Pärnu Linnavolikogu kodanikuühenduste ümarlaua protokollid/8.4.2014 | Pärnu Wiki | FANDOM powered by Wikia\nPärnu Linnavolikogu kodanikuühenduste ümarlaua protokollid/8.4.2014\n8.04.2014 Päevateema „ Pärnu linna uus üldplaneering“ Teema rääkisid lahti ja vastasid küsimustele abilinnapea Romek Kosenkranius ja Planeerimise osakonna juhataja Kaido Koppel.\nPr. Urve Palo\nPärnu volikogu ühenduste ümarlaud arutas oma korralisel koosolekul Pärnu linna transpordi arengukava. Fookuses oli Pärnu lennujaama hangunud olek või taandareng. Aastal 2014 oleme olukorras, kus Pärnu lennujaamal on Lennuameti ettekirjutuse kohaselt keelatud 6,0 tonnist raskemate lennukite teenindamine. Pärast 2005. aastat, kui Eesti regionaalsed lennujaamad liideti AS-ga Tallinna Lennujaam, ei ole Pärnu lennuväljale olulisi investeeringuid teostatud.\nMeie, erinevate vabaühenduste esindajad leiame, et Eesti jaoks on tähtis kogu majandusruumi ühtlane areng, siia kuulub ka transpordisüsteemide mitmekesisus. Pärnu jaoks on tähtis, et tänu kohalike turismiettevõtjate ühisele tegutsemisele on reisijate arv lennujaamas kasvanud viimase 10 aastaga ca 2,3 korda ja lisaks väikesaarte teenindamiseks mõeldud lendudele, lendasid siia veel eelmisel aastal turismifirmade charter-lennud. Lennuameti ettekirjutus nullib kogu viimaste aastate saavutused. Turismiettevõtjatele tähendab see tellimuslendude ärajätmist, Pärnu linnale ja maakonnale tervikuna ajalis-ruumilise kättesaadavuse ning seetõttu meie elanike ja ettevõtete konkurentsivõime vähenemist. Pärnu lennujaam on regionaalse tähtsusega lennujaam. Üleriigiline planeering Eesti 2030+ toob välja, et regionaalsetelt lennuväljadelt (Pärnu, Kuressaare, Kärdla) peab olema aastal 2030 sisemaiste ja rahvusvaheliste lennuühenduste pidamine võimalik. Praegune seis, kus Eesti regionaalsed lennujaamad on liidetud AS Tallinna Lennujaamaga, on omanik on huvitatud vaid Tallinna lennujaama arendamisest ning muud Eesti lennuväljad on jäänud vaeslapse ossa.\nAvanenud on uus EL finantsperiood. Regionaalsete tähtsusega Pärnumaa piirkonna konkurentsivõime säilitamiseks on äärmiselt oluline riigi poolt 2014-2020 finantsperioodi rahadele ligipääsu taotlemist. Eesti regionaallennujaamad on riigile ressurss, mida ei tohi lasta väheste investeeringute puudumise tõttu hääbuda. Regionaallennujaamadel on perspektiivi nii turismi kui aktiivsete suhete võimendamiseks Euroopas. Peab rõhutama, et Pärnu on lisaks Tallinnale ja tema lähiümbrusele (Paldiski-Ämari) ainus piirkond Eestis, kus põimuvad neli tähtsaimat transpordiliiki (õhu-, mere-, maantee-ja raudteetransport) koos sellest tuleneva sünergiavõimalusega. Riigi huvi Pärnu lennujaama arendamiseks peab suurenema ka antud poliitilises seisus, kus NATO laiendab oma vägede kohalolekut EL idapiiril seoses Venemaa agressiooniga Ukrainas. Leiame, et riik peab eraldama Pärnu lennuväljale vajaminevateks investeeringuteks rahalisi vahendeid, millega oleks võimalik tagada lennujaama edasine areng.\nEt täita üleriigiline planeering Eesti 2030+ regionaalsete lennuvälja kohta, teeme ettepaneku:\n1. Võtta tarvitusele esmased meetmed, et Pärnu lennuväli kiiremas korras taasavada üle 6-tonnise stardimassiga lennukitele.\n2.Hinnata AS Tallinna Lennujaam tegevusetusetust ja nende üldist võimekust regionaalsete lennujaamade juhtimisel-arendamisel.\n3.Riigil, kui omanikul, anda AS-ile Tallinna Lennujaam konkreetne ülesanne taotleda uuel programmperioodil juurdepääsu EL toetusvahenditele, mis võimaldaks üleriigilise planeeringu Eesti 2030+ täitmist ja investeeringuid regionaalsetesse lennuväljadesse.\nAvalikku huvi väljendasid 11.03.14 ümarlauale kogunenud erinevate kodanikuühenduste esindajad ja märgukiri kinnitati 8.04.14 toimunud ümarlaual.\nPÄRNU LINNAVOLIKOGU ÜHENDUSTE ÜMARLAUA\nPärnu\t08. aprill 2014\nJuhatas: Astrid Hindriks\nAstrid Hindriks teeb sissejuhatuse.\nPÄEVAKORRAPUNKT 1 Märgukiri Majandus- ja kommunikatsiooniminister Urve Palole Edit\n(Mustand, märtsi ümarlaua otsus) Astrid Hindriks\nArutatakse kirja sisu, mida plaanitakse edastad majandus- ja kommunikatsiooniminister Urve Palole.\nTäiendused ja parandused teeb abilinnapea Romek Kosenkranius.\nPÄEVAKORRAPUNKT 2 Volikokku läinud eelnõud Edit\nVolikokku läinud eelnõud, mille ettekandjaks on abilinnapea Romek Kosenkranius (Pärnu Vallikääru ja selle lähiümbruse detailplaneeringu osaline kehtetuks tunnistamine).\nVolikogu eelnõudest teeb ülevaate abilinnapea Romek Kosenkranius.\nAstrid Hindriks: Vallikääru arvelt antakse paatidele roheline tee.\nVallikäär on vallikäär ja maapeale ei tule keegi. Selle planeeringuga tahetakse rohkem kai kohti.\nKodaniku tähelepanek: Linnavalitsuse hoonel on riigilipp must.\nKodaniku küsimus: Mulla hunnik uue Mai kergliiklustee juures, kas koristatakse ära?\nRomek Kosenkranius: lisaeelarvesse on pandud 14 000 eurot.\nHuviline on olemas, kes soovib ära vedada ja see 14 000 on nende hind.\nPÄEVAKORRAPUNKT 3 Pärnu linna uus üldplaneering Edit\nPärnu linna uus üldplaneering“ - Romek Kosenkranius, aselinnapea\n65% planeeringutest, mis tehakse on üldplaneeringut muutvad. Ettepanekuid on tehtud suurusjärgus 300. Osad muudatused on planeeringusse sisse viidud.\nMai Seltsi ettepanekud Edit\n1. Nõue 1 korteri kohta 1 auto parkimise võimalus. Neid parkimiskohti saab müüa vaid KÜ loal, raha läheb KÜ-le. Kommentaar – kui elamu juures on 10 parkimiskohta OMAL KRUNDIL, siis selles majas saab olla vaid kümme korterit. Nii saame elumajad, kus on kahe-kolme magamistoaga perekorterid ja võimalik pole ehitada juurde külaliskortereid. Parkimiskohad- uues üldplaneeringus oleme ettenäinud ühe korteri kohta ühe parkimiskoha senise 0,8 asemel.\n2. Üleujutusohtlikule alale (2005. aasta üleujutuse ala) antakse ehituslubasid pärast üleujutusriskide vähendamiseks koostatavad maandamiskavade valmimist. Maandamiskavad valmivad 2015. aasta detsembriks.\nÜleujutus- Maandamiskavade temaatika ei ole KOV ülesanne, riik ise ei ole reguleerinud. Sellist asja üldplaneeringuraames teha ei saa. Küll oleme pannud sellise punkti, et määrata esimese korruse kõrguseks 3 meetrit. Kõrgust võib alandada detailplaneeringu käigus. Kui tuleb selle kohta riiklik regulatsioon, siis tuleb seda järgida.\n3. Kogu Papiniidu - Mai uusasum planeeritakse uuesti nii, et arvestatakse vaateid merele ja 1 parkimiskoht korteri kohta.\nAstrid Hindriks: Jalutasime Mai kandis, esimene läbikäik kahe tornelamu vahelt, vaade merele on ilus, aga pool prügimaja on ehitatud nii, et varjab vaate merele. Kui tulevad järgmised tornid, siis sellega arvestada. Küsimus on, kas ettekirjutust saab teha kui uus üldplaneering on vastu võetud?\nRomek Kosenkranius: See sõltub sellest kuidas ta tänases detailplaneeringus fikseeritud on.\nKaido Koppel: Kui ta on ehitatud detailplaneeringu kohaselt, siis ta automaatselt ei muutu. Kui teeb uue detailplaneeringu, uue lahendi, siis küll.\nRomek Kosenkranius: Ehitusloa andmisel siiski kui hoonestusala lubab nihutada, siis saab ju nõuda.\n4.