover ultra praktisk. Den mest betalelige form for levering af bambus tandbørste vil dog til enhver tid være at hente produkterne selv, som jo betinges af at du er i kort afstand af bambus tandbørste e-firmaets hjemsted.\nLeveringstiden kan i nogle tilfælde være yderst relevant hvis vi mangler dine nye produkter med det samme, og med det formål er det skam relevant at du gransker det forventede leveringstidspunkt for det relevante produkt.\nStørstedelen af bambus tandbørste online selskaber yder levering på blot en enkelt hverdag på adskillige varer, hvilket er forudsat at ordren aflægges før et fastslået klokkeslæt, med hensynstagen til at de højst sandsynligt kan nå at få bambus tandbørste betjent før pakkepersonalet drager hjemad.\nIndtil flere webbutikker yder fragt uden gebyr, men i de fleste tilfælde er det betinget af at der shoppes for et fastslået beløb. I øvrigt kan man snuppe den billigste leveringsmetode, der oftest – uden hensyn til om man er i Næstved, Middelfart eller Billund – vil blive at få kørt din pakke til en pakkeshop.\nDet er i dag ualmindeligt nemt for alle og enhver at vurdere prisniveauet på bambus tandbørste fra diverse forretninger på nettet, og til gengæld har adskillige netbutikker været presset til at at stampe udsalgspriserne på en række af deres produkter – til børn og babyer, og desuden også til herrer og damer – betydeligt, og endda nogle gange yde fragt uden betaling.\nMen det kan til hver en tid vise sig fordelagtigt at besigtige et par forskellige forretninger på nettet efter bambus tandbørste tilbud forud for at du gennemfører din handel, således at du er usvigeligt sikker på at indhente den mindst kostelige pris.\nMan skal trods alt være opmærksom på, at ifald en shop på nettet annoncerer bambus tandbørste til salg for en udsalgspris som er ufattelig fordelagtig, så kan det ofte være en indikator for en falsk online butik. Kortbestillinger er på den anden side indbefattet af en regel, hvilket hjælper os overfor fup internet butikker.\nGenerelt anbefaler vi handler med kort eller MobilePay. Som alternativ kunne du udnytte en løsning fra fx ViaBill, i tilfælde af at du ser en fordel i at klare omkostningerne over tid.\nForinden folk køber bambus tandbørste på en forhandler på nettet burde de reelt gennemlæse netbutikkens forretningsbetingelser, det er dog oftest ikke specielt ophidsende.\nEn anden løsning er at bemærke om netshoppen er tilsluttet e-mærket, fordi det generelt er en sikring om at internet firmaet følger de danske retningslinjer, foruden at netshoppen regelmæssigt tilses af eksperter som har indsigt i lovgivningen. Det er en rigtig god anledning til hjælpende service, ifald du skulle få problemer i forbindelse med din handel.\nTilsvarende er det fornuftigt at køberen er vaks omkring de væsentligste reglementer der kan håndhæves i forbindelse med transaktionen, eksempelvis den returpolitik på bambus tandbørste online forhandleren bruger. Derfor er det desuden vigtigt, at man stadig bevarer sin e-mail kvittering, så man senere vil kunne påvise købet, uafhængig om man skal købe gave til en pige eller dreng.\nTrustpilot frembyder ret så pæne løsninger til at sondere flere tidligere brugeres observationer og på grund af dette går vi ind for, at du beser online forretningens bambus tandbørste vurderinger før du placerer din ordre.\nFacebook yder derudover rigtig gode chancer for at få indtryk af e-forretningens popularitet. Her er der mange forhandlere på nettet hvor man kan sammensætte en anmeldelse af virksomhedens service, hvilket tilmed burde anvendes til at afveje kundetilfredsheden.\nDenne hjemmeside er finansieret af annoncer. Vi har faste samarbejder med adskillige forretninger på nettet når vi introducerer butikkernes varer, og tager imod kommission under forudsætning af at vores brugere gennemfører en transaktion.\nOplysninger angående bambus tandbørste og e-butikker vedligeholdes rutinemæssigt, men vi kan desværre ikke garantere imod reguleringer der muligvis er udført efter at vi sidste gang opdaterede de viste oplysninger.