Luulelugemine taeva ligi, karnevali hingeõhus — Sirp\nKülas kirjandusfestivalil „Bolivia 2010”Laiutava uusmaterialismi, argipäevaproosa, mõistusekultuse kiuste, trotsides massimeedia kasvavat indu hulkade meeli nüristada, elab luule XXI sajandi hakul edasi igal pool maailmas. Kõikjal leidub tundlik vähemus, kes vaistlikult tajub ja vajab luulet – muidugi, head luulet – kui seda viimast pidepunkti, mis hinge ravib, kui kõik muu ümberringi kokku variseb. Luule on see inimloovuse liik, mis läbi aegade jumalatele küllap kõige meelepärasem on tundunud. Jumalad usuvad luuletajaid rohkemgi kui preestreid, sest viimastele on jumalateenimine enamasti leivateenistus, luuletajad aga – kes ikka on tõesti luuletajad ega ole seda lihtsalt moepärast – otsivad jumalat sisemisel sunnil, on truud, ükskõik milline ka ei oleks nende maine saatus. Sellise jäägitu luuletajatruuduse kehastus on näiteks meie Juhan Liiv.\nSellepärast olid Boliivia linnad La Paz ja Oruro, mis seisavad kindlalt enam kui kolme kilomeetri kõrgusel üle merepinna – taevaste ligi – lausa ideaalne paik luulelugemiseks. Seal küll pidanuksid jumalad luuletajate häält kuulma. Mõte korraldada oma maa esimene rahvusvaheline luulefestival hakkas boliivia luuletaja Benjamín Cháveze peas idanema pärast seda, kui ta kutsuti 2008. aastal Kolumbia tänaseks juba maailmakuulsale luulefestivalile Medellínis. Mina juhtusin just samale Medellíni festivalile, see oli järjekorras kaheksateistkümnes. Seal sõbrunesime Benjamíniga, noorepoolse vaikse olekuga mehega. Sattusime lugema koos luulet ühes raamatukogus, vahetasime raamatuid ja mõtteid Eesti, Boliivia ja Kolumbia kohta. Seda, et ta on hea luuletaja, panin kohe tähele. Pärast seda ei kuulnud ma Benjamínist õieti midagi, kuid eelmise aasta oktoobris sain temalt üllatusena kutse osa võtta rahvusvahelisest luulefestivalist „Bolivia 2010” (8. – 13. II ). Eesti Kultuurkapitali toel, nelja lennukiga (TartuRiia-Amsterdam-Lima-La Paz) ja kokku kaks päeva väldanud reisi järel jõudsingi maailma kõrgeimasse pealinna, kus lennujaamas oli vastas Benjamín ise koos oma sõbra ja luuletaja Rubén Vargasega. Rubén, teine põhijõud festivali toimkonnas, õpetab kirjandust San Andrési ülikoolis, Benjamín teenib igapäevaleiba ühes La Pazi etnograafiamuuseumis.\nVäikese sõpruskonnaga, Boliivia kultuuriministeeriumi ning mitme jõuka kultuurifondi toel tegid nad festivali teoks. Benjamín on pärit Orurost (umbes neli tundi bussisõitu La Pazist), seal on tal häid sõpru ja vanu koolivendi. Nendega koos plaaniti luulelugemised toimuma rööbiti maailmakuulsa Oruro karnevaliga. Seljataga kuus muljetest kihavat festivalipäeva, veel jätkuva karnevali õhustikus tuli mul Oruros ka korraldajatega hüvasti jätta, sest kojusõit algas La Pazi lennujaamast juba 14. veebruari varahommikul. Luulefestivale on igasuguseid. Viimastel aastatel olen sattunud osa võtma õige mitmest ja mitmel maal. Publiku hulgalt oli suurim Medellíni festival, kus avamisel ja lõpetamisel loeti luuletusi – eestlastest on varem sealsamas vabaõhuamfiteatris lugenud Andres Ehin – ligemale 4000 kuulajale-vaatajale. Ka kutsutud luuletajate hulk ja rahvusvaheline haare oli Medellínis muljetavaldav: 70 luuletajat 50 riigist. Kuigi sealne korraldajate seltskond on poliitilistelt hoiakutelt selgesti pahempoolne ja praeguse valitsusega opositsioonis, on suudetud festival muuta Kolumbia üheks prestiižikamaks rahvusvaheliseks kultuurisündmuseks ning koondada selle taha tugev toetajate tuumik (sealt ei puudu ka maa juhtpoliitikud). Festival „Bolivia 2010” oli boliivlaste esimene sellelaadne katsetus.\nNii sisseõlitatult nagu Medellínis see ei saanudki kulgeda, kuid igal juhul andsid korraldajad oma parima. Lisan, et korraldajatest keegi honorari ega vaevahüvitist ei saanud, festivali tehti armastusest ja entusiasmist. Peale minu kutsuti Euroopast veel teisigi, kuid et võõrustajatele lennureisi kulude katmine üle jõu käis, siis jäid mitmed tulemata. Kui Barcelonas elav, tegelikult Kuuba päritolu Rodolfo Häsler välja arvata, siis osutusin õigupoolest ainsaks „ehtsaks” eurooplaseks sel festivalil. Teine tõsine küsimus on keel. Eestis olen osa võtnud vaid ühest luulefestivalist, sedagi vaid otsati, sest Põhjamaade luulefestival 2005. aasta kevadel koondus põhiliselt Tallinna, mind aga kutsuti luuletusi lugema Tartu raekotta. Mäletan, et seal lugesime igaüks oma emakeeles. Tõlget ei olnud, ei saanud skandinaavlased aru meist ega meie nendest. See on siiski oluline puudus. Tõsisematel rahvusvahelistel luuleüritustel ei saa lähtuda põhimõttest, et luule juures on peamine n-ö jumalik kõla, saagu iga kuulaja oma nauding juba sellestki kätte. Medellínis oli vahendamiseks rakendatud terve tõlkijate väesalk. Tihti läbi mitme keele olid kõik esitatud luuletused siiski hispaania keelde jõudnud ja tõlkijad – enamasti võõrkeeletudengid – esitasid neid lausa meisterlikult, muidugi pärast seda, kui luuletajad olid emakeeles need ette kandnud. Ideaalne tundub mulle see lahendus, mis oli festivalidel Vilenicas (Sloveenias, 2008) ja Belgias (Passa Porta festival Brüsselis, 2009): luuletaja loeb emakeeles, kuid samal ajal on luuletõlge nähtav ekraanil tema selja taga. See on märksa parem variant kui Barcelonas (2008), kus publik samaaegselt luuletajate emakeelse esinemisega pidi taskulambivalgel uurima väikses kirjas tõlkeid raamatukesest, mis uhkes Muusikapalees (Palau de la Música) kõigile pileti lunastanuile (neid ligi 1500) kätte jagati. Boliivia luulefestivali mitugi luulelugemist korraldati otse tänaval või linnaplatsil. Seal muidugi olnuks juba tehniliselt keeruline ekraani kasutada.\nKokkuvõttes lahendas festivali keeleprobleemi see, et rahvusvahelisust kehastasid peamiselt teiste Ladina-Ameerika maade luuletajad, kes loomulikult esinesid hispaania keeles: Jorge Boccanera ja Laura Yasan Argentiinast, Nadia Prado Tšiilist, Roberto Echavarren Uruguaist, Rodolfo Häsler Hispaaniast. Nagu Medellínis, paluti Boliivias minulgi lugeda hispaania keeles, seega esitasin tõlkeid, mis olid varem valminud tänu mu vanale Barcelona sõbrale Albert Lázaro Tinautile. Seekord olid need uuemad luuletused, mis peaksid ilmuma mu teises hispaaniakeelses luuleraamatus veel tänavu sügisel Zaragozas. Kutsutuid Boliiviast endast oli kolm: Jesús Urzagasti, Cé Mendizábal ja Sergio Gareca. Ainus kutsutud luuletaja, kes esitas oma luuletusi muus keeles kui hispaania keel, oli Bahama poetess Marion Bethel. Tema ingliskeelseist luuletustest oli hispaania keelde tõlgitud neli, tõlkija kandis need ette. Natuke eksootilisemat keelelist kõla üritasin pakkuda publikule ka ise, lugedes mõned lühemad luuletused ette alguses eesti, siis hispaania keeles.\nKorraldusest veel. Hiljuti võttis Eesti Kultuurkapital vastu päris karmi otsuse, et ürituste külaliste toitlustamiseks nüüdsest peale – ja muidugi majanduskriisi taustal – enam raha ei anta. Sellest võib aru saada. Ka mina tunnen nii, et tähtsam sellest on kirjanduse valdkonnas näiteks raamatute väljaandmise toetamine. Aga ikkagi. Ma ei kujuta ette, kuidas Eestis saaks mõnd ehtsalt rahvusvahelist luulefestivali korraldada ainuüksi lootuses, et külalistel endil on igaks tarbeks paks rahakott kaasas. Minu kogemust mööda kuulub rahvusvahelise kultuurisuhtlustava juurde endastmõistetavusena see, et kui võõrustajad reisikulu katta ei saa, siis vähemalt pakuvad nad omalt poolt majutuse ja lõunaeined. On ju ka ammustest aegadest teada, et vestlus areneb vaimuinimeste vahel eriti viljakalt söögilauas. Thomas More’i utooplastel ei olnud küll kellelgi keelatud omaette einestada, aga seda peeti ebaviisakaks. Seda enam on suhtlemine vajalik erakordsetel sündmustel, nagu rahvusvahelised luulefestivalid. Mäletan, et eespool mainitud Põhjamaade luulefestivali Tartu üritusest jäi kesine maik ka sellepärast, et Skandinaavia luuletajad, niipea kui esinemine raekojas sai peetud, pandi bussi ja saadeti pealinna tagasi – otsekui vanal nõukogude ajal, kus välismaalased viidi sinna ööbima lausa sunniviisiliselt. Boliivias lahendasid toiduküsimuse erakapitalil põhinevad kultuurifondid. Oruro kultuurifondi president hoolitses isiklikult nii lõuna- kui ka õhtusöökide eest, tema tütar oma mehega aga kutsus La Pazis päris suure festivaliseltskonna oma koju õhtusöögile. See oli avara külalistoaga maja, noorperenaist abistasid kokk ja teener. Seep see erinevus on. Meil ei ole minu teada kirjandusringkondades ainustki nii rikast isikut, kes saaks endale lubada koduabiliste pidamist, rääkimata suurema külalisseltskonna kodusest vastuvõtust. Või kes teab. Ehk pärast minu tänast heietust tabab mõni jõukas eestlane end mõttelt: miks mitte lisaks spordile hakata toetama ka luulet, vaimset tegevust? Eks üritasime ju tolles noore boliivia abielupaari kodus ka midagi omalt poolt vastu pakkuda – luulelugemine kestis seal südaööni.\nLuulefestivali loosungeid-plakateid hakkas silma mitmel pool La Pazi tänavatel. Suure entusiasmiga küsitlesid noored ajakirjanikud meid olgu raadio või ajalehtede tarvis. Mul on hea meel, et minu jutust La Pazi peapäevalehele La Razón tõsteti suurte tähtedega esile seda, et Eestis toetab kultuurkapital kirjandust ja luulet alkoholitarbimiselt saadava maksu arvel ning et Eesti televisioonis loeb igal õhtul üks luuletaja pärast uudiste põhisaadet ette luuletuse. Peaksime tegema kõik selleks, et püsiks edasi see väärtuslik meie kultuuris ja ühiskonnas, mis on tõesti meie enda oma, meie oma emamaisest algatusest sündinud. Et aina ei matkiks meie, vaid et vastupidi, ka meilt õpitaks midagi, mis aitab vaimul ja loovusel maiste protsesside tasandavale survele vastu pidada. Festival avati pidulikult Boliivia asepresidendi ametisaalis, kohal viibisid kultuuriminister – samasugune kena proua nagu meie Laine Jänes – ja tema asetäitja, töölisetunkedes mees, kes Boliivia hümni ajal revolutsioonitruuduse märgina rusikas kätt pea kohal hoidis. Olin kolme välisosavõtja seas, kes seal oma luulet luges. Alustasin eesti keeles, selgitades, et soomeugrilastena sarnaneme mõnes mõttes Boliivia põliselanikega – oleme Euroopa „indiaanlased“. Samal avaüritusel austati eakaid-teenekaid, 80. eluaasta piirile jõudnud boliivia luuletajaid. Vaevalt bussiga Orurosse saabunud, viidi meid uhkesse kultuurikeskusesse, kus noorte Boliivia muusikute ansambel mängis meie tuleku puhul meloodiaid, mille saatel hakkas seejärel toimuma Oruro karneval (ligi 30 000 esinejaga ja mitme tuhande muusikuga).\nOruro kunstimuuseumis (kunagine kirik, tulvil XVI-XVII sajandi maale tundmatuilt autoreilt) võeti meid vastu iseäranis suurejooneliselt. Igaühe poole meist pöördus eraldi seks puhuks ette valmistatud tervituskõnega üks linnavalitsuse liikmeid, loomulikult oli kohal linnapea. See kõik näitab ladinaameeriklaste suhtumist luulesse. Nüüd sisust. Eks selliste sündmuste peamine mõte on mitmesuunaline kultuurivahetus: väliskülalised annavad vastuvõtjatele aimu oma kultuurist, need saavad teada sellest, mis toimub vastuvõtval maal ning suheldes teiste väliskülalistega ka luuleelust laiemas maailmas. Miski ei saa kultuurisfääris toimuda mingi ametliku planeeritud mudeli järgi. Elu põhineb juhustel ja kokkusattumistel. Kui tšiili luuletaja Eduardo Llanoseni poleks jõudnud mu hispaaniakeelne luuleraamat, ei oleks ma küllap sattunud Medellíni festivalile. Kui ma ei oleks sattunud sinna, ei teaks ma tänaseni midagi lähemalt boliivia luulest ega ka nendest luuletajatest, kes teistelt ladinaameerika maadelt festivalile „Bolivia 2010” olid kutsutud. Jne. Nüüd kodus tagasi, kui muljed on settinud ja mõnedki kaasavõetud ja -saadud raamatud loetud, tean juba ühte ja teist. Mul on niisugune tunne, et Boliiviat, mis on sügav sisemaine Lõuna-Ameerika ja mille elanike enamik saadab mööda oma elu merd nägemata, ongi mõjutanud vähemalt kaudselt sisemaisus – seega päris otsene telluurne tegur. Mereäärsed rahvad kipuvad aina kusagile „endast välja”, ikka on oodata sadamasse mingeid „valgeid laevu”, ahvatlevaid kutsungeid. Boliivias seda ei ole. Eriti põliselanikud indiaanlased, kellest enamus on harjunud maise vaesusega ja kes samas on uusimatel aegadel samas ühiskonnas järjest nähtavamad, tunduvad sisendavat Boliiviasse tervikuna mingit erilist rahumeelsust, ärilisele progressile ja kasumiihalusele täiesti vastandlikku vaimu: leppida sellega, mis on, vähemalt sellega, mis lubab oma maise eksistentsi nii mööda saata, et ahnuse pahet viimsel tunnil ja jumala palge ees küljes ei oleks. Või et seda oleks vähem.\nJust närvilisuse puudumine hakkas mulle boliivlastes kõige rohkem silma. Mul oli nende keskel hea olla. Muidugi on selge, et enamik neidsamu globaalseid uuendusi, mille üle meie siin viimasel ajal ehk ülearugi uhked oleme, on ka boliivlastele täiesti tuttavad. Sealgi on pangad, kaubamajad ja kohvikud viisakalt ja maitsekalt sisustatud, püsti aetud pilvelõhkujaid, toimib Internet. Aga loomulikku arukust ja tasakaalukust näib tänapäeva boliivlastel rohkem jaguvat kui mõnel teisel rahval. Taas mõjutab ka kliima: La Pazis ega Oruros ei ole kunagi ülearu kuum, pigem valitseb suuremat osa aastast jahedus. Igal juhul ei ole näiteks Oruro karneval selline erootilis-turistlik ettevõte, nagu jääb mulje – vähemalt televiisori vahendusel – karnevalist naabermaal Brasiilias. Oruro karneval peegeldab ajalugu, kohalike indiaani müütide-uskumuste ja katoliiklike tõekspidamiste sulamit. Karnevali esimene päev on tervikuna (põhiliselt indiaanlastest) talupoegade päralt, kes ülistavad oma tantsudes üheaegselt emakest maad ja Neitsi Maarjat. Kogu Ameerika indiaanlaste katoliikluses on juba iidsetest aegadest peale esile tõusnud Neitsi, varjutades nii taevaisa, Jeesuse kui ka püha vaimu. Nüüd, kui põlisrahvad Ladina-Ameerikas (ja eriti Boliivias) ise järjest rohkem oma häält kuuldavaks teevad, võib see vaim, sünkroonselt lääne feminismi vääramatu tõusuga, ümber tõugata senise kristliku, eranditult meessoo mentaliteedist vormitud kolmainu ning kujundada põhiväärtuste uue koosluse, mille toel naine saab oma võimeid ühiskonnas ja kultuuris märksa avaramalt ilmutada kui kõigil möödanikusajandeil. Ilmseid muutusi võib jälgida ka boliivia luules. Kaks poest ostetud antoloogiat, üks elava ja teine boliivia kõigi aegade luulega, ei paku eriti midagi peale õilsate tunnete valdavalt lihtsakoelise ja traditsioonilise väljenduse. Puudu jääb just meretuulte soolast, mis tekitaks vastuokslikkust, ummikuid-seisakuid, üleminekuid, erinevate häälte põimingut.\nMuidugi ei taha ma öelda, et näiteks boliivia luule üks klassikuid, Ain Kaalepil omal ajal siiski „Peegelmaastikesse” tõlkimata jäänud Ricardo Jaimes Freyre oleks kuidagimoodi nõrgem luuletaja kui meie arbujad sestsamast ajajärgust. Kindlasti ei ole, kuid seda sorti hilissümbolismi laias voolusängis puudub vähimgi võimalus, et Jaimes Freyre või meie arbujad, isegi kui neid ideaalsel viisil tõlkida, rahvusvahelises luule suurkaanonis esile küüniksid. Seevastu festivali ajaks ilmunud boliivia noore luule antoloogia (väljaandjaks XX sajandi alguse hõbedamagnaadi Simón I. Patiño fond) näitab luule elavnemist, seniseid tabusid ja norme trotsivate andekate luuletajannade (Elvira Espejo, Jessica Freudenthal, Anabel Gutiérrez, Carolina Hoz de Vila jt) ergast esiletõusu, otsinguid, mis on küllap mitmekesisemadki kui praeguses uuemas eesti luules – kuigi ka siin maal, möönan, nähtub nooremal luuleväljal rõõmustavalt elavnemist. Antoloogia koostajate seas on Benjamín Chávez, kelle enda luule headuses peaks saama veenduda nende mõne luuletuse põhjal, mille tõlge ilmus selle aasta Akadeemia esimeses numbris. Kujundi spontaansus ja täpsus lüürilis-intiimse kogemuse najal iseloomustab samuti Cé Mendizábali luulet. Sergio Gareca „kalligrammid” ehk „konkreetsed” (s.o graafilised) luuletused kuuluvad kindlasti vaimukaimate hulka ladinaameerika luules. Kuid tema võimalusi minna läbi lihtsa (ja end kergesti ammendava) iroonia olemasoluliste haavade juurde (umbes nii, nagu meil see avaldub Triin Soometsa luules) näitab ta äsjane, vaid viiekümnes eksemplaris trükitud kogu – mina sain kingiks kaasa eksemplari nr 41. Rahvusvaheliste luulefestivalide heaks tavaks on, et kutsutud luuletajate loomingust antakse välja valik raamatu või almanahhi kujul. Nagu muugi vahetu kogemus festivalipäevilt, nii veenab Simón I. Patiño fondi toetusel ilmunud „Antología del festival internacional de poesía Bolivia 2010” mind selle rahvusvahelise luuleürituse boliivialikult tasakaalukas, küpselt sisukas alguses.


Superkell - Maaja Koduleht\nŠveitsi kellafirmas Patek Philippe toodetakse iga päev keerulisi ajanäitajaid, aga ainult kord sajandis valmistatakse kell, mis kujutab endast tõelist meistritööd.\nFirma peaspetsialist Max Studeri juhtimisel valmistavad kellainsenerid Jean Pierre Musy ja Francois De-vaud maailma kõige keerulisemaid kelli. Superkella Calibre 89 projekteerimiseks kulus viis aastat, hoolimata sellest, et tööde lõppstaadiumis võeti appi ka kompuutrid. Veel neli aastat kulus 429 vormiosa ja 62 kella silla stantsimiseks; 184 hammasratta lõikamiseks ja 415 tihvti ning poldi treimiseks. Kui kõik vajalikud osad olid valmis, alustas firma parim spetsialist Jean Paul Buchlin kella monteerimist. Superkella mehhanism tuli panna kokku 1728 käsitsi lihvitud üksikosast, mille hulka kuulus ka 68 vedru 126 rubiini ja 332 kruvi.\nCalibre 89 valmistamiseks kulus ühtekokku 48 000 töötundi. 1. juuliks 1988 oli kell valmis. Ajanäitaja valmistati firma Patek Philippe 150. aastapäevaks ja pidi tõestama, et šveitsi kellameistrid on endiselt tasemel. Kella demonstreeriti New Yorgis, Los Angeleses, Tokyos ja Singapuris. Asjatundjad ei varjanud oma vaimustust. 9. aprillil 1989 pandi kell Genfi hotellis Hotel des Bergues välja oksjonile. Alghinnaks oli 3 miljonit Šveitsi franki. Samal päeval müüdi Calibre 89 anonüümseks jäänud ostjale 5,2 miljoni Saksa marga eest.\nKell oli tõeline meistriteos ja ületas kõiki seniseid mehaanilisi ajanäitajaid. 8,82 cm läbimõõduga ja 4,11 cm paksune Calibre 89 kaalub 1,1 kilogrammi. Kella korpuse valmistamiseks kulus üks nael 18-karaadist kulda. Kella esi- ja tagaküljel on sihverplaat, millel on kokku 24 osutit.\nCalibre 89 monteerimist alustati väljastpoolt sissepoole. Kellal on 33 funktsiooni. Ta ei näita mitte ainult aastaid, kuid, kuu- ja nädalapäevi, päikese- ja täheaega, vaid ka päikese tõusu ja loojangu aega Genfis. Kella ülikeerulised mehhanismid on monteeritud neljale üksteise kohal asuvale põhiplaadile. Kella funktsioonide arv määras ka kella mõõdud. Kella projekteerimisel lähtuti sellest, et kõik skaalad oleksid hästi loetavad.\nKellal on ka signaalmehhanism äratamiseks. Neli miniatuurset haamrikest löövad vastu nelja erineva tooniga (C, E, A ja B) helivedru. Täis- ja veerandtunde märgivad aga erinevad helikombinatsioonid.\nCalibre 89-ga võivad konkureerida veel ainult kaks samalaadset kella. Esimese taolise ajanäitaja valmistas firma Patek Philippe 1932, aastal New Yorgi kollektsionääri Henry Graves’i tellimisel, teine valmistati 1904. aastal Prantsusmaal.\nCalibre 89 erineb eelpool mainitud kahes kellast ja ka kõigist teistest mehaanilistest kelladest selle poolest, et ta näitab lihavõttepühi. Teatavasti on tegemist liikuva pühaga, nii et kellameistritel nuputamist jätkus. Lihavõttepüha ideaalselt ajastada siiski ei õnnestunud. Asi on selles, et kell näitab viimast korda järgmist lihavõttepüha 2017. aasta vana-aastaõhtul, siis tuleb üks pisike nukkseib välja vahetada. Muide, lihavõttepühade näitamise mehhanism on juba firma poolt patenteeritud, nagu ka mehhanism, mis näitab liigaastat.\nSelleks et kohandada igavest kalendrit kellamehhanismile, töötasid Genfi kellameistrid välja komplitseeritud kolmest ekstsentrilisest kettast koosneva mehhanismi. Esimene teeb ühe tiiru aastas, teine ühe tiiru nelja aastaga ja kolmas teeb esimese täistiiru alles 400 aasta pärast.\nFirma juhtiva spetsialisti Max Studeri sõnul tuleb esimene kella korrektuur teha alles 7000 aasta pärast. See oli muidugi öeldud firmale reklaamiks. Ülitäpne ei saa olla kuitahes täiuslik mehaaniline kell, seda enam, et täpne ei ole ka gregooriuse kalender. Kalendriaasta keskmine pikkus on 365 d, 5 h, 49 m, 12 s, tegeliku aasta pikkus on aga 365 d, 5 h, 48 m, 46 s, s. t. vahe on 26 sekundit. 3300 aasta pärast tekib juba ööpäevane viga.\nCalibre 89 on arvatavasti ainuke ajanäitaja, mille saamisloole on pühendatud terve raamat.\n← Unustamatu „Helisev muusika“ (galerii)\nKes tegi „auh“ ehk kuidas paremini mõista meie neljajalgseid sõpru →


Liikme suurus seksuaalvahekorraga - Mida moodetakse liikme suuruse jargi\nSel päeval 8 kuud mööda teed , minu peenise suurus on 7,1 tolli kokku 1,4 tolli kasum. Need on kõige levinumad väärtused, kuigi mõnikord on neil 2 tolli pikkune mehelikkus ja 28 sentimeetrit. WHO Euroopa regionaalbüroo dokumendis Action plan for implementation of the Voronezh on üks suuremaid majanduskeskusi Venemaal.\nKuid tasub lõpetada seadme, kõik tagasi jälle algusest. Kuid olukorras, kus liige on olnud suur, siis vähenes suuruse tõttu nõrk erektsioon, Liikme suurus seksuaalvahekorraga saa tagasi läinud mõõtmed. Jätkub verevoolu. Liikme suurus seksuaalvahekorraga suurus Liisi Ja kas 17 cm on normaalne?\nVagiina suurus Vagiina suurus Meessoost peenise suurus on universaalne teema: selle meetme ümber on relvastatud ja relvastamata komöödiad, raamatud, kommentaarid, naljad, egod ja enesehinnang. Naiste mõõtmist räägitakse aga vähe. Kui oluline on tupe suurus? Valdav enamus naisi nõustub, et kui rääkida seksist, pole meessoost liikme suurus kõige olulisem. Oma kaitses väidavad paljud mehed, et nende meetmed sõltuvad meist.


1.1 Me vajame uut maailma- ja eluvaadet\n1„Miks me elame? Kas elul on tähendus? Kas surmaga saabub lõpp? Kas universumis on kõrgemat jõudu? Kui on, siis miks tundub elu olevat nii julm ja tähendusetu?“\n2Kõik mõtlevad inimesed peavad küsima endalt selliseid küsimusi mitmeid kordi elu jooksul. Mõned võtavad omaks traditsioonilisi kristlikke vastuseid. Teised arvavad, et kristlus ei pea paika: „Teaduslike uuringute tulemused lükkavad olulistes punktides ümber kristliku maailmapildi, näiteks jutustuse maailma loomisest.“\n3Paljud inimesed on võtnud omaks teadusliku maailmavaate. See on ühekülgne materialism. Eluvaatena ei anna see meile tuleviku suhtes lootust ega entusiasmi. Teaduslik maailmavaade õpetab, et inimene on vaid intelligentne loom, kes püüab end olemasolus maksma panna; et inimese teadvus on vaid tema aju toode ja vaibub kui organism sureb; et meie unenäod, ideaalid ja väärtushinnangud on vaid subjektiivsed ega oma mingit sidet objektiivse, kõrgema elu mõttega; et universumit valitsevad pimedalt toimivad looduseadused, mis on osavõtmatud ükskõik kui paljude inimeste saatuste suhtes.\n4Meil kõigil on vajadus näha olemasolul tähendust. Inimene ei ela vaid selleks, et rahuldada oma füüsilisi vajadusi. Ta „toitub“ ka tähendustest ja võib surra hingelisse nälga samamoodi kui füüsilisse. Et elada ja võidelda parema maailma pärast peab ta ammutama jõudu mõnest muust allikast kui materialistlikust eluvaatest.\n5Me vajame uut maailma- ja eluvaadet. See on palju tähtsam kui ükskõik milline uus tehnoloogiline leiutis. Uus maailma- ja eluvaade peab andma meile positiivseid, meeltülendavaid väärtusi ning samas ka paikapidava, ratsionaalse selgituse maailmast. Me ei saa neid religioonist ega teadusest. Pikapeale ei ole inimesed rahul ebaintelligentse uskumuse ega ühekülgse materialismiga.\n1.2 Ülefüüsilised ilmingud avardavad meie maailmavaadet\n1Teadus on võimaldanud meile tohutu teadmise füüsilisest, nähtavast tõelisusest. Ometi on mitmed väljapaistvad teadlased tõdenud, et teaduslik maailmapilt on väga piiratud. Nad ütlevad, et suurem osa tõelisusest on jätkuvalt uurimata. Seega on loogiline, et miski ei räägi vastu ideele ülefüüsilise tõelisusest. Loomulikult on olemas palju liike ilminguid, mis avalduvad küll füüsilises, kuid mille põhjused peituvad teist laadi kui teadatuntud füüsilistes energiates.\n2Vaatleme neid ilminguid.\n3Telepaatia näitab, et erinevad indiviidid (ka loomad ja taimed) suhtlevad omavahel otse. Teave antakse üksteisele edasi organismi aistingumeelte abita.\n4Selgeltnägemine on võime tajuda sellised asju, mis jäävad kas alati või vaid ajutiselt aistingumeelte haardest välja, näiteks pika vahemaa tagant. Selgeltnägemisega „näed” lisaks tavapäraselt nähtavatele vormidele ka teisi vorme, näiteks iga elavat olendit ümbritsevat psüühilist välja.\n5Kaugtunnetus (remote viewing) on võime tajuda selliseid asju või sündmusi, mis jäävad kas alaliselt või ajutiselt välja füüsiliste aistingute ulatusest, näiteks pikkade vahemaade tagant ruumis või ajas.\n6Projektsioon (ehk kehaväline kogemus) on termin ilmingule, milles inimesed (tavaliselt surmalähedases seisundis) on tundnud, et nad lahkuvad oma teadvusetust organismist, viibivad sellest väljaspool ja on suutelised vaatlema ümbritsevat. Pärast ärkamist on nad võimelised õigesti kirjeldama nende ümber juhtunut ajal, mil ükski aistingumeel ei toiminud.\n7Psühhomeetria on võime lugeda mingi objekti minevikku otse oma teadvuses, justkui oleks kontakt teadvuse ja „looduse mälu“ vahel.\n8Ettetunnetamine (eelaimused, prohvetlikud unenäod) näitab, et mingi osa meie teadvusest tajub olevikku laiemalt ja seega ulatub kaugemale tulevikku kui meie tavapärane ärkveloleku teadvus.\n9Psühhokinees on võime liigutada või muul moel mõjutada asju ainuüksi mõtte jõul. Selle eriliik on levitatsioon ehk võime panna oma keha õhus hõljuma. Teised sarnased ilmingud on materialisatsioon ja dematerialisatsioon ehk võime vormida asju näiliselt mitte millestki ja vastavalt siis ka need lahustada.\n10Isegi kui mõned neist võimetest on ebatavalised, ei anna see asjaolu alust kahelda nende olemasolus. See vaid näitab, et enamus inimeste jaoks on need võimed olemas vaid potentsiaalsetena. Samuti ei pea paika argument, et „need on vastuolus loodusseadustega“. Nad on vastuolus vaid meie praeguse, liiga kitsa kujutlusega loodusseadustest. Näiteks on levitatsioon hästi tõendatud nii ajaloos kui kaasajal. Üks tuntumaid juhtumeid puudutab itaalia munka Giuseppe da Copertino, kes sõna otseses mõttes lendas oma kiriku koguduse ees, kuhu kuulus ka Braunschweigi hertsog.\n11Telepaatia näib olevat äärmiselt levinud, eriti lähedaste sugulaste vahel nagu ema ja laps. Tõenäoliselt on telepaatiat vähe uuritud seetõttu, et see on nii levinud. Me ei ole lihtsalt teadlikud sellest millal ma mõtleme ise ja millal teised mõtlevad meis. Peaksime endalt küsima kas mõistmise oluline element ei ole mitte telepaatia, ühine ja jagatud teadvus, ja kas mittemõistmine ei tulene osaliselt telepaatia puudumisest. Kõigil on kindlasti kogemusi selliste ilmingutega nagu ligimeste hea- või pahatahtlikkuse tajumine „kiirgusena“ ilma, et oleks vahetatud sõnu või pilke. Ka karjakäitumist ja loomade liigi-instinkte saab seletada telepaatiaga.\n12Paljud inimesed julgevad nüüd avalikult rääkida oma projektsiooni kogemustest, mis näitab, et see ilming on sedavõrd tavapärane. Kuni viimase ajani ei jätkunud paljudel sisemist julgust, et trotsida nii avaliku arvamuse kui teaduse mõnitusi.\n13Sellega seoses on kohane öelda mõned sõnad dogmatismi kohta, mis kahjuks jätkuvalt kompromiteerib teadust suurel määral. Uskuda ennast teadvat ilma asja hoolikalt uurimata on dogmatism. Keelduda midagi uurimast, väites, et see „on vastuolus loodusseadustest“, on dogmatism. Lükata tagasi tõelisuse fakte, väites, et need ei sobi valitsevate hüpoteesidega, on halvim dogmatism. See on uskumus oma kõiketeadmisse ja uute avastuste võimatusse, mis lükkaksid ümber kehtivad hüpoteesid, mis on ju alati ajutised. Tegelikult räägib kogu teaduse ajalugu sellest, kuidas kehvemad, piiratumad hüpoteesid olid pidevalt sunnitud andma teed parematele, rohkem hõlmavatele hüpoteesidele.\n14Kokkuvõttes võib öelda, et kirjeldatud ülefüüsilised ilmingud näitavad selgelt teadvuse võimet toimida palju suurema sõltumatuse astmega füüsilisest kehast kui materialism seda oletab:\n1) teadvus saab tajuda tõelisust otse, ilma aistingumeelte abita (selgeltnägemine, projektsioon);\n2) teadvusel on märgatavalt laiem aja ja ruumi ulatus kui aistingumeeltel (selgeltnägemine, psühhomeetria, ettetunnetamine);\n3) teadvus ei ole individuaalselt isoleeritud või eraldatud, vaid seda saavad inimesed omavahel jagada (telepaatia);\n4) teadvus saab esineda ilma füüsilise kehata (projektsioon);\n5) teadvus saab mõjutada ainet otse (psühhokinees).\n15Kui teadvus saab esineda füüsilisest kehast sõltumatult, siis peaks see elama üle ka kehalise surma. Spiritistid kinnitavad, et „surma ei ole“ ja erapooletuna on palju enam öelda selle idee kasuks kui vastu. Spiritistlikud ilmingud on veenvad. Spiritistide hüpotees nende ilmingute kohta on usutav. Siiski on paljudele vastumeelne see elu „vaimude maailmas“, mida spiritistid kirjeldavad. See on triviaalne, vaimuvaene, liiga inimeselik ja ei rahulda meie igatsust tõeliselt vaimse järele. Ometi vajutab just nimetatu spiritismile tõe pitseri. Miks peaks inimene muutuma üllamaks ja targemaks vaid selle tõttu, et on jätnud maha oma sureliku kesta?\n16Spiritism näitab meile uut elu „loori taga“. Kuid sellel elul ei ole palju rohkem tähendust, kui füüsilisel elul materialismi vaatenurgast. Väga erinev, laiem ja palju positiivsem väljavaade avaneb aga ideest, mille järgi elu on kool kogemuste saamiseks, teadvuse arendamiseks. Ja selleks ei piisa ühest maisest elust. Idee ümbersünnist, reinkarnatsioonist, on levinud Läänes viimastel aastatel üha rohkem.\n17Ameerika Ühendriikide tõsine teadur professor Ian Stevenson on uurinud neid, kes väidavad end mäletavat oma eelmisi elusid. Ta on dokumenteerinud kakskümmend ümbersünnile viitavat juhtumit.\n18Kõigest siiamaani öeldust on enam kui küll, et lükata ümber ühekülgne materialistlik maailmavaade. See võib ka juhatada sisse palju enam paikapidava elu- ja maailmavaate. Selline vaade katab senisest laiema osa tõelisusest. See on vaade, mis laseb teadvusel mängida universumi draamas palju suuremat ja iseseisvamat rolli.\n19Mõned arvavad, et selle uue maailmapildi töötab omaenese jõududega välja teadus. Kuid uus maailmavaade on juba täielikult välja arendatud ja olemas pea 2700 aastat.\n1.3 Pythagorase kool\n1Selle maailmavaate nimi on hülosooika. Hülosooika töötas välja kuulus matemaatik Pythagoras. Ta tahtis panna sellega aluse tuleviku teadusele. See, kui palju oli ta oma ajast ees, saab selgeks sellest, et alles nüüd on tekkinud tema süsteemile väljavaade saada laiemalt arusaadavaks. Selle põhjuseks on teadusliku uurimise jõudmine nii kaugele, et see on hakanud lähenema mõnedele hülosooika aluspõhimõtetele. Kui teadus tegeleb vaid füüsilise tõelisusega, siis hülosooika kirjeldab peamiselt ülefüüsilist tõelisust, sest füüsiliste sündmuste põhjused peituvad ülefüüsilises. Tulevikus saab olema võimalik otsene side teaduse ja hülosooika vahel.\n2Seega oli Pythagoras tuhandeid aastaid oma ajast ees. Seda saab seletada tema kuulumisega vennaskonda, mille liikmed olid süstemaatiliselt arendanud oma teadvust kaugele üle tavalise inimese piiride. Nad virgutasid täieliku aktiivsuseni „teadmise organid“, mis endiselt on jõude enamuses meis. See andis neile ülima teadmise universumist ja inimesest, mis ületab kaugelt tänapäevase teaduse võimalused, mis piirdub füüsiliste aistingumeelte ja nende instrumentaalsete võimenduste abil saadud teabega. Seda ülimat teadmist nimetatakse esoteerikaks. Vennaskonna liikmed asutasid teadmiste koole erinevate rahvuste seas siis, kui need olid saavutanud teatud tsiviliseerituse astme. Vähemalt märgatav vähemus rahvusest pidi olema vabastanud oma mõtlemise traditsioonilisest religioonist ja alustanud ratsionaalsel kujul mõtisklemist elu mõtte ning tõelisuse olemuse üle.\n3Pythagoras asutas umbes aastal 700 e.m.a. teadmiste kooli Sitsiilias, mis toona oli Kreeka koloonia. Esoteerilised koolid olid olemas juba tuhanded aastad enne Pythagorast. Tema esoteerilise kooli uudsus seisnes iidsete aegade teadmise süsteemses ja selges esitusviisis. Ta mõistis kreeka arusaama konkreetsest teadmisest, teaduslikust meetodist ja täpsusest.\n4See on ka põhjus, miks esoteerilise teadmistesüsteemina sobib hülosooika kõige paremini lääne inimestele, kes on saanud teadusliku ja filosoofilise hariduse, armastavad otseseid fakte ja põlgavad kahemõttelisi sümboleid.\n5Juba pea kolm aastatuhandet on hülosooika olnud elav traditsioon, tee teadmisele maailmast ja meist endist. Tuhanded mehed ja naised on seda teed käinud. Kuni viimase ajani hoiti teadmist saladusena nende ees, kes ei kuulunud kooli. Tõepoolest elame me maailmas, kus on ohustatud kõik tõeliselt väärtuslik, sealhulgas muidugi ka teadmised.\n6Alles meie ajal on antud luba elementaarse esituse avaldamiseks hülosooikast. See toimus aastal 1950, kui Henry T. Laurency „Tarkade kivi“ avaldati esimest korda rootsi keeles. Sellele järgnes Laurency „Teadmine tõelisusest“ aastal 1961. Need raamatud on olnud inglise keeles kättesaadavad 1985. aastast. Nad on tänapäeval kõikide hülosooika õpingute aluseks. Suurem osa hülosooika teadmistest on siiani avaldamata ja see jääb nii veel pikaks ajaks. Teadmist muidu tundmatutest jõududest looduses ja inimeses antakse jätkuvalt vaid neile vähestele, kes on saanud võitu kõikidest ahvatlustest kuritarvitada seda võimu, mida iga tegelik teadmine annab.\n1.4 Hülosooikaline mentaalsüsteem\n1Hülosooika on mentaalne süsteem. See tähendab süsteemi, mida inimene suudab mõista ja kasutada oma mentaalse teadvuse, intellekti ja terve mõistusega. Maailmavaadet puutuvates probleemides ei ole emotsioon valgustuse allikaks ega kindlaks teejuhiks. Vaid mõistus suudab otsustada kas väidetavad faktid on tegelikud faktid, suudab hinnata nende võimalikkust, usaldusväärsust või tõenäosust.\n2Kuid faktidest üksi ei piisa. Üksikud, seostamata faktid ajavad pigem segadusse kui selgitavad. Faktid tuleb paigutada seostesse ja seosed siduda veelgi laiematesse üksustesse ehk süsteemidesse. Iga mõtlev inimene loob enda jaoks süsteemi. Iga uue õpitud asja seob ta varasemalt õpituga, lülitades uue juba olemasolevasse süsteemi ja jätkab selle ehitamist kas teadlikult või ebateadlikult. Kogu ratsionaalne mõtlemine toimub süsteemides. Ja seda seetõttu, et arusaamine toimub alati üldiselt üksikule, tervikust detailideni.\n3Hülosooikaline süsteem annab võimaluse liita need teadmisele suunatud püüdlused, mis on Läänes olnud aastasadade jooksul jagunenud mitmete vastuoluliste liikumiste vahele: teoloogia, filosoofia ja teadus. Selline eraldatus ja vastuolu on alati tõendiks teadmatusest. Tõelisus on üks ja ainus. Seetõttu saab olla vaid üks õige teadmine tõelisusest, vaid üks paikapidav maailmavaade. Seevastu eluvaateid peaks tõepoolest olema sama palju kui mõtlevaid inimesi, sest igaüks peaks sõnastama oma vaate sellest, mida ta elust tahab ja mida on ta valmis vastu andma.\n4Mida rohkem inimkond areneb, seda enam suudame leppida kokku eluvaadet puudutavates küsimustes. Sest üha rohkem inimesi hakkab mõistma, et nende eluvaade peab põhinema maailmavaatel, faktidel tõelisusest. Selleks, et teada kuidas asjad peavad olema, pead kõigepealt teadma midagi sellest kuidas asjad on. Meie eluvaade on tähtsam kui maailmavaade, sest see juhendab meid praktilises elus, sisustab õigusekäsitlust (käsitlust õigest ja valest, mida me ähmaselt nimetame moraalsuseks). Maailmavaatel on etteaimamatu tähendus, olles meie eluvaate teadmise aluseks. Ja siin annab oma panuse hülosooika.\n5Hülosooikaline maailmavaade kirjeldab olemasolevat kui kolme külje ehk aspekti ühtsust: aine, teadvus ja liikumine. Kõik on aine, mis omab teadvust (alati mingil määral) ja on liikumises. Kõige väiksemad, hävimatud aine osakesed on monaadid. Elu mõte on iga monaadi teadvuse areng.\n6Igas olendis on üks monaad, mis on piisavalt arenenud, et olla tema keskne individuaalne teadvus. Mitmesugused looduskonnad – mineraalid, taimed, loomad, inimesed jne – on erinevad individuaalse teadvuse evolutsioonilised astmed.\n7Inimkond ei ole mitte selle arengu viimane aste, vaid ainult nähtavas füüsilises maailmas oleva orgaanilis-bioloogilise osa viimane aste. Peale füüsilise maailma on suur hulk üha kõrgemaid maailmu. Nendes maailmades jätkub indiviidi areng pärast inimkonna astme läbimist. Inimesest kõrgemal on rohkem looduskondi kui temast allpool.\n8Kõik olemasolev moodustab ühtsuse. Tegelikult ei ole eraldatust, iseäranis mitte teadvusele ja energiale (aine liikumises). Kogu kõrgem areng eeldab, et enesesamasust säilitav indiviid siseneb üha suurematesse gruppidesse, kus koostöö ning elu ja arengu teenistus on põhilised tegevused.\n9Kõike seda juhivad seadused. Aine elu puudutavate loodusseaduste kõrval on eluseadused, mis puudutavad teadvust ja selle arengut. Inimese kohus on õppida eluseaduste kohta ja rakendada neid oma parimate võimete kohaselt. Inimese jaoks kõige tähtsamad eluseadused, mida ta ise saab rakendada on: vabaduse seadus, ühtsuse seadus, eneseteostuse seadus ja aktiveerimise seadus.\n10Vabaduse seadus ütleb, et igaühel on õigus teha mida iganes ta soovib kõikide teiste samavõrdse õiguse piirides.\n11Ühtsuse seadus ütleb, et kogu elu moodustab ühtsuse ja et arenemine kõrgemale on võimalik ainult siis, kui inimene saab võitu oma isekusest ning õpib koostööd ja teenimist.\n12Eneseteostuse seadus ütleb, et iga inimene peab arenema omaenda viisil.\n13Eneseaktiveerimise seadus ütleb, et kogu inimese areng on tema enda töö tulemus, kogu teadmine tema enda vaimse pingutuse tulemus.\n14Olenemata inimese tahtest valitsevad teda kolm seadust: arengu seadus, saatuse seadus ja külvi-lõikuse seadus.\n15Ratsionaalsete olenditena peame valima kahe tee, kahe eneseteostuse vahel: võimutahe või ühtsusetahe. Võimutahe viib kõikide jaoks suurenenud kannatusteni, eriti nende jaoks, kes on võimu kuritarvitanud. Ühtsusetahte mõju on see, et keegi ei nõua oma osast rohkemat ja et igaüks näeb üldise hüvangu teenimises oma elu kõrgemat ülesannet. See osutub ainukeseks läbipääsetavaks teeks igaühe õnne ja rõõmuni, kõikide heaoluni ja mitte kellegi kaotuseni.\n16Järgnevalt esitatakse hülosooikalise maailmavaate põhialuseid. Selleks, et muuta seda lugejale arusaadavamaks, on seal kus võimalik selgitatud neid peamisi fakte hiljutiste teaduslike leidude ja ideedega. Hülosooika on siin selleks, et tuua esile mentaalne revolutsioon. Ärgu olgu lugeja rabatud, vaid tundku end koduselt nendes uutes (ja samas nii veidralt tuttavates) ideedes!\n1.5 Tõelisuse kolm aspekti\n1Kreeka sõna hülosooika võib tõlkida „hingeliseks materialismiks“. See tähendab, et on olemas nii hingeline tõelisus kui aineline tõelisus. Ükski maailmavaade, mis välistab ühe neist, ei ole pikapeale paikapidav. Me oleme harjunud õpetustega, mis teevad teravat vahet hingelisel ehk kõrgemal maailmal ning ainelisel ehk madalamal maailmal. Hülosooika omab aga eksoteerilisest filosoofiast, teoloogiast ja okultismist hoopis teistsugust vaateviisi.\n2Pythagoras kaotas kujutletava hinge ja aine vastuolu, selgitades, et selline vastuolu tuleneb teadmatusest mõlema suhtes. Ta õpetas, et kõik on aine ja et universaalne aine omab hinge ehk teadvust. Seega on aine ja teadvus ühe ning sama tõelisuse kaks aspekti.\n3Tõelisuse kolmas aspekt on liikumine. Kõik on liikumises ja kõik, mis liigub on aine.\n4Kogu kosmos ja kõik kosmoses omab neid kolme aspekti. Pole olemas teadvuseta ainet (kuigi teadvus võib olla potentsiaalne). Teadvus ei saa olla olemas ilma ainelise aluseta. Ja liikumine avaldub aines energiana ja teadvuses tahtena.\n5Elu kolm aspekti on samaväärsed. Ühtegi neist ei saa teistega samastada või selgitada kahe teise kaudu. Samuti ei saa ühtegi neist selgitada millegi muu kaudu. Neid ei saa defineerida, vaid ainult vaadelda seda, et nad on enesestmõistetavad. Seetõttu on nad absoluutsed ja oma terviklikkuses nad kokkuvõttes selgitavad kõike.\n6Filosoofiline ja teaduslik materialism on võtnud arvesse vaid välise tõelisuse, objektiivse aine aspekti. Sisemine tõelisus, tunnete ja mõtete subjektiivne teadvuse aspekt on aga sama absoluutne ja isesugune ning seda ei saa võrdsustada objektiivsete ilmingutega nagu keemilised ja elektrilised protsessid närvirakkudes. Ühekülgsus muudab materialismi paikapidamatuks.\n7Seevastu on nn filosoofiline idealism eiranud aine aspekti ja väitnud, et objektiivne tõelisus on vaid subjektiivne kogemus. Selle arvamuse tagajärg on absurd: kõik aineline on ainult illusioon.\n8Kaasaegses füüsikas väidetakse, et „kõik on energia“. Hülosooika kohaselt on energia sama mis aine liikumises. Teadusel jääb avastada teadvus selles dünaamilises aines, avastada teadvuse universaalne olemasolu.\n9Ehk on nendest ühekülgsete arvamuste näidetest selge, et meie eksitamise vältimiseks ja maailmavaate muutmiseks täielikuks tuleb võtta arvesse kõik kolm aspekti.\n1.6 Kõik on elav\n1Kui hülosooika ütleb, et kõigel ainel on teadvus, siis ei tähenda see teadvuse avaldumist ühtemoodi igasuguses aines. Nagu on erinevaid ainelisi eluvorme, nii on neis erinevaid teadvuse liike. Inimene võib mõelda, kujutleda ja teha plaane, loomad seda aga ei suuda. Inimese teadvus on palju ulatuslikum ja intensiivsem kui kõrgematel loomadel, rääkimata madalamatest.\n2Kuigi loomad ei saa mõelda nii nagu meie, näitavad nad siiski üles intelligentset käitumist. Nad tegutsevad otstarbekohaselt, paindlikult, näitavad oma tahet, nad mäletavad ja õpivad. Ühekülgne materialism, mis peab aju või vähemalt närvisüsteemi teadvuse jaoks vajalikuks tingimuseks, peab andma teed viimaste avastuste valguses.\n3E-coli bakter, eriti algeline organism, koosneb vaid ühest ainsast rakust. Sel ei ole aju ega isegi mitte pead või südant. Sel on kromosoomina vaid üks DNA molekul ja kõige rohkem kahekümne minutiline eluiga. Siiski võib ta õppida ära tundma erinevaid keemilisi aineid, mäletab neid ja ilmutab sihikindlat käitumist ujudes „meeldivate“ olluste suunas ja eemale „ebameeldivatest“. Need vaatlused teinud biokeemik dr Koshlandi sõnutsi näitavad bakterid üles individuaalset käitumist hoolimata ühesugustest geenidest ja keskkonnast. Nad arendavad välja isiksuse, mis säilib nende elu lõpuni.\n4Bakterid on organismid. Samas on selge, et piirjoon orgaanilise ja anorgaanilise aine vahel ei sea piiri elava ja elutu vahele. Ka mineraalsed eluvormid annavad tunnistust intelligentsest kohanemisest oma keskkonnaga. Järelikult peavad nad seda mingil moel tajuma. Näiteks on hästi tuntud, et mitmed ained peavad kristalliseerumist õppima. Kui nad on seda ühe korra kogenud, siis tuleb see neil hiljem välja palju lihtsamalt. Kaks sama keemilise koostisega kristalli ei ole täiesti identsed, vaid neil on eripärad ja oma individuaalsed reaktsioonimustrid ehk harjumused. See tuleneb unikaalsetest kogemustest ja mälestustest.\n5Teadus on hakanud avastama senini palju eiratud teadvuse aspekti olemasolus. Tompkins ja Bird on oma raamatus The Secret Life of Plants („Taimede salajane elu“) toonud mitmed näiteid „rohelise intelligentsuse“ kohta. Doktor Rupert Sheldrake on oma raamatus A New Science of Life („Uus teadus elust“) läinud veelgi kaugemale. Selles ta pakub, et kõik looduse vormid, nii orgaanilised kui anorgaanilised (nii-öelda elutud), on ehitatud intelligentselt käituvatest ja terviklikkusele suunatud nähtamatutest morfogeneetilistest väljadest (moodustusväljadest), mis kõikidele looduse vormidele ka eelnevad. See idee on hülosooikaga kooskõlas.\n6Kõiges on mingit liiki teadvus. Tegelikult on kõik loodusevormid ka eluvormid, sest pole olemas midagi elutut. Kuid kuidas me selgitame erinevusi nii teadvuse ulatuvuses kui intensiivsuses? Hülosooika ütleb, et need tulenevad teadvuse erinevatest arenguastmetest eri eluvormides. Kõrvuti aineliste vormide keemilise ja bioloogilise evolutsiooniga on ka psühholoogiline evolutsioon, mis puudutab teadvust nendes vormides.\n1.7 Teadvuse evolutsioon\n1Mida „teadvuse evolutsioon“ tegelikult tähendab? Uute ja soodsamate sisemiste omaduste omandamine, vabanemine vanematest ja vähem soodsatest, uute võimete võitmine, mis suurendavad isiku väljavaadet valida ja annab nii talle suurema vabaduse.\n2Inimese evolutsioon tähendab, et ideaali poole liikudes asendatakse halvemad omadused parematega. See peaks tähendama: sügavamat sümpaatiat, tugevamat empaatiat, paremat mõistmist, teravamat intellekti ja kindlamat tahet. See peaks viima ka suurema võimekuseni üha rohkemates tegevusalades. Evolutsioon sisaldab ka seda, et personaalsuse erinevad vastuolulised elemendid tasakaalustatakse suuremaks harmooniaks, nii et „kõrgema mina“ hakkab kontrollima „madalamat mina“.\n3Inimestena omame me võimeid ja omadusi tänu arenemisele selle arenguastmeni täielikust teadvustamatusest ja võimetusest. Võib-olla mõtled Sa arengut sünnieelsest seisundist täiskasvanud meheks või naiseks. Hülosooika kohaselt on aga see areng vaid kordus. Täiesti uusi omadusi ja võimeid ei ole võimalik nii kiiresti omandada. Me oleme inimesed ja suudame saavutada küpsuse inimestena, sest oleme palju kordi varem olnud inimesed. Reinkarnatsioon on põhimõte, mis läbib elus kõike.\n4Sündides uude ellu on meis latentsed inimomadused, mille oleme omandanud tuhandete varasemate elude jooksul. Mida kiiremini saavutame inimestena küpsuse ja mida sügavam see on, seda rohkem elusid oleme elanud ja seda rikkam on olnud nende sisu. Mälestused nendest eelmistest eludest ei ole otseselt ligipääsetavad meie ärkveloleku teadvuses (kuid kui palju me mäletame oma praeguse elu varasemaid aastaid?). Siiski võime eelmiste elude üldise kogemuse äratada aga kiiresti latentsusest, kui puutume uuesti kokku sarnaste olukordadega. See selgitab mitte ainult erinevust eri inimeste elu mõistmise sügavuses, vaid ka nende kaasasündinud kalduvusi, andeid, geniaalsust. „Kogu teadmine on vaid uuestimäletamine“, ütles Platon, kes oli pütaagorlane.\n5Teadvuse astmete erinevused inimeste vahel tulenevad niisiis asjaolust, et mõned inimesed on vanemad ja teised nooremad „hinged“. Ja kui inimesed, loomad, taimed ja anorgaaniline aine on elu ühe suure konteksti ehk evolutsiooni osad, siis saab erinevaid looduskondi seletada kui selle evolutsiooni peamisi järjestikulisi astmeid.\n6Hülosooika teeb seda. Meie, kes oleme nüüd inimesed, suutsime saada esimest korda inimesteks tuhandeid inkarnatsioone tagasi, sest olime jõudnud nii kaugele kui võimalik eelnevas looduskonnas. Loomkonnal ei olnud meile enam midagi õpetada. Vastavalt elutsesime me taimedena veel varasemates epohhides ja veelgi enne seda olime mineraalid.\n7Eluvormide bioloogiline evolutsioon puudutab aineliste kestade täiustamist seesoleva elu hüvanguks. See evolutsioon on varustanud vahendeid, mis olid vajalikud teadvuse arenguks. Närvisüsteemi, sealhulgas aju kui aine evolutsiooni põhilise osa, täiustamise jälgi võime ajada läbi kogu loomkonna kuni inimeseni välja. Ja samas on aju vaid teadvuse tööriist.\n8Elu mõte on teadvuse areng.\n1Eluvorm kulub ära, sureb ja laguneb, kuid selles olnud teadvus kandub edasi uues vormis. Kuidas on see võimalik? Kuna teadvusel on alati aineline alus, siis peab see alus olema midagi erinevat ja vastupidavamat kui aju ja närvisüsteem.\n2Hülosooika selgitab seda järgnevalt: iga eluvormi individuaalne teadvus on seotud hävitamatu ainelise tuumaga, mis säilib ka pärast vormi lagunemist. Pythagoras kutsus seda tuuma monaadiks. Ta ütles, et monaad on olemuselt jumalik. Sellega pidas ta silmas, et monaad võib laiendada oma teadvust ja tahet nii, et see hõlmab lõpuks kogu kosmose.\n3Hülosooikalist terminit monaad võib tõlkida kui „mina-aatom“. Monaadid koosnevad ainest nii nagu kõik muu universumis. Kuid erinevalt muust ainest ei koosne monaadid aatomitest. Monaadid on jagamatud ürgaatomid; ehitusplokid kõigele kosmoses leiduvale.\n4Oleme harjunud käsitlema inimest kui organismi, millel (võibolla) on hing. Ehk me mõistame, et tegelikult on asi vastupidi: inimene on hing, millel on organism; või täpsemalt väljendudes: inimene on monaad, mis on rüütatud füüsilisse eluvormi.\n5Kui peame „surma“ all silmas elu lõppemist, siis ei esine sellist „surma“ kogu kosmoses. On vaid monaadide ajutiste kestade, nende eluvormide lagunemine. Kuna eluvormid koosnevad rakkudest, molekulidest, aatomitest jne, siis peavad need vormid lahustuma koostisosadeks varem või hiljem. Kuna monaad on kokkupandamatu, olles vaid üks ürgaatom, siis ei saa see lahustuda. Monaad on surematu.\n6Nii nagu kõigel ainel on ka monaadidel teadvus. Alguses ja enne monaadide sisenemist eluvormidesse on nende teadvus vaid potentsiaalne – veel mitte ärganud. Eluvormid on vajalikud vahendid monaadidele, et nad ärkaksid teadvusele ja seejärel arendaksid seda üha rohkem. Monaad saab minaks oma eluvormis siis, kui teadvus ärkab.\n7Monaadi teadvus areneb järjestikku mineraalkonnas, taimkonnas, loomkonnas ja inimkonnas. Igas looduskonnas on monaad ühtne ja hävimatu mina. Kuid alles inimkonnas saab ta enesest teadlikuks.\n8Monaadid on ehitusplokid kõigele. Nad on ürgaatomid, millest lõppkokkuvõttes koosnevad füüsilised rakud, molekulid, aatomid ja aatomisisesed osakesed. Miks me siis ütleme, et üks monaad on iga eluvormi sisim tuum? Kas pole mitte nii, et eluvormid koosnevad ju vaid monaadidest?\n9Selgitus sellele peitub monaadides arenenud teadvuse väga erinevates astmetes. Füüsilisi aatomeid (ja niisiis kaudselt füüsilise aine vorme) ühiselt ehitavatel monaadidel on suhteliselt välja arenemata teadvus. Nemad toimivad vaid kui ainelised ürgaatomid. Nende vähene teadvus on just piisav, et täita ülesandeid aatomite ja rakkude elus. Tohutust hulgast monaadidest vaid suhteliselt väike arv on saavutanud sellise arenenud teadvuse astme, et nad võivad ise hõlmata eluvormi ja olla selle valdavaks teadvuseks, selle „minaks“. Kuid kõik monaadid saavutavad lõpuks selle astme ja saavad minaks mineraalides, taimedes, loomades ja inimestes.\n1.9 Kõige ühtsus\n1Miski ei elutse eraldatuses; kõik mõjutab kõike ülejäänut. Isegi enam: kõik peegeldab kõike muud, tajub kõike ülejäänut. See, millise selgusega seda tehakse, on juba teine asi ja näitab selle teadvuse arengu astet. Ja „kõik“ tähendab olendit mingil arengu astmel.\n2Oleme mingis mõttes kõik teineteised. Me kõik moodustame ühe ühise kosmilise teadvuse. Kõikide monaadide individuaalsed teadvused on ühendatud ühes ühtses teadvuses nii nagu on kõik veetilgad ühendatud ookeanis. See on kosmiline koguteadvus, milles igal monaadil on kadumatu osa.\n3Kõige olulisem asi, mida tuleb teada teadvuse loomusest, on selle ühtsus. Kogu kosmoses on vaid üks teadvus. Inimestena oleme me veel liiga primitiivsed ühtsuse tajumiseks. Alles siis kui meis ärkab vastutuse taju – mitte ainult enda või oma perekonna või oma rahvuse, vaid kogu elava vastu – hakkame osalema ühtsuse teadvuses. Tegelikult oleme me kõik – mineraalid, taimed, loomad ja inimesed – kaasatud üha suurematesse elu hierarhiatesse.\n4Kui teadvus teeb läbi evolutsioon, kui monaadid moodustavad elu hierarhiaid mineraalidest inimesteni, siis miks peaks see kõik lõppema inimesega? Kui mina on surematu ja areneb pidevalt edasi uutes vormides, siis peab evolutsioon kandma mina lõpuks üleinimliku astmeni. See on kõikide praegu inimestena olevate monaadide tulevik. Siiski peab ka praegu olema olendeid, kes on juba saavutanud üleinimlikud teadmise ja võimekuse tasemed. Seda ütleb lihtne loogika. Nemad moodustavad elu hierarhiate jätkuvuse peale inimest.\n5Hülosooika kohaselt suunavad need üleinimlike olendite hierarhiad kogu evolutsiooni ja seavad selle eesmärgi ning suuna. See idee ei ole ülemäära fantastiline; kaasaegne teadlane, bioloog Rupert Sheldrake peab seda võimalikuks hüpoteesiks. Järgmised tema raamatus „Uus teadus elust“ väljendatud ideed langevad kokku hülosooikaga:\n6„Kui on olemas selline teadvustunud minade hierarhia, siis need kõrgematel tasemetel olevad võivad väljendada oma loomingulisust läbi madalamatel tasemetel olijate. Ja kui see kõrgema taseme loomejõud toimiks läbi inimteadvuse, siis võib nii tekitatud mõtteid ja tegusid kogeda kui välise allika omi. Säärane loomingulise innustuse kogemus on hästi tuntud.\n7„Enamgi veel, kui sellised ‚kõrgemad minad‛ on olemuselt looduses siseomased, siis on mõeldav, et teatud tingimustel võivad inimesed saada otseselt teadlikuks, et nad on nende poolt hõlmatud või kaasatud. Ja niipalju kui see on väljendatav, on tegelikult tihti kirjeldatud kogemust sisemisest ühtsusest elu või maa või universumiga.“\nVäljavõte teosest „Selgitus“. Copyright © 2012 by Lars Adelskogh.


Põhjarannik » Ekovir jäi kohtus Kiviõlile alla\nEkovir jäi kohtus Kiviõlile alla\n25. september 2012 GERLI ROMANOVITŠ\nPaberile ja kartongile mõeldud prügikastide hindade mittetäpsustamine oli üks põhjuseid, miks Kiviõli linna jäätmekäitlejaks ei saanud Ekovir, vaid Ragn-Sells.\nOÜ Ekovir vaidlustas kohtus 2008. aasta lõpus toimunud Kiviõli jäätmeveokonkursi, kus nende hinnangul enim punkte saama pidanud pakkumine mittevastavaks tunnistati, kuna ette antud tähtajaks ei esitatud linna poolt nõutud lisainformatsiooni.\nKiviõli linn kuulutas 2008. aasta lõpus välja konkursi korraldatud jäätmevedaja leidmiseks, kuhu tegi pakkumise ka OÜ Ekovir, kelle pakkumine tunnistati aga kehtetuks, kuna osad andmed, mida linn nõudis, jäid korrektselt esitamata. Linn tahtis Ekovirilt hinnapõhjendusi paberi ja kartongi jäätmemahutite kohta, aga ka hinnakujundusmeetodikat. Esitatud andmetes oli ka olulisi erinevusi.\nOma kaebuses, mis esitati 2009. aastal, leiab Ekovir, et nende pakkumine oleks pidanud saama rohkem punkte kui AS Ragn-Sellsi oma, kes toona konkursi võitis ning on nüüd juba aastaid Kiviõlis jäätmevedu korraldanud. Kiviõli linn tunnistas, et pakkumine oleks ilmselt saanud enim punkte tänu hinnale, kuid kuna hinnad polnud läbipaistvad ning osadele küsimustele jäid konkreetsed vastused saamata, siis tuli korra kohaselt pakkumine mittevastavaks tunnistada. Hinnametoodika analüüs on Kiviõli linnavalitsuse kinnitusel aluseks sellele, et aru saada, kas pakkumises tehtud hinnad on ka realistlikud.\nRagn-Sells tunnistas kohtule antud selgituses omalt poolt, et kaebaja antud kulunumbrid on arusaamatud, ebareaalsed ja meelevaldsed ning ei sisalda kõiki tehvataid kulutusi. Sarnaseid lisaandmeid nagu Ekovirilt, küsiti ka Ragn-Sellilt, kes ka korrektselt vastas.\nSellest tulenevalt otsustas Tartu halduskohus, et linnavalitsusel oli õiguslik alus pakkumine kehtetuks tunnistada.\nKiviõli linnapea Dmitri Dmitrijevi sõnul on tal hea meel, et aastaid kestnud kohtuvaidlus on jõudnud mingi tulemuseni ning et see tulemus ei pööranud linna prügimajandust pea peale. Juhul kui vaidluse puhul oleks rakendatud esmast õiguskaitset, oleks võinud linna prügiküsimused üle pea kasvada. “Nüüd õnneks oli leping sõlmitud ning kõik toimis. Periood, milleks hange korraldati, hakkab juba otsagi saama,” ütles ta.\nSee, et üks osapooltest tulemused vaidlustab, on Dmitrijevi sõnul täiesti tavaline praktika. “Kui kohtusse ei kaeba otsust üks, siis teeb seda teine,” tunnistas ta, et see tekitab peavalu igal pool, kuna lahendi ootamine tähendab tihti ka seda, et lepingut ei saa õigeaegselt allkirjastada ning kaotatakse aega. Küll tunnistas linnapea, et kui kõike on tehtud seaduspäraselt ning korrektselt, on tavaline, et omavalitsus väljub sellest võitjana. Kiviõli puhul on suurem osa sellistest vaidlustest lõppenud linnale soodsas suunas.\nOssipenko firma kuulutati Tallinna prügiveohanke võitjaks\nÄri ja poliitika käsikäes\nTiit Lillemets tahab Oru asulat elavdada hotelliäriga\nOssipenko trügib pealinna prügivedusid korraldama\nAdvokaat tahab teada Solovjovi jälitamise saladusi\nSolovjovi protsess algab 2015. aastal


Kaspari Ajaveeb: Mäng viiki\npühapäev, 5. aprill 2009\nAlgul vaatasin ja mõtlesin luikedest. Vaatasin taevasse ja nägin kuidas lendas üks valge luigepaar. Taevast all pool saar paistis. Aga vanasti õmblesid meie vanaemad luiki riietele, kuid tänapäeval see kedagi ei huvita. Kust need luiged tulevad mõtlesin. ääki tulevad antimaalt kus pole erilist elu. Aga võibolla tulid hoopis Toonelast või kuskilt mujalt maalt mis oli enne minu sündi olemas. Ei meeldi mulle, kui luikedest tehakse kasukaid ja muid selliseid asju need on nõmedad.\nKui oma mõtetest tagasi tulin märkasin, et saar horisondis aina kasvab. Ühtäkki hakkas ahtris laulma Paadi-Eevalt. Laulu ei kuulnud kuna mootor tegi liiga suurt lärmi. Kuid mul polnutki vaja kuulda laulu kuna ta silmad rääkisid rohkem, kui tuhat sõna. Majakas vilkuma lõi just enne seda, kui pimedaks läks. Kohale jõudes saarele ootas meid salk eitesi kes nagu”kothu”meie ees seisid.\nSaabus öö ja koos temaga tuli ka lumi ja tuisk. Tuul puhus vastu korstant, mind see, aga ei seganud ning ma magasin rahulikult. Unes nägin kuidas ma suure nüri noaga suure merikapsa lehti nülgisin. Ärgates mõtlesin mida see unenägu tähendas.\nAlgas hilissügine päev kuigi oli kole kui koerailm. Läksin Vesikaare Panga peale ja vaatasin ja kuulasin. Meri polnud enam rahulik vaid lained olid suured ja kiired nagu täkkud. Kaua seisin seal ning rahu me sisse puges.\nKolmas päev tuli ning koju tahtsin. Öö oli ära viinud tormi ja maha ei jäänud midagi.\nNeljas päev kätte jõudis. Mudagi erilist teha polnud. Jalutasin nõmmel ja vaatasin kadakaid. Ühtäkki jänes välja ilmus.\nViienda päeva pärastlõunal ma proovisin põgeneda. Läksin mõõda jääd misest, et see oli nõrk ja õhuke. Üks mees mind saatis. Vrasti nägin eemal juba maad, kuid polnud mul jõudu minna ning tagasi tuli pöörduda, sest üks rõõvel tee peale ette jäi. Tagasi minnes oli mu liikumis tee nagu angerjas. Röövel pakkus, et teeks äkki suitsu. Panime suitsud ette.\nJärgmisel päeval ärgates ma alguses kõrvu pitsitasin. Tundus nagu olekasin virgunud teises ilmas.\nÜheksandal päeval saar lubas mul lahkuda. Ma roomasin halli planguga üle jää ning saar vaatas mind pikka aega. Tee tagasi tsivilitsiooni oli raske. Nägin teed mida mööda olin oma elu käinud ja häbenesin oma tegusid. Tundsin mingit vägevat jõudu mis kutsus mind võitlema, aga ma pakkusin viiki.\nMul tulid meelde luiged. Avastasin, et minu ränd ei läinudki nagu luigelend\nPosted by Rapsak at 08:25


Artiklid › Treening › Viie Tärni Käterutiinid | Fitness.ee\nViie Tärni Käterutiinid\nKõhust järgmisena, lihased, mida kõige rohkem imetletakse ja ihaldatakse, on kahtlemata käed. Ma arvan, et iga mees tahaks endale jämedaid õlavarsi.\nTreening | 06.09.06 | tekst: Tõlkinud Janar Rückenberg | fotod: Anonüümne | Kommenteeri\nSelle asemel, et piinata teid igava ja kuiva füsioloogiaga kätetreeningust, asun ma kohe asja kallale. Ma ei kavatse seda artiklit hakata vürtsitama võõrsõnadega ega andma mingit ühest imeprogrammi, sedakorda jätame teaduse ja teooria vahele ning oleme praktilised. Kavatsen anda teile listi bodybuildingu ajaloo kõige produktiivsematest kätetreeningutest.\nKuidas ma selle listi koostasin: Tuhnisin oma vanades treeningpäevikutes ja otsisin üles oma viie tärni treeningud. Hea, et küsisite mis need on? See on minu treeningute hindamise süsteem, mida varemalt kasutasin. Hindasin oma treeningu efektiivsust intensiivsuse ja enesetunde järgi ühest kümneni. Kirjutasin need alati oma treeningpäevikusse üles. Pärast ühte tsüklit (4 6 nädalat) tegin kokkuvõtte ja hindasin konkreetset treeningrutiini ennast (nt. käterutiin, mida olin 5 6 treeningul järjest kasutanud) 5 palli skaalal. Kui rutiin sai 1 või 2, unustasin selle kohe ära, kui 3 või 4 läks rutiin kordamisele, parandasin seda, viisin sisse muudatused ning proovisin siis uuesti. Kui teistkordsel katsel sai rutiin ikka 3 võ 4, lendas „prügikasti, kui aga sai viie läks rutiin kirja mu viie tärni kaustikusse ning vajadusel, kui tahtsin vahel enam kätele spetsialiseeruda, sain seda ikka ja jälle kasutada.\nLoomulikult ei üritagi ma võtta au nende suurpäraste rutiinide leiutamise eest endale. Need on laenatud kulturismiajaloo Suurimatelt Treeneritelt, olen mõnda neist vaid veidi muutnud ja kohendanud.\nNii, et kui sooviks on, et varrukad oleks „käsi täis, siis olete sattunud parima artikli otsa, mida siiani lugenud olete.\nEnne päriselt asja kallale asumist aga mõned olulised aspektid...\nSoovitan järgnevalt esitatavaid rutiine treenida mitte rohkem kui 2 korda nädalasja mitte harvemini kui kord nädalas. Rutiini esinemissagedus sõltub loomulikult teie üldisest splittingust.\nEnamus rutiinidele sobiks kõige paremini variant 2 trenni, 1 puhkus jne. Ja kui tunnete vahel kurnatust ning ei taastu ära, võite võtta aeg ajalt 1 puhkuse asemel 2 puhkepäeva.\nIgal juhul, käsi eraldi tuleks vähemalt kord nädalas treenida.\nTempo on korduse sooritamise kiirus. Enamus nende rutiinide korral kehtib 4 osaline tempo kirjeldus. Nt. Tempo 4020 tähendab, et:\nekstsentriline faas on 4 sekundit\nvenitusseisund/paus ekstsentrilise ja kontsentrilise faasi vahel 0 sekundit\nkontsentriline faas 2 sekundit\nkontraktsioon e. paus üleval kontsenrilise ja ekstsentrilise faasi vahel 0 sekundit\nKui tempot ei ole juurde antud, tähendab, et kasutada tuleb klassikalist kontrollitud sooritamist, ekstsentriline faas aeglustatud ja natuke aeglasem kui ekstsentriline faas. Paljud autorid annavad klassikaliseks tempoks 3020, seda tulekski siis kasutada.\nProgressioon (raskuste kasv)\nEnamus rutiinide korral tuleks üritada jätkuvalt ja järjekindlalt treeningraskust suurendada. Igal treeningul tuleks üritada kasvõi minimaalselt raskust suurendada. Kuna kätel on väikesed lihased, tuleks just järgida nn. micro loadingut, mis tähendabki seda, et raskused vähe märgatavalt koguaeg suurenevad, aga nad ikkagi suurenevad. Enamus biitsepsi/triitsepsi harjutuste puhul on 1 kg ne juurdekasv paras. On ju mõeldamatu, et igal kätetreeningul lisame 2.5 või kogunisti 5 kg.\nSuperseeriate kasutamine kätetreeningul on üleüldse äärmiselt efektiivne. Antagonist superseeriad käte puhul tähendavad, et biitsepsi ja triitsepsi harjutusi tehakse kohe järjest, kas siis täielikult ilma puhkepausita või lubatakse kahe harjutuse vahele väike (minimaalne) puhkepaus.\nAntagonist superseeriaid tähistame A1 ja A2, kus siis A1 on esimene harjutus ja A2 teine harjutus.\nSuperseeriad samale lihasele\nNagu nimigi ütleb, tehakse sellesuperseeria tüübi puhul ühele lihasele, nt. biitseps, kohe kaks harjutust järjest. Jällegi, puhkepausi kahe harjutuse vahel reeglina ei ole, sest vastasel korral kaob superseeria mõte. Jällegi A1 tähistab esimest harjutust, A2 teist harjutust ning need sooritatakse järjest.\nIsiklikult usun ja arvan, et kulturismi eesmärkidest lähtuvalt (mass) sobivad kulturistidele rohkem superseeriad samale lihasele, antagonis superseeriad on samuti efektiivsed, ent tagavad rohkem käte jõu arengu.\nSoovitan varieerida ja eksperimenteerida mõlema variandiga.\nKolmikseeriad tähendavad siis, et järjestikku sooritatakse kolm seeriat kas väikeste puhkepausidega või päris ilma.\nKolmikseeriad on veel sammuke inensiivsuse suunas, nad võimaldavad teha lühikese ajaga väga suure hulga tööd.\nKäte treeningul on kolmikseeriate kasutamine väga efektiivne.\nPaljud kulturistid sh. Larry Scott ja Vince Gironda on propageerinud kolmikseeriate ja superseeriate kasutamist käte treeningul, spetsialiseerumisel kätele. Miks? Sest see on praktikas ennast tõestanud ja töötab!\nOk, aitab teooriast, süvenegem kõigi aegade parimatesse rutiinidesse!\nMulti Grip Tri-set Routine - Kolmikseeriad erinevate haaretega (peopesade järgi)\nRutiine, kus varieeritakse/kombineeritakse ühel treeningul erinevate haaretega ja käte asenditega, on kasutatud juba aastakümneid, Charles Poliquin on erinevaid variante kombineerinud ja klopsinud kokku oma versiooni antud metoodikast. Tema raamatus Winning the Arms Race” räägib ta sellest lähemalt. Samuti, see, tema kohendatud” versioon on levinum versioon erihaardelise metoodika kasutamisest kätetreeningul ja töötab hästi.\nSüsteem ja tööpõhimõte on siis järgmised: vali kolm harjutust, iga harjutus erineva käe asendiga (peopesade järgi), üks harjutus, kus peopesad on allapoole pööratud (pronatsioon), teine harjutus, kus peopesad on vastamisi (neutraalne) ja kolmas harjutus, kus peopesad on ülespoole pööratud (supinatsioon). Tavaliselt tehakse nõrgima haardega harjutus esimesena, tugevaima käte asendiga harjutus viimasena, kuid üldiselt võib harjutuste järjekorda muuta ja varieerida, vastavalt sellele, kuidas lihase erinevad osad, kehaosa piirkonnad arenevad. Tähtis on tasakaalustatus.\nA1 Biitsepstõste EZ-kangiga peopesad all 3 x 6-8\nA2 Biitsepstõste hantlitega peopesad vastamisi (hammer curls) 3 x 6-8\nA3 Biitsepstõste kangiga seistes peopesad üleval (klassikaline barbell curl) 3 x 6-8\nB1 Allasurumine plokil peopesad üleval 3 x 6-8\nB2 Allasurumine plokil köiega peopesad vastamisi 3 x 6-8\nB3 Allasurumine plokil peopesad all (klassikaline) 3 x 6-8\nMulti Angle Tri-set Routine - Kolmikseeriad kasutades ühe harjutuse erinevaid nurkasid (variatsioone)\nSee rutiin sarnaneb mõnevõrra eelmisele rutiinile. Kasutatakse harjutusi, mis mõjutavad lihast erinevate nurkade alt, kasutatakse sama harjutuse erinevaid variante, mille eesmärgiks on kanda rõhku lihaste erinevatele osadele ja tööamplituudi faasidele.\nNt. klassikaline kõneall olev metoodika, mida kasutatakse triitsepsile, on: triitsepsi sirutamine lamades kangiga (ka EZ-ga), kus siis esimesel seerial langetatakse kang lõua juurde, teisel otsmiku juurde ja kolmandal seerial pea taha. Ja tegu on siis kolmikseeriaga, mis tähendab, et seeriad erinevate nurkade all sooritatakse järjest või minimaalsete pausidega. Kolmikseeria järjest, ilma pausideta on selle meetodi intensiivne variant, ent sellisel juhul vahendi raskus väheneb tublisti. Poliquin täiustaski seda meetodit lisades kolmiseeria iga seeria vahele 10-15 sekundise pausi, mis lubab oluliselt vahendi raskust suurendada.\nA1 Biitsepstõste istudes hantlitega kaldpingil (rõhutab venitusmomenti, lihase pikkus) 3 x 6-8\nA2 Biitsepstõste istudes hantlitega (midrange, rõhk tööamplituudi keskosal) 3 x 6-8\nA3 Biitsepstõste noodipukil (90 kraadine kalle) hantliga (rõhutatud on tööamplituudi viimane faas, tähtis on tippkontraktsioon) 3 x 6-8\nB1 Triitsepsi sirutamine EZ-kangiga istudes 3 x 6-8\nB2 Tr. sirutamine EZ-kangiga otsmiku juurde 3 x 6-8\nB3 Tr. sirutamine EZ-kangiga neg. kaldega pingil 3 x 6-8\nUnilateral Multi Grip Bicep Routine - Biitsepsi ühe käe rutiin kasutades erinevaid käe asendeid (peopesa järgi)\nÕigupoolest ma ei mäletagi täpselt kust ma selle rutiini leidsin, kuid ähmaselt on nagu meeles, et see võis kuuluda Austraalia treener Ian Kingile. Mida selle kohta öelda - võin öelda nii palju, et Ian või kes iganes selle rutiini leiutas, on medalit väärt. Proovige järgi ja saate teada, miks ma nii arvan. Sooritage 10 kordust seerias, tegu on jällegi kolmikseeriatega ja iga seeria vahel on 10 sekundine paus.\nA1 Biitsepstõste noodipukil hantliga, zottmani variant 3x 10\nA2 Biitsepstõste noodipukil (klassikaline) 3 x 10\nA3 Hammer curls noodipukil 3 x 10\n* Zottmani biitsepstõste on biitsepsõste, kus tõste ekstsentrilie faas sooritatakse peopesa all (proneeritult), ületav faas supineeritult, peopesa üleval.\nUnilateral Multi Grip Bicep Routine 2 - Biitsepsi ühe käe rutiin kasutades erinevaid käe asendeid (peopesa järgi)\nSee rutiin on variatsioon eelmisest. Esimese harjutuse asendasin, Zottmani biitsepstõstete asemele panin biitsepstõsted peopesad all koos rõhutatud negatiividega, abiks saab kasutada teist kätt. Ps. vahetasin teise ja kolmanda harjutuse järjekorda. Ka korduste arv on pisut madalam, 6 8 kordust, seega raskus on pisut suurem.\nTreening koosneb kolmest kolmikseeriast, paus harjutuste vahel on 0 sekundit, käte vahetamiseaegne paus samuti 0 sekundit, st. üks käsi tehakse ära, seejärel kohe teine käsi.\nA1 Biitsepstõsted hantliga noodipukil peopesad all koos rõhutatud negatiividega 3 x 6-8\nA2 Hammer curls hantliga noodipukil 3 x 6-8\nA3 Biitsepstõste noodipukil (klassikaline) 3 x 6-8\nPuhkepaus kolmikseeriate vahel 1 1.5 minutit!\nGironda Tasakaalustatud 6 x 6 Käterutiin\nSee on variatsioon Vince Gironda kuulsast Balanced Arms” rutiinist. Nagu teisedki bodybuildingu gurud, nii ka Gironda on rõhutanud, et tuleb sooritada täpselt see, etteantud rutiin, ei mingeid kõrvalekaldeid, ent häbi mulle, aga pärast algupärase versiooni proovimist ei suutnud ma eksperimenteerimisele vastu panna.\nRutiin koosneb kolmest paarist superseeriast, igat harjutust, igas superseerias sooritatakse 6 seeriat 6 kordust (6 x 6). Kahe järjestikkuse harjutuse vahel puhkepausi ei ole, superseeriatevaheline paus on 90 sekundit. Gironda oma versioonikohaselt soovitab teha seda rutiini 3 x nädalas, ie olen proovinud erinevaid sagedusi ja parima tulemuse sain, tehes seda rutiini iga 4-5 päeva tagant ja üle 2 x nädalas kindlasti ei soovitaks seda teha.\nA1 Biitsepstõste noodipukil (sirge kang) 6 x 6\nA2 Drag Curls 6 x 6\nB1 Tr. sirutamine pea tagant köiega (ettekallutatult ja väljaastes) 6 x 6\nB2 Pullover + Surumine kitsalt EZ kangiga 6 x 6\nC1 Randmete painutamine kangiga althaardes 6 x 6\nC2 Drag Curls peopesad all 6 x 6\nMahutreening: 8 x 8\nGironda 8 x 8 programmi korral valitakse kehaosa kohta üks harjutus ning igal treeningul treenitakse korraga pool keha (ca. 5 harjutust), so. Siis 40 seeriat kokku treeningul. Nädalas tehakse 4 treeningut ja igat lihast tehakse mitte rohkem kui 2 x nädalas.\nIga kordus sooritatakse korralikult täielikku kontraktsiooni tunnetades. Soorituse tempo teadlik jälgimine ja reguleerimine kogu seeria vältel on kohustuslikud. Puhkepausid seeriate vahel on 30 sekundit ja vähem, aga mitte alla 15 sekundi. Tempoga 3021 (6 sek. Kordusele) tuleb seeria kestuseks 48 sekundit, 20 sek. Puhkeintervallidega kulub igale 8 x 8 le 9 minutit. Viis harjutust, see teeb kokku 40 seeriat e. trenni kestuseks 45 minutit.\nTegu on ilmselgelt aeroobse iseloomuga treeninguga ja kasutades veel baasharjutusi (kükk, tõmbed ettekallutades jne.), mis kaasavad töösse palju lihasgruppe, põletate sedasorti rutiini kasutades üsna hea hulga rasva. Sellise programmiga treenimine iseenesest lisaeroobset enam ei nõuagi, kui, siis minimaalselt.\nNäide käterutiinist antud programmi korral:\nA1 Biitsepstõste hantlitega mittelukustatud haardega, st. ka pöial on altpoolt hantli käepidet (thumb under dumbbell curl palms up/non supinating) ja käed on väljapööratud 8 x 8 3021 - tempoga\nB1 Surumine lamades kitsalt EZ kangiga 8 x 8 3020 tempoga\nMahutreening 8 x 8 edasijõudnud ja arenenud harjutajale\nSee on variatsioon 8 x 8 st, mille Vince Gironda koostas eliit ja geneetiliselt soositud kulturistidele (üks neist Mohammed Makkawy)\nRutiini tehakse 3 4 päeva splittingus, seega sessioonil tuleks keskenduda korraga ainult kahele kehaosale (lihasele). Kuna tegemist suuremahulise programmiga, on tempo pisut kiirem, 2020 või 2010. Seega rutiin on võimalik läbida 40 45 minutiga. Võib proovida ka kahe harjutusega lihasele, ja sel juhul peaks rutiini läbima ca. 30 minutiga. Ikka 8 seeriat ja 8 kordust seerias.\nEksperimenteeriga ja proovige seda konseptsiooni.\nA1 Drag Curl kangiga 8 sets X 8 reps\nB1 Biitsepstõste istudes hantlitega kaldpingil 8 sets X 8 reps\nD1 Surumine lamades kitsa haardega 8 sets X 8 reps\nE1 Triitsepsi sirutamine tavalisel pingil kahe hantliga 8 sets X 8 reps\nF1 Surumine paralleelsetel rööbaspuudel 8 sets X 8 reps\nPuhkeintervallid on siis lähtuvalt eelnevast tavalisest 8 x 8 -st samuti 30 sekundit. Ent tõlkija arvab, et patuasi ei ole ka, kui puhkeintervall on 45 50 sekundit.\nMahutreening: 10 x 10\nSee programm on algselt propageeritud tegelikult Vince Gironda poolt. Meie tunneme seda rohkem hiljem taaselustatud nime alla „SAKSA MAHUTREENING (German Volume Training) ja on uuesti populariseeritud (koos mõningate täistustega) Charles Poliquini poolt.\nPärast esialgset „turule tulekut algne 10 x 10 unustati ära ja see haihtus, kuna paljude jaoks oli see liigselt rutiinne ja igav, samuti ei usutud, et üks harjutus on piisav küllaldase arengu tagamiseks. Samal ajal hakkas peale tungima UUS SUUND KOLM HARJUTUST LIHASELE, IGAT HARJUTUST 3 TÖÖSEERIAT.\nIgatahes 10 x 10 ruineerib kapitaalselt tervet motoneuronpuuli ja korduvad pingutused ka sama harjutuse korral võtad terve lihase korralikult läbi. Tulemuseks on enneolematu lihaskasv.\nMeetod ise on lihtne valida tuleb lihase (lihasrühma kohta) ÜKS HARJUTUS ja sooritada seda 10 seeriat 10 kordust seerias. ON tähtis, et raskus iga seeria ajal oleks sama. Tegemist ei olegi metoodikaga, kus treenitakse suutlikkuseni (to failure) või kõrgeintensiivse metoodikaga (nagu negatiivid ja sunnitud kordused).\nRaskus valitakse 60% oma normaalsest pingutatud 10 korduselisest seeriast.\nIga seeria vahel tuleb puhata täpselt 90 sekundit ja seeriand tuleks kõik sooritada enam-vähem võrdse kiirusega. Tavaliselt tehakse kaks, harvemini kolm kehaosa (lihast) treeningul ja seda 3 4 päeva splittingu järgi. Treenides selle metoodika kohaselt tuleks igat lihast treenida kord igal viiendal kuuendal päeval.\nA1 Biitsepstõste istudes hantlitega kaldpingil 10 x 10 sama raskus\nA2 Triitsepsi sirutamine istudes EZ-kangiga 10 x 10 - sama raskus\nTõlkijalt: On selge, et trennist trenni treeningraskused suurenevad!\nLangevad superseeriad (Drop Supersets)\nRutiin kätkeb ja kombineerib kulturismi kõigi aegade parimat tehnikat: langevad seeriad ja superseeriad.\nÜHELE LIHASELE (LIHASRÜHMALE) valitakse KAKS harjutust ning mõlemad harjutused sooritatakse järjest ilma puhkepausita 6 8 kordust (mõlemat harjutust). Pärast seda vähendatakse kiirelt raskust, mis peaks kestma vähem kui 10 sekundit ja korratakse kergemate raskustega sama superseeriat. Ja nii KAKS KORDA!!! Raskused enamikel juhtudel võiks olla valmis pandud (kergem kang või hantlid valmis juba ennem).\nJa see eelnevalt kirjeldatud protsess moodustab alles ühe LANGEVA SUPERSEERIA (2 HARJUTUST X 3 SUPERSEERIAT = KOKKU 6 SEERIAT ÜHES LANGEVAS SUPERSEERIAS).\nPuhka 2 minutit ja seejärel korda protsessi veel 1 2 korda! Enamikel juhtudel piisab juba kahest korrast!\nTavaliselt vähendatakse raskust umbes 10 15%.\nKerge kuni 10 sekundine puhkus superseeria vahepeal leevendab natuke laktaadist tulenevat põletavat tunnet ja lubab jõuvarudel ka pisut taastuda. Mistõttu ei tohiks kilogrammid väga drastiliselt langeda. On vahe sees kas teha seeria järjest või 10 sekundise pausiga. See 10 sekundit on terve „igavik PUHKUST SELLISE RÄNGA SEERIA KORRAL.\nA1 Hammer Curls seistes 2-3 x 6-8 kordust raskusega 18 kg\nA2 Biitsepstõste seistes hantlitega vahelduvalt peopesad välja pööratud 2-3 x 6-8 kordust raskusega 18 kg\nPuhkus 0-10 sekundit\nA3 Hammer Curls seistes 2-3 x 6-8 kordust raskusega 16 kg\nA4 Biitsepstõste seistes hantlitega vahelduvalt peopesad välja pööratud 2-3 x 6-8 kordust raskusega 16 kg\nA5 Hammer Curls seistes 2-3 x 6-8 kordust raskusega 14 kg\nA6 Biitsepstõste seistes hantlitega vahelduvalt peopesad välja pööratud 2-3 x 6-8 kordust raskusega 14 kg\nPuhka pärast ühe langeva seeria sooritamist 2 minutit ja siis korda tegevust veel 1 2 korda.\nNB! Raskused eelneva kava juures on näitlikud!!!\nLarry Scotti lemmik käterutiin\nLarry Scott oli esimene Mr. Olympia ja meest tuntakse tänase päevani just tema triitsepsi ja biitsepsi rutiinide järgi, mida ta kätele tegi. Scotti lemmik harjutused olidki just noodipukil ehk scotti pingil, nimi scotti pink tulenebki just Larry Scotti järgi\nLarry uskus, et triitseps areneb/kasvab kõige paremini just superseeriatega ja biitseps kasvab kõige paremini kolmikseeriatega (ja kes soovib temaga täna selles osas vaielda?) Scotti lemmik biitsepsi rutiin oligi kolmikseeria noodipukil ja erinevad superseeriate kombinatsioonid triitsepsile. Larry kasutas ka palju iga seeria lõpus „põletamist, poolikuid ja veerandkorduseid.\nA1 B. tõste hantliga noodipukil, vabam sooritus (loose form) 3-4 x 6 + 4-5 põletamist\nA2 B. tõste sirge kangiga noodipukil, kontrollitud sooritud (strict form) 3-4 x 6 + 4-5 põletamist\nA3 B. tõste EZ-kangiga pealthaardes (vabam sooritus) 3-4 x 6 + 4-5 põletamist\nB1 Surumine kitsa haardega EZ-kangiga 4-5 x 6 + 4-5 põletamist\nB2 Triitsepsi sirutamine köiega põlvili (kneeling twin pedestal tricep rope extension*) 4-5 x 6 reps + 4-5 põletamist\n* Spetsiaalne pink triitsepsi sirutamise jaoks, kus küünarnukid toetavad patjadele ja on fikseeritud. Seadme puudumisel sobib ideaalselt ka tavaline triitsepsi sirutamine pea tagant, olles ise väljaastes.\nEelneva väljakurnamisega Rutiin (Pre-exhaust Routine)\nEelnevat väljakurnamist on palju Muscle Mag Internationalis populariseerinud Robert Kennedy.\nEelneva väljakurnamise meetod seisneb selles, et esmalt sooritatakse lihasele isoleeritud harjutus ja sellele järgneb kohe baasharjutus, puhkeintervalli nende kahe vahel ei ole.\nBiitsepsi puhul on paljudel juhtudel heaks valikuks (baasharjutus) lõuatõmbed althaardes peopesad lähestikku.\nSeeriate arv võiks antud metoodikat kasutades olla 3-5 seeriat, sõltudes konkreetsest splittingust ja tasemest.\nA1 Biitsepstõste kangiga seistes 3-5 x 8-12\nA2 Lõuatõmbed althaardega peopesad lähestikku 3-5 x suutlikkuseni\nB1 Triitsepsi sirutamine köiega 3-5 x 8-12\nB2 Surumine lamades kitsa haardega 3-5 x 8-12\nDon Rossi 4 erineva pikkusega seeria süsteem 1\nKulturismialasest kirjandusest võib erineva korduste arvuga seeriate kasutamisest ja nendel põhinevatest skeemidest leida palju erinevaid programme. Käesolev programm on üks neist, mis võetud Don Rossi raamatust Muscle Blasting”.\nSüsteem järgmine: valitakse lihasele 4 erinevat harjutust, millest igat harjutust sooritatakse erinev korduste arv. Seeriad on tavalised, mitte superseeriad. Pärast igat seeriat on puhkeintervall 60 - 90 sekundit. Enamus inimeste korral aitab juba kui iga harjutus kaks korda läbi teha. Kolm peaks olema maksimaalselt.\nA1 Biitsepstõste istudes hantlitega kaldpingil 2-3 x 6\nB1 Hammer curls 2-3 x 8\nC1 Biitsepstõste kangiga noodipukil 2- 3 x 12\nD1 Overhead Pulley curl 2-3 x 20\nA1 Surumine kitsa haardega 2-3 x 6\nB1 Triitsepsi sirutamine lamades negatiivsel kaldpingil kahe hantliga 2-3 x 8\nC1 Kickbacks 2- 3 x 12\nD1 Triitsepsi sirutamine plokil köiega 2-3 x 20\nNB! Vabalt võite kasutada sama meetodit ainult kolme harjutusega, seega tuleb siis kolm erineva pikkusega seeriat, või isegi kahte harjutust kahe erineva seeria pikkusega (seeriad siis vahemikus 6-20 kordust). Igal juhul suuremad raskused ja madalamad kordused peavad tulema esmalt ja liigutakse suurema korduste arvu ja väiksema vastupanu suunas.\nGironda 4 erineva pikkusega seeria süsteem\nSelle süsteemikohaselt tehakse igat harjutust 4 seeriat ja iga seeria on erineva pikkusega. Don Ross eelistas oma süsteemis 12, 8, 6, 20 varianti, Vince Gironda variatsioon sellest süsteemist on 10, 8, 6, 15.\nA1 B. tõste istudes hantlitega kaldpingil 10, 8, 6, 15\nB1 B. tõste kangiga 10, 8, 6, 15\nA1 Surumine lamades kitsa haardega 10, 8, 6, 15\nB1 Tr. sirutamine lamades neg. kaldega pingil kahe hantliga 10, 8, 6, 15\nTegemist ei ole superseeriatega!\nPoliquin`s 3 rep tri-set system: 6-12-25 - Poliquini kolme erineva pikkusega seeria kolmikseeria süsteem: 6-12-25\nTegemist jällegi süsteemiga, kus iga seeria on erineva pikkusega (erineva korduste arvuga). See, 6-12-25 meetod oli Charles Poliquini üks lemmikutest. Meetodi idee on selles, et valitakse kolm harjutust: esimene harjutus on lihast venitava (stretch position emphasis) iseloomuga (lihase liikumiseamplituud on maksimaalselt suur), teine harjutus koormab lihase tööamplituudi keskosa (mid range emphasis) ja kolmas harjutus rõhutab tippkontraktsiooni (peak contraction). Erinevalt Gironda ja Rossi süsteemist sooritatakse selle meetodi puhul harjutused järjest, kolmikseeria süsteemis.\nA1 Biitsepstõste hantlitega ist. kaldpingil 2-3 x 6\n10 sek. paus\nA2 B. tõste kangiga 2-3 x 12\nA3 B. tõste plokil, pingil lamades (overhead cable curls) 2-3 x 25\nKolmikseeriatevaheline paus 2 min. Soorita 2-3 kolmikseeriat.\nB1 Ploki allasurumine põlvili V-käepidemega 2-3 x 6\nB2 Tr. sirut. lamades kangiga (otsmikule) 2-3 x 12\nB3 Kicbacks 2-3 x 25\nSelleks korraks ongi kõik...


Onglyza (saxagliptin) - A10BH03 – RXed.eu | ET\nOnglyza (saxagliptin) - A10BH03\nMis on Onglyza ja milleks seda kasutatakse?\nKuidas Onglyzat kasutatakse?\nKuidas Onglyza toimib?\nMilles seisneb uuringute põhjal Onglyza kasulikkus?\nMis riskid Onglyzaga kaasnevad?\nMiks Onglyza heaks kiideti?\nMis meetmed võetakse, et tagada Onglyza ohutu ja efektiivne kasutamine?\nSee on ravimi Onglyza Euroopa avaliku hindamisaruande kokkuvõte. Selles selgitatakse, kuidas amet hindas ravimit, et soovitada müügiloa andmist Euroopa Liidus ja kasutustingimusi. Hindamisaruandes ei anta Onglyza kasutamise praktilisi nõuandeid.\nKui vajate Onglyza kasutamise praktilisi nõuandeid, lugege pakendi infolehte või pöörduge oma arsti või apteekri poole.\nOnglyza on diabeediravim ning seda kasutatakse koos dieedi ja füüsilise koormusega II tüüpi diabeediga (suhkurtõvega) täiskasvanute raviks. Seda kasutatakse ainuravimina patsientidel, kellele metformiin (teine diabeediravim) ei sobi, ja muude diabeediravimite, sh insuliini lisaravimina.\nOnglyza sisaldab toimeainena saksagliptiini.\nOnglyza on retseptiravim ja seda turustatakse tablettidena (2,5 ja 5 mg). Soovitatav annus on 5 mg üks kord ööpäevas. Mõõdukate või raskete neeruprobleemidega patsientidel tuleb Onglyza annust vähendada 2,5 mg-ni üks kord ööpäevas. Kui Onglyzat võetakse koos sulfonüüluurearavimi (organismis insuliini tekkimist soodustav ravim) või insuliiniga, võib olla vaja vähendada nende ravimite annuseid, et ennetada hüpoglükeemiat (vere liiga väike glükoosisisaldus).\nII tüüpi diabeet on haigus, mille korral kõhunäärmes ei teki vere glükoosisisalduse reguleerimiseks piisavalt insuliini või organism ei suuda insuliini efektiivselt kasutada. See põhjustab vere suure glükoosisisalduse.\nOnglyza toimeaine saksagliptiin on dipeptidüülpeptidaas-4 (DPP-4) inhibiitor, mis blokeerib organismis inkretiinhormoonide lagunemise. Need hormoonid vabanevad pärast sööki ning stimuleerivad kõhunäärmes insuliini teket. Kui vere glükoosisisaldus on suur, stimuleerib saksagliptiin kõhunääret tekitama rohkem insuliini, suurendades inkretiinhormoonide sisaldust veres. Kui vere glükoosisisaldus on väike, saksagliptiin ei toimi. Saksagliptiin vähendab ka maksas tekkiva glükoosi kogust, suurendades insuliini ja vähendades glükagooni (teatud hormooni) sisaldust. Need protsessid koos vähendavad vere glükoosisisaldust ja aitavad II tüüpi diabeeti reguleerida.\nOnglyza toimeaine saksagliptiin osutus vere glükoosisisalduse reguleerimisel platseebost (näiv ravim) efektiivsemaks 8 põhiuuringus, milles osales üle 3900 patsiendi. Nendes uuringutes kasutati saksagliptiini muude diabeediravimite lisaravimina patsientidel, kelle varasem ravi oli ebaõnnestunud. Kõikides uuringutes oli efektiivsuse põhinäitaja glükohemoglobiini (HbA1c) sisalduse vähenemine veres pärast 24-nädalast ravi. HbA1c näitab vere glükoosisisalduse reguleeritavust. Uuringute tulemused näitasid järgmist:\n•743 patsiendist, kelle haigust ei saanud üksnes metformiiniga rahuldavalt reguleerida, vähenes HbA1c sisaldus ligikaudu 0,7 protsendi võrra (ligikaudu 8,1%-lt ligikaudu 7,4%-le) neil, kel said lisaks saksagliptiini, ning suurenes ligikaudu 0,1 protsendi võrra neil, kes said lisaks platseebot.\n•768 patsiendist, kelle haigust ei saanud üksnes sulfonüüluurearavimiga rahuldavalt reguleerida, vähenes HbA1c sisaldus ligikaudu 0,6 protsendi võrra neil, kel said lisaks saksagliptiini, ning suurenes ligikaudu 0,1 protsendi võrra neil, kes said lisaks platseebot.\n•565 patsiendist, kelle haigust ei saanud üksnes tiasolidiindioonravimiga (diabeediravimid nagu pioglitasoon või rosiglitasoon) rahuldavalt reguleerida, vähenes HbA1c sisaldus ligikaudu 0,9 protsendi võrra neil, kel said lisaks saksagliptiini, ning vähenes ligikaudu 0,3 protsendi võrra neil, kes said lisaks platseebot.\n•457 patsiendist, kelle haigust ei saanud üksnes insuliiniga (koos metformiiniga või ilma) rahuldavalt reguleerida, vähenes HbA1c sisaldus ligikaudu 0,7 protsendi võrra neil, kel said lisaks saksagliptiini, ning vähenes ligikaudu 0,3 protsendi võrra neil, kes said lisaks platseebot.\n•257 patsiendist vähenes HbA1c sisaldus ligikaudu 0,7 protsendi võrra neil, kes said saksagliptiini koos metformiini ja sulfonüüluurearavimiga, ning vähenes 0,1 protsendi võrra neil, kes said saksagliptiini asemel platseebot.\n•534 patsiendist, kelle haigust ei saanud üksnes metformiiniga rahuldavalt reguleerida, vähenes HbA1c sisaldus ligikaudu 0,9 protsendi võrra neil, kel said lisaks saksagliptiini, ning vähenes 1,5 protsendi võrra neil, kes said lisaks saksagliptiini ja dapagliflosiini. Dapagliflosiini lisamisel metformiinile vähenes HbA1c sisaldus 1,2 protsendi võrra. Uuringu algul oli patsientide HbA1c sisaldus keskmiselt ligikaudu 9%.\n•315 patsiendist, kelle haigust ei saanud üksnes metformiini ja dapagliflosiiniga rahuldavalt reguleerida, vähenes HbA1c sisaldus ligikaudu 0,5 protsendi võrra neil, kes said lisaks dapagliflosiinile ja metformiinile saksagliptiini, ning vähenes 0,2 protsendi võrra neil, kes said lisaks dapagliflosiinile ja metformiinile platseebot. Uuringu algul oli patsientide HbA1c sisaldus ligikaudu 8%.\n•320 patsiendist, kelle haigust ei saanud üksnes metformiini ja saksagliptiiniga rahuldavalt reguleerida, vähenes HbA1c sisaldus ligikaudu 0,8 protsendi võrra neil, kes said lisaks saksagliptiinile ja metformiinile dapagliflosiini, ning vähenes 0,1 protsendi võrra neil, kes said lisaks saksagliptiinile ja metformiinile platseebot.\nAinuravimina kasutatav saksagliptiin osutus vere glükoosisisalduse reguleerimisel platseebost efektiivsemaks neljas uuringus: saksagliptiini saanud patsientide HbA1c sisaldus vähenes ligikaudu 0,5 protsendi võrra rohkem kui platseebot saanud patsientidel.\nLisauuringus võrreldi saksagliptiini ja metformiini kasutamist patsientidel, keda ei olnud varem diabeediravimitega ravitud. Uuringu tulemusi ei peetud aga kliiniliselt asjakohaseks ning ettevõte võttis tagasi avalduse, milles oli taotlenud saksagliptiini kasutamist esialgsesse kombinatsiooni kuuluva ravimina varem ravimata patsientidel.\nTäiskasvanuil on Onglyza kõige sagedam kõrvalnäht (esinenud enam kui 5 patsiendil 10st) ülemiste hingamisteede infektsioonid (külmetushaigused), kuseteede infektsioonid ja peavalu. Onglyza kohta teatatud kõrvalnähtude täielik loetelu on pakendi infolehel.\nOnglyzat ei tohi kasutada inimesed, kes on saksagliptiini või selle ravimi mis tahes muu koostisaine suhtes ülitundlikud (allergilised) või kel on esinenud raskeid allergilisi reaktsioone dipeptidüülpeptidaas-4 (DPP-4) inhibiitorite suhtes.\nOnglyza on osutunud vere glükoosisisalduse reguleerimisel efektiivseks nii ainuravimi kui ka muude diabeediravimite lisaravimina. Ohutuse seisukohast on ravi Onglyzaga üldiselt hästi talutav. Seetõttu otsustas Euroopa Ravimiamet, et Onglyza kasulikkus on suurem kui sellega kaasnevad riskid, ja soovitas anda ravimi müügiloa.\nOnglyza ohutu ja efektiivse kasutamise soovitused ja ettevaatusmeetmed tervishoiutöötajatele ja patsientidele on lisatud ravimi omaduste kokkuvõttesse ja pakendi infolehele.\nMuu teave Onglyza kohta\nEuroopa Komisjon andis Onglyza müügiloa, mis kehtib kogu Euroopa Liidus, 1. oktoobril 2009.\nEuroopa avaliku hindamisaruande täistekst Onglyza kohta on ameti veebilehel: ema.europa.eu/Find medicine/Human medicines/European Public Assessment Reports. Kui vajate Onglyzaga toimuva ravi kohta lisateavet, lugege palun pakendi infolehte (mis on samuti Euroopa avaliku hindamisaruande osa) või pöörduge oma arsti või apteekri poole.\nKokkuvõtte viimane uuendus: 06-2017.


DAVE MURPHY Homme esietendub Tallinna Linnateatri väikeses saalis Jaanus Rohumaa ?Impro 3 ? Punane Hanrahan?. William Butler Yeatsi lugudel, iiri saagadel ja trupi improvisatsioonil põhineva lavastuse lahutamatuks osaks on muusika ja laulud ning just seetõttu kutsus lavastaja näiteseltskonna üheks liikmeks muusik Dave Murphy Iirimaalt. Kuidas rahvamuusika juurde sattusid? Räägi pisut oma taustast.\nMinu isa oli samuti muusik ning lapsepõlves elas meie lähedal ka üks teine perekond, kus mängiti iiri muusikat. Nii ma sellesse ära armusin. Noorena käisin ümbruskonnas folkloori kogumas, hiljem olin muusik, tegelesin improvisatsioonilise näitlemise, stand-up-komöödiaga, luule esitamisega.\nMilliseid instrumente mängid?\nMängin peamiselt puhkpille, iiri flööti, mis on klassikalise flöödi eelkäija, samuti mitmesuguseid tinavilesid. Aga ka mõningaid veidraid trumme. Ja laulan.\nKui tuntud on Yeatsi ?Punase Hanrahani lood? Iirimaal? Kas neid loetakse, räägitakse üksteisele?\nKõige rohkem jutustatakse neid lastele, vähemalt minu kogemuse järgi, kuna minu isa oli suur jutuvestja. Mis teeb need lood toredaks, on see, et alati ei saa aru, mis on tõsi ja mis ei ole. Iirimaal öeldakse selle kohta, et ei maksa lasta tõel head lugu ära rikkuda.\nKas Iirimaal jutustatakse endiselt lugusid?\nJah, minu meelest küll. Iiri kultuur on suures osas suuline ja põhineb kuulmisel. Siinkohal ma solvan ehk üht teist Yeatsi ? Jack Yeatsi, kuid minu meelest ei ole meil kunagi olnud ühtegi tõeliselt suurt maalikunstnikku. Meie kultuur on rajatud kirjandusele, muusikale ja luulele. See on rahva pärisosa. Sa võid minna väiksesse külapoodi ja kohata seal vana naist, kes on terve elu samas poekeses töötanud, ja jääda temaga kümneks minutiks juttu ajama. Inimesed vahetavad omavahel lugusid. Iirlased armastavad rääkida ja mõtetega mängida.\nIiri lood sisaldavad sageli müstilisi elemente. Milline on kaasaegse iirlase suhe üleloomulikku? Kas seda usutakse?\nMa usun, et kuigi paljud ei tunnistaks seda iialgi, tegelikult nad usuvad, et need asjad on olemas. See on nii suur osa meie kultuurist. Näiteks, kui keegi on pisut hajevil, siis öeldakse selle kohta ka tänapäeval, et ta on haldjate juures.\nKas ?Impro 3? lood on midagi Iirimaale eriomast või on need üldinimlikud, universaalsed?\nMa arvan, et kõik head lood on oma põhiolemuselt universaalsed.


Kõnekad kümnendid 2020 -- Raamatukoi raamatupood\nHind: 11.84 €\nEsimene raamat «Lapsepõlveküla» (2014) pälvis tunnustuse. Lugejateni on jõudnud luulekogumikud «Luuletused ja poeemid» ja «Siserännakud» (2017). Lühinaljad ja libauudised ilmusid aastail 2016‒2017 naljaajakirjas Pilkaja. Teeb kaastööd eesti- ja soomekeelsetele meediaväljaannetele.\nMälestustekogumikus «Kõnekad kümnendid. Saku 1980‒2005» annab autor lahedalt mitmekülgse ülevaate noorsooelust Sakus, aleviku elukorraldusest ja arengutest. Lugeja saab ehedalt osa koolielu põnevatest lehekülgedest aastail 1982‒1991. Autor kirjeldab pöördeliste aastate seiklusi kaasahaaravalt, meenutab linnalähedase aleviku unikaalseid detaile, tutvustab Saku värvikaid isiksusi, kes noortele eeskujuks.


Raivo Vare Helsingi tunnelist: Euroopa Liit ei taha hiinlasi oma vetesse lasta - Majandus\n8. märts 2019, 9:24\nRaivo Vare sõnul on tõenäoline, et Euroopa Liit hakkab hiinlastele kaikaid kodaratesse loopima. FOTO: ERIK PROZES/EESTI MEEDIA/SCANPIX\nMajandusvaatleja ja ettevõtja Raivo Vare sõnul on Hiina fondi Touchstone Capitali 15 miljardi euro suurune investeering Tallinn-Helsingi tunnelisse Eesti jaoks kahtlemata sajandi uudis, kuid Euroopa Liit ei sooviks mingil juhul hiinlasi piltlikult öeldes «oma vetesse» lasta.\n«Tegu on esialgse kavatsuste protokolliga, et plaan, soov ja huvi on, aga see pole veel lõplik lahendus. Nii palju kui mina aru sain, siis poole aasta jooksul loodetakse lepinguni jõuda,» rääkis Vare.\n«Teostus sõltub ikkagi kahest riigist ja bürokraatiast, mis võib olla ka eeltingimuseks reaalse raha väljastamiseks. Need on sellised asjad, mille peale ei oska täna midagi vastata. Tähtis on kavatsus ise ja see kavatsus on võimas!» rääkis ta.\nVare sõnul pole Hiina huvi üllatus ega uudis. «See, et Euroopa Liit ei taha hiinlasi lasta mitte mingil viisil «oma vetesse», see pole ka mingi saladus. Eks siis näeb, mis sellest välja tuleb. Igal juhul võimas käik, see poleks sajandi projekt mitte Eesti, vaid kogu regiooni jaoks,» lisas ta.\nPraegu on rahandusministeeriumi menetluses ka Tallinn-Helsingi tunneli eriplaneering, mille saatuse peab otsustama uus valitsus. Kas hiinlaste garantii aitaks erinevate kooskõlastuste aega lühendada?\n«Pigem ma kardan, et vastupidi, sest tegu on hiinlastega. Nimetame asju õigete nimedega, sest Euroopa Liit kardab hiinlasi eriti infrastruktuuri ehituses. Nende võimekus on maailma suurim, kaugelt üle kõigist teistest. Ainuke viis siin neid tõrjuda ongi bürokraatlike võtetega, milles Euroopa Liit on suurepärane,» märkis Vare.\nHiina fond Touchstone Capital ja tunnelit arendav FinEst Bay Area sõlmisid 15 miljardi euro suuruse vastastikuste kavatsuste leppe neljapäeval. Touchstone jääb arendusfirmas vähemusosanikuks ning enamusosalus püsib Soomes.\nPooled teevad leppe üksikasjad selgeks järgmise poole aasta jooksul, kirjutas Helsingin Sanomat.\nHiina fondiga loodi finantseerimisstruktuur, mis lubab teistel investeerijatel tunneliprojektiga liituda. Mida suuremaks kasvab teiste investorite osakaal, seda väiksemaks jääb Touchstone'i osalus.


Storm Windows Vs.Asendamine Windows - Tips for you - Tipsed.Com\nAken Ja Uks Remont\nStorm Windows Vs.Asendamine Windows\nKui aknaid kodus on kalduvus lekkida või on Mahuga, võite kaalu väljavaade asendades akna täielikult või paigaldatakse tormi aknas.Torm aken on mitmekihiline aknas, mida saab paigaldada lisaks varem olemasolevas aknas peatada lekked.\nKuidas Storm Windows tööd?\nÜks kõige levinumat tormi aken on kolmekordne hammas, mis on kaks klaasi ekraanid ja täiendav ekraan, mida saab üles ja alla libistada.Seda tüüpi aken on paigaldatud kas sise-või aktiivse akna.Interjööri peetakse hea paigutuse valik, eriti vanemates majades, sest see võimaldab kodus säilitada oma välimust.Need aknad saab eemaldada ajal rohkem parasvöötme aastaajad.\nKuidas Asendamine Windows tööd?\nmõiste asendamine aknad viitab rohkem lõikamisele uus aken, mis mahub olemasoleva raami.See termin peetakse üldiselt kõikehõlmav fraas tahes tüüpi aken, mis on mõeldud asendama eelmise aken, mis lekib või katki.Võrreldes torm aknad, need aknad olla püsipaigaldis kodus.\nKuna uues aknas tuleb lõigata sobi\nvaks ja paigaldatud, aknad vahetatud on üldiselt kallim kui torm aknad.Asendamine aknad peavad olema piisavalt tugevad, et seista ja kaitsta kodu oma, kuid torm aknad erineva hinnaga, sest odavamaid sisendeid, mis võib ulatuda plastist lehed ja filmide suuremad kolm-aknaklaasi süsteemid.Storm aknad on rohkem lihtne paigaldada ka.\nkogus energiatõhususe ja isolatsioonile iga akna sõltub akna ostetud.Asendamine aknad on üldiselt energiatõhusate, eriti kui nad on energiasäästlik pitsat poolt määratud US Department of Energy.Storm aknad ei lisa nii palju, et kodus isolatsioon, kuna need on sageli paigaldatud teenida ajutisi lahendusi lekkiva aknad.\nKaalud oma investeeringuid\nKumb aknas soovite installida, leiavad tasuvusanalüüs: Kas kasu lõiganud läbi akna paigaldus väärt raha, mida kulutada?Kui te ei usu, kes viibivad kodus, elame parasvöötmes, mis ei nõua palju isolatsiooni või eelistavad palgata odavam meetod, torm aknad võivad olla teie jaoks.Siiski, kui teil on vaja aken on kauakestva, asendades olemasolevad aken on teie parim valik.


Börsiülevaade: TeliaSonera pakkumine Eesti Telekomi aktsionäridele kukkus läbi\n15. aprill 2004 kell 7:13\nTeliaSonera pakkumine Eesti Telekomi aktsionäridele kukkus läbi juhul, kui Eesti riik ei võta pakkumist vastu.\nEesti Vabariigi rahandusministri Taavi Veskimäe eile õhtul väljendatud seisukoha alusel Eesti riik enda omanduses olevaid aktsiad pakkumise hinnaga ei müü. Eesti riigile kuulub 27,23 protsenti aktsiatest. Kui Eesti riik ei müü enda omanduses olevaid väärtpabereid, siis maksimaalne võimalik aktsiate protsenti, mis kõigi teiste aktsionäride teoreetilise pakkumine aktsepteerimise korral TeliaSoneral saada on võimalik, ulatub 72,77 protsendini.\nTeliaSonerale on pakkumine tingimuslik, kui TeliaSonera saab vähemalt 85 protsenti aktsiate omanikuks. Ilma riigi osaluseta pole see võimalik.\nSellest tulenevalt pole aktsionäridel rohkem mõtet seda pakkumist vaadata, selle võib maha kanda. Küll aga peaksid spekulandid, kelle ainsaks Eesti Telekomi aktsia omandamise eesmärgiks oli spekuleerimine, et TeliaSonera maksab heldet preemiat turuhinnast oluliselt kõrgema preemia näol, kaaluma aktsiate müüki. Situatsioon on mõnevõrra muutnud. TeliaSonera üritas kasutada oodatust suuremat dividendi relvana aktsia hinna madalamale surumisel. Kui võtta turuhinnaks viimane sulgemishind, mis oli Tallinna börsil viimaseks kõigi turuosaliste konsensuseks aktsia hinna osas, siis tegi TeliaSonera aktsionäridele pakkumise allapoole turuhinda, soovides ise saada aktsionäridelt preemiat selle eest, et ta omandaks aktsiad.\nTeliaSonera kirjutas, et pakkumine kujutab endast 12,3 protsendist preemiat üle 12 kuu kogusega kaalutud Eesti Telekomi aktsia hinna. Samas toob Eesti Vabariigi Rahandusministri määruse Ülevõtmispakkumisreeglid (asub aadressil https://www.riigiteataja.ee/ert/act.jsp?id=134484 ) paragrahv kaks ära viis ülevõtmispakkumise hinna arvutamise metoodikat. 12 kuu kaalutud keskmist hinda vastavalt ülevõtmisreeglitele pakkumishinna arvutamise aluseks võtta ei saa.\nLugedes pakkumist, on seal selgelt kirjas, et TeliaSonera ei tõsta pakkumise hinda. Tekst lubab aga tõlgendust, et mõeldud on seda, et antud konkreetse pakkumise hinda ei tõsteta. See aga ei takista teoreetiliselt TeliaSoneral teha tulevikus huvi korral mõne teistsuguse hinnaga pakkumist.\nEile langes Londonis Eesti Telekomi aktsia hind pärast pakkumise tegemist 4,31 protsenti, 9,25 dollarile. Tänahommikust dollarikurssi arvestades teeb see aktsia hinnaks 121,18 krooni.


Uskumatu poolfinaal Wimbledonis! Võitja selgitamiseks kulus 99 geimi, viimane sett 26:24! | Õhtuleht\nToimetas Ats Kuldkepp, 13. juuli 2018, 22:02\nKevin Anderson.Foto: Reuters/Scanpix\nWimbledoni suure slämmi tenniseturniiri meeste üksikmängu esimene poolfinaal lõuna-aafriklase Kevin Andersoni (ATP 8.) ja ameeriklase John Isneri (ATP 10.) vahel venis 6 tunni ja 41 minuti pikkuseks. Lõpuks olid Andersoni võidunumbrid 7:6(6), 6:7(5), 6:7(9), 6:4, 26:24.\nAinuüksi viies sett kestis 2 tundi ja 55 minutit. Kumbki ei suutnud vastase servi kordagi murda, aga seisul 24:24 see Andersonil lõpuks õnnestus. Anderson lõi matši jooksul 49 ässa, Isner vastas 53ga.\nVIDEO | Djokovic täiendas oma auhinnakappi 13. Suure slämmi tiitliga\nWimbledonis võidutses sakslanna, Williams ei püstitanud rekordit (2)\n14. juuli 2018, 22:05\nHUMOORIKAS VIDEO! Neymar on Wimbledonis tegutsemas?\n14. juuli 2018, 20:46\nKokku pidasid Anderson ja Isner 99 geimi. Tegemist oli läbi aegade pikima meeste üksikmängu poolfinaali või finaaliga, mis on alates 1968. aastast suure slämmi turniiridel peetud. Senine rekord kuulus Rod Laverile ja Tony Roche'ile, kellel kulus 1969. aastal Austraalias võitja selgitamiseks 90 geimi.\n"Sellistes tingimustes mängimine oli meile mõlemale raske. Lõpuks tundsime, et viik oleks õiglane lahendus. Võtan Johni ees mütsi maha, sest ma ei kujuta ette, kui raske tal olla võib. Ta on mind karjääri jooksul palju inspireerinud. Ta tegi suurepärase turniiri ja loodan, et ta tuleb tagasi tugevamana kui kunagi varem," ütles Anderson pärast kohtumist.\n"Ma loodan, et see mäng on märgiks, et suure slämmi turniiridel tuleks formaati muuta. Johniga on seda varemgi juhtunud. Minu arvates ei tohiks mängud nii kaua kesta," lisas ta.\nKevin Anderson ja John Isner pärast kohtumist. Foto: ANDREW BOYERS\nLäbi aegade pikima tennisemängu rekordit siiski ei ohustatud. 2010. aastal alistas seesama John Isner Wimbledoni meeste üksikmängu esimese ringi matšis prantslase Nicolas Mahut' pärast 11 tundi ja 5 minutit kestnud heitlust. Viies sett kestis üle 8 tunni ja lõppes seisul 70:68!\nPimeduse tõttu tuli toonane kohtumine kahel korral katkestada ja nii lõpetati teisipäeval alanud matš alles neljapäeval.\nFinaalis kohtub Anderson kas Rafael Nadali või Novak Djokoviciga.


Selles majutusasutuses ei ole vastuvõtulauda. Selles majutusasutuses puudub sisseregistreerimise võimalus pärast tavapärast tööaega. Hiljem saabuvad külastajad saavad sisse registreeruda järgmisel hommikul. Kui plaanid saabuda pärast 22.00, teavita majutuskohta sellest varakult ette. Kontaktandmed leiad broneeringu kinnituskirjast. Külastajatele saadetakse sissepääsukood.