Üldplaneeringus nähakse kõikides linnaosades ette lastele ja noorukitele avalik spordi- ja mängukoht. Kommentaar: Ühisgümnaasiumi staadion muudeti kinniseks pärast rekonstrueerimist. Mai asumis noortele puudub nüüd ruumis sportimise võimalus, kogunetakse kaubanduskeskustesse. Sama olukord on ka teistes linnaosades. Avalikku ruumi peab jaguma ka lemmikloomadega koos tegutsemiseks.\nKaido Koppel: Küsisin Andrus Haugaselt, kas sportimisvõimalused on Mai piirkonnast ära võetud? Tema väide oli, et kunstmuruväljak on suletud ja sinna kedagi ei lasta, aga teised väljakud, on kõigile avatud.\nRomek Kosenkranius: Seal on 2 korvpalliplatsi. Käisin ise kunstmuruväljakul ja rääkisin treeneritega, niikaua kui nad on ise seal, siis võib mängimas käia. Õhtuks panevad kinni. Korvpalliväljakud on avatud koguaeg.\n5. Üldplaneering näitab ära ehituskeeluvööndi. Pärnus on mere poolt ehituskeelu vööndiks kinnitatud 100m (Keskkonnaministeeriumi kinnitusel). Mai ja mere vahele jääb Pärnu Rannaniidu looduskaitseala ja tegemist on tegelikult märgalaga, mis sõltub otseselt mere veetasemest. Kõik uuringud näitavad, et maailmamere veetase tõuseb pidevalt, seega looduskaitsealal vee tase tõuseb pidevalt. 100 m ehituskeeluala lõppeb esimeses kolmandikus mere poolt vaadatuna. Ettepanek: Kehtestada ehituskeelu merepoolseks piiriks Pärnu Rannaniidu looduskaitseala märgistatud piir.\nKaido Koppel: Ehituskeeluvöönd- täna algas ühest meetrist, praegu tegime sellise ettepaneku, et Raekülas jookseb ta Kalevi puiesteest mere poole ning kulgeb edasi kergliiklustee peale. Kalda osas tegime ettepaneku vähendada piiranguvööndit. Lihkeohtlikkus- uuringud on tehtud 10 aastat tagasi, eksperthinnang on tehtud eelmisel aastal. On osad piirkonnad, üks neist on Viisnurga juures, seal on kunagi maanihe toimunud ja teadlased usuvad, et seda on oodata veel.\nRomek Kosenkranius: Üldplaneering läheb volikokku vastuvõtmisele ja siis avalikustamisele. Avalikustamisel tehtud ettepanekud kaalutakse kõik läbi.\nAstrid Hindriks: Kas linnas on niisugust kohta, mis ei ole kahe voolava vee taga, et teha kõrghoone?\nKaido Koppel: Kõrghooneid ehitatakse kõikjale.\n6. Linna merepoolses osas tohivad piirded olla vaid looduslikud. Peab säilima läbipääs mere suunas. Kommentaar: tarastamist kasutatakse vaid selleks ajaloolistel aladel - Kesklinna vanad majad, Raeküla, Rääma ja Vana Pärnu individuaalmajad.\nAstrid Hindriks: Vaated merele oleksid vabad. Mõte on, et oleks looduslik.\nKaido Koppel: See põhimõte on planeeringus sees, et tagada vabad vaated merele.\nRääma Seltsi ettepanekud Edit\n1. Pärnu linna Rääma piirkonna inimesed toetavad arenguid kinnisvara arendamisel ja eluasemete ehitamisel, samuti ühiskondlike rajatiste loomisel. Samas, oleme veendunud, et arendajate poolt senini linnavalitusele esitatud ehitiste mahud ei sobi antud piirkonda (Rääma 7 näiteks ja Viisnurga Rääma tänava äärne). Rääma on tuntud ajalooliselt madalasustusena ning meie ettepanek on lubada projekteerida ning ehitada kortermajade puhul maksimaalselt 3-korruselisi elamuid. Samuti, tuleks elamute vahele jätta ruumi ning mitte lubata massiivmahte, mis ei sobi antud piirkonda. Uusehitised Rääma tänaval peavad säilitama vaateid Rääma piirkonnast südalinnale, sest see on tänaste elanike õigus ja soov. Uusehitised Rääma piirkonnas ei tohi võtta püsielanikelt ära nende õigust päikesevalgusele ja -soojusele. Seepärast tuleb hinnata iga hoone ja ehitise rajamisel ka seda aspekti ning mitte planeerida uusehitisi nendes mahtudes, mis halvendavad Rääma elanike tänaseid elutingimusi.\nKaido Koppel: Masinatehase osas on reguleerimata jäänud, mis ta Rääma tänava ääres on. Reguleeritud on seda, et jõepoolses osas kuni 6 korrust. Viisnurgas on jäänud kõrgus reguleerimata.\nSeltsi ettepanek on kuni 3 korrust.\n2. Jõeäärne ala on looduslikult õrn ja habras keskkond ehitustegevuseks ning seepärast tuleb iga hoone ja rajatise planeerimisel eelnevalt teostada keskkonnamõjude analüüs, samuti ekspertiis. Pärnu jõe kallas on pehme ja varisemiseohtlik ning ilma ekspertiisita oleks planeerimine vastutustundetu ning eluohtlik.\nKaido Koppel: Keskkonnamõju analüüs - seda reguleerib seadusandlus. Mis puudutab Viisnurka, siis linnavalitsus nõudis KSA tegemist.\nPriit Sutt: Rääma 7 puhul seda vist ei nõutud.\nKaido Koppel: seal ei olnud see teema nii aktuaalne. Igakord tuleb seda kaaluda.\nPriit Sutt: On näha, et kallas kukub sisse. Paneme suure ehituse käima, aga mida see teeb meie kaldale.\nKaido Koppel: Pigem tuleb sinna teha geoloogia, et fikseerida ära, kas seal on midagi teistmoodi.\n3. Rääma piirkonna jõeäärne ala vajab terviklahendust (mitte arenguala mõistet) ning lisaks eluasemete rajamisele tuleb arendajatel luua ka infrastruktuur, mis toetab antud hoonestust ning milleta ei tohi üldse planeeringuid algatada.\nKaido Koppel: Oleme sama meelt, Viisnurga raames ka nõudsime. Iga algatuse juures tuleb mõelda terviklikule. Olime põhimõtteliselt nõus, kui arendaja selle lasteaia loob, aga see asi jäi hetkel soiku. Kõigil planeeringutel on, et infrastruktuur tuleb rajada arendajatel.\nPriit Sutt: Jaama tn ääres on arenguala, kui keegi tahab hakata seal arendama, ehitama endale väikest maja, kas siis peab kogu selle suure ala ära lahendama?\nKaido Koppel: Soov on, et arengualal olek ikka tervikkontseptsioon.\nPriit Sutt: kas linn ei peaks appi minema?\nKaido Koppel: Kui küsid minu arvamust, siis loomulikult.\n4. Rääma piirkond vajab eelkõige avalikku ruumi, kaubandust ning alles siis korterelamuid. Piirkonda tuleb luua spordirajatisi (näiteks ujula, jäähall, seikluspark, valgustatud suusarajad ja liuväli), samuti vajab Rääma mänguväljakuid lastele kui jalutusplatse koertele\nKaido Koppel: Avaliku ruumi teema- sellega saab nõustuda. Korterelamuid on sellesse piirkonda juba palju planeeritud. Oleme kaks perspektiivset kaubanduskeskust ettenäinud- üks on Ehitajate tee ääres ja teine Raba tänava ääres.\nPriit Sutt: Rääma piirkonna tuntakse huvi toidukaupluse vastu.\nKaido Koppel: Spordirajatised- Jäähalli on üritatud linna teha, olemas on isegi koht. Minna natuke realistlikumaks ja mõelda, kas jäähall on hädavajalik või on hoopis vaja spordirajatisi, kus lapsed saavad olla. Mis puudutab seiklusparki, siis see on hea ettepanek.\n5. Uus üldplaneering ei arvesta Rääma 7 kinnistuse kõrval olemasolevat tänavate võrku ning võimalust muuta tulevikus Rääma tänav selles osas 4-realiseks. Nt olemasolev tänav Rääma tn 9 juures ei jätku Rääma tn 7 planeeringu plaanides ning tekitab ebamäärase tupiku, mis paraku täna ei saa olla läbimõeldud planeering.\nKaido Koppel: Üldplaneeringus jätame magistraali. Kui sild tuleb, siis liiklusskeem läheb teistpidi. Oli juttu, et masinatehase territooriumi juures peab olema laiendamise võimalus.\n6. Oleme seisukohal, et parkimiskohti tuleb tulevikus planeerida ühe korteri kohta kaks parkimiskohta. Kuna tänapäeval on peres tihtilugu juba kaks autot ning käib ka külalisi. Üks parkimiskoht korteri kohta on ebapiisav ning seda näitavad ka uusehitised nii Mai piirkonnas ning Oja tänaval.\nKaido Koppel: Rääma piirkonnas soovite ühe korteri kohta 2 parkimiskohta.\nPriit Sutt: Tegime väikese arvutuse ja meie ettepanek on, et 2 kohta ühe korteri kohta.\n7. Rääma võiks olla valdavas osas üldplaneeringus miljööväärtuslik ala sest just madal hoonestuse tõttu on antud piirkond populaarsust kasvatamas.\nKaido Koppel: Rääma miljööväärtusliku ala suurendamine- ootan konkreetset ettepanekut. Miljööalal kehtivad väga ranged piirangud, et seda ala säilitada.\nKodanik: Pärnu probleem on looduslikud ja inimese enda tekitatud.\nKodanik: Vana-Pärnu surnuaed, kirstud on varsti vees, seal on vaja kindlasti midagi teha. Keldri majade juures roheplats- pingid, mänguväljak lastele.\nKaido Koppel: On tehtud projekt kaldakindlustusele, see oli väga kallis. Tuleb hakata ümber matma.\nKodanik: Kas Pärnusse krematooriumi ei ole mõeldud?\nKaido Koppel: On uuritud, siin ei tasu majanduslikult ära.\nKaido Koppel: Roheplatsi täpsustame, kelle maa on.\nKodanik: Milline võimalus on kesklinna tihendada.\nKaido Koppel: Praegu tuleb teha arhitektuuri konkurss, hoone peab sobima.\nJärgmiseks korraks Edit\nMaikuus vaadata üle ülesõidukohad, peatused koolide juures, kergliiklusteed.\nVälja otsitud andmebaasist "http://et.parnu.wikia.com/wiki/P%C3%A4rnu_Linnavolikogu_kodaniku%C3%BChenduste_%C3%BCmarlaua_protokollid/8.4.2014?oldid=12489"


Sinise valguse prillid, Arvutiprillid Alice Kristall värv (147449099) - Osta.ee\nKõrvatermomeeter Beurer FT58\nSinise valguse prillid, Arvutiprillid Alice Kristall värv\nEseme ID: 147449099\nEseme ID: 147449099 Seisukord: uus Tarneaeg: 4 päeva\nKJP GROUP OÜ\nReg. kood 14560599 Kasutaja alates 24.10.2019\nHeadypods 100% e-pood\nHeadypods100% / 2 / vaata kasutaja e-poodi\n1) Kaitsevad teie silmi\n2) Parem uni\n3) Parem keskendumine\n4) Vähem peavalusid\n5) Väga stiilsed\nMeie prillid on loodud tehnoloogiaga, et kaitsta teie silmi sinise- ja UV valguskiirte eest. Meie prille kandes võite rahulikult veeta aega erinevate ekraanide ees (arvuti, telefon, ipad, telekas jne.) Sinise valguse prillid on mõeldud kandmiseks tööl, kontoris, koolis, kodus teleka ees või õhtuti voodis olles enne magamaminekut. Meie prillid kaitsevad tehisvalgusest tulenevaid probleeme teie silmadele.\nPrillide suurema mudeli valiku leiate meie kodulehelt: www.sininevalgus.ee\nSaatmine pakiautomaatidesse OMNIVA, SMARTPOST, DPD.\nLisaküsimuste korral kirjutage: [email protected]


M&B Holding ApS\n(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Østre Landsret (Taani))\nEuroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vaheline kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist tsiviil- ja kaubandusasjades käsitlev leping – Lepingu artikkel 6 – Taani kohtute õigus esitada eelotsusetaotlus – Määrus (EÜ) nr 44/2001 – Artikli 1 lõige 1 – Tsiviil- ja kaubandusasjade mõiste – Ametiasutuse hagi – Kahju hüvitamise nõue isiku vastu, kes osales maksudest kõrvalehoidumises, olemata ise maksukohustuslane\n1. Käesolevas asjas esitatud eelotsusetaotlus käsitleb määruse (EÜ) nr 44/2001(2) (edaspidi „Brüsseli I määrus”) artikli 1 lõikes 1 sätestatud mõistet „tsiviil- ja kaubandusasjad”. Küsimus on nimelt selles, kas liikmesriigi ametiasutuse poolt füüsiliste isikute ja eraõiguslike ettevõtjate vastu esitatud hagi kahju hüvitamise nõudes, mis põhineb nende isikute ja ettevõtjate osalemisel maksupettuses, puudutab „tsiviil- ja kaubandusasja”. See küsimus kerkib seoses probleemiga, kas Ühendkuningriigi kohtus eelnimetatud hagi kohta tehtavat otsust tuleb tunnustada Taanis.\n2. Käesoleva kohtuasja eripära seisneb selles, et Brüsseli I määrus ei ole Taanis vahetult kohaldatav,(3) vaid on Euroopa Liidu ja Taani Kuningriigi vahel sõlmitud rahvusvahelise paralleelse lepingu(4) osa. Eelotsusetaotlus annab seega Euroopa Kohtule (esimest korda) võimaluse tõlgendada viidatud paralleelset lepingut, kusjuures peale selle kerkib esmalt küsimus Taani kohtu õiguse kohta esitada eelotsusetaotlus.\n3. Käesolevas kohtuasjas moodustab liidu õiguse raamistiku Brüsseli I määruse Taanis kohaldamiseks sõlmitud paralleelne leping,(5) mille lahutamatu osa kõnealune määrus omakorda on.\n1. Paralleelne leping\n4. Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist tsiviil- ja kaubandusasjades käsitleva lepingu(6) artikli 1 lõike 1 kohaselt on viidatud lepingu eesmärk „kohaldada Brüsseli I määrust ja selle rakendusmeetmeid ühenduse ja Taani vahelistele suhetele vastavalt käesoleva lepingu artikli 2 lõikele 1”.\n5. Artikkel 2 „Kohtualluvus ja kohtuotsuste täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades” on sõnastatud järgmiselt:\n„1. Käesolevale lepingule lisatud ja käesoleva lepingu osa moodustava Brüsseli I määruse sätteid koos määruse artikli 74 lõike 2 kohaselt vastu võetud rakendusmeetmetega ja Taani poolt vastavalt käesoleva lepingu artiklile 4 rakendatud rakendusmeetmetega, mis on vastu võetud pärast käesoleva lepingu jõustumist, ning määruse artikli 74 lõike 1 kohaselt vastu võetud meetmetega kohaldatakse rahvusvahelise õiguse alusel ühenduse ja Taani vahelistele suhetele.\n6. Lepingu artikkel 6 „Euroopa Ühenduste Kohtu pädevus lepingu tõlgendamisel” sätestab järgmist:\n„1. Kui poolelioleva kohtuasja läbivaatamisel Taani kohtus tõstatatakse küsimus käesoleva lepingu kehtivuse või tõlgendamise kohta, taotleb see kohus Euroopa Kohtult sellekohast otsust juhul, kui teise liikmesriigi kohus oleks samadel asjaoludel kohustatud seda tegema seoses käesoleva lepingu artikli 2 lõikes 1 nimetatud Brüsseli I määruse ja selle rakendusmeetmetega.\n2. Brüsseli I määrus\n7. Brüsseli I määruse põhjenduse 2 kohaselt on selle määruse eesmärgiks „[ühtlustada] eeskirjad kohtualluvuse konflikti kohta tsiviil- ja kaubandusasjades ning lihtsusta[da] vorminõudeid, et käesoleva määrusega seotud liikmesriikide kohtuotsuste vastastikune tunnustamine ja täitmine oleks kiire ja lihtne.”\n8. Põhjendused 6 ja 7 on sõnastatud järgmiselt:\n„(6) Selleks et saavutada tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud kohtuotsuste vaba liikumine, on vajalik ja asjakohane, et kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise eeskirju reguleeritaks liidu õigusaktiga, mis on siduv ja vahetult kohaldatav.\n9. Põhjendus 19 käsitleb Brüsseli konventsiooni(7) ja Brüsseli I määruse vahelist seost ning on sõnastatud järgmiselt.\n„Tuleks tagada Brüsseli konventsiooni ja käesoleva määruse vaheline järjepidevus ning selleks tuleks ette näha üleminekusätted. Järjepidevust on vaja ka Euroopa Ühenduste Kohtu tõlgendustes Brüsseli konventsiooni kohta […].”\n10. Artiklis 1 on määruse reguleerimisala määratletud järgmiselt:\n3. Käesoleva määruse kohaldamisel tähendab mõiste „liikmesriik” kõiki liikmesriike peale Taani.”\n11. Lov om rettens pleje (Taani õigusasutuste seadus, edaspidi „Retsplejelov”) § 634 sätestab muu hulgas järgmist:\n„1. Võlausaldaja peab ühe nädala jooksul pärast vara arestimist algatama menetluse seoses nõudega, mille tagamiseks vara arestiti, välja arvatud juhul, kui võlgnik loobub vaidlustamisest arestimise ajal või pärast seda. Selle menetluse raames esitab võlausaldaja ka eraldi nõude vara arestimise kinnitamiseks.\n5. Kui asjaomase nõude menetlemine on pooleli välisriigi kohtus, kelle otsus on eeldatavasti Taanis siduv, peatatakse lõike 1 alusel algatatud menetlus seni, kuni välisriigi menetluses on tehtud lõplik kohtuotsus. Kohus võib siiski kohe lahendada vara arestimise määruse kinnitamise küsimuse.”\nIII. Asjaolud ja eelotsuse küsimus\n12. Østre Landsretis(8) (edaspidi „eelotsusetaotluse esitanud kohus”) poolelioleva menetluse hageja on The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (edaspidi „HMRC”), Ühendkuningriigi maksuamet. HMRC esitas hagiavalduse Taanis asutatud äriühingute Sunico ApS, Sunico Holdings ApS ja M&B Holding ApS(9) vastu ning kahe füüsilise isiku vastu, kelle elukoht on Taanis.\n13. Menetluse ese on nõue maksta kahjuhüvitist (ingl k claim for damages) summas 40 391 100,01 Suurbritannia naelsterlingit põhjendusel, et hageja arvates osalesid kostjad ettevõtmises, mis Inglise õiguse kohaselt on kvalifitseeritav kui kuritegelik kokkulepe pettuse toimepanemiseks (ingl k tortious conspiracy to defraud), jättes hagejale maksmata tasumisele kuuluva käibemaksu 719 juhul, mil kaubad müüdi Ühendkuningriigi ettevõtjaid hõlmavas tehinguahelas ja üks tehinguahelas osalenud Ühendkuningriigi ettevõtja jättis hagejale tasumisele kuuluva käibemaksu maksmata.(10)\n14. HMRC esitas seetõttu 17. mail 2010 esmalt High Court of Justice’ile (Ühendkuningriik) hagiavalduse, nõudes tekkinud kahju hüvitamist. Selle menetluse kostjad on eespool nimetatud isikud,(11) kes ei ole Ühendkuningriigis käibemaksukohustuslased. HMRC ei esitanud ühtegi nõuet tehinguahelates osalenud ettevõtjate vastu, kes eksportisid kaubad Ühendkuningriigist ja kellele käibemaks tagastati. Kahjuhüvitisnõude õiguslik alus on see osa lepinguvälist kahju (ingl k tort) reguleerivast Inglise õigusest, mis käsitleb kuritegelikku kokkulepet õigusvastaste vahendite kasutamiseks (ingl k unlawful means conspiracy). Eelotsusetaotluse esitamise ajal oli menetlus High Court of Justice’is pooleli. Pooled on üksmeelel selles, et asi allub rahvusvahelise kohtualluvuse sätete järgi High Court of Justice’ile.\n15. Enne menetluse algatamist Taanis küsis HMRC Taani maksuhaldurilt kostjate kohta teavet, mille Taani maksuamet talle ka edastas vastavalt nõukogu 7. oktoobri 2003. aasta määrusele (EÜ) nr 1798/2003 halduskoostöö kohta käibemaksu valdkonnas.(12)\n16. Hageja taotles seejärel oma kahjuhüvitisnõude tagamiseks Fogedret i Københavnilt(13) kostjate vara arestimist. Arestimine otsustati 18. mai 2010. aasta määrusega, mida ei muudetud ka kostjate määruskaebuse alusel Østre Landsreti 2. juuli 2010. aasta määrusega.\n17. HMRC esitas Retsplejelovi § 634 lõike 1 alusel ühenädalase tähtaja jooksul 25. mail 2010 Københavns Byretile(14) tagatud nõude ulatuses kostjate vastu hagiavalduse, milles nõudis kostjatelt endiselt 40 391 100,01 Suurbritannia naelsterlingi suuruse summa tasumist. Københavns Byret saatis kohtuasja 8. septembri 2010. aasta määrusega edasi Østre Landsretile, kes peab tegema otsuse tasumise nõude ja kostjate vara arestimise õiguspärasuse kohta.\n18. Ajal, mil asjaomane eelotsusetaotlus saabus Euroopa Kohtu kantseleisse, oli pooleli kaks asjaomase kahju hüvitamise nõude menetlust: üks High Court of Justice’is Ühendkuningriigis ja teine Østre Landsretis Taanis.\n19. Kõnealust olukorda reguleerib Retsplejelovi § 634 lõige 5, mis näeb ette, et § 634 lõike 1 alusel algatatud menetlus, käesolevas asjas Østre Landsreti menetlus, tuleb peatada, kui välismaa kohtus on pooleli menetlus, milles tehtav otsus võib olla Taanis siduv.\n20. Østre Landsret leidis, et on asjakohane eelnevalt selgitada, kas tema menetluses oleva kohtuasja menetlemine tuleb Retsplejelovi § 634 lõike 5 alusel peatada, kuni jõustub High Court of Justice’i otsus. Menetlus tuleb peatada, kui High Court of Justice’i otsus oleks Taanis siduv. Küsimusele tuleb vastata jaatavalt juhul, kui Ühendkuningriigis toimuv menetlus kuulub Brüsseli I määruse kohaldamisalasse. Taani autonoomsete õigusnormide kohaselt aga High Court of Justice’i otsust ilmselt ei tunnustata.\n21. Eeltoodu põhjal peatas Østre Landsret menetluse 18. jaanuari 2012. aasta määrusega, mis saabus Euroopa Kohtusse 2. veebruaril 2012, ja esitas Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:\n„Kas nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 1 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et määruse kohaldamisalasse kuulub asi, milles liikmesriigi ametiasutused esitavad ettevõtjate ja füüsiliste isikute vastu, kelle asukoht või elukoht on teises liikmesriigis, kahjuhüvitisnõude, mis põhineb – esimese liikmesriigi siseriikliku õiguse alusel esitatud – väitel, et esines kuritegelik kokkulepe pettuse toimepanemiseks, mis seisnes esimeses liikmesriigis tasumisele kuuluva käibemaksu tasumata jätmises?”\n22. Euroopa Kohtu menetluses esitasid kirjalikke ja suulisi seisukohti Sunico ApS, Ühendkuningriigi valitsus ja komisjon. Šveitsi Konföderatsiooni valitsus osales ainult menetluse kirjalikus osas.\nÕigus esitada eelotsusetaotlus\n23. Kuna Brüsseli I määrus on Taani suhtes kohaldatav ainult kui rahvusvahelise paralleelse lepingu osa,(15) siis võib kahelda, kas Østre Landsretil on õigus eelotsusetaotlust esitada. Kõnealune leping kui liidu sõlmitud leping moodustab liidu õiguskorra lahutamatu osa ning võib seega olla eelotsusetaotluse esemeks ELTL artikli 267 tähenduses.(16) Võttes arvesse Taani eristaatust(17) seoses vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva alaga, kuhu kuulub ka õigusalane koostöö,(18) tuleb Taani kohtute eelotsusetaotluse esitamise pädevuse puhul siiski järgida paralleelse lepingu artiklit 6.\n24. Paralleelse lepingu artikli 6 lõige 1 sätestab, et Taani kohus esitab pooleliolevas kohtuasjas Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse lepingu kehtivust või tõlgendamist puudutavates küsimustes juhul, „kui teise liikmesriigi kohus oleks samadel asjaoludel kohustatud seda tegema seoses […] Brüsseli I määruse[ga] […].”\n25. ELTL artikli 267 kolmanda lõigu kohaselt peab Euroopa Kohtule esitama eelotsusetaotluse ainult see liikmesriigi kohus, mille otsuste peale ei saa edasi kaevata. Lepingu tõlgendamise küsimuses tuleb seega igal juhul taotleda eelotsust(19) ja Taani kõrgeima astme kohus on mõistagi pädev seda taotlema.\n26. Østre Landsret vastas Euroopa Kohtu päringu peale, et ta ei ole kinnitamisnõude (Justifikationssage)(20) menetluses kõrgeima astme kohus. Selles menetluses on võimalik esitada Højesteretile kassatsioonkaebus. See vastus ei too käesolevas asjas siiski lahendust. Kõrgeima astme kohtuks liigitamine oleneb nimelt konkreetsest menetluslikust olukorrast.(21) Seetõttu ei ole määrava tähtsusega, kas osutub võimalikuks esitada kaebus Østre Landsreti otsuse peale kinnitamisnõude menetlemise raames, see tähendab kahjuhüvitisnõuet käsitleva otsuse peale. Pigem on oluline, kas on võimalik kaevata otsuse peale peatada menetlus Retsplejelovi § 634 lõike 5 alusel, kuni High Court of Justice on teinud lõpliku kohtuotsuse.\n27. Samas ei muuda igasuguse menetlustoimingu tegemine otsusega, mille peale ei saa edasi kaevata, kohut veel kõrgeima astme kohtuks ELTL artikli 267 tähenduses. Vaheotsus, mis ei kuulu edasikaebamisele, peab pigem lõpetama iseseisva menetluse või menetluse etapi ja eelotsuse küsimus peab puudutama nimelt seda menetlust või menetluse etappi.(22) Käesoleval juhul see nii ka on.\n28. Menetluse peatamise otsus lõpetab teatava menetlusetapi. Peale selle võib see otsus tingida olukorra, kus Østre Landsret ei teegi kinnitamisnõude menetlemise raames sisulist otsust. Menetluse peatamise otsus oleneb ka Euroopa Kohtu vastusest eelotsuse küsimusele. Lõpuks on selline käsitlus kooskõlas ka Brüsseli I määruse eesmärgiga takistada vastuoluliste kohtuotsuste tegemist eri liikmesriikides. Kõrgeima astme kohtu kindlakstegemisel tuleb seega lähtuda Østre Landsreti menetluse peatamise otsusest.(23)\n29. Euroopa Kohtu käsutuses oleva teabe põhjal ei ole võimalik lõplikult sedastada, kas Østre Landsret teeb seoses menetluse peatamisega lõpliku määruse, mida ei saa enam vaidlustada, ja on seetõttu kõrgeima astme kohus. Niivõrd kui käesoleval juhul on võimalik Taani menetlusõigust hinnata, näib, et Retsplejelovi § 392 lõige 2 võimaldab Østre Landsreti menetluse peatamise otsuse peale esitada Højesteretile edasikaebuse (Kære) ainult Processbevilningsævneti (loakogu) loal. Kõrgeima astme kohtu väljaselgitamise seisukohast on seega käesoleval juhul määrava tähtsusega see, kas Processbevilningsævnet omakorda on või ei ole kohus ELTL artikli 267 tähenduses.(24) Seda ei ole puuduliku teabe tõttu võimalik käesoleval juhul hinnata.\n30. Isegi juhul kui Østre Landsret ei tee otsust kõrgeima astme kohtuna, ei oleks käesolevas asjas eelotsusetaotluse esitamine vastuolus paralleelse lepingu artikli 6 lõikega 1, nagu ilmneb viidatud sätte taustast, samuti nimetatud lepingu sõnastusest ja eesmärgist.\n31. Artikli 6 lõike 1 taust oli lepingu(25) jõustumise hetkel kehtinud õiguslik olukord. Tsiviil‑ ja kriminaalasjades tehtavat õigusalast koostööd ja selles valdkonnas võetavaid meetmeid, sealhulgas ka Brüsseli I määrust puudutavates küsimustes esitatud eelotsusetaotlustega seoses sisaldas EÜ artikkel 68 erisätet Euroopa Kohtu pädevuse kohta otsuse tegemisel. Erinevalt EÜ artiklist 234 sätestas viidatud artikkel ainult kõrgeima astme kohtu õiguse taotleda eelotsust. Selleks et paralleelse lepingu tõlgendamiseks saaks esitada eelotsusetaotluse samal viisil, nagu seda said teha teised liikmesriigid Brüssel I määruse tõlgendamise kohta, pidid lepingu artikli 6 lõiked 1 ja 3 andma Euroopa Kohtule sama suure pädevuse nagu varasem EÜ artikkel 68.(26) Sel ajal aga ei olnud Taani madalama astme kohtutel paralleelse lepingu tõlgendamise küsimustes eelotsusetaotluse esitamise õigust.\n32. Lissaboni lepingu jõustumisega jäeti EÜ artikkel 68 sealt täielikult välja, nii võivad nüüd ka madalama astme kohtud esitada Euroopa Kohtule eelotsuse küsimusi, mis puudutavad tsiviilasjades tehtavat õigusalast koostööd. Nagu õigustatult märgivad HMRC Østre Landsreti menetluses ja komisjon Euroopa Kohtu menetluses, kehtib see muudatus ka paralleelse lepingu puhul.\n33. EÜ artikli 68 väljajätmine ei mõjuta põhimõtteliselt automaatselt paralleelset lepingut, sest seda kui rahvusvahelist lepingut võib muuta ainult lepinguosaliste kokkuleppe alusel.(27) Paralleelse lepingu artikli 6 lõige 6 sätestab aga, et kui Euroopa Ühenduse asutamislepingu Euroopa Kohtu otsuseid puudutavaid sätteid muudetakse nii, et need toovad kaasa tagajärgi Brüsseli I määrusega seotud otsustele, siis kuuluvad need muudatused kohaldamisele ka Taanis, kui Taani ei ole 60 päeva jooksul pärast asjaomase muudatuse jõustumist teatanud komisjonile, et ta neid ei kohalda.\n34. Taani komisjonile vastavat teadet saatnud ei ole.(28) Seega on EÜ artikli 68 väljajätmine oluline ka Taani kohtu eelotsusetaotluse esitamise õiguse seisukohalt ja toob kaasa olukorra, kus eelotsusetaotluse esitamise õiguse laienedes madalama astme kohtutele võivad Taani kohtud esitada eelotsuse küsimusi ka paralleelse lepingu tõlgendamise kohta.\n35. Paralleelse lepingu artikli 6 lõike 1 sõnastus näeb küll ette ainult Taani ja teiste liikmesriikide kohtute eelotsusetaotluse esitamise õiguse paralleelsuse (vt artikli 6 lõike 1 lõpuosa „oleks samadel asjaoludel kohustatud seda tegema”). Artikli 6 lõike 6 kohandamisklausli eesmärk ei ole siiski ainult järgida muutusi teiste liikmesriikide kohtute eelotsusetaotluse esitamise kohustuses, vaid ka laiendada Lissaboni lepinguga eelotsusetaotluse esitamise õigust madalama astme kohtutele. Paralleelne leping peab nimelt andma Euroopa Kohtule sama suure pädevuse nii Taani kui ka teiste liikmesriikide kohtute suhtes, tagades Brüsseli I määruse ühtse kohaldamise ja tõlgendamise kõigis liikmesriikides. Paralleelsuse nõue tuleneb ka paralleelse lepingu preambulast.(29)\n36. Kuni Lissaboni lepingu jõustumiseni lähtus kõnealune säte Taani kohtute eelotsusetaotluse esitamise kohustuse regulatsioonist. Toona ei olnud vajalik sätestada eelotsusetaotluse esitamise õigust, sest EÜ leping ei näinud asjaomast õigust madalama astme kohtutele ette. Nagu komisjon õigustatult märkis, on alates Lissaboni lepingu jõustumisest ka Taani madalama astme kohtutel õigus esitada Euroopa Kohtule eelotsuse küsimusi paralleelse lepingu tõlgendamise kohta.\n37. Østre Landsreti eelotsuse küsimus on seega vastuvõetav.\n38. Østre Landsret soovib oma küsimusega teada saada, kas High Court of Justice’is pooleliolev menetlus on tsiviil- ja kaubandusasi Brüsseli I määruse artikli 1 lõike 1 tähenduses ning kas Brüsseli I määrus on paralleelse lepingu osana selle kohtuasja suhtes kohaldatav.\n39. Probleem on selles, et ametiasutus on esitanud füüsiliste isikute ja eraõiguslike äriühingute vastu hagi, milles ta nõuab Ühendkuningriigile maksupettusest tekkinud kahju hüvitamist. Brüsseli I määruse artikli 1 lõike 1 teine lause sätestab sõnaselgelt, et maksuasjad ja avalik-õiguslikud vaidlused ei kuulu selle määruse kohaldamisalasse.\n40. Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt tuleb mõistet „tsiviil- ja kaubandusasjad” tõlgendada liidu õiguse autonoomse mõistena, seejuures tuleb tugineda ühelt poolt Brüsseli I määruse eesmärkidele ja süsteemile ning teiselt poolt kõikidest siseriiklikest õigussüsteemidest tulenevatele üldpõhimõtetele.(30) Osaliselt käsitles kõnealune kohtupraktika tõepoolest veel Brüsseli konventsiooni tõlgendust.(31) Kuna liikmesriikidevahelistes suhetes asendab Brüsseli I määrus Brüsseli konventsiooni,(32) siis kehtivad selle konventsiooni kohta antud Euroopa Kohtu tõlgendused ka selle määruse kohta, kui määruse ja Brüsseli konventsiooni sätteid saab pidada samaväärseteks.(33) Brüsseli I määruse artikli 1 lõike 1 puhul on see nii, sest viidatud sätte paigutus on sama, mis Brüsseli konventsiooni artikli 1 lõike 1 puhul, ning see täidab sama ülesannet. Liiatigi on nendel sätetel sama sõnastus.(34) Lõpuks ilmneb Brüsseli I määruse põhjendusest 19, et tuleb tagada Brüsseli konventsiooni ja kõnealuse määruse vaheline järjepidevus.(35) Seega saab tugineda Brüsseli konventsiooni käsitlevale Euroopa Kohtu praktikale.\n41. Viidatud kohtupraktika kohaselt ei pruugi kohtuotsused jääda pooltevaheliste õigussuhete laadist või vaidluse esemest tulenevalt Brüsseli I määruse kohaldamisalasse.(36) Selleks et tuvastada, kas menetlus käsitleb tsiviil- ja kaubandusasja, tuleb kindlaks teha pooltevaheline õigussuhe ning analüüsida esitatud hagi alust ja selle menetlemise korda.(37) Käesolevas asjas toob see kaasa selle, et Brüsseli I määruse kohaldamisala on avatud, sest pooltevaheline õigussuhe ja kohtuvaidluse ese on tsiviilõiguslikku laadi.\n1. Õigussuhte iseloom\n42. High Court of Justice’i menetluse üks pool on ametiasutus. See tõsiasi üksi ei välista automaatselt Brüsseli I määruse kohaldamist. Nimetatud määruse kohaldamisalasse võivad põhimõtteliselt kuuluda ka ametiasutuste ja eraõiguslike isikute vahelised vaidlused.(38) Eelkõige on tähtis see, kas ametiasutus osaleb konkreetses kohtuasjas avalikku võimu teostajana,(39) aga High Court of Justice’i menetluses see nii ei ole.\n43. Kõigepealt ei ole selles menetluses ametiasutuse vastaspooleks ehk kostjaks mitte maksumaksja, vaid kolmas isik. Peale selle on Sunico ApS ja teiste kostjate asu- või elukoht Taanis, mistõttu nad ei ole Ühendkuningriigis käibemaksukohustuslased, seega ei esine kostjate ja HMRC vahel otsest avalik-õiguslikku alluvussuhet.\n44. Komisjon ja Ühendkuningriik märgivad lisaks, et konkreetses kohtuvaidluses ei ole HMRC-l volitusi, mis oleksid laiemad kui need, mis tulenevad eraõiguslike isikute vahelistele suhetele kohaldatavatest õigusnormidest.(40) Pigem on HMRC ja kostjad kui kaks eraõiguslikku isikut. Mõlema suhtes kehtivad samad menetlusnormid ja menetlus toimub vastavalt tsiviilkohtumenetluse seadustikule. HMRC ei saa eelkõige erinevalt avaliku võimu teostamise olukordadest ise oma nõude kohta otsust teha ega seda täitma asuda – mis oleks eelkõige maksuõiguses tavapärane –, vaid ta peab nõude rahuldamiseks pöörduma kohtusse.\n45. Probleem võib siiski olla selles, et HMRC küsis enne vara arestimise taotlemist Taanis määruse nr 1798/2003(41) alusel Taani ametiasutustelt teavet kostjate kohta. Teabenõue on eraõiguslikust isikust hagejale kättesaamatu vahend. Euroopa Kohtule esitatud teabest ei ilmne siiski, kas või kuivõrd omab kõnealune teabenõue tähtsust ka High Court of Justice’is pooleliolevas menetluses. Juhul kui siseriikliku menetlusõigusega oleks kooskõlas see, et HMRC kasutab ametiasutusena saadud teavet ja tõendeid High Court of Justice’i menetluses, siis ei ole HMRC positsioon kostjate vastaspoolena samasugune nagu eraõiguslikul isikul. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas ja kuivõrd see nii on.\n2. Kohtuasja ese\n46. Ka kohtuasja esemest tulenevalt ei ole see välistatud Brüsseli I määruse kohaldamisalast. Euroopa Kohus märkis juba varasemates kohtuasjades Rüffer ja Lechouritou,(42) et kohtuvaidluse eseme hindamisel on määrava tähtsusega konkreetse nõudega seotud asjaolud. Tsiviil- ja kaubandusasjaga ei ole tegemist vaid siis, kui haginõude aluseks on avaliku võimu teostamine.(43) Selleks ei piisa mis tahes seosest avaliku võimu teostamisega. Euroopa Kohtu praktikast nähtub,(44) et eelkõige peab nõude aluseks olev konkreetne toiming kujutama endast avaliku võimu teostamist.\n47. Kohtuasjas Rüffer nõudis hageja kulutuste hüvitamist, mida ta kandis avaliku võimu teostamise kohustust täites,(45) kohtuasjas Lechouritou tekkis kahju otseselt riigi tegevuse tõttu avaliku võimu kandjana.(46) Mõlemal juhul eitas Euroopa Kohus tsiviilõigusliku vaidluse olemasolu, sest nõude aluseks olnud tegevus seondus avaliku võimu teostamisega.\n48. Käesoleval juhul on olukord aga teistsugune. Vaidluse aluseks olev asjaolu on kostjate poolt väidetavalt toimepandud pettus, mistõttu tekkis riigil õigus nõuda õigusvastaselt tekitatud kahju hüvitamist. Kõnealune õigus just nimelt ei tekkinud tal avaliku võimu teostamise käigus. See on pigem õigushüve väidetava rikkumise tulemus, kusjuures rikkumise toimepanijad on kostjad ja ohver võiks olla põhimõtteliselt igaüks. Õigushüve rikkumise läbi kahju kannatamine ei ole avaliku võimu teostamisele loomuomane.\n49. Seos avaliku võimu teostamisega võiks siiski tuleneda sellest, et tekkinud kahju alus on maksunõue ja seega ühtlasi avalik-õiguslik suhe, mis määrab ka nõude suuruse. Kahju hüvitamise nõude summa vastab nimelt tasumata jäänud käibemaksu summale. Selleks et teha kindlaks, kas tegemist on tsiviil- ja kaubandusasjaga, on siiski oluline konkreetse kohtuasja ese,(47) mitte aga selle taust.\n50. See peab seda enam paika, et käesolevas asjas on mõlema nõude vaheline seos pelgalt faktilist laadi ja puudutab üksnes kahju suurust. Ühendkuningriigi valitsus vastas kohtuistungil esitatud küsimustele nimelt, et kui kostjad hüvitavad tekkinud kahju, siis ei mõjuta see maksukohustuslase vastu esitatud nõuet. Maksunõue jääb ka kahjuhüvitise maksmise korral püsima ja seda võib endiselt sisse nõuda. Sellest järeldub, et esitatud nõude eesmärk ei ole niivõrd asendada tasumata jäänud maksu, kui kõrvaldada õigushüve rikkumine.\n51. Niisiis ei ole võimalik lähtuda ka käibemaksu tasumise ja kahju hüvitamise nõude vahelisest aktsessoorsusest, nagu kohtuasjas TIARD(48) esines käenduse ja tagatud nõude vahelise suhte puhul. Isegi õiguslikult aktsessoorse nõude puhul liigitas Euroopa Kohus käendajate vastu esitatud nõude tsiviilõiguslikuks nõudeks, kuigi põhinõue oli oma olemuselt avalik-õiguslik.(49) Kui niisugune liigitus on põhjendatud juba olukorras, kus esitatud nõue on õiguslikult aktsessoorne avalik-õigusliku nõude suhtes, siis peab samasugusest liigitusest kindlasti lähtuma ka käesoleval juhul.\n52. Nõude õiguslikku alust ja hagi menetlemist silmas pidades ei kehti HMRC suhtes eraõiguslikest isikutest erinev kord,(50) High Court of Justice’i menetlus ei käsitle seega avaliku võimu teostamisega seotud kohtuvaidlust, vaid tsiviil- ja kaubandusasja Brüsseli I määruse artikli 1 lõike 1 tähenduses.\n53. Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata eelotsuse küsimusele järgmiselt:\nNõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 1 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et määruse kohaldamisalasse kuulub asi, milles liikmesriigi ametiasutused esitavad ettevõtjate ja füüsiliste isikute vastu, kelle asukoht või elukoht on teises liikmesriigis, kahjuhüvitisnõude, mis põhineb – esimese liikmesriigi siseriikliku õiguse alusel esitatud – väitel, et esines kuritegelik kokkulepe pettuse toimepanemiseks, mis seisnes esimeses liikmesriigis tasumisele kuuluva käibemaksu tasumata jätmises.\n2 –\tNõukogu 22. detsembri 2000. aasta määrus (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT L 12, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42).\n3 –\tVt määruse artikli 1 lõige 3 ning ELTL-le lisatud protokolli nr 22 Taani seisukoha kohta artiklid 1 ja 2 (ELT 2010 C 83, lk 299).\n4 –\tEuroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vaheline kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist tsiviil- ja kaubandusasjades käsitlev 16. novembri 2005. aasta leping. (ELT L 299, lk 62) (edaspidi „paralleelne leping”). Leping jõustus 1. juulil 2007 (ELT L 94, lk 70).\n5 –\tViidatud eespool 4. joonealuses märkuses.\n6 –\tViidatud eespool 4. joonealuses märkuses.\n7 –\tTsiviil- ja kaubandusasjade kohtualluvuse ning neid käsitlevate kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise 27. septembri 1968. aasta konventsioon (EÜT 1972, L 299, lk 32, edaspidi „Brüsseli konventsioon”).\n8 –\tIda-Taani ringkonnakohus.\n9 –\tVarem Sunico A/S, Sunico Holdings A/S ja M&B Holding A/S.\n10 –\tÜksikasjaliku selgituse niinimetatud karussellpettuste kohta leiab kohtujurist Poiares Maduro 16. veebruari 2005. aasta ettepanekust kohtuasjas C‑354/03: Optigen jt (EKL 2006, lk I‑483, ettepaneku punkt 7), millele Ühendkuningriigi valitsus viitab oma kirjalikes seisukohtades.\n11 –\tKäesoleva ettepaneku punkt 12.\n12 –\tNõukogu 7. oktoobri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1798/2003 halduskoostöö kohta käibemaksu valdkonnas ja määruse (EMÜ) nr 218/92 kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 264, lk 1, ELT eriväljaanne 09/01, lk 392).\n13 –\tKopenhaageni täitevkohus.\n14 –\tKopenhaageni esimese astme kohus.\n15 –\tEespool 4. joonealuses märkuses viidatud paralleelse lepingu artikkel 2 lõige 1. Viidatud sätte kohaselt moodustab Brüsseli I määrus lepingu osa ja on rahvusvahelise õiguse järgi seega ühenduse ja Taani vahelistele suhetele kohaldatav. Vt ka 3. joonealune märkus.\n16 –\t4. mai 2010. aasta otsus kohtuasjas C‑533/08: TNT Express Nederland (EKL 2010, lk I‑4107, punkt 60 ja seal viidatud kohtupraktika).\n17 –\tVt selle kohta paralleelse lepingu preambula: „Viidates Euroopa Ühenduste Kohtule […] antud pädevusele teha eelotsuseid ühenduse institutsioonide asutamislepingu IV jaotisel põhinevate õigusaktide kehtivuse või tõlgendamise kohta, sealhulgas käesoleva lepingu kehtivuse või tõlgendamise kohta, ning asjaolule, et nimetatud säte ei ole tulenevalt Taani seisukohta käsitlevast protokollist Taani suhtes siduv ega kohaldatav, […]”.\n18 –\tVt eespool 3. joonealuses märkuses viidatud protokolli nr 22 artikkel 2, mis viitab ELTL kolmanda osa V jaotisele.\n19 –\tSee tuleneb juba üksi mõiste „ebenfalls” kasutamisest saksakeelses versioonis ja ingliskeelsest sõnastusest: „[…] that court or tribunal shall request the Court of Justice to give a ruling thereon whenever under the same circumstances a court or tribunal of another Member State of the European Union would be required to do so […]” (kohtujuristi kursiiv).\n20 –\tSellega on mõeldud Retsplejelovi § 634 lõike 1 alusel esitatud hagi, see tähendab hagiasja, milles lahendatakse kahju hüvitamise nõue.\n21 –\tVt minu 2. septembri 2010. aasta ettepanek kohtuasjas C‑283/09: Weryński (EKL 2011, lk I‑601, ettepaneku punkt 15 jj) ja 18. juuli 2007. aasta ettepanek kohtuasjas C‑175/06: Tedesco (EKL 2007, lk I‑7929, ettepaneku punkt 21 jj ja seal viidatud kohtupraktika).\n22 –\tVt eespool 21. joonealuses märkuses viidatud minu ettepanek kohtuasjas Tedesco, ettepaneku punkt 26.\n23 –\tVt veelkord eespool 21. joonealuses märkuses viidatud minu ettepanek kohtuasjas Weryński, ettepaneku punkt 15 jj.\n24 –\tVt selle kohta 4. juuni 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑99/00: Lyckeskog (EKL 2002, lk I‑4839, punktid 16 ja 17), milles Euroopa Kohus lahendas küsimust, kas Rootsi kohus, kelle otsuse peale esitatud kaebust menetletakse ainult vastava loa alusel, on kõrgeima astme kohus, ja sedastas, et vastus sõltub sellest, kas loa andmist otsustav kogu on kohus ELTL artikli 267 tähenduses.\n25 – Leping jõustus 1. juulil 2007, vt eespool 4. joonealune märkus.\n26 –\tVt paralleelse lepingu preambula: „Arvestades, et Euroopa Ühenduste Kohus peaks olema samadel tingimustel pädev tegema eelotsuseid Taani kohtu poolt tõstatatud küsimustes käesoleva lepingu kehtivuse või tõlgendamise kohta ning et Taani kohtud peaksid seetõttu taotlema eelotsuseid Brüsseli I määruse ja selle rakendusmeetmete tõlgendamise kohta samadel tingimustel kui teiste liikmesriikide kohtud” ning Jayme, E. ja Kohler C., IPrax 2005, Europäisches Kollisionsrecht 2005,, lk 485 jj, lk 486.\n27 –\tVt lepingu lõpetamise kohta sama lepingu artikli 11 lõige 2.\n28 –\tVastasel juhul oleks leping selle artikli 6 lõike 6 kolmanda lause järgi lõppenud.\n29 –\tVt eespool 26. joonealune märkus.\n30 –\tVt 14. oktoobri 1976. aasta otsus kohtuasjas 29/76: LTU (EKL 1976, lk 1541, punkt 3); 16. detsembri 1980. aasta otsus kohtuasjas 814/79: Rüffer (EKL 1980, lk 3807, punkt 7); 21. aprilli 1993. aasta otsus kohtuasjas C‑172/91: Sonntag (EKL 1993, lk I‑1963, punkt 18); 14. novembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑271/00: Baten (EKL 2002, lk I‑10489, punkt 28); 15. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑266/01: Préservatrice foncière TIARD SA (EKL 2003, lk I‑4867; edaspidi „TIARD”, punkt 20); 15. jaanuari 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑433/01: Blijdenstein (EKL 2004, lk I‑981, punkt 24); 15. veebruari 2007. aasta otsus kohtuasjas C‑292/05: Lechouritou (EKL 2007, lk I‑1519, punkt 29) ja 28. aprilli 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑420/07: Apostolides (EKL 2009, lk I‑3571, punkt 41).\n31 –\tViidatud eespool 7. joonealuses märkuses.\n32 –\tVt Brüsseli I määruse artikli 68 lõige 1.\n33 –\t23. aprilli 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑167/08: Draka NK Cables jt (EKL 2009, lk I‑3477, punkt 20); 2. juuli 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑111/08: SCT Industri (EKL 2009, lk I‑5655, punkt 22); 10. septembri 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑292/08: German Graphics Graphische Maschinen (EKL 2009, lk I‑8421, punkt 27) ja 18. oktoobri 2011. aasta otsus kohtuasjas C‑406/09: Realchemie Nederland BV (EKL 2011, lk I‑9773, punkt 38).\n34 –\tVt selle kohta seoses artikli 1 lõike 2 punktiga b eespool 33. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus SCT Industri, punkt 23.\n35 –\tVt eespool 33. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Draka NK Cables jt, punkt 20; eespool 33. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus SCT Industri, punkt 22; eespool 33. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus German Graphics Graphische Maschinen, punkt 27, ja eespool 33. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Realchemie Nederland BV, punkt 38.\n36 –\tVt eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus LTU, punkt 4; eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Baten, punkt 29; eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus TIARD, punkt 21; eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Lechouritou, punkt 30; eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Apostolides, punkt 42, ja eespool 33. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Realchemie Nederland BV, punkt 39.\n37 –\tEespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Baten, punkt 31; eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus TIARD, punkt 23, ja 5. veebruari 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑265/02: Frahuil (EKL 2004, lk I‑1543, punkt 20).\n38 –\tEespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus LTU, punkt 4; eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Rüffer, punkt 8, ja eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Baten, punkt 30.\n39 –\tEespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus LTU, punkt 4; eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Rüffer, punkt 8; eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Baten, punkt 30; eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus TIARD, punkt 22, ja eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Lechouritou, punkt 31.\n40 –\tVt selle kohta eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus LTU, punkt 4; eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Sonntag, punkt 22; eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus TIARD, punkt 30; eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Lechouritou, punkt 34, ja eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Apostolides, punkt 44.\n41 –\tViidatud eespool 12. joonealuses märkuses.\n42 –\tMõlemad viidatud eespool 30. joonealuses märkuses.\n43 –\tEespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Rüffer, punkt 15, ja eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Lechouritou, punkt 41.\n44 –\tVt eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus LTU, punkt 4; eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Rüffer, punkt 15, ja eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Lechouritou, punkt 41.\n45 –\tTäpsemalt laevavraki eemaldamine avalikult laevatatavalt veeteelt.\n46 –\tRelvajõudude tegevus sõjalise operatsiooni käigus.\n47 –\tVt eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus TIARD, punkt 42.\n48 –\tViidatud eespool 30. joonealuses märkuses. Kõnealusel juhul oli tegemist eraõigusliku isiku käendusega tollivõla tagamiseks.\n49 –\tVt seevastu eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus TIARD, punkt 36. See, et käendus on vabatahtlikult võetud kohustus, ei muuda midagi käesoleva kohtuasja asjaolude hindamise seisukohast. Brüsseli I määrus hõlmab ka lepinguvälist kahju, vt näiteks artikli 5 punkt 3. Seega ei oma kohustuse vabatahtlikult võtmise ja tahteavalduse esinemine tähtsust. Euroopa Kohus kasutas kõnealust kriteeriumi kohtuasjas TIARD ainult eesmärgiga piiritleda lepingutingimuste ühepoolset määramist Hollandi riigi poolt, mis oleks kujutanud endast tegutsemist avaliku võimu teostajana.\n50 –\tVt eespool 30. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus TIARD, punkt 23.


Suunakood 09398 / +499398 / 00499398 / 011499398, Saksamaa\nSuunakood 09398 (+499398 / 00499398 / 011499398)\nSuunakood: 09398 (+499398)\nEesliide 09398 on Birkenfeld b Würzburg suunakood. FFiktiivse telefoninumbri 6413264 ja suunakoodi 09398 jaoks tuleb valida number 09398 6413264. Birkenfeld b Würzburg asub Saksamaa.\nSuunakoodi prefiks seob abonendi telefoninumbri kindla asukohaga. Lisaks suunakoodile on olemas ka muud tüüpi prefiksid: Rahvusvahelised riikide eesliited, mobiiliteenuse pakkujate eesliited ja mitmesuguste teenuste eesliited. Neid kombineeritakse mitmetel otstarvetel. Kui helistatakse ühest riigist teise ja kõne vastuvõtjal on lauatelefon, siis ühendatakse riigi eesliide suunanumbri ja abonendi numbriga. Fiktiivse telefoninumbri 6413264, suunakoodi 09398 (Birkenfeld b Würzburg) ja Riigi suunakood 0049 jaoks tuleb valida number 0049 9398 6413264. Kui helistatakse mobiilsideseadmesse, ühendatakse Riigi suunakood mobiiliteenuse pakkuja eesliite ja abonendi numbriga. Kui helistatakse samas riigis asuvale abonendile, saab selle riigi koodi välja jätta. Riigisiseste kõnede korral ühelt lauatelefonilt teisele võib paljudes riikides suunakoodi ära jätta, kui mõlemal abonendil on sama suunanumber. Riikides, kus tellijatel on pärast teise asukohta või linna kolimist võimalik säilitada sama telefoninumber, tuleb loomulikult valida ka suunakood - antud juhul 09398.\nTeenuste eesliidete kaudu juurdepääsetavate teenuste eest võivad tasuda mitte ainult telekommunikatsiooniettevõtted, vaid ka neid teenuseid pakkuvad ettevõtted. Seetõttu pakuvad mitmed kahtlased ettevõtted teenuseid, millest on vähe kasu, kuid millega kaasnevad kõrged tasud. Kasumi edasiseks suurendamiseks üritavad sellised teenused helistajaid võimalikult kaua liinil kinni hoida. Järelevalveasutused võtavad selliste pakkujate vastu korrapäraselt meetmeid, kuid sellele ei saa alati kindel olla. Lisaks erinumbritele, mida saab nende eesliidete abil tuvastada, on ka kiirvalimisnumbreid. Kõige tuntumad on hädaabinumber 112 Euroopas ja 911 Põhja-Ameerikas. Neid numbreid saab kasutada üleriigiliselt ja nad ei vaja eesliiteid, st Riigi suunakood +49 (0049) ega suunakoodi 09398 (Birkenfeld b Würzburg).\nKui te ei asu Saksamaa ja soovite helistada inimesele Birkenfeld b Würzburg, peate lisaks suunakoodile lisama ka Riigi suunakood. Saksamaa Riigi suunakood on +49 (0049), seega kui olete Eesti ja soovite helistada inimesele Birkenfeld b Würzburg, peate selle inimese telefoninumbri ette lisama eesliite +49 9398. Sellisel juhul jäetakse välja suunanumbri ees olev null. Fiktiivse telefoninumbri 6413264, suunakoodi 09398 (Birkenfeld b Würzburg) ja Riigi suunakood 0049 jaoks tuleb valida number 0049 9398 6413264.


Tänavu on kõigil eestlastel põhjust pidutseda – Eesti riik sai saja-aastaseks. Selle suure juubeli varju jääb mitmeid paljude jaoks sama olulisi tähtpäevi. Üks neist seostub Eesti džässiga – 1918. aastast on teada esimene dokumenteeritud fakt džässi mängimisest Eestimaal. Seoses Eesti džässi 100. aastapäevaga on paslik meenutada ka Priit Veebelit, meest, kes hoolimata oma kahetsusväärselt lühikeseks jäänud eluteest jättis sügava jälje meie džässi arengulukku.\nPriit Veebel (1937. aastani Fridrich Webel) sündis 1910. aasta 12. septembril Tallinnas Johannes ja Juuli Webeli esiklapsena. Kahe aasta pärast sündis õde Helga. Veebel, üks mõjukamaid muusikuid 1930. aastate Eesti džässis, oli põline tallinlane. Tema muusikalise alghariduse kohta ei ole andmeid, kuid Artur Rinne meenutab oma mälestusteraamatus, et 1923. aasta kevadel, kui nad Karl Leinuse laululastena esmakordselt kohtusid, oli Veebel juba hea klaverimängija, kel “tuli lugusid kui küllusesarvest” (Rinne 1973: 73). Seega pole usutav, et need oskused pärinesid vaid Karl Leinuselt ja laulutundidest. 1923. aastal astus Veebel Tallinna konservatooriumi, kus ta õppis kuni vanemate surmani 1927. aastal professor Peeter Ramuli klaveriklassis. Olles samal ajal ka Tallinna poeglaste reaalgümnaasiumi õpilane, oli tema ülesandeks kooli hommikupalvustel koraale mängida.\nKonservatooriumis õppis Veebel viis aastat, kindlustades endale sellega korraliku pianistliku põhja. Huvi tantsumuusika vastu oli tekkinud juba varem. 1926. aastal moodustati reaalgümnaasiumis üsnagi arvestatava tasemega Vivo Band. Algul üheksaliikmeline ansambel kahanes peagi septetiks, kuhu kuulusid Eevalt Turgan viiulil, Elmar Pert ja Artur Bachfeldt (Ojamaa) saksofonidel, Priit Veebel klaveril, Elmar Sööt kontrabassil, Arnold Ruben bandžol ja Gustav Ernesaks trummidel. Ernesaks ei olnud küll selle kooli poiss, vaid sattus ansamblisse mängima oma tädipoja Eevalt Turgani kaudu.\nProovid toimusid algul sageli Veebelite kolmetoalises korteris Ristiku tänava ja Paