„Polaarpoisi” lool on Anu jaoks isiklik mõõde. Esiteks seetõttu, et ta tutvusringkonnas on bipolaarse isiksusehäirega inimene, kellega juhtub uskumatuid seiklusi ja sekeldusi. Teiseks on Anu pärinud fotoaparaatide kollektsionäärist isalt fotograafiahuvi. Kolmandaks on Anu – nagu ilmselt paljud teisedki loomeinimesed – kogenud südamevalu põhjustanud eluhetki, kus tuleb valida armastuse ja kutsumuse vahel.\nAnu saatis stsenaariumi proovitööna Torinosse ühte Euroopa paremasse stsenaristikatöötuppa. Stsenaarium räägib loo bipolaarsest tüdrukust Hannast, kes tõmbab oma fotograafihakatisest poisi Mattiase säärastesse sekeldustesse, et poiss peab puhtana pääsemiseks psühhiaatriahaiglas sedasama bipolaarsust teesklema. Anu sõnul rääkis stsenaarium esialgu hoopis bipolaarsest noormehest. Ent õpitoa meister soovitas tal teemale loomingulisemalt läheneda, sest vaimuhaigusi põdevatest inimestest on kirjutatud väga palju stsenaariumeid. (Bipolaarsust iseloomustab põdeja kalduvus langeda erakordsesse kurvameelsusse ja järgmisel hetkel tõusta eufooriasse.)\nMis film sellest siis tuleb? Festivaliteos, rahvalemmik või midagi noortele? Anu loodab, et tänu filmi stilistikale tuleb sellest miski, mis võiks festivale huvitada, kuid mille teema – inimese eneseotsing – kõnetab pigem noori. „Polaarpoisi” kohta võib öelda, et see on Eesti esimene fotograafiafilm, kus lugu aitavad rääkida ka peategelase pildid. Need fotod teeb peategelase eest auhinnatud fotograaf Renee Altrov, kelle panus loodetakse nüüd Hooandja abiga ka näituse ja fotoraamatuna vaatajate ette tuua.\nNiineste, M. (2015). Isiksusehäire kinolinal. Anu Auna "Polaarpoiss" tuli isiklike kogemuste najal. Eesti Päevaleht: LP, 17. okt, lk 32-33.\nKatke intervjuust Anu Aunaga:\n«Polaarpoisil» on olnud erakordselt pikk valmimistsükkel, vist üheksa aastat. Juba 2008. aastal sai see filmiinstituudilt stsenaariumi kirjutamise toetust.\nSee on tõesti väga pikk aeg. Uue tulijana on ikkagi päris raske saavutada seda, et sinusse usutaks. Pealegi polnud ma veel selleks hetkeks teinud oma esimest korralikku lühimängufilmigi. 2010. aastal valmis «Vahetus» (film räägib koduseinte vahel toimuvast naiste vastu suunatud psühholoogilisest vägivallast – T. T.), ja just selleks, et tõestada: ma olen valmis tegema ka pikka filmi.\nKui «Vahetusel» läks nii hästi, nagu läks – üle 70 festivali ja 17 auhinda –, mõtlesin, et oh, nüüd ma tegin selle ära, laske mind nüüd pika juurde, aga siis oled sa ikkagi kõrvuti kõikide nende teistega, kes ootavad samuti rahastust, ja mõned on ees juba mitu aastat oodanud… Valik ongi keeruline, mitmed asjaolud peavad kokku klappima.\nMa võin lohutada: 2008. aastal sai stsenaariumitoetust üheksa filmi, neist ainult kaks on realiseerunud – peale «Polaarpoisi» veel «Punane elavhõbe».\nAhah. No siis on tõesti hästi läinud. (Naerab.)\nKas selline tohutult pikk arendusperiood ei võta tegija puhul ära värskust, vahetust? Kas «Polaarpoisi» puhul on aeg töötanud kasuks või kahjuks?\nJah, ma olen nõus, et võtab ära, aga selle filmi puhul on pigem kasuks tulnud. Kunstnikuna arened ju päris kiiresti, kui sa vähegi silmi lahti hoiad. See, mida tahad täna öelda, ei pruugi olla nõnda kolme aasta pärast, ammugi mitte kaheksa pärast. Selle filmi puhul pole aga tegemist sellega, kes ma olen täna, vaid sellega, kes ma olin siis, kui ma alustasin oma kunstnikuteed. Minevik ei ole minu jaoks muutunud, võib-olla ainult selle mõtestamine. Veel selgemaks. Ei ole palju muutunud ka poisi lugu sellest ajast, kui see kirjutatud on.\nKüll on see, et aja jooksul võivad muutuda kokkulepped, võttekohad, mille suhtes on juba kokku lepitud, vahetavad omanikke, tuleb uued otsida. Näitlejatega oli kogu aeg see hirm, et nad kasvavad rollist välja.\nRoland Laos ja Jaanika Arum olid teie valikus algusest peale?\nPeaaegu, 2010. aastast vähemalt.\nNii et vähemalt see hirm pole tõeks saanud?\nÕnneks mitte. Aga me nägime Rolandi habemega ikka väga palju vaeva. (Naerab.) Õigemini nägi Liisi Roht, meie grimmikunstnik. Roland ajas küll iga päev habet, aga ikka oli vaja seda peita.\nTeine asi oli see, et Roland mängis just enne võttesse minekut «Seymouri» (Andreas Merz-Raykovi lavastus tuli 2015. aasta alguses välja Vabal Laval – T. T.) lavastuses, kus ta kehastas ülekaalulist noorukit ja tal tuli laval tonnide viisi krõpse süüa. Enese vormi ajamine oli paras vaev. Ta võttis vist kaheksa kilo alla, leidsime talle koguni personaaltreeneri, ta jooksis, toitus erikava järgi, ühesõnaga tõsine ettevalmistus.\nKui põhjalik oli «Polaarpoisi» puhul teemasse sisseminek – peale suhtlemise prototüübiga?\nUmbes 15 aastat tagasi, kui me lavastasime koolis etüüde, kirjutasin ma ühe, mille tegevus toimub psühhiaatriahaiglas. Ma ei teadnud suurt midagi, kuidas seal asjad käivad. Mind lubati tutvuma meeste-, naiste- ja noorteosakonnaga. Kolm päeva, igaühes üks päev. Rääkisin töötajatega, patsientidega. See mälestus on siiamaani nii terav, et mul pruugib ainult meenutada ja ma tunnen ainuüksi seda, kuidas seal lõhnas. Patsientide lood, nende luulud – need on erksalt meeles. Ja seal oli ikka tõesti karme lugusid, mis jäid aastateks kummitama. Tegin väga palju märkmeid.\nNüüd otsisin need üles, kui hakkasin kirjutama seda osa, kus Mattias satub psühhiaatriahaiglasse, hiljem käisin ka haiglas rääkimas, et olla kindel, kas näiteks rohud, nende mõju on õige, kas nii ja naa ka praegu tehakse – kõik muutub ju ajas nii kiiresti. Sa ei jõua lihtsalt stsenaariumit muuta selle järgi.\nNii on seal selliseid asju, mis on loo seisukohalt olulised ja vastasid tõele siis, kui minu prototüüp haiglas oli, aga mis enam võib-olla ei ole täpselt nii. Mul oli politseikonsultant, arstlik konsultant. Lisaks prototüübile on stsenaariumit lugenud ka teised bipolaarsed inimesed ja kinnitanud, et jah, just nii see võibki olla ja miski pole vastuolus.\nKui palju üldse võivad erineda elu- ja filmitõde, et tulemus veel usutav tunduks?\nMa olen neid püüdnud kokku viia nii palju, kui ma olen osanud, ja nii palju, kui mulle on tundunud hädavajalik. Aeg-ajalt tuleb lihtsalt näidata mingeid asju nii, et need tekitaksid vaatajas vajaliku tunde. Ja selle tunde saavutamiseks võib kasutada seda, mis ei ole üks-ühele elust pärit.\nMinu meelest ei ole mõtet ajada näpuga taga, kuidas täpselt peaks olema, näiteks osutada, et tänapäeva psühhiaatriahaiglas ei kooru enam seinalt suurte laikudena värvi nagu «Polaarpoisis» ja meil pole üldse enam ammu selline vana nõukaaegne sisustus. See ei ole absoluutselt oluline. Oluline sel on see, mismoodi keskkond vaatajale ja ka tegelastele mõjub.\nTuumalu, T. (2016). „Polaarpoiss“ võitleb pimeda hukkamõistuga. Postimees, 11. mai, lk 20-21.\nAnu Auna debüütmängufilmis „Polaarpoiss” oli Renee Altrovil võttefotograafist kandvam roll, sest osa filmist jäädvustubki läbi tema kaamerasilma. „Mul oli filmis mitu rolli. Põhiliseks rolliks pean peaosatäitja Roland Laose koolitamist,” selgitab Altrov. Laos mängib filmis noort fotograafi ja Altrov abistas teda, et ta oskaks käituda ja kaamerat käsitseda nagu professionaal, ning vaatas, et kõik näeks ehe välja. Peale selle pildistas fotograaf kõik fotod, mida Laose karakter filmis pildistas, ja tegi ka operaatoritööd. „Filmis on vahepeal kaadrid, mida näidatakse läbi fotokaamera silma – seal käsitsen mina kaamerat,” selgitab Altrov. „Polaarpoisi” võtete kõige põnevam osa oli fotograafi jaoks fiktiivse fotograafi näituse loomine. „Ühes stseenis murravad tegelased Lennusadamasse sisse ja seal on ühe kuulsa Saksa fotograafi näitus. See on väljamõeldud fotograaf ja väljamõeldud näitus. See on täiesti teine kategooria sellest, mida Mattias [Roland Laose kehastatav tegelane] pildistas. Anul oli väga selge visioon, mis pilte Mattias teeb. Mina lihtsalt aitasin kaasa, aga selles paneksin au ja kuulsuse Anu kaela,” räägib Altrov.\nIntervjuu Renee Altroviga Eesti Päevalehe tasulisel digilehel:\nFotograaf Renee Altrov: ootused peavad olema kõrgemad kui tul\nRebane, K. (2016). Fotograaf Renee Altrov: ootused peavad olema kõrgemad kui tulemus. Eesti Päevaleht: LP, 30. apr, lk 30.\nUlla Kattai: „Kui Ernest Hemingway ja Virginia Woolfi bipolaarsus oli sosin kuluaarides, raske maniakaal-depressiivne häire, mis neid pikkadeks perioodideks teovõimetuks jättis, siis tänapäevane bipolaarsus on transformeerunud tõeliseks farmaatsiaettevõtete kasumimaiuspalaks: Russell Brandi ja Britney Spearsi puhul räägib peavoolumeedia bipolaarsusest kõneledes lihtsatest loomeinimestele omastest meeleolukõikumistest, mida tabletikrõbistamisega kontrolli all hoida ning millega õnnestub välja vabandada nii ebaõnnestunud selfisid kui ka alkoholiuimas säutsutud lapsusi.\nHaige olemine on põnev. See kõik on mõistagi muutnud bipolaarsuse läänemaailmas lihtsalt ja sagedasti diagnoositavaks moehaiguseks. Kui sa pole bipolaarne, pole sind olemas. Ja kui ka juhuslikult oled siiski olemas, oled sa igal juhul igav.\nAuna filmi bipolaarsus pole vahva moesõna, eristades teismelisespliinis vaevleva loomingulise noore meeleolukõikumised teadlikult raskest mentaalsest häirest. Diagnoositud haigusega Hanna ei kirjelda bipolaarsust kelmika vahepala, vaid raske haigusena, mille ravil on rängad kõrvalmõjud.\nAuna loodud hipster-superstaar Mattias kasutab enda huvides haiguse lihtsustatud kuvandit, tõmmates loodetavasti noorte vaatajate tähelepanu peavoolumeedia abil loodud väärale bipolaarsuse kujutamisele ning mõistmisele.\nLisaks on noorfotograaf Mattiasel peen vintage-kaamera. Sestap on ta Eesti filmi superstaar ka ilma haiguseta: visuaalkultuuri vaikiv triumf on nii Y- kui Z-põlvkonnas kõigeülene, moodustades tõsisele teemale tugevast tainast põhja. Pilt pildis on alati kindla peale minek, jättes kõigile vaatajatele piisavalt tõlgendusvõimalusi.\nMattias on võluvalt isekas kunstnikuhing, kes kasutab kriitikakomisjonilt negatiivse hinnangu saanud loomingu võimendamiseks teda ümbritsevat maailma. Keerulisest Hannast ja tema maailmast saab detailselt jäädvustatud kunstiprojekt, mille Mattias alla neelab, ära kasutab ning võiduka lõpu korral vaid mõningate süümepiinadega välja sülitab.\nJust eduka isekuse ja inimlikkuse ühte karakterisse põimimine on «Polaarpoisi» kõige suurem võit. Hästi kirjutatud mitmedimensioonilisi tegelasi, keda ühtaegu põlata ning austada ning kes kõigi stsenaariumireeglite järgi küll transformeeruvad, ent jäävad seda tehes inimlikult usutavatesse piiridesse, on raske leida ka oluliselt pikemate traditsioonidega riikide filmikunstist. Kaasa aitab õnnestunud peategelaste valik: superstaarid Jaanika Arum ja Roland Laos on pildis sügaval sees ega mängi kordagi üle.\nPolaarsust näeb peale Hanna päris- ja Mattiase pseudobipolaarsuse veel mitmel tasandil: haigus ja tervis, teesklemine ja olemine, elu ja surm, lapsed ja lapsevanemad, armastus ja põlgus, muusika ja vaikus. Superstaariväärilistele moeröögatustele ja semiootilistele konstruktsioonidele lisandub terve hulk tinglikke polaarsusi. Kusjuures helikeele duaalse kasutamise üle saavad rõõmustada kõik hingelt märgitõlgendajad: muidu pigem tagasihoidlik muusikaline taust saab eriti raju hoo sisse kõigi seksistseenide ajal, mis paneb tähelepanelikuma vaataja uusi noote kuuldes Pavlovi koera kombel järjekordseid paljastusi ootama.\nIgal juhul näib «Polaarpoisis» pealtnäha kõik paigas olevat. On superstaarid, moodne teema, piisavalt tähenduslikud alltekstid ja täiesti talutav pildikeel, mis pole küll ülearu isikupärane, ent ei jää millegi poolest omaaegsetele alla. Urbanistlikud taustad lisavad värskust, puudub kriipiv klišeehuumor.\nSeda kurvastavam on tõdeda, et «Polaarpoiss» on kõigest hoolimata hea näide sellest, kuidas Eesti filmi rängaks komistuskiviks ei saa teema, näitlejameisterlikkus ega operaatoritöö, vaid loo jutustamise detailid. Kogu filmielamus hakkab kiirendatud tempos allamäge veerema hetkest, mil Mattias satub psühhiaatriahaiglasse.\nEsiteks panevad kulme kergitama jõuga sisse toodud ebavajalikud lisategelased Mirtel Pohla ja Henrik Kalmeti kehastuses. See, et tegu on heade näitlejatega, ei tähenda veel, et ükski Eestis toodetud film nendeta hakkama ei peaks saama.\nKogu haiglaloost oleks võinud teha täiesti eraldiseisva linateose, sest Mattiase ja Hanna eneseotsingud tegi heaks just ühes urbanistlikus ja usutavas žanris püsimine. Meelevaldne hargnemine võttis seni hästi välja mängitud linnaloolt hoo maha.\nTeiseks on suurem osa järgnevaid sündmusi ja dialooge nii ebausutavalt ülekonstrueeritud, et hävitavad mängeldes kogu filmi esimese poole võlu.\nUsutava loo jutustamine tundub olevat tõeline kübaratrikk. Kui peategelane annab suvalisele arstile, keda ta teist korda elus näeb, avatud ümbrikusse pistetud hunniku sularaha, hakkavad tigedad ahvid vaatajate peas taldrikuid kokku lööma ega lõpeta enne tiitreid. Detailidesse laskumata – õigustatult.\nEhk on hoopis tegu nii vägeva metatekstiga, et filmi kvaliteedi polaarsus peitub samuti täiskasvanuks saamises – teismeliseeas, mil andekus vaheldub paratamatute valede valikutega, ent kus võib hea õnne ja suure töö juures võitjana väljuda andekus.\nKehv lugu ei ole kuritegu, filmipolitsei vangi ei pane. Superstaarid peavad olema tugevad, nõrgad langevad juba eos võistlustulest välja. Kui neil pole just tugev turunduskampaania. Nagu näiteks «Polaarpoisil».\nKattai, U. (2016). Staarbipolaar [filmist „Polaarpoiss“]. Postimees, 11. mai, lk 21.\nSven Grünberg: „Ütlen ausalt, et on ikka pagana hea tunne, kui sinu kunagised tudengid juba suuri filme teevad. Muidugi, kõik käivad oma teed erinevalt, aga rehale… astutakse paraku ikka samamoodi. Nõrk stsenaarium on ka seekord peamise probleemi nimi, mis omakorda kisub kraavi muidu seksika, kuid ebaprofessionaalse temakese rollitäitmise. Mõneti paneb mind imestama seegi, et praegustel tegijatel jääb liiga tihti puudu julgusest olla uut, ootamatut otsiv ja soovist pööraseid teid (vajadusel) käia. Liiga tihti näeb tiki-taki tehtud viielise koolitöid, mille süžeepöörded on juba mitu käiku ette teada. Nii kahjuks ka siin (kuigi lugu ise on huvitav). Ja veel… Ootaksin rohkem meeleselgeid, mitte meelesegadusele keskendunud lugusid, sest segadust on meietagi liiga palju.“\nMaria Avdjuško: „Sümpaatne ja dünaamiline debüütfilm Anu Aunalt. Ilusad rollisooritused, eriti tooks esile Jaanika Arumi. Teemat on käsitletud tõsiduse ja põhjalikkusega. Love story liin igati liigutav. Kõnetab kindlasti praeguseid noori.“\nOlle Mirme: „Naerdes nügime, selg on prügine – suurde ellu sisse trügime. Mõnda matetud, pruute petetud, padjapüüre nätskeks nutetud. «Päevad, mis ajasid segadusse» kriipis pinnale ehk liigagi elusaid hetki arutust noorusest, mil isegi sai ilmlõpmatult nügitud ja trügitud. Anu Auna elluastujate lugu nii naha vahele ei pugenud, kõnetas pigem mõistust kui tundeid. Aga tore oli märgata, et mitmed mu tollased lemmikud – näiteks Formani «Lendas üle käopesa» ja Antonioni «Blow-Up» – on ka Auna varjamatult kummitama jäänud. Kokkuvõttes täiesti arvestatav debüüt.“\nArtur Talvik: „Korralikult tehtud keskpärane film. Lugu tundus natuke pliiatsist välja imetuna. Kunstlikuna mõjunud dramaturgilised paisutused ei olnud veenvad. Väga sümpaatne oli peaosaline.“\nMida arvab filmist „Polaarpoiss“ Postimehe žürii? (2016). [Sven Grünberg, Olle Mirme, Maria Avdjuško ja Artur Talvik annavad hinnangu]. Postimees, 11. mai, lk 21.\nKatariina Rebane: „Üldiselt ei ole millegi kallal viriseda. Stsenaarium on väga hästi kirjutatud. Tugev struktuur ja ülesehitus hoiab loo juures ja paneb kaasa elama. Piisavalt on pöördepunkte ning peategelaste karakterid ja nende suhe on hästi ülesehitatud, sest läbib eri faase. Peategelane Mattias on mitmekülgne. Ta pole lihtsalt paipoiss, kes armub hullumeelsesse tüdrukusse – see oleks olnud lihtne klišeelik valik. Kui alguses veab tüdruk poissi alla, siis mingil hetkel olukord muutub ja pigem tüdrukust saab ohver. Suhtes ja tegelastes on dünaamikat ja mõlemad näitlejad mängivad hästi.\nFilmis on mingil määral ettearvatavat, aga see ei ole otseselt häiriv. Lõpusirge kumab, aga film laseb siiski omajagu arvata, kuidas kõik viimaks lõppeb. Peale hea stsenaariumi on pluss ka Heiko Sikka operaatoritöö ning helirežissöör Horret Kuusi ja helilooja Sten Šeripovi koostöös sündinud helidemaastik. Ühtlasi on selgelt näha, et režissööril oli kindel visioon, mida ta soovib, ja ta on selle edukalt ellu viinud. Film on terviklik ja selles ei ole midagi ülearust. Kuigi suured plusspunktid lähevad just loo stsenaariumile, mis on muu vundament, ei ole vähem olulised kindel lavastaja käsi ja montaaž, mis loovad mõnusa tempo. Film ei veni ega liigu ka liiga kiiresti, et tegelastesse ei jõuaks süveneda.“ /---/\nRebane, K. (2016). „Polaarpoiss“, kvaliteetne noortedraama. Eesti Päevaleht, 16. mai, lk 11.\nMargit Tõnson: „Filmi pealkiri oleks vabalt võinud olla ka „Lõksus”. Sest kohe avaminutitel annab kursusejuhendaja Mattiasele Berliinis ülesande pildistada seeria teemal „Lõksus” ja näidata piltidel lisaks tehnilisele täiusele ka oma hinge. Mattias langeb lõpueksamite keerises ootamatult esimese armastuse lõksu, seejärel sooritab teo, mille tõttu on tal reaalne oht sattuda vanglasse, vanglast pääsemiseks teeskleb ta psühhiaatriahaiglas bipolaarsust, tüdruksõbra haigust, ja seal haiglas on ta tõeliselt lõksus ning tunneb esimest korda elus hirmu oma elu pärast. Hanna aga on oma haiguse lõksus, oma kodu lõksus, oma käitumise lõksus, ravimite lõksus, oma paranoiade ja usaldamatuse lõksus. Selleks, et lavakooli sisse saada, palutakse temalgi „näitlemine” lõpetada ja iseennast ja oma hinge avada. Hanna ja Mattiase suhe tuletab meelde Leida Laiuse August Kitzbergi „Libahundi” (1968) ekraniseeringust Tiina ja Marguse liini — ühel pool metsik vaba hing, keda umbusaldatakse, kes on liiga teistmoodi, kelles nähakse ohtu, keda ei saa kontrollida, vaos hoida, keda Margus küll imetleb ja ihaldab, aga kellega ta siiski kokku jääda ei julge. See nõuaks liiga palju ohvreid, eeldaks liiga suuri elumuutusi, liiga suuri riske. Ainult et kui keevaline Tiina heidab Tammaru perele kõige muu hulgas ette orjameelsust ja sallimatust, siis Hanna etteheited on üsna napid — ta saadab kõik lihtsalt kuradile.“\nTõnson, M. (2016). Esteetika ja eetika vahekorrad. Teater. Muusika. Kino, nr 5, lk 103-108.


Vanatehnika varjupaik sai uue kuue - TRE raadio Kesk-Eesti\nVanatehnika varjupaik sai uue kuue\n13/11/2019 Kesk-Eesti uudistetoimetus\nAlates kolmapäevast saab Järva-Jaanis (Lai tn 1) tutvuda märkimisväärselt uuenenud vanatehnika muuseumiga. Alates 2016. aastast on vanatehnika varjupaika laiendatud, ehitatud juurde viilhall tehnika eksponeerimiseks ja renoveerimiseks ning on valminud vanatehnika muuseumide keskus.\nVanatehnika varjupaiga eestvedaja Tuve Kärneri sõnul on keskus nii mitmeski mõttes unikaalne. „Meil on tänaseks üle 500 eksponaadi nii tavakasutuses olnud sõidukite, põllu- ja teetööde masinate kui mõistagi kõikvõimaliku tuletõrjetehnika seast“.\n„Projekti käigus tehtu loob meile senisest oluliselt paremad võimalused kollektsiooni eksponeerimiseks, säilitamiseks ja laiendamiseks. Ehkki europrojekt on lõpetamisel, areneb muuseumide keskus pidevalt edasi,“ lisas Kärner. 13. novembril saavad kõik huvilised külastada keskust tasuta alates kella kuuest õhtul. Lahtiste uste päevad on keskuses ka 15. ja 16. novembril kella 11 – 17:00\nProjekt sai teoks Euroopa Liidu Regionaalarengu Fondi piirkondade konkurentsivõime tugevdamise programmi meetmest „Järva-Jaani Vanatehnika muuseumide keskuse loomine ja arendamine“. Ehitustööd teostas AS Paide MEK ja nende kogumaksumus oli üle 900 000 euro.\nViilhallis näeb millegi poolest eripäraseid sõidukeid, väliekspositsioonis on hulk vanatehnikat, keskusesse on koondatud kahes kohas asunud tuletõrjemuuseumi kollektsioonid. Keskus toimib ka kui teabetuba: tutvustatakse Järva-Jaani, Järva valla ja Piibe maantee äärde jäävaid huviväärsusi, et turistile reisiplaani koostamine võimalikult lihtsaks teha. Keskuses on kaks tegelusruumi, tehniline raamatukogu ja omapärase ekspositsiooniga tsiviilkaitse tuba.\nAjakeskuses on avatud tuntud fotograafi mälestusnäitus


Karawankid – Vikipeedia\nKarawankid või Karavankad või Karavankid (sloveeni: Karavanke; saksa: Karawanken) on Lõuna-Lubjakivialpide mäestik Sloveenia (lõunas) ja Austria (põhjas) vahelisel piiril. Kogupikkusega 120 km ida-lääne suunas on Karawankide ahelik üks pikimaid mäestikke Euroopas. Seda läbivad olulised kaubateed ja sellel on suur turismitähtsus. Geograafiliselt ja geoloogiliselt on see jaotatud kõrgemateks Lääne-Karawankideks ja madalamateks Ida-Karawankideks. Selle läbib Periadriaatiline murrang, mis eraldab Apulia laama Euraasia laamast.\nVaade Ida-Karawankidele Hochstuhli/Stoli mäelt\nKoschuta/Košuta massiiv Zelli juures\nKarawankid moodustavad Karni Alpide jätku Slizza ojast idas Austria, Sloveenia ja Itaalia kolmikpunkti lähedal Arnoldsteinis. Neid piiravad Drava org (Rosental/Rož) põhjas ja Sava org lõunas, eraldades selle Julia Alpidest. Idas külgnevad need Kamnik–Savinja Alpide ja Pohorje mäestikuga.\nArvukad mäekurud olulistel kaubateedel ületavad mäestiku, nagu Wurzen (Koreno), Loibl (Ljubelj) või Seeberg (Jezero), mida on kasutatud juba esiajast. Tänapäeval kulgeb Austria Karawanken Autobahn (A11) Villachist Karawankide maanteetunnelisse, mis läbib Lääne-Karawankid, ühendades selle Jesenices Sloveenia A2 maanteega. Paralleelne raudteeliin ületab mäestiku läbi Karawankide raudteetunneli.\nKarawankid on populaarne alpinismiala koos arvukate mägihüttidega. Paljud tipud pakuvad head vaadet Klagenfurdi nõkku (Austria poolel) ja Ljubljana nõkku (Sloveenia poolel). Austria pool põhjas on kivine ja sajune, samas Sloveenia pool on vähem järsk, kaetud kuusemetsade ja madalate põõsasmändidega madalamal ning rohuga kõrgemal.\nHochstuhl / Veliki Stol, vaade Zasipist\nKarawankid asustati juba kiviajal, millele osutavad eriti Potočka koopa leiud. Rooma aegadel kujutasid need Noricumi provintsi ja hiljem slaavi Karantaania vürstkonna lõunapiiri. Vanaaja geograaf Ptolemaios on maininud Karwankas mägesid u 150. aastal. See nimi pärineb tõenäoliselt keldi karvist ("hirv"), mis on säilinud Košuta ("emahirv") massiivis.\n11. sajandi esimesest poolest moodustasid Karawankid Kärnteni hertsogkonna ja Kraini margi (lõunas) vahelise piiri. Pärast Kraini hertsogkonnaks ülendamist 1364. aastal said mõlemad maad Sise-Austria osaks ja olid Habsburgide monarhia kroonimaad 1526. aastast kuni Esimese maailmasõjani. Karawankide põhjanõlva on ajalooliselt asustanud kärnteni sloveenid, sellegipoolest otsustas Kärnteni plebistsiit 1920. aasta oktoobris, et mäehari on Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide kuningriigi (hiljem Jugoslaavia) vaheline piir; ainult Jezersko läks Kärntenilt Jugoslaaviale.\nTeise maailmasõja lõpunädalatel toimusid Karawankide kurudel intensiivsed võitlused. 24. SS Kampfgruppe (lahingurühm) SS-Brigadeführer und Generalmajor der Waffen-SS (brigadir) Heinz Harmeli juhtimisel sai käsu hoida Karawankide kurud Jugoslaavia ja Austria vahel lahti. See ülesanne oli kriitiline, et võimaldada Saksa vägedel taanduda Jugoslaaviast, et alistuda Briti, mitte Jugoslaavia vägedele. Kampfgruppe saavutas oma viimase ülesande ja oli üks viimaseid Saksa üksusi, kes alistus 9. mail 1945 Briti 6. soomusdiviisile.\nPärast Teist maailmasõda jäid Karawankid Austria ja Jugoslaavia Föderatiivse Sotsialistliku Vabariigi ning viimaks 1991. aastast iseseisva Sloveenia vaheliseks piiriks. Sloveenia astumisest Schengeni viisaruumi 2007. aastal on lubatud inimeste ja kaupade vaba liikumine üle Karawankide ja kaks riiki hakkasid püüdlema oma piirialade majandusliku integreerimise poole.\nBodental ja Wertatscha\nKohanimedel on nii saksa kui ka sloveeni nimed ja tänapäeval kuvatakse Karawankide peaaheliku tipud matkakaartidel tavaliselt sloveeni ja saksa keeles:\nWertatscha / Vrtača 2180 m\nMittagskogel / Kepa 2143 m\nPetzen / Peca 2125 m\nGolica / Kahlkogel 1836 m\nKoschuta / Košuta 2133 m\nBegunjščica / Begunschitza 2060 m\nLoibler Baba / Košutica 1968 m\nTrupejevo Poldne / Techantinger Mittagskogel 1931 m\nOlševa / Ouschewa 1929 m\nDovška Baba / Frauenkogel 1891 m\nKlek / Hahnkogel 1753 m\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Karawankid&oldid=5940130"\nLehekülje viimane muutmine: 6. august 2021, 19:35\nSelle lehekülje viimane muutmine: 19:35, 6. august 2021.


Tsiviilehitusvahendite Kohta | Töö kirjeldus - 2019\nPõhiline Töö kirjeldus Tsiviilehitusvahendite Kohta\nGeograafilised infosüsteemid (GIS) ja koostamisvahendid\nEhitusinsenerid ehitavad selliseid struktuure nagu sillad, maanteed ja veeteed ning tuginevad väga täpsetele tööriistadele ja seadmetele. Ilma tehnoloogia ja tipptasemel tsiviilehitusvahenditeta ei oleks struktuurid nii ohutud. Insenerid kasutavad oma töö lihtsustamiseks ja tõhusamaks muutmiseks järgmisi vahendeid.\nEhitusinsenerid tuginevad geograafilistele infosüsteemidele (näiteks AutoCad) ja koostavad tööriistu, et aidata kruntida ja kaardistada geograafilist teavet maa kohta.\nEhitusinsenerid vajavad projekteerimisstruktuuride abistamiseks spetsiaalset tarkvara. Mõned tsiviilehitusprogrammid sisaldavad Inseneri tööriistakasti (ETBX), EngiLabBeam! 2D, WinPost ja Civil Tools Pro.\nMaa- ja veealade mõõtmiseks tuginevad ehitusinsenerid vaatlusseadmetele. Geodeetilised seadmed sisaldavad ka spetsiaalseid kõrgtehnoloogilisi GPS (Global Positioning System) vahendeid.\nSamuti kasutavad ehitusinsenerid struktuursete projektide kohta teabe leidmiseks ehitus-, geoloogia-, hüdroloogia- ja geograafia-veebilehti. Internetis leiduval teaduslikul uurimistööl ja teabel on oluline roll struktuuride, sildade ja veeteede projekteerimisel.\nTeaduskalkulaatorid võimaldavad inseneridel arvutada keerulisi matemaatilisi võrrandeid ja graafikuid. Samuti on arenenud teaduslikud kalkulaatorid, mis on spetsiaalselt loodud inseneridele, näiteks Hewlett Packard 50G graafikakalkulaatorile.\nMillised On Suurimad Telefonifirmad?


everything begins the moment you decide to be yourself: see on see on see..\n..ehk carpe diem (, my ass!) ehk mu sees on (nii) suur önn.\nkonstateerin fakti, et hakkan vist hulluks minema. ja kui ma kohe ei kirjuta, siis unustan ja magan kõik peast minema. aga köigepealt tuleb teekord kaardistada (nii sportlikust (jejejeah!!!!) huvist). statistika huvides siis 3+5,5 (arvutage siis, körgem mate).\nsee päike siin töuseb ja loojub ja paistab kuidagi eriti veidrate nurkade alt, sest ta paistab siia tuppa ko-gu-aeg, on mul tunne, aga ei tea, kas on öige.\nma ei tea, miks mu sms-draftides söna 'jalgratas' oli, küll aga tean, miks seal nüüd sada muud söna on.\nehk lugu sellest, kuidas lihtsalt Toomemäeavastamisest sai retk 'tunne oma kodulinna'. kuidas jalad mind kodu asemel varahommikusi ronge vaatama viisid, avastama, et Taara pst on maailma (loe: Tartu) ilusaim tänav, et tänavad ei ole üldse nii pikad, kui nad tunduvad, et Laulukaar on ikka alles, et järgmine kord mind nönda kutsuvale Jänese matkarajale minna, et see väike haisev mülgas seal vist too Supilinna tiik, et linnud töesti laulavad nönda kaunilt. ja et kodu on ka olemas.\nHiie, ma tahtsin sullle öelda, et Hiie tänav on üks ilmatu pikk tänav, aga pean täna kahjuks sönu sööma (sest muud mul süüa pole ja poed avatakse täpselt nii hilja, kui ma juba õndsat und magan). töin ennist paralleele kuidas Eesti end läbisirgeldades-sõites peopesasuuruseks muudab. sama on Tartuga. vöi ma arvan lihtsalt, et täna on see hommik, mil tänavad lühikeseks saavad. (ps, Hiie kooli hoov on armsaim, mida tean.)\nnüüd ma tean, et viimane lahing Tähtveres Tartu vabastamiseks peeti 14.jaanuaril. aasta oli siis ei rohkem ega vähem kui 1919.\nühtäkki olin jöudnud....köigi arvestuste järgi oli kodu igatahes lähemal kui Lauluväljak. et mis möttes, kust see sinna sai?! päike oli hingematvalt ilus ja mul tunne, et viskaks murule pikali vöi.. önneks polnd see juba eos hea möte. kolmeaastatagusest jalutuskäigust Inksuga sinna oli meeles, et mingi tee viis jöeni ja seal kusagil oli mingi liiv.\nkönnid ja könnid, aga jögi vastu ei könni. aga eks loll könnib ikka nii kaua, kuni ta löpuks vastu tulebki. enne, kui ta tulla jöudis, jöudsin mina, loll linnalapsestunu möelda, et millal see rohi ikkagi nii pikaks kasvas, et kus ma elanud olen ja huvitav, kas emanögesed on sama pehmed kui kunagi siis, kui mina veel väike olin. olid küll!\nenne seda, kui jögi töesti vastu tulla jöudis, jöudis Jänese matkarada mind kutsuda. aga kutsega ta seekord piirdus, mo jalad seda tatsama täna ei läind. küll aga tuli tödeda, et mülka aka Supilinna tiigi ääres on töepoolest metsik linnulaul.\nja siis ta tuli, kus ta pääses - the almighty Emamjögi. ja siis... ma pidin önnest löhki minema. sest linnud laulsid nönda ilusasti ja kalad sulpsasid vees ja pardid üritasid end körkjatest läbi ujuda ja kalamehed püüdsid kala ja kui ma poleks teisel pool jöge olnud, oleks ma ilmselt juttu tegema läinud (te olete ägedad!). ja päike päike päike ja rööm mu sees aina kasvas, et ma saan mööda oma lemmiklinna lemmik Emajöe kallast jalutada ja mul ei ole kuhugi kiiret ja mul on nii hea.\nja siis mu röömu veitsa rikuti - jalutas vastu öige kurja olemisega vene tädike, kes mu käest kella küsis ja kui aru ei saand, et ütlesin, et 6 läbi natuke, haaras ta mo käest ja vaatas ise kella ja siis täna öige viisakalt. gggrrrrgghhhhhhhh.\nkodutänavale selga pöörates (oli veel vaja) tunudus mulle, et auto ei söitnud mitte paremalt vasakule, vaid vasakult paremale, ise teades, et tunnen Laia tänavat nagu oma taskut ja jumalaeest, et see on ühesuunaline. mööda Jaanit Laia poole tatsates, automüra kuuldes ootasin taas, et auto tuleb teiselt poolt. sealt, kus ta tulema ei peaks. ootamatused, ma armastan teid!\nja vaatamata sellele, et ma kohe üldse hommikuinimene ei ole (vastav särk ju skandeerib ka seda!), meeldivad mulle KOHUTAVALT väga säärased varahommikud. mötlesin mis mötlesin, aga välja mötlesin, et hommikud on lihtsalt SUUREpärased siis, kui ma ei ole vahepeal magama läinud. (päike on juba körgel)\nma ei tea, mida mu jalad nüüd selle peale homme ärgates ütlevad. aga ma olen önnelik ka puhatud. karmavölg (selleks korraks!) tasutud. höissa!\nPosted by tr at 23:53\nma ei tea, miks sul draftides "jalgratas" on, veel vähem suudan ma defineerida oma kontaktides telefoninumbrit nime all "helista" või seda, KES selle sinna pani või kes selle nr omanik on...aga kevad ja need hommikud... need on võrratud indeed ;)\nnii ilus postitus :) ei ole kade üldse, ei, ei, ei\n:D möni meesolevus kindlasti. lootuses, et ehk läheb õnneks.\n31 May 2011 at 04:51


Vooremaa Lastele läheb pilliostuks jagamisele pea 200 000 eurot\nÜle saja muusikaõpet pakkuva haridusasutuse saavad toetust uute pillide ostmiseks algatuse “Igal lapsel oma pill” kaudu, mis on muusikasõprade ühiskingitus Eesti Vabariigi 100. sünnipäevaks. Ühiskingituse esimese vooru raames oli kõikidel muusikaõppega tegelevatel asutustel võimalik 23. aprillini esitada taotlusi kuni seitsme muusikainstrumendi soetamiseks. Taotlusi laekus 175 asutuselt 861 pilli soetamiseks. “Igal lapsel oma pill” komisjon otsustas eraldada toetusi 121 asutusele 268 pilli ostmiseks kogusummas 196 869 eurot, teatas projektijuht.\n“Huvi muusikainstrumentide soetamiseks oli väga suur, taotlusi laekus kolm ja pool korda rohkem, kui oli selleks vooruks eraldatud raha. Sestap jäid paljud pillid, mis on lastele muusikaõppe jätkamise ks väga vajalikud, sel korral toetusest ilma, aga järgmisel aastal jätkame,” rääkis “Igal lapsel oma pill” projektijuht Allan Tamme.\n“Kutsume inimesi ja organisatsioone, kes peavad oluliseks laste huviharidust ja meie muusikatraditsioonide jätkumist, tulema appi nende pillide ostmisel, mis sellesse vooru ei mahtunud. Leidke üles näiteks oma kodukoha muusikaõppeasutus ja tehke nendega koos lastele kingitus uute pillide näol. Iga pill toob kirjeldamatult palju rõõmu ning on suurepärane kingitus Eesti Vabariigi 100. sünnipäevaks,” ütles EV100 juhtrühma liige.Tiit Pruuli.\nToetust vajavad pillid on leitavad kodulehelt ev100.ee ühiskingituse “Igal lapsel oma pill” alt.\nMõned pillid on juba oma toetajad leidnud. “Näiteks ettevõtja Mati Heinsar otsustas toetada kõiki oma maakonna muusikaõppeasutusi pillide ostmisel summas 11 063 eurot, plekitööde firma Toode toetab Keila muusikakooli baritonsaksofoni ja Saue muusikakooli fagotiino ostmisel kogusummas 3000 eurot,” teadis rääkida Allan Tamme.\n“Igal lapsel oma pill” ühiskingitus on kantud unistusest, et kõik lapsed, kes seda sooviksid, saaksid tunda rõõmu pillimängust. Kingituse eesmärk on koostöös riigi, erasektori ja muusikasõpradega soetada lastele ja noortele muusikaõpet pakkuvate asutustele uusi muusikainstrumente. Pillide soetamiseks on planeeritud kokku neli taotlusvooru, järgmine voor toimub 2016. aastal. Pillide ostu toetatakse EV100 eelarvest.


Suurimad voodihirmud on kõigil meestel tegelikult ühised - learn2love.org\nlearn2love.org - Uudised - Suurimad voodihirmud on kõigil meestel tegelikult ühised\nMeestel on tohutu sooritusärevus. Meedia ja porno on loonud ühiskonnas on kuvandi, et kui sa oled õige mees, on sul kohe nipsust kõva, nii et jookse või läbi seina sellega. Selle mõju on kohutav! Kui mees usub, et tal peab hetkega ja kõige peale kõvaks minema ja naine ka ootab sama, tekib pinge ja ootus ning kukubki ära. See on sooritusärevus, mis on täiesti normaalne ja mida valdav enamus mehi on kogenud, ükskõik, kas nad tunnistavad seda või mitte!\nTegelikult on juba mehe füsioloogia selline, et adrenaliin viib kogu vere lihastesse – see on võitle või põgene reaktsioon. Erektsioon saab tekkida alles rahunenud olekus, siis, kui mees tunneb ennast hästi ja turvaliselt ning kui aktiveerub parasümpaatiline närvisüsteem. Ära arva, et sina oled ainus, kellel pinge olukorras ära kukub. Samas olukorras juhtuks see enamiku meestega. Tegija mentaliteet ja ühiskondlik ootus on pannud mehed latti enda jaoks nii kõrgele seadma, et kipudki alt läbi jooksma.\nKõige hullem kui naine seepeale veel solvub – ma ei eruta sind. Tegelikult võib just vastupidi olla, on tunded ja kõik on olemas ning mees on isegi üle erutunud. Kui mehel on adrenaliin veres võib ta endale ise seksikas tunduda, et olen nii äge mees. Aga sellises olukorras pole võimalik kestev ja stabiilne erektsioon. Meeste suurimad voodihirmud on kõigil tegelikult ühised, aga täiesti asjatud, ega naabrimees parem ole. Mehed võiks seda pigem vabalt võtta ja pealegi – erektsiooni hoidmine ei ole ainult mehe vastutusala! Nagu ka see, et naine voodis orgasmi saaks. Seks on koostöö kõrgem vorm, ka tantsupõrandal panustavad mõlemad partnerid.\nOled sa ise ka seda kogenud?\nKes teeb sellel juhtub ja mida suurem on katsete arv seda suurem on võimalus kogeda põrumist. Oli aeg kui teadsin, et hüdraulika töötab laitmatult, aga uue partneri põnevus tõstis adreka nii ülesse, et sooritus võis jääda kesiseks. Oma keha, meelt ja seksuaalsust tundma õppides õnnestub täna neid asju märksa paremini manageerida ja üllatusi vältida. Ega meeski masin ole!\nSama suur probleem on, et meestel pole sellest kellegagi rääkida! Proovid, põrud ja tunnedki end läbikukkujana ja saamatuna ning see muster kipub jube kiiresti kinnistuma. Ja kui oled juba sisemise paanika all, siis aina hullemaks läheb!\nKuidagi veider on ka see, et seksi soorituse ja kvaliteedi eest lasuks vastustas justkui ainult mehel, seega ka kesise soorituse puhul on süüdlane teada.\nKuid kiirustamine ongi sage! Ütle sina kui mees – miks meestel nii kiire on?\nMa usun et mehed alateadlikult mõtlevad – oo, praegu seisab, teen siis siva. Võibolla hiljem enam ei seisa? Siin aitab ainult teadlik aja maha võtmine ja lõdvestumine. Kui vahepeal ongi pehmem, ka see on ok! Võta paus, midagi pole juhtunud küllap tõuseb uuesti.\nVoodi ei ole test, esinemine või eksam!!! See on avastusretk. Kõik on õige, pole olemas valesid kogemusi, ega valesid tundeid, ega emotsioone! Koge ja ole hetkes ning anna endale võimalus.\nMinu praktika näitab, et probleem on peaaegu alati peas. Meditsiinilisi juhtumeid esineb, aga üliharva.\nSinu elus on armastusel ja seksil tähis koht, lisaks vead sa armastuse koolituskeskkonda learn-to-love org. Kuidas tulid mõttele inimestele on vaja armastamist õpetada?\nMinu põlvkonnale keegi ju seksist midagi ei rääkinud. 9 klassi bioloogia õpikus oli täpselt pool lehekülge tehnilist juttu kuidas „see“ käib ja keskkooli tereviseõpetuse tunnis käsitleti vaid abstraktselt sugulisel teel levivaid haigusi, mille sümptomid on nagunii kõik väga sarnased. Eks ma siis iseenese tarkusest ja porno toel tõde otsisin.\nSeksis oma toonase partneriga olid nii armastus kui kirg, aga tal oli seksi ajal füüsiliselt valus. Ja kuna temal oli valus, püüdsin mina kiiremini lõpetada. Mida kiiremini mina tegutsesin, seda valusam oli temal. Ehk ma tegin täpselt vastupidi sellele, kui oleks tulnud teha.\nKui ma ise targemaks sain tabasin ära, et just aeglasemalt tuleb võtta. Määrav asi oli kohaolu, keskendumine, aja maha võtmine, oled siin ainult tema jaoks, siin ja praegu ning mured lahenesid ise. Protsess on oluline, mitte eesmärk. Ega sa paaritatav tõupull ei ole!\nTüüpiline rutiine seks inimeste vahel sarnaneb tihtipeale tegelikult partneri vastu masturbeerimisega, teise abil iseenda rahuldamine ja seda vastastikku\nOma kogemuse baasil olen aru saanud, et naised on ilusad ja ägedad, aga sagedamani kui võiks arvata neil voodis „sada häda“ – ei ole tundlikust, ei saa orgasme, ei tunne armastust, ollakse krambis ja kinni, tupp on krampis jne jne. Ja siis ollakse seisukohal, et ma olengi selline. Kõik need jamad on võimalik lahendada, tihtipeale piisab vaid aja võtmisest ja kohalolust ning usaldusest.\nMiks inimesed armastada ei oska?\nAlati saab paremini osata! Sõltub mis mustrid seksis on tekkinud. Kui näiteks esimene seks oli salaja, vanemad teises toas, hoidsid end krambis, surusid hääli maha ja nii õpetasid oma keha. Ja keha õpib selle ära! Kuid õnneks saab alati ümber õppida. Kõikidel on vanu haavu, lihtsalt lase minna. Näe, teadvusta ja lase lahti!\nLiiga palju leiab halba eeskuju ka. Kui me õpetame noori, siis ma ei saa neile öelda, et ärge vaadake pornot, nad vaatavad nagunii. Saame ütelda, et porno on teater, mitte elu! Kas sa saad teatrist elamist õppida? Sulle näidatakse seda, mis on efektne, mitte seda, mis pakub partnerile naudingut ja lähedust. Porno ei ole õppematerjal, pigem loob see ebareaalseid ootuseid ja tekitab alaväärsuskomplekse nii mehes kui naises. Kui noor teab, et porno ei ole elu, siis on ka võimalus, et ta sellest nii suurt mõjutust ei saa.\nMehed muretsevad ka oma varustuse pärast – kas on ikka piisavas mõõdus?\nLiiga suurt ega liiga väikest riista ei ole. Mõtle ise – iga naine saab sünnitada, tupp on väga veniv. Kui laps mahub tupest välja mahub ka su riist talle tuppe. Kui tundub liiga suur, siis asi on selles, et naine on seksiks halvasti ette valmistatud, ei ole piisvalt lõdvestunud või erutunud.\nJa liiga väike riist ei ole samuti ületamatu mure – siis vali kavalamalt asendeid. Näiteks kui naine selili tõstab põlved rinna peale, siis tupp lüheneb kolmandiku võrra. Suurus pole kunagi probleem, alati saab asja heaks teha, kui lähened teadlikult\nAga noormeestele pean ütlema, et riidemood ei soosi, et nende riist kasvaks. Kui miski on looduse poolt määratud rippuma, siis ta peab rippuma, et emake Maa saaks su riista venitada. See pole kindlasti sinu meheau kosumisele kasuks, kui sa ülikitsaste aluspükstega või liibukatega kõik kokku pressid!\nMida mehed veel kardavad?\nStereotüüp, et mees peab olema murdja ja naine see malbeke, keda jahitakse, ei kehti tegelikult üldse. Oleme teinud oma sündmustel anonüümseid küsitlusi ja sa ei kujuta ette ka – naised on hoopis need kiskjad, kes tahavad rebida. Nende soovid on palju kirglikumad ja jõulisemad. Meeste soovid ja unelmad on sootuks tagasihoidlikumad , kes igatseb hellust ning silma vaatamist, tahaks kallistada ja pehmet pai saada. Ei tasu ühtegi klišeed ülearu uskuda. Teine võimalus on see, et ühiskond on meid mehi lihtsalt nii hoolega kastreerinud, et me ei julge isegi anonüümselt oma soove enam väljendada.\nJa see jutt, et naised ei taha seksida, pole samuti õige. Vanasti kurtsid mehed, et tema tahab rohkem kui naine. Täna naised tahaksid isegi rohkem kui mehed! Naised on aina julgemad, vähem alla surutud, oskavad rohkem küsida ja tahta ning kõike seda ka täiel rinnal nautida. Mida targem ja elukogenum inimene, seda liberaalsem ja sallivam on ka suhtumine nii iseendasse, oma partnerisse kui üleüldse seksuaalsusesse.\noriginaalartikkel ilmus Postimehe lisas ArmuElu jaanipäeval 2020, autor Kristina Herodes


Linnusõbrad kutsuvad üles teada andma saabuvatest rändlindudest - Lõunaeestlane\nLinnusõbrad kutsuvad üles teada andma saabuvatest rändlindudest\nKured. Kujutis: Youtube\nVaatlusandmed tuleb saata aadressile feno(at)eoy.ee, sisestada rakenduses Legulus (https://legulus.tools/#/) või andmebaasis PlutoF (https://plutof.ut.ee/). Vaatluste tegemise juhendi leiab ornitoloogiaühingu veebilehelt www.eoy.ee.\nOrnitoloogiaühing julgustab vaatlusi tegema ja esitama nii rannikul kui sisemaal elavaid inimesi, eriti on oodatud teave Rapla-, Järva-, Jõgeva- ja Põlvamaalt, samuti Lääne- ja Ida-Virumaalt.\n„Mullu algas linnukevad hiljem võrreldes 2017. aastaga, suuremat linnurännet sai jälgida 5. aprillist. Tänavu on veebruar olnud keskmisest soojem ja lumi sulas varem, seega paljud lähirändurid võivad naasta varem,” selgitas ornitofenoloogiliste vaatluste koordinaator Tiiu Tali. „Juba on nähtud nii rannikul kui sisemaal esimesi rändlinde, näiteks kiivitajat, põldlõokest ja sookurge.”\nEesti Ornitoloogiaühing kogub ornitofenoloogilisi vaatlusi juba 1922. aastast. Eesmärk on saada teavet Eesti 35 tavalisema rändlinnu saabumisaegade kohta.


ÜRO ja kolm tilka verd - Tänane leht\nNagu telesarjas: komöödia läheb Ukraina presidendivalimiste eel edasi (1)\nNukrameelne tippkohtumine jättis Brexiti lahenduse selgusetuks Arvamus\nEvelyn Kaldoja: Brexiti ülemkogu – lühike, lööv ja segase tulevikuga\nSven Mikser: mitte alistuda hirmude ja eelarvamuste ees (20)\nAhto Lobjakas: Brexiti Gordioni sõlm\nMaarja Vaino: Euroopa imeline rahuaeg? (10)\nJuhtkiri: rändekompakt – «jah» ainult koos selge avaldusega (5) Kultuur\nLapsvangid peavad astuma vastu libahuntidele Sport\nAigro tõi halli nädalavahetusse päikese\nBalta: olen rahul, kuidas sportlasena raskest olukorrast välja tulin Meelelahutus\nÜRO ja kolm tilka verd\nMeie Eesti rahvastikukülgede toimetaja Lea Danilson-Järg. FOTO: Mihkel Maripuu\nÜRO rändeleppe ümber toimuvat võiks ju pidada valimiste-eelseks poliitteatriks, kui selle taga poleks tõsised vastuolusid, mis niipea kuhugi ei kao. Maailma demograafilise ja majandusliku olukorra kirevuse tõttu on rändest saanud üks 21. sajandi suurimaid globaalseid probleeme, kuid arusaamad lahendusest on väga erinevad. Nii on rändeleppest saanud omamoodi lakmuspaber, mille kaudu joonistuvad välja erimeelsused nii riikide vahel kui ka sees.\nÜRO rändeleppega ühinemise eestkõnelejad on korduvalt rõhutanud, et lepe ei too Eestile ühtegi otsest juriidilist kohustust. Nii luuakse petlik mulje, nagu oleks riikidel võimalik leppest tulevaid moraalseid kohustusi endale sobivalt tõlgendada või koguni eirata. On mõtlema panev, et moraalsetest kohustustest vaikivad just need, kes rõhutavad väärtuste tähtsust välispoliitikas.\nKuigi Eestis on praegu rahulik, võib siingi saabuda päev, mil vajame tavapärasest jõulisemat tegutsemist. Kas saame siis veel kindlameelse seisukoha võtta, kui kolm tilka verd ühe ajutise istekoha eest on antud ning oluline osa moraalsest suveräänsuses loovutatud?


Toidulisandid, mis toetavad tennisisti taastumist : Ott Kiivikase Koolitused\nToidulisandid, mis toetavad tennisisti taastumist\nTennis on väga aktiivne spordiala ja sõltuvalt mängu iseloomust, treenija oskustest ja ka vanusest võib see tekitada organismis suuri mikrotraumasid, mis omakorda võivad lõppeda tõsisemate\nSellistel puhkudel on inimesel võimalus teha ära palju selleks, et neid vältida. Vigastusi me päris neutraliseerida ei saa, kuid viia nende tekke mehhanismi ja saamise võimalus minimaalseks, see on küll iga inimese enda kätes. Annan mõned soovitused, mis võiksid abiks olla nii algajale harrastajale kui ka juba kogenud sportlasele.\nÜks kõige olulisemaid lisandeid, mis aitab füüsilise töö käigus hoida töövõimet ja samas käivitada tastumisprotsessi on toode, mille tähekombinatsioon on EAA. Selles lisandis on 9 asendamatut aminohapet, mida organism ise sünteesida ei saa ja mida ta peab väljast saama toiduga. Erinevalt toidus saadavates aminohapetest on toidulisandis olevad aminohapped vabal kujul, st. organismi jaoks lihtsad omastada. Mis omakorda väljendub ka selles, et treeningu või võistluse ajal tarbitav EAA aitab edasi lükata lihasväsimuse teket.\nAminohapped vastutavad just lihasväsimuse eest ja aitavad taastada lõhutud lihasrakke. Piisab juba väikesest kogusest ca 10 gr. aminohappeid segatuna 400 – 500 ml veega ja teie treening või võistlus võib eriti just lõpufaasis omandada hoopis uue näo kuna energiat lihtsalt on rohkem.\nFakt on see, et tennises esineb ka palju vigastusi. Lisaks aminohapetele, mis aitavad kahjustada saanud lihasrakke üles ehitada on hea anda toitu ka oma liigestele. Kui lihastraumad paranevad üldjuhul ruttu ca 1-2 nädala jooksul, siis liigesevigastused võivad venida 3-6 kuu pikkuseks ja tihti isegi veel kauemaks. Hilja on hakata selle peale mõtlema siis kui trauma on käes, parem oleks seda juba ennetada, andes organismile liigesetoitu.\nMinu praktikas senini parimad liigestoidud on olnud tooted, mis baseeruvad hüdrolüüsitud kollageeni baasil. Kollageen vastutab lisaks liigestele ka kogu meie naha, juuste ja küünte heaolu ja tervise eest. Piisab samuti juba väikesest kogusest profülaktilises mõttes, et liigesevigastusi ennetada ca 10 -20 gr päevas.\nKolmas lisandisoovitus ja taastumise seisukohast oluliseim aeg, millal organism kiirelt toitaineid vajab on peale treeningut. Kahjuks just siis paljud inimesed piiravad toitaineid või on need liiga ühekülgsed (loe süsivesikutel baseeruvad). Peale trenni vajab ka tennisist taastusjooki, milles süsivesikute ja valkude suhe on 2:1 (2 osa süsivesikuid ja 1 osa valku). Süsivesikud taastavad energiavarud ja valgud parandavad ja kiirendavad lihaste taastumist. Üldjuhul segatakse 300 – 500 ml vett ja ca 50-60 gr sobivas vahekorras pulbrit omavahel kokku ja tarbitakse vahetult peale treeningut.\nKokkuvõtteks võib öelda, et ennatlik tegevus aitab teil pikalt harrastada oma lemmikala ja vältida tõsiste traumade teket! Alusta oma tervise eest hoolitsemist juba täna.\nVanaisa esimesed emotsioonid 3. jaan. 2022\nLas see moo-se-kant pisut pikutab… 21. nov. 2021\nTööd on palju, aga mulle see meeldib 20. okt. 2021\nUus algus 21. sept. 2021\nSinu saidil puudub sildid, seega ei ole siin hetkel midagi näidata.\nKarl kirjutab Tööd on palju, aga mulle see meeldib kohta 25. okt. 2021\nTere Ott. Väga põnev lugemine. Järgmises postituse ehk paari sõnaga millisesse suurusjärku su portfell jääb ja mis tootlus ootad aasta…


VANA AJA JÕULUD: 7.kl\nÕled ehk jõuluõled\nÕled on hulga vanem jõulusümbol kui jõulukuusk. Ennevanasti toodi jõululaupäeval tuppa õled (jõulukuuske siis veel ei tuntud). Õled olid toas kogu jõuluaja ja viidi alles kolmekuningapäeval toast välja. Õlgedest valmistati laekaunistusi ja kuuseehteid.\nMeie, seitsmendikud otsustasime "Vana aja jõulude" raames tutvuda rahvakalendri järgi jõulukuu tähtsündmustega ja valmistada õlgedest jõuluingleid.\nMis sulle tänase õppepäeva juures meeldis?\nMeeldis, et saime klassiga koos olla (terve klass oli koos), vabalt asju teha ja toimida tiimina. Meeldisid meeleolukad jõulumängud ja esitluste tegemine. Mulle meeldis õlgede lõikumine ja materjali ettevalmistamine jõuluehete valmistamiseks. Meeldis jõuluinglit valmisrtada, see oli päris lahe!\nMis sa täna teada said?\nSain teada millised näevad välja õleinglid ja mida tehti vanasti nääride ajal. Õppisime, kuidas teha õlgedest inglit ja teisi jõulukaunistusi. Sain palju uut ja huvitavat teada jõulukommete kohta. Uurisin unarsõnu, oli päris põnev!\n20.detsember on teismoodi koolipäev\nJõulud on üks enim oodatud püha eestlaste jaoks. Läbi aegade on aga jõulutraditsioonid olnud väga erinevad. Praegu on ikka nii, et terve de...


VIDEO | Kaja Kallas: mitte kusagilt ei paista, et Kersti Kaljulaid saaks toetuse teiseks ametiajaks - Delfi\nVIDEO | Kaja Kallas: mitte kusagilt ei paista, et Kersti Kaljulaid saaks toetuse teiseks ametiajaks\nKui riigikogus järgmisel nädalal presidenti ära ei valita, teeb seda kuu aja pärast valijameeste kogu. Kaja Kallas lubab, et peaministripartei toetab Alar Karist vajadusel ka valimiskogus.\nKui presidenti ei õnnestu järgmisel esmaspäeval riigikogu esimeses voorus ära valida, siis toimuvad teisipäeval teine ja kolmas voor. Kui ka seal ei ole ⅔ riigikogu liikmetest ühel meelel, kutsutakse kokku valimiskogu, mis koosneb ka KOV-ide esindajatest.\nNii sotsiaaldemokraadid kui ka reformierakondlased toetavad idee poolest Kersti Kaljulaidi jätkamist, aga Kaja Kallas ütles, et sellest soovist ainuüksi ei piisa. „Reformierakonna ja sotsiaaldemokraatide häältest ei piisa selleks, et Kersti Kaljulaidi valimiskogus ära valida,” selgitas ta. „Kolm erakonda on öelnud, et nad teda ei toeta, lisaks on valimiskogus inimesed, kes ei kuulu erakonda. Praegu ei paista mitte kuskilt, et Kaljulaiul oleks see toetus valijameeste kogus.”\nKallas lisas, et neil on kokkulepe, et Reformierakond läheb Alar Karisega edasi ka valijameeste kogus, sest koos olemasolevate häältega oleks võimalik Karis valijameestekogus presidendiks valida.\nKallas aga siiski loodab, et asi valijameeste kogu kokku kutsumiseni ei lähe. „Loodan, et Isamaa ja sotside juhtkonnad ohjeldavad oma mängulusti ja lasevad riigikogus vabalt valida nii, et Alar Karise kandidatuur juba riigikogus läbi läheb.”\nPaljud on avalikult kommenteerinud, et presidendivalimine on olnud piinlik: kaua on venitatud, tükk aega polnud kandidaate. Kallas selle kriitikaga ei nõustu.\n„Põhiseadusesse on kirjutatud täpselt see protsess, mis praegu toimub: riigikogus olevad erakonnad otsivad kandidaati, kellel oleks vähemalt 68 riigikogu liikme toetus,” ütles peaminister. „Põhiseadus on põhjalikult läbi mõeldud ja kuidagi ei saa öelda, et see oleks piinlik.”\nKeskerakond ja EKRE on selle poolt, et Eesti rahvas valiks presidendi otse. Reformierakond ei toeta presidendi otsevalimise ideed. „Kui on otsevalimised, siis on need samasugused nagu KOV ja riigikogu valimised. Mis tähendab seda, et iga erakond tuleb välja oma kandidaadi ja kampaaniaga, mille tulemus on see, et üks võidab ja kõik teised kaotavad. Siis on küsimus, kas kõik teised aktsepteerivad selle ühe võitu, või on lihtsam aktsepteerida seda inimest, kes on erakondade üleselt leitud. Igal protsessil on omad plussid ja omad miinused,” põhjendas Kallas Reformierakonna seisukohti.


MARK ZUCKERBERGI NAINE PRISCILLA CHAN LAPSED: PIKKUS, VANUS JA NETOVÄÄRTUS - BLOGIJA\nMark Zuckerbergi naine Priscilla Chan Lapsed: pikkus, vanus ja netoväärtus\nPriscilla Chan on ülemaailmselt tunnustatud lastearst ja filantroop Braintree'st, Massachusetts.\nPriscilla Chan, kes on valdavalt tunnustatud tehnikahiiglase naisena, on Mark Zuckerberg „The Chan Zuckerbergi algatuse” kaasasutaja, mis on spetsialiseerunud inimeste meeleolu edendamisele ja võrdõiguslikkuse edendamisele valdkondades ja valdkondades, sealhulgas tervis ja haridus.\nSünnipäev:24. veebruar 1985 (vanus 33)\nRahvus:Hiina, vietnami keel\nPriscilla Chani perekond: abikaasa, lapsed\nPriscilla Chan abiellus Facebooki asutaja Mark Zuckerbergiga päev pärast ettevõtte börsiletulekut.\nPärast kolme ängistavat ja traagilist nurisünnitust sünnitas Chan lõpuks oma esimese tütre Maxima ja tervitas kaks aastat hiljem Augustit.\nMassachusettsis sündinud Braintree päritolu Priscilla sündis hiinlastest vanematel Yvonne Chanil ja Dennis Chanil. Tema vanemad olid Aasia pagulased, kes põgenesid põgenikelaevadel 70-ndatel Vietnamist põgenikelaevadel.\nPärast sisserännet Ameerika Ühendriikidesse, tema isa, andis Dennis endast kõik, et koguda piisavalt raha Hiina restorani avamiseks, kus ta töötas 18 tundi.\nKuna tema ema ja isa olid restorani juhtimisega hõivatud, kasvas Priscilla koos oma Hiina vanaemaga, kes vaevalt inglise keelt oskas ja rääkis.\nVanemate vanavanemate ja kahe noorema õe-vennaga koos kasvades oli tal lapsepõlv tervislik, kuna vanemad pakkusid neile Ameerika elustiili.\nIntellektuaalne ja edasipüüdlik lapsepõlvest saadik õppis Priscilla Quincy keskkoolis, kus ta oli õppetöös silmapaistev ja seetõttu määrasid kaaslased klassi geeniuseks.\nHarvardi ülikooli vilistlane, Priscilla õitsevad suhted kursusekaaslase Mark Zuckerbergiga kolledži ajal, tekitasid fänni ja meedia keskel varsti pärast seda, kui ta oli avalikkuse ette jõudnud pärast tehnikakoostöö asutamist. Facebook oma ülikooli ühiselamutoas.\nMeditsiinihariduse omandamiseks registreerus ta Californias, San Franciscos, pärast seda, kui asus lühidalt tööle teadusprofessorina Hackeri erakoolis.\nKohe pärast nelja-aastase õpingu lõpetamist USCF-is sidus ta sõlme pikaaegse kaunitar Markiga varjatud tseremoonial, mis peeti nende rikkaliku 7 miljoni suuruse koduõuel.\nKiirguspaar nägi koos välja jumalik, tehes tseremoonia ajal taevas tehtud tiku. Sellest ajast peale on paar koos olnud, tähistades õitsvaid suhteid ja sidemeid, mis muutuvad iga korraga paremaks.\n2015. aastal tervitas paar oma esimest last, tütar nimega Maxima Chan Zuckerberg pärast kolme masendavat raseduse katkemist. Kaks aastat hiljem sünnitas Priscilla taas tütre Augusti.\nPriscilla Chan, kõrgus, kaal, keha mõõtmised\nTa on peent lihtsuse ja klassi sümbol, millel on lihtsad, kuid samas väljapeetud välimus ja terav välimus.\n5 jalga 5 tolli pikkune Priscilla on pimestava ilme ja sädeleva välimusega ilu uimastaja.\nChan Zuckerbergi algatuse kaasasutaja ja endine Harvardi kooliõpilane on kahtlemata intelligentne, terav ja leidlik, kuid Priscilla on enamat.\nKahe lapse ema on jumaliku hea väljanägemise, rahuliku väljanägemisega ja kohmetu sordiga ilurokkar.\nLooduslike mustade lukkude, hõõguvate mustade silmade ja armsa naeratusega on ta absoluutne uimastaja, säilitades iseenda.\nPriscilla, kes väldib meedia tähelepanu keskpunkti, kutsus üles kandma madalat võtmeprofiili. Vaatamata sellele, et ta on miljardäri naine, eelistab ta lihtsat elustiili.\nKuigi ta on enamasti hõivatud ‘Chani ja Zuckerbergi algatusega’, veedab Priscilla oma seisakuid pere ja lastega. Täpiline ema tagab, et ta pakub oma kahele armsale tütrele piisavalt aega ja hoolt.\nPriscilla Chani professionaalne karjäär: heategevus ja filantroopiline töö\nEndine USCF-i meditsiinitudeng ja lastearst Priscilla Chan kogus Mark Zuckerbergi abikaasana kuulsust.\nKoos abikaasaga on ta andnud heategevusorganisatsioone ja vahendeid riigi erinevatele meditsiini- ja heategevusorganisatsioonidele.\nChan Zuckerbergi algatuse raames lubasid mõlemad anda 4,6 miljardit dollarit heategevusorganisatsioonidele, sealhulgas 75 miljoni dollari väärtuses annetusi San Francisco üldhaiglale, kus teenis Priscilla\n2013: annetage 18 miljonit Facebooki aktsiat Mountain View'is asuvale annetajaettevõttele Silicon Valley Community Foundation\nSamal aastal sai paar esikoha Ameerika filantroopide 50 kõige heldemast nimekirjast, mille andis välja The Philanthropy Chronicle\nPriscilla ja abikaasa Mark, veebipõhise sotsiaalmeedia asutaja. Facebook lubas annetada 99 protsenti ettevõtte aktsiatest Chan Zuckerbergi algatusele, mittetulunduslikule heategevusorganisatsioonile, mis edendab peamiselt tervist ja haridust\nPriscilla organisatsiooni põhirõhk ja eesmärk on edendada tervishoidu, haridust ja teadust, kuna ta on sellega oma isiklikku tausta arvestades hoolikalt seotud.\n2016: Asutas algkooli, organisatsiooni, mille keskne eesmärk ja eesmärk on pakkuda sünnituseelset hooldust ja K-12 haridust Ida-Palo Altole, Californias\n2017. aasta alguses oli Chan The San Francisco Chronicle'i kolmanda aastavisiooni auhinna nominatsioonil\nPriscilla Chani puhasväärtus ja palk\nCelebrity Net Worthi andmetel on Chani hinnanguline netoväärtus 50 miljardit dollarit.\nKoos miljardärist abikaasa Markiga on Chan lubanud annetada 3 miljardit dollarit heategevusorganisatsioonidele, abiuuringutele ja initsiatiivile, mille eesmärk on haiguste ennetamine.\nSan Francisco California ülikooli endisel meditsiinitudengil on tema vapustav väärtus 50 miljardit.\nPriscilla, professionaalselt lastearst ja filantroop, tõusis esiplaanile pärast eraviisilist pulma koos tehnoloogiaettevõtja ja Facebooki tegevjuhiga.\nNetoväärtus:50 miljardit dollarit\nKoos on paar lubanud annetada 3 miljardit dollarit erinevatele heategevusorganisatsioonidele ja organisatsioonidele, mis töötavad inimkonna heaolu nimel ning edendavad haridust ja tervist.


Aastapreemiatele kandideerimine kuulutatakse traditsiooniliselt välja aprillikuus, esitatud kandidaatide seast valib erialaprofessionaalidest koosnev žürii välja nominendid ja laureaadid. EMALi aastapreemiate laureaadid ühes teiste arhitektuurivaldkonna erialaliitude ja Kulka arhitektuuri sihtkapitali aastapreemiate laureaatidega kuulutatakse iga-aastaselt välja Eesti Arhitektuuripreemiate auhinnatseremoonial detsembri alguses.\nAastatel 2019-2020 oli Eesti Arhitektuuripreemiate peakorraldaja EMAL, tööögruppi juhtis Aljona Galazan.\nKontakt: Laura Männamaa, laura@maastikuarhitekt.ee\n+372 5814 2928\nAukohtu koosseis 2022 – 2024:\nÜlle Kunnus, Toomas Muru, Heiki Kalberg, Edgar Kaare, Piret Palm\nEhitusprojekti standardi uuendamise töögrupp\nKontakt: Kristian Nigul, kristian@vma.ee, +372 555 40949\nLiidu juhatuse esimees: Maarja Gustavson +372 557 9979\n2024. aastani kuuluvad loomekomisjoni\nAljona Galazan, Toomas Muru, Lidia Zarudnaya, Hele Möllits ja riigi esindajana Veronika Valk-Siska.\nRuumilise keskkonna planeerija kutsekomisjon hindab vastavalt kutse andmise korrale kutsetaotlusi ja teeb otsuse kutse andmise kohta. Kutsekomisjonis on peale maastikuarhitektide liidu ka arhitektide liidu, kunstiakadeemia, Tartu ülikooli, rahandusministeeriumi, linnade ja valdade liidu ja tööandjate esindaja ning kaks planeerijate ühingu esindajat. Komisjon käib koos üks kuni kaks korda aastas, millele eelneb kutsetaotluste eelhindamine, hindajate määramine ning järgneb hindamistulemustest teavitamine.


Sport ja eesnäärmepõletik | Meestearst | Arsti nõuanded | Küsi nõu Eesti tipparstidelt! - Kliinik.ee\nSport ja eesnäärmepõletik 09.02.18 / Meestearst\nKas kroonilise prostatiidi ravi ajal tohib mingit sporti ka teha? Alates detsembrist on olnud kaks AB kuuri (Ciprinol ja Berlocid, 20+40 päeva). Esimese lõppedes tulid häired (urineerimispakitsus ja sagenenud urineerimine) kiiresti tagasi, uuesti alustatud Berlocid võttis kõik hädad mõne päevaga ära, kuid 40-päevasest kuurist on pool veel minna. Midagi kunagi valutanud kusjuures ei ole, kaebused on olnud seotud kõik urineerimisega ja täistundega tagapool. Istumine on olnud raske, nüüd on korras. Enesetunne on väga hea. Õues on suurepärased suusailmad, kas igasugune sport on pikaks ajaks nüüd vastunäidustatud? Ujumine, jooks, rattasõit, suusatamine, mäesuusatamine?\nTüüpiline prostatiidi kaebuste kompleks. Haiguse ravi on enamasti üsna pikk - minu kesmine aktiivravi periood on kolm kuud millele järgneb järelravi. Sporti võib teha. Kõik jalgadel tegevused parandavad ravitulemuse aspektist olulist paremat verevarustust vaagnas. Külmetamine, eriti labajalgade külmetamine mõjuvad samas kindlasti väga halvasti.


Vaidava, Peeli ja Peetri jõgede elupaikade kvaliteet on jätkuvalt hea | Bioneer\nVaidava, Peeli ja Peetri jõgede elupaikade kvaliteet on jätkuvalt hea\nKeskkonnaamet laskis uurida kolme Võrumaa jõe, Vaidava, Peeli ja Peetri vee-elupaikade ning kaitsealuste liikide seisundit ning olulisi mõju- ja ohutegureid. Erinevate kaitsealade kaitsekorralduskavade alusel tellitud uuring näitas, et jõgede elupaikade kvaliteet on hea ning pole viimase aja jooksul halvenenud.\nOlulised ohutegurid neil jõgedel puuduvad. Jõgedel asuvaid koprapaise ei ole palju ja need ei toimi kaladele oluliste rändetõketena.\nVaidava jõe puhul leidis esmakordselt kinnitust fakt, et lõhe selles jões tõesti sigib: katsepüükidel registreeriti lõhe 11 samasuvist ja 2 kahesuvist isendit.\nVäliuuringute käigus tehti 12 kalastiku katsepüüki, ülevaade anti ka aastatel 1988-2004 tehtud katsepüükidest. Lisaks uuriti ka kahe EL loodusdirektiivi veeselgrootu, rohe-vesihobu ja paksukojalise jõekarbi seisundit. Vaidava ja Peetri jões võib koos juhukülalistega arvestada kuni 30 kalaliigi esinemisega, sagedasemad mõlemas jões on on forell, harjus, teib, lepamaim, rünt, trulling ja võldas. Vaidava jões esineb ka jõesilmu, lõhet ja vähesel määral paksukojalist jõekarpi.\nPeetri jõe juhukülaliste hulka kuulub näiteks angerjas.\nPeeli jões esineb 16 kalaliiki, levinumad on ojasilm, forell, lepamaim, trulling, luukarits ja võldas.\nKaitsealusteks liikideks neis jõgedes on jõesilm, lõhe, harjus, tõugjas, hink, võldas ja paksukojaline jõekarp. Kõigil kolmel jõel tunneb end hästi kiililiik rohe-vesihobu. Paksukojalise jõekarbi arvukust hinnati väga madalaks. Praegu on aastaringne kalapüük keelatud Vaidava jõe ühel lõigul ning Peetri jõel tervikuna.


Balteco sõtta kaasatud Meelis Lao, politsei, maksuamet ja USA kohus - ärileht.ee\nTALLINN, 12. mai (EPLO) - Vaidlusse vannifirma Balteco aktsionäride vahel on kaasatud Meelis Lao, politsei, maksuamet ja USA kohus, kirjutab Äripäev.\n“Need olid üllatavad surveavaldused, mida poleks oodanud,” ütles Balteco juht Lars Sumberg. Nõudmised sisaldasid endas kolme lahendust, kus ühes paluti kaasata Rain Lõhmus ettevõtte juhtimisse, teises pakuti, et Rain Lõhmus ostab Balteco välja ja kolmandas, et Lõhmus müüb oma osaluse Baltecos maha.\nRain Lõhmus põhjendab Lao kaasamist oma huvidega Venemaal. “Leppisin Meelisega kokku, et äkki leiab Venemaalt ostjaid.” Lõhmuse sõnul sai ta teada, et Balteco juhid kavandavad tema selja taga ettevõtte loomist Venemaal ja palus seetõttu palus Lao abi.\nMati Vann ise on tule all USAs, kus teda süüdistab endine äripartner, tervisekapslite idee autor Steve Daffer. Daffer ütles, et Vanni ja tema praeguse firma ASi Neoq vastu on ettevalmistamisel süüdistus. “Vann rikkus kokkulepet, mis puudutas konkureerimist ja kliente puudutava konfidentsiaalse info kasutamist,” ütles eile Daffer. Lisaks oli Vann võtnud kaasa Balteco võtmeisikud, kes hakkasid Dafferi firmalt Sybaritic Inc. saadud kogemuse põhjal ise tervisekapsleid valmistama.


Köögitarvikud professionaalidele - viis valikusoovitust | E.Ahlström Oy\nHome » Köögitarvikud professionaalidele - viis valikusoovitust\nKöögitarvikud professionaalidele - viis valikusoovitust\n21.1.2019 | Risto Ylikärppä\nProfessionaalsed köögitarvikud tasub valida eelkõige praktilisuse ja otstarbe järgi. Meie võtmekliendijuht ja peakokk Risto Ylikärppä ja Tommi Liimatta jagavad viis soovitust, kuidas teha õnnestunud köögitarvikute valikut. Valikut mõjutavad paljud asjaolud, nagu restorani äriidee, töödeldavad toiduained, restoraniketi mudel ja materjalieelistused.\n1. Köögitarvikute valikut juhivad äriidee, maht ja eelarve\nKöögitarvikute valikus mängib tähtsat osa äriidee. Kvaliteetseid köögitarvikuid vajad eelkõige siis, kui valmistad suurema osa toidust kohapeal ja restoranis pooltooteid ei kasutata. Valikut mõjutavad ka kohtade arv restoranis, maht ning eelarve. Kui sinu restoranis on juba hea valik töövahendeid olemas, veendu, et uued tooted olemasolevatega kokku sobiks.\n2. Köögitööriistade materjal\nProfessionaalseks kasutmiseks mõeldud köögitarvikute materjalid on tootest sõltumata üldiselt samad, aga valides tuleks tähelepanu pöörata pottide ja pannide pinnakattele. Valitse töövahendid pottide ja pannide materjali järgi. Materjalivalikul arvesta ka sellega, kui lihtne on seda puhastada. Näiteks malmist nõusid ei soovitata pesta nõudepesumasinas. Valikut mõjutab ka materjali vastupidavus: roostevabast terasest köögitarvikud on peaaegu igavesed.\n3. Professionaalsete töövahendite valikut mõjutab ka toiduseadus\nLisaks otstarbele ja praktilisusele tuleb köögitarvikute valikul arvestada ka toiduseadusega. Näiteks puidust kulbid ja lõikelauad ei sobi seadusest tulenevate nõuete tõttu avalikesse professionaalsetesse köökidesse, kui väikestes erarestoranides on lubatud neid kasutada. Kõik E.Ahlströmi tootevalikus olevad professionaalsed köögitarvikud vastavad toiduameti nõuetele ja on professionaalseks kasutamiseks mõeldud.\n4. Arvesta kogu restoraniga\nPõhitarvikute uuendamise ajal tasub mõelda ka ülejäänud töövahenditele tervikuna: näiteks, millist säilitus- ja riiulisüsteem tasuks osta ja milliseid väikeseid köögimasinaid restoranis või toitlustusettevõttes vaja läheb. Eriti oluline on köögitarvikute valimine avatud köökidesse, kus tööriistad on ühtlaasi ka pilgupüüdjad ja trendikad detailid.\nMeie laiast väikeste köögimasinate valikust leiad näiteks professionaalseid saumiksereid ja köögikombaine. Lisaks pakume oma veebipoes mh. Rea riiulisüsteeme, siinidega kärusid, ühekordseid kärukatteid ja elektritoitel töötavaid teisaldatavaid ahjusid. Lisaks teostame seadmete hooldust.\n5. Köögitarvikud professionaalidele kiire tarnega\nHoolitse pidevalt selle eest, et köögis oleks õige ja piisav valik köögitarvikuid. Vajaminevad põhitarvikud tarnitakse E.Ahlströmi Vuosaari laost kiiresti, valikus on üle 7000 laotoote. Spetsiaalsed tarvikud, nagu crepes-pannid ja Aasia toitude vamistamiseks vajalikud wok-pannid, aurutid ning sõelad soovitame 4-8 nädalat ette tellida.\nVõtmekliendijuhid Risto Ylikärppä ja Tommi Liimatta on väljaõppinud peakokad.\nKokemukseni ravintola-alalta on opettanut, että toimivat työvälineet keittiössä ja salissa helpottavat arkea ja asiakaspalvelua ja parantavat työturvallisuutta. Nautitaan ruoasta ja ruoan laittamisesta yhdessä!


Kirmase reis Indoneesiasse: Esmaspäev\nHommikusöögilaud. Ehk siis üks pool lauast.\n6. päev, E 22. august 2016\nKolmas päev festivalil algas loomulikult hommikusöögiga, selle korraldus sujus juba paremini kui esimestel päevadel. Esimesel kahel päeval tulid kõik korraga hommikusöögile ühel ajal ja toidud said otsa. Nüüd tullakse eri aegadel ja toitu jätkub. Hommikusöögil on saada muna või omletti, saab nii hommikukrõbinaid, putru ja ka sooja sööki. Kohv on lahjem kui oleme Eestis harjunud. Naised virisevad.\nHommikul oli rühmal vaba aeg, aga 5 esindajat (seekord Raivo, Helle, Heli-Katri, Kaie, Maidu) olid oodatud Kultuuri- ja Turismivalitsuse, EIFAF-i ehk festivali korraldajate ning kohaliku CIOFF-i vastuvõtuga.\nKindlasti paluti kaasa võtta riigilipp, samas kohapeal selgus, et lipp oli kaasas meie hotelli neljal riigil, teised grupid ei olnud sellest kuulnudki.\nKirmaslased CIOFFi vastuvõtul\nKülalised pandi riikide kaupa laudadesse istuma, peakorraldaja pidas pika kõne, tänas kõik osalejaid ja rääkis pikalt festivali ajaloost.\nERAU tava pärineb juba 13. sajandist ja see tähendab rahvarikast, lärmakat pidu. Ehk siis põhimõtteliselt sama, mida „kirmas“ tähendab.\nERAU oli pikka aega kohalike pidu, aga hiljem islamiusu saabumisel piirkonda võeti see üle ka islami kogukonda. Eraust kujunes sultani poolt korraldatav pidustus, kus sultanipalee koos tavarahvaga koos pidutses.\nVaata ka lehekülge "ERAU ajalugu"\nLaval on kinke vahetamas Leedu esindajad\nKui 71 aastat tagasi aastal 1945 saabus vabariigi aeg, jäi erau traditsioon tahaplaanile. Alles 1970-ndatel sooviti traditsiooni jätkata, aga siin tekkis suur oluline puudus – puudus sultan. Ilma sultanita aga ei oleks tegu enam erau-ga. Olemas oli endiste sultanite järeltulijad – hakati läbirääkimistesse printsi esindajatega, et mis tingimustel saaks printsi sultaniks kuulutada. Lõpuks said valitsuse esindajad ja sultani järeltulijad kokkuleppele ja prints kuulutatigi sultaniks. See lubas uuesti erau traditsioodi jätkata täies mahus.\nEraule liideti juurde rahvusvaheline mõõde ja juba neljas kord toimub paralleelselt Erau pidustustega ka rahvusvaheline festival EIFAF.\nPärast festivali direktori ja Kultuuri- ja Turismivalitsuse esindaja Dra. Sri Wahyuni. MPP, kõnet sai iga delegatsioon kingitusi ja tegi ka ise festivali korraldajatele omapoolsed kingitused. Meie kinkideks olid kadakane võitoos, Kirmase naiste omatehtud vilditud rinnaprossid, ja Eesti raamatud. Vastu saime Kalimantani rahvariietes "barbi" - nuku,\nCIOFF-i klaasist logo-aluse, Java saare traditsioonilise näomaski ja Ida-Kalimantani turismiraamatu.\nEesti delegatsioon vastuvõtul\nKõnedes rõhutati taas, et turistid on meile tähtsad ja et miljon turisti on miljon võimalust ning et palun andke lahkelt teada, kui midagi saaks festivalil veel paremini teha.\nRäägiti tegelikult ka sama muret mis tuttav ka meile – noored lahkuvad linna koolidesse ja ei tegele enam rahvakultuuriga, raske on folkloorirühmi järjepidevalt koos hoida. Kõneleja palus: Öelge, kuidas hoida folkloorirühmi koos 70 – 80 aastat järjest, nagu festivalikülalistel on õnnestunud teha?\nEhk siis tegelikult samad mured mis mujal maailmas...\nCIOFF-i egiidi all toimuvat Eraud toetab valitsus, eesmärgiks pärimuse hoidmine ja turismi arendamine. Sultani traditsioonilise Erau toimumist rahastatakse otserahastusega (grant) sultani paleele, rahvusvahelise festivali toetamist rahastatakse eraldi rahastusega läbi Kutai Kartanegara Kultuuri- ja Turismiameti.\nJaava saare mask\nEnne lõunasööki öeldi islamiusu palve, mida kohalikud kuulasid, peod avatult süles. Meie lihtsalt kuulasime ja olime korraks vait. Vastuvõtt lõppes uhke lõunasöögiga buffee-lauas, toidud samad mis hotellilõunatel, aga maitse poolest tundusid veidi paremad. Riis, kollane riis, pasta, mingid rahvuslikud toidud, veiseliha oli päris hea. Söögi alguses hakkas peo perenaine koos ansambliga karaoket laulma - mingeid kohalikke ja maailmahitte.\nKui lauluviis väga rappa läks, aitas „päris“ laulja kõrval taas asja õigele teele. Kuna söögijärjekord oli päris pikk ja lookles karaokelaulja ees, siis hakkasime söögijärjekorras Kaiega tantsima. :) Raivo-Helle ka tulid meile appi, et me liiga üksinda tolaks ei oleks. Lauljale, muusikutele ja rahvale see meeldis, näitasid pöialt ja naersid.\nHiljem, kui söögid enamikul söödud, siis hakkasid ameeriklased salsarütmide saatel tantsima, seejärel ka mitmed teised. Lõunasöök läks sujuvalt üle lõunaseks tantsutunniks. Noored vene poisid läksid tantsima, aga paistsid sellega silma ei osanud mängitava rütmiga midagi teha, lihtsalt tammusid. Kusjuures, oma tantse nad tantsisid ju väga hästi. Mina kartsin (nagu tõeline Eesti mees) esineda, salsaga ei riskinud ja läinud tantsima enne, kui tuli lõpuks suur ühistants ehk poco-poco.\nSee ühistants oli kui festivali teematants, mida tantsiti siin vastuvõtul, hiljem nägime seda kohalike poolt mitmel pool tantsituna, samuti Green Tenggarongi üritusel ja ka Indoneesia Country-night-il.\nTagasi hotellis saime teate, et pärastlõunal avaneb meil lõpuks külastada suveniiride müügipunkti. Sinna sõitsime bussiga, aga asus see turg ajaloolise sultanipalee hoovis.\nMuseum Mulawarman ja Lembuswana.\nNimelt praegune Museum Mulawarman on 1930. aastatel endise ajaloolise puidust sultanipalee kohale ehitatud hoone, mis peale mahapõlemist omakorda taastati 1971. aastal. Muuseum ei ole suur, kuid seal on palju Hiina keraamikat, ajaloolisi esemeid piirkonnast ning ka mitmeid sultaniriigiga seotud esemeid. Mingil hetkel on loetud kokku täpselt 5373 eset, tegu peaks olema piirkonna suurima muuseumiga. Muuseumi tähtsaimad esemed on ajaloolised sultani toolid / troonid. Muuseumi kogudes on ka kõige vanem Lembuswana kuju, mis on valmistatud Birmas aastal 1850 ja kingitud Kutai sultanaadile juba aastal 1900. Mulawarmani-nimeline oli üks tähtis kohalik kuningas 4. sajandil ehk kõvasti enne sultanite aega.\nMuuseumi ees on kujudega park, kusjuures ka üks Lembuswana kuldne koopia. Siia kuhugi olevat maetud ka mitmeid sultanite esiisasid. Muuseumi hoovis teisel pool müüri asub uus sultanipalee, mis ehitati alles aastaks 2002. Sinna läksime järgmisel päeval. Aga jah, kuigi oleksime kindlasti valmis minema ka sellesse muuseumi, sinna meid ei kutsutud ja suveniiripoodi viidi ka meid sellisel ajal, kui muuseum suletud. Kahju, et me muuseumisse ei saanud.\nMuuseumi hoovis majakestes on eraldi suveniiride turg\nKauaoodatud suveniiripoekesed asusid niisiis Mulawarmani muuseumi ja sultanipalee vahelises hoovis ja turg oli seest palju suurem kui algul väljast paistis. Kuigi peale meie rühma seal teisi ostjaid näha ei olnud, oli kaup selline, nagu ühes õiges turistikohas olema peab. Turistidele mõeldud kivikesed, pärlikesed, kujukesed, T-särgid ja tikanditega särgid, siidisallid ja kolekleidid, kaelakeed ja käevõrud, tulemasinad ja mütsid. Mitme eseme kohta kinnitati, et Kutaris tehtud (Kutar = Kutai Kartanegara). Ostsin endale puhtast kassikullast Lembuswana klaaskastis kujukese. Klaaskast läks kohvris hiljem katki, aga Lembu on nüüd minu riiulil.\nKüsisin müüjalt igaks juhuks üle, kas Lembu on hea või paha olevus, sain kinnituse, et tegu hea kaitsjaga, kes on KuKari ja Tenggarongi sümboliks. Oli isegi muude asjadega võrreldes kallis – 150 000 ruupiat. On ju suur summa? (Ehk siis 11 EUR). Ostetud Kutai Kartanegara dayaki mustriga vuhvel T-särk maksis 100 000 IDR-i (7 EUR). Huvitav oli ka see, et enamus müüjatest ei olnud veel turistide poolt „ära rikutud“ ehk siis jälgisid mida sa vaatad ja alles siis kui märku andsid, pakkusid midagi lähemalt. Ei olnud pealetükkivad ega midagi. Hindadega väga kaubelda ei andnud. Nagu eestlased.\nLisaks kolekleitidele müügil ka toiduained, nagu riis ja õli\nKuna kõik naised endale koledaid kleite ei saanud, sõitsime uuesti ka suurele turule, mida laupäeva õhtul olime pimedas külastanud. Päevasel ajal toimis turg samamoodi, ainult et nüüd oli näha, kuhu lähed. Meid vaadati juba vähem, olime juba siin käinud ja linnas oli valgeid folkloriste ka teisi.\nSuurimaks vaatamisväärsuseks olid hoopis USA tantsurühm, kes meiega samal ajal külastasid turgu, läbides selle kolonnis kahekesi kõrvuti ja käest kinni nagu korralik lasteaiarühm. Giid ja turvamees oli ees ja turvamees oli taga. Turg läbiti kõnnisammul, keegi ei astunud vasakule ega paremale ja ei märganud ka, et keegi oleks saanud mingit kaupa uurida või katsuda. Tundus, et olles turust sõna otseses mõttes läbi käinud, mindi kohe bussi ja turvalisse hotelli tagasi. Kindlasti on ettevaatlikkuse kohta ka positiivseid vanasõnu, kuid praegu tuleb eelkõige meelde vaid et „Hirmul on suured silmad“.\nMenukaimateks turuostudeks osutusid kohalikud puuviljad ja aiasaadused – ananassid, papaiad, mangod, arbuusid. Menukaima ostukoha tiitli sai siiski taas turu kõrval olev minisupermarket.\nTagasi hotelli, basseini ja kell 5 ootas juhendaja meid hotelli palliplatsil, et õhtune kava läbi harjutada. Palliplats ei sobinud mitte kuidagi tantsimiseks, kuna tegu sisuliselt betoonplatsiga, mis oli võimeline neli millimeetrit tunnis pastlatalda kulutama. Õhtuks oli meil plaanitud „valsikava“, kus suhteliselt palju vaja tallal pöörelda ja keerutada. Betoonil see kohe üldse ei õnnestunud. Mitu korda läks tants segi, targemad tantsijad hakkasid nõrgemaid valjul häälel õpetama ja mõned hakkasid virisema, et siin ikka ei saa tantsida.\nÜhesõnaga, kord läks täiega käest ära ning kui kõik ebaprofessionaalselt läbisegi rääkisid ja trenni\nTrenn tsemendikattega väljakul oli natuke probleemne\nläbiviijat enam ei kuulanud, siis viimane lõpuks käratas üle platsi: „Jääge vait! Kas lõpeb ükskord ära see mulisemine?“ See tuleks siinkohal tegelikult suurte tähtedega kirjutada... Nimelt meie juhendaja röögatab või vannub trennis keskmiselt üks kord aastas, kui mitte kord kahe aasta jooksul. Selle aasta kord siis on ära kasutatud, mis on iseenesest ju positiivne, st teist korda aastas ilmselt ei tule J.\nAga, tuju oli sellega ümmargune null, trenn p-punkti lähedal ning trenni lõpuni kõigil väga kehv tuju.\nKaks tundi anti aega maha jahtuda...\nÕhtune etendus oli Erau EXPO-laval kell 8 õhtul. Peale üheksat hakkasime hotellist sõitma, poolel teel tuli meile ette politseiauto, sõidame üle jõe sellisesse linnaossa, kus pole varem käinud. Ees säras tuledes suur Aji Imbut jalgpallistaadion. Kas tõesti peame esinema suurel staadionil täismaja ees? Osad kirmaslased mäletavad sellist esinemist kunagi ammu Hispaania Europeade-l. aga seekord ei olnud staadion meie jaoks, meie buss sõitis kõrvaloleva EXPO-näituseväljaku ette, kuhu oli lava püsti pandud. Väljas on pime, platsil inimesi ei ole, kas kontsert jääb ära?. Kas oodatakse, kuni jalgpall lõpeb, et jalgpallihuligaanid rahvakunsti vaatama tuua? Ümberringi tunduvad olevat suured tööstushoonete moodi hooned – no kes küll siia tuleb?\nSiiski, muusika pannakse laval mängima, USA teeb lavaproovi, platsil pannakse tuled põlema ja inimesi hakkab kuskilt platsile tulema. Tuleb ja tuleb ja jälle on plats rahvast täis. Silma järgi üle kolmesaja, aga pimedas on arvu ka raske hinnata. Kuskohast nad tulid?\nIgal kontserdil olid professionaalsed teadustajad\nKohalikud show-juhid on pisut vähem entusiastlikud kui eilsed jõelava telestaar-õhtujuhid, kes olevat kohale lennutatud lausa pealinnast Jakartast. Siiski tänaste õhtujuhtide jutust jääb meelde: „Brrr-Brrrrr-Brrrr! Kutai Kartanegara! Brrrr....Brrrrr.... Brr... Festival!, Brrrrr...“.\nEsinemisega alustavad kohalikud, siis USA oma kantri-kavaga, nende muusika sarnaneb „Oklahoma“ muusikali muusikale, mida kunagi Eestis lavakooli Noormetsade – Nüganeni kursuse tudengid esitasid. Esinevad kantristiilis riietega – äge, see ju ongi nende rahvariie, mehed nahast ratsapükste ja kauboikaabudega, naised ruuduliste seelikutega. Nende etenduse sisu on, et poiss ja tüdruk armuvad, kurameerivad, tantsivad, siis poisid lähevad omavahel ärplema millegi üle ja siis tuleb suur kaklus ja külakuhi. Ameeriklased tulevad lavalt, üks poiss hüüab teistele „I’m bleeding!“. Teised vaatavad kaastundlikult, aga ei tee midagi. Meie Age annab poisile taskurätte, poiss võtab vastu. Tema kõrval olev tüdruk vaatab, kes see selline tema poisile külge lööb, aga ütleb aitäh... Tõelised profid, kaklus oli ehtne.\nUSA lavastus oli vahva, teostus hea, kantri ongi ju Ameerikas folklooriks, kahju, et meie ei saa kauboisid Eesti folkloorikavas kasutada. Meil lehmakarjuste tantse ei ole, meie sea- ja lehmakarjused tegid sooheinamaal pulgatantsu ja nüüd peame meie seda tantsima! J\nJaava saared ahvi-tantsupoisid\nKolmandaks esinejaks olid Indoneesia esindajad - Java saare poisid. Indoneeslased reeglina tantsisid alati koos elava muusikaga, ehk lavale tuli alati ka kümmekond muusikut oma trummide ja plekist häält tekitavate instrumentidega.\nGamelan on peamiselt Java ja Bali saarel levinud muusikastiil. Gamelanorkester koosneb metallplaatidega instrumentidest ja häälestatud gongidest, lisaks ka trummid, puhk- ja keelpillid, puust löökpillid (ksülofonid). Orkestrisse kuulub tavaliselt 4 – 10 muusikut, kes sageli on elukutselised muusikud, kes on õppinud pillimängu ja meloodiaid kogenud meistritelt ja reeglina oskab mängija mängida kõiki orkestri pille. Gamelanorkestrit on ajalooliselt kasutatud ka religioonsetel riitustel, tänapäeval saadab gamelan teatri- ja tantsuetendusi, eriti Java ja Bali saarel, samuti ka näiteks Indoneesiale omast varjuteatrit. Muusika kõla on metalne ja kumisev, kindlasti on see meie kõrvale ebahariliku heliga.\nNii et Java saare ahvipoisid tulid lavale oma traditsioonilise folkloorietendusega, mida saatis väike gamelanorkester. Keegi jorutas orkestris laulu moodi asja ka kaasa.\nEsmalt tuli lavale paarkümmend ahvisabadega tantsupoissi. Tundsin ära sarnasused varem Bali saarel nähtud tantsuetendustega: Ilus neiu, armumine "valesse" mehesse, ahvipärdikutest valvurid ja sõjamehed, suur kuri must ahv ja suur valge hea ahv. Neiu röövitakse ja viiakse metsa / mägedesse suure musta ahvi või mõne koleda vana kolli juurde. Tants väljendab nii rõõmu kui ka kurbust, teekonda mägedesse ja tagasi, lõpuks toimub suur võitlus hea ja kurja vahel ning headus võidab, neiu pääseb. Seekordne etendus oli selles mõttes varemnähtutest erinev, et etenduse lõpuks ilmus lavale mitte päästetud neiu, aga koguni kaks neiut! Ei saanudki aru, miks neid oli kaks ja kuskohast nad täpselt siis tekkisid.\nAhvide võitlus hea ja/või kurja nimel\nTrummid põrisevad kurjakuulutavalt, pahad ahvipärdikud enamuses tapetakse, päästetud neiud tantsivad õnnelikult. Seekord on finaal ootamatu ka tantsijate jaoks – pea kõige huvitavama koha peal kaob kogu lava elekter – nii tuled, video, heli – kõik on tumm. Ainult pimedas mängivad gamelaninstrumendid edasi ja keegi jorutab endiselt lauluviit. Viimased viis minutit tantsivad Jaava poisid pimeduses. Kuna oleme lava kõrval, näeme neid nagu varjuteatri etenduses. Igatahes oli selle etenduse trupp väga tugev, et mitte taas kasutada sõna professionaalne, eriti arvestades, et elekter lavalt kadus.\nKa meie tahtsime koos indoneeslastega pilti teha\nIndoneesia lõpetas, lava oli pime, rahvas, keda oli ilmselt vähemalt pooltuhat, ootas rahulikult. Kuskil ühendati mingeid juhtmeid, midagi toimetati ning taas sai lavale valguse. See valgus tehti ajutiste prožektoritega, aga oli piisav, et saime tantsima minna ning heli saadi ka tööle.\nHiljem, ära sõites, nägime, et lava taga oli suur ratastel diiselgeneraator, kuhu parajasti midagi sisse valati. Ilmselt ei juhtunudki midagi muud kui et generaatoril sai kütus otsa ehk siis keegi lihtsalt unustas sellise pisiasja. Kõigil võib ju juhtuda J.\nOligi meie kord esineda. Esinesime 15-minutilise valsikavaga – ajaloo huvides nimetan siin ka tantsud: Ukuaru valss, Tantsime Aissa, Hingerahu valss, Vanaviisi valss ja Tänuvalss. Head tunnet esinemisel ei olnud, prožektorid suunatud näkku, heli veider, meeles ka vussiläinud päevane proov. Esimesed kaks tantsu tegime hästi ära, Hingerahu ei tahtnud lavale hästi ära mahtuda, tekkisid vead, Vanaviisi oli kuidagi konarlik ning Tänuvalsi poole peal kadus ühel hetkel ära heli. Tegime veel mõned taktid ilma muusikata, saime aru, et heli ei ole ega tule ning jäime lõpuks lavale totra näoga seisma selliselt, et pealtvaatajad arvasid, et tants lõppeski.\nEsinemised toimusid õhtul peale päikeseloojangut.\nIgatahes oli lõpp ootamatu, ka õhtujuhid küsisid,et kas te nüüd lõpetasite?\nKuna puudu jäi ainult pool tantsu, siis ei olnud mõtet ka tantsu uuesti alustada. Lõpetasime. Kogu esinemine oli kuidagi närviline ja rabistav, samas midagi väga hullu ka ei olnud, mida häbeneda. Aga midagi head ka mitte. Väga veider esinemine.\nPärast meid tulid lavale poolakad, nägime, et nende teise tantsu ajaks saadi korda nii valgus kui ka heli ja videoprojektsioon.\nTänase õhtuga algasid ka rahvaste õhtud ehk country-night-id. Iga riik pidi sisustama folkloorse tegevusega pooltunni, tutvustades oma riiki, kultuuri, tüüpilisi toite, rahvatantsu või mänge. Esimene õhtu oli Venemaa ja Taiwani A-rühma päralt.\nVene rühm tantsimas lõpuüritusel. Hästi tantsisid.\nVenemaa näitas alustuseks videot, kui suur ja uhke on nende riik ja mida kõike nad leiutanud ja saavutanud on. Video on tegelikult tehtud humoorika taustaga, päris selline Borati „Kasahstan is a great country“-stiilis see ei olnud. Saime teada, et Venemaa on suur, läbi sõitmine võtab rongiga 3 päeva (kus Venemaal sellised kiirrongid on?) või lennukiga 10 tundi, et on kole külm ja et juuakse väga palju õlut (et siis rohkem kui viina?). Venemaal on põhimõtteliselt leiutatud kõik peale ratta, sealhulgas muidugi raadio ja ka Daimleri esimesed mootorid, samuti on vene käsi sees google’i programmi kirjutamisel. Tegelikult oli Venemaa kantri-õhtu suhteliselt OK, nad tantsivad ise ja proovivad teistele oma tantse õpetada. Venemaad esindas noorte rahvatantsurühm "Crystal" Kaasanist, Tatarstanist. Kaasani elanikest on pool tatarlased, pool venelased. Seda oli näha ka tantsurühmast - pooled noortest olid kenad tumedapäised ja -silmsed.\nTaiwan samuti õpetab tantsu. Idamaistele tantsudele kohaselt on naistantsurühma tantsus põhiline käte töö, mitte liikumine jalgadega. Õpetavad ka oma tantsu, aga suureks õnnestumiseks see ei kujune.\nPärast tunnist country-nighti on õhtu läbi.\nIgal õhtul kell 5 esinesid hotelli fuajees muusikud. Olenemata, kas kuulajaid oli või ei olnud. Mõnikord mõni oli.


101 UUT LIIGET\nViimati uuendatud 04:50\nTulemused on edastanud 625 jaoskonda 625st\nHÄÄLTE ARV sorteeri\n1 Edgar Savisaar Eesti Keskerakond 23012\n2 Andrus Ansip Eesti Reformierakond 18981\n3 Mihhail Stalnuhhin Eesti Keskerakond 8585\n4 Urmas Paet Eesti Reformierakond 10791\n5 Mart Laar Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 9547\n6 Sven Mikser Sotsiaaldemokraatlik Erakond 7435\n7 Keit Pentus Eesti Reformierakond 8788\n8 Jüri Ratas Eesti Keskerakond 7620\n9 Urmas Kruuse Eesti Reformierakond 6827\n10 Kaja Kallas Eesti Reformierakond 7157\n11 Taavi Rõivas Eesti Reformierakond 6691\n12 Igor Gräzin Eesti Reformierakond 6049\n13 Juhan Parts Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 6611\n14 Deniss Boroditš Eesti Keskerakond 5893\n15 Jürgen Ligi Eesti Reformierakond 5043\n16 Urve Palo Sotsiaaldemokraatlik Erakond 5873\n17 Valdo Randpere Eesti Reformierakond 4793\n18 Ken-Marti Vaher Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 5385\n19 Helir-Valdor Seeder Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 4481\n20 Tõnis Lukas Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 4810\n21 Urmas Reinsalu Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 5054\n22 Rein Lang Eesti Reformierakond 3926\n23 Yana Toom Eesti Keskerakond 4495\n24 Valeri Korb Eesti Keskerakond 3592\n25 Kadri Simson Eesti Keskerakond 3853\n26 Indrek Saar Sotsiaaldemokraatlik Erakond 3942\n27 Eiki Nestor Sotsiaaldemokraatlik Erakond 3985\n28 Jaak Aaviksoo Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 3484\n29 Ene Ergma Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 3871\n30 Hanno Pevkur Eesti Reformierakond 3779\n31 Annely Akkermann Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 3259\n32 Marko Mihkelson Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 3946\n33 Ivari Padar Sotsiaaldemokraatlik Erakond 3227\n34 Marko Pomerants Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 3461\n35 Aivar Kokk Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 3359\n36 Urmas Klaas Eesti Reformierakond 2991\n37 Heljo Pikhof Sotsiaaldemokraatlik Erakond 3268\n38 Margus Tsahkna Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 3239\n39 Kalvi Kõva Sotsiaaldemokraatlik Erakond 2888\n40 Jaanus Tamkivi Eesti Reformierakond 3181\n41 Urve Tiidus Eesti Reformierakond 3127\n42 Heimar Lenk Eesti Keskerakond 2807\n43 Jaan Õunapuu Sotsiaaldemokraatlik Erakond 3101\n44 Andres Anvelt Sotsiaaldemokraatlik Erakond 3443\n45 Väino Linde Eesti Reformierakond 2630\n46 Lembit Kaljuvee Eesti Keskerakond 2441\n47 Marika Tuus Eesti Keskerakond 2966\n48 Peeter Kreitzberg Sotsiaaldemokraatlik Erakond 3146\n49 Priit Sibul Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 2384\n50 Kristiina Ojuland Eesti Reformierakond 2136\n51 Kalle Laanet Eesti Keskerakond 2567\n52 Mailis Reps Eesti Keskerakond 2638\n53 Rait Maruste Eesti Reformierakond 2422\n54 Marianne Mikko Sotsiaaldemokraatlik Erakond 2080\n55 Tõnis Palts Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 2242\n56 Eldar Efendijev Eesti Keskerakond 1650\n57 Aivar Riisalu Eesti Keskerakond 2195\n58 Neeme Suur Sotsiaaldemokraatlik Erakond 1970\n59 Peeter Võsa Eesti Keskerakond 1938\n60 Jevgeni Ossinovski Sotsiaaldemokraatlik Erakond 1577\n61 Aadu Must Eesti Keskerakond 1901\n62 Helmen Kütt Sotsiaaldemokraatlik Erakond 1692\n63 Viktor Vassiljev Eesti Keskerakond 1899\n64 Kristen Michal Eesti Reformierakond 2065\n65 Enn Eesmaa Eesti Keskerakond 1536\n66 Erki Nool Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 1399\n67 Mati Raidma Eesti Reformierakond 1698\n68 Andres Herkel Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 1716\n69 Tarmo Leinatamm Eesti Reformierakond 1560\n70 Kalle Jents Eesti Reformierakond 1347\n71 Aivar Sõerd Eesti Reformierakond 1614\n72 Kalle Palling Eesti Reformierakond 1547\n73 Karel Rüütli Sotsiaaldemokraatlik Erakond 1472\n74 Kaia Iva Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 1063\n75 Olga Sõtnik Eesti Keskerakond 1317\n76 Rainer Vakra Eesti Keskerakond 1259\n77 Jüri Jaanson Eesti Reformierakond 1177\n78 Sven Sester Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 1129\n79 Aare Heinvee Eesti Reformierakond 1017\n80 Mihhail Kõlvart Eesti Keskerakond 1037\n81 Reet Roos Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 846\n82 Peep Aru Eesti Reformierakond 896\n83 Lauri Luik Eesti Reformierakond 1934\n84 Kalev Kallo Eesti Keskerakond 303\n85 Kalev Lillo Eesti Reformierakond 474\n86 Rannar Vassiljev Sotsiaaldemokraatlik Erakond 1961\n87 Inara Luigas Eesti Keskerakond 1484\n88 Meelis Mälberg Eesti Reformierakond 1012\n89 Laine Jänes Eesti Reformierakond 2212\n90 Jaak Allik Sotsiaaldemokraatlik Erakond 1524\n91 Ester Tuiksoo Eesti Keskerakond 971\n92 Siim Valmar Kiisler Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 1389\n93 Arto Aas Eesti Reformierakond 525\n94 Priit Toobal Eesti Keskerakond 794\n95 Toomas Tõniste Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 1863\n96 Kajar Lember Sotsiaaldemokraatlik Erakond 1363\n97 Remo Holsmer Eesti Reformierakond 692\n98 Vladimir Velman Eesti Keskerakond 2022\n99 Tõnis Kõiv Eesti Reformierakond 961\n100 Indrek Raudne Erakond Isamaa ja Res Publica Liit 774\n101 Kalev Kotkas Sotsiaaldemokraatlik Erakond 1566\nDELFI > Riigikogu valimistulemused\nHelmes: viga oli vabavaralises andmebaasimootoris (87)\n7. märts 2011 02:30\nValimiskomisjon: kolm tarkvara tagavaravarianti ei töötanud (20)\n7. märts 2011 02:17\nVabariigi valimiskomisjoni teatel edastati jaoskondadest andmeid valimiste infosüsteemi edukalt, kuid kahjuks tekkis vahepeal tehniline tõrge nende andmete edastamisel avalikkusele.\nVaata, kes pääsevad Toompea saali! (102)\n7. märts 2011 01:47\nRiigikogu XII koosseisu pääses neli erakonda - 33 reformierakondlast, 26 keskerakondlast, 23 IRLi liiget ning 19 sotsiaaldemokraati.\nEvelyn Sepp sai 414 häält (71)\n7. märts 2011 01:53\nKeskerakondlane Evelyn Sepp, kes eelmsitel valimistel 2007. aastal sai 565 häälega ning 2003. aastal 292 häälega riigikokku, sai tänavu toimunud valimistel 414 häält.\nSven Mikser: astmeline tulumaks on üleekspluateeritud teema (76)\n7. märts 2011 01:36\nSotsiaaldemokraatliku Erakonna esimees Sven Mikser ütles, et astmelise tulumaksu teema on Eestis liigselt ületähtsustatud. Seda, kas sotsid on astmelisest tulumaksust nõus valitsusse pääsemise nimel loobuma, ei soovinud Mikser öelda.\nVIDEO: Indrek Saar: astmeline tulumaks pole eesmärk omaette (25)\n7. märts 2011 02:08\nIndrek Saar Delfi TV valimisdebatil.\nSotsiaaldemokraatide juhatuse liige Indrek Saar leiab, et astmeline tulumaks pole eesmärk omaette, vaid see on märk sellest, et ühiskond oleks solidaarsem.\nVIDEO: Karel Rüütli: Sven Mikserist saab aastal 2015 peaminister (67)\n7. märts 2011 01:14\nRahvaliidust sotsiaaldemokraatide ridadesse läinud Karel Rüütli soovib oma endisele erakonnale kõike head.\nVIDEO: Margus Tsahkna: Tartu-ja Jõgevamaa üle võib uhke olla (9)\n7. märts 2011 01:01\nEsialgseid valimistulemusi kommenteerides ütles Margus Tsahkna Delfile, et IRL võib uhke olla tulemuse üles Tartu-ja Jõgevamaal, kus valijate suure toetuse on kogunud Ene Ergma ja Aivar Kokk.\nVIDEO: Juhan Parts: isegi kui koalitsioonipartnerid jäävad samaks, tulevad kõnelused (19)\n7. märts 2011 00:55\nAndrus Ansipi valitsuse majandus- ja kommunikatsiooniminister Juhan Parts ütles Delfile, et isegi kui valijate usaldus luba jätkata praegustel koalitsioonipartneritel, siis tulevad ikkagi uued läbirääkimised ja ka kabineti moodustamine seisab sellele vaatamata ees.\nRiigikokku valitud Kalle Laanet: ma ei löönud Savisaare ees põlvi nõtku (37)\n7. märts 2011 00:49\nValimistel 2567 häält kogunud ning selle tulemusega riigikokku pääsenud Keskerakonna "mässaja" Kalle Laaneti sõnul tõi talle valijate toetuse vahest ka see, et ta idarahaskandaalis jäi parteijuhi Edgar Savisaarega eri arvamusele.\nJänes: praeguste plaanide kohaselt lähen riigikokku (20)\n7. märts 2011 00:28\nReformierakondlasest kultuuriminister Laine Jänes sõnas, et kui uues valitsuses talle ministriportfelli ei jätku, siis asub ta tööle riigikogus.\nFOTOD: Keskerakonna peole saabus politsei (120)\n7. märts 2011 00:23\nKeskerakonna valimispeol viibivaid inimesi jahmatas täna hilisõhtul politsei, kes tuli purjus alaealisi ära viima.\nAndrus Ansip: esimene eelistus oleks jätkata olemasoleva koalitsiooniga (36)\n7. märts 2011 00:18\nAndrsu Ansip tunnistas võidukõnes erakonnakaaslastele, et viimased neli aastat pole olnud kerge.\nVIDEO: Mart Laar: me oleme nendel valimistel ühed kindlad võitjad (20)\n7. märts 2011 00:07\nIRLi esimees Mart Laar pidas erakonna valimispeol lühikese kõne, tänas kõiki erakonnakaaslasi. Ta avaldas lootust, et nelja aasta pärast tuleb tulemus veel parem.\nVIDEO: Savisaar: Keskerakond on nagu kass, kes kukub alati käppadele (129)\n6. märts 2011 23:58\nVaatamata ebavõrdsele võitlusele ja jõhkrale rünnakule säilitasime oma positsiooni, ütles Keskerakonna esimees Edgar Savisaar erakonna valimispeol peetud kõnes.\nVIDEO: Jürgen Ligi on mures valimislubaduste täitmise pärast (78)\n7. märts 2011 00:00\nAndres Tarand: küsimus on, kas Savisaar ehitab demokraatlikku ühiskonda (24)\n7. märts 2011 00:42\n“Tegemist oli noorenduskuuriga, tegemist on ajakohastumisega. Ei ole võimalik istuda kunagistes rangides ja ajada asja, maailm muutub kiiresti ja selleks ongi nooremaid vaja, et ajaga kaasas käia. Ma usun, et see valik on väga õige,” leidis sotsiaaldemokraat Andres Tarand.\nMarianne Mikko: poliitikas valitsevad jõhkrad jalgpallireeglid (28)\n6. märts 2011 23:30\n„Arvan, et see et oleme rohkem kui 15 kohaga riigikogus, on juba väga hea,“ leidis sotsiaaldemokraat Marianne Mikko. „Ma ei teeks mingeid järeldusi, kas oleme kolmandal või neljandal kohal, igal juhul on meie tulemus parem kui eelmisel korral,“ rõõmustas ta.\nLaar: Savisaarele tõi megatulemuse idarahaskandaal (88)\n6. märts 2011 23:24\nIRLi esimees Mart Laar peab Keskerakonna liidri Edgar Savisaare absoluutset häälterekordit igati loogiliseks, sest idarahaskandaal aktiviseeris Savisaare valijad.\nToompealt lahkuv Mai Treial: karm põhjatuul käis Rahvaliidust üle (32)\n6. märts 2011 23:32\nKümme aastat riigikogu saadikuna töötanud ning nüüd Toompealt lahkuma pidav rahvaliitlane Mai Treial tunnistas, et Rahvaliidu seis on halb nii rahalises mõttes kui ka muidu.\nSüdamearst: kas või osa puhkusest peaks olema selline, et ei tee mitte midagi! (6)


Altmõisa maasikapidu 13.juuli 2013 | Altmõisa külalistemaja\nAltmõisa maasikapidu 13.juuli 2013\nAeg nii kaugel, et maasikapidu jälle ukse ees. Kui pisut liialdada, siis loetud sekundid ongi ainult jäänud.\nAltmõisa blogi lugejad on kindlasti juba meie kuulutusi näinud, FB-s ja kodulehel.\nMõned laiendatud teated tegelikkusest.\nSellel aastal on meie peokorraldustiimi lisandunud uusi jõude mereäärselt Laomäelt kadakate ja ööviiulite vahelt. Laura, kes raputab uus ideid varrukast, ja mitte ainult ei raputa seda varrukat, vaid ka teostab need ideed ja Veiko, kes on kujundanud meie kuulutused ja muu nähtava osa. Kuidas me Laura ja Veiko leidsime? Just nagu iseenesest. Tuleb lihtsalt soovida. Kõigepealt ma soovisin, et tuleks keegi uus inimene pidu tegema. Ja siis ma isegi proovisin otsida sellist inimest, aga ei leidnud. Aga et mu soovi peale tuleb ise kohale professionaalne üritusekorraldaja koos kujundajaga, ja nad ütlevad, et nad tahaksid olla maasikapeo vabatahtlikud, seda ma ei osanud küll arvata. Need „ebaolulised“ detailid ka, et meie majas olid Laura ja Veiko pulmad neli aastat tagasi ja Laura võitis eelmisel aastal maasikatordivõistluse oma Red Velvetiga, aga isiklikult ma ei tundnud neid varem. Et siis selline tore taust sel lool.\nPäev on pikk. Kõrsikute kontsert tuntud headuses algab alles 19.00. Enne Kõrsikuid ja peale tordioksjonit esineb Italian Social Club. Seda särtsu te veel saate näha, mis sealt tuleb ja keegi ei keela ka tantsida.\nLasteetenduse annab seekord Vello Vaheri tsirkus ja päeva jooksul teevad nad vanas aias ka žongleerimise töötuba lastele ja suurtele.\nTordioksjoni tuluga toetame sedapuhku kohalikku külaelu. Mäemõisa park Panga/Sinalepa külas, meist paar kilomeetrit suure tee poole, on viimaste aastatega väga ilusaks saanud. Annetame maasikapeo oksjoni tulu Mäemõisa pargi lava ehitamiseks. Lava on küll juba peaaegu valmis, aga natuke on veel puudu. Loodame siis Panga/Sinalepa külast rohket osavõttu maasikatordivõistlusest, et oleks mida oksjonil müüa. Tordioksjoni tingimused leiate kodulehelt ja FB-st ja panen nad ka blogisse.\nSel aastal on meil jälle kaks ala, mõisaõu ja külatänav ehk õunapuuaed.\nOleme kõik esinemised koondanud suurele lavale, et need, kes soovivad programmi jälgida, saaksid seda rahulikult teha ja samal ajal sööki-jooki nautida. Oleme tellinud suure avatud telgi ehk varikatuse, mille all saab laudade taga istuda ja mille kõrval on toitlustuskohad. Saate mugavalt ennast sisse seada ja esinemisi vaadata. Toitlustusest järgmises postituses täpsemalt, aga infoks, et paar toitlustajat mahuks veel juurde.\nAltmõisa terrassil on avatud Altmõisa kohvik, kus pakutakse peenemaid magustoite ja maasikahõrgutisi, samuti oleme varunud toredaid veine.\nMöödunud aastal juhtus maasikapeol selline paha lugu, et ühest meie kahest Rudolfi õunapuust sõideti kogemata surnuks ja seda kohta maja otsa juures vaadates on ikka tunne, et miski puudub. Seega on avatseremoonia üks osa uue õunapuu istutamine.\nAga rohkem toidust selles postituses ei räägi, võin ainult öelda, et köök hakkab meil juba tasapisi huugama ja esmaspäeval on vorstitegemise töötuba. Ostsime Veikandist vorstipritsi, mille postijon täna ka kohale tõi ja teeme kõik Altmõisa köögi poolt maasikapeol pakutavad grillvorstid ise, tempides neid põnevate vürtside ja umbrohtudega.\nMüügikohad on külalistemaja ümber ja neid on veel ka saadaval. Ootame põnevaid ja omanäolisi müüjaid.\nLapsed paneme seekord õunapuuaeda. Seal neil tore ja varjuline olla, kõik töötoad on seal ja esimest korda ka tasuta batuudid. Sel aastal on kindlasti batuudid! Möödunud aastal jäid nad maasikapäeval kuhugi Kesk-Eestisse pidama ja meile ei jõudnud.\nÕunapuuaeda lähevad ka kohalikud väikemüüjad, külaseltside müügilauad ja näiteks mõni laps, kes tahab oma näputööd teistele pakkuda.\nKohe varsti tuleb lisa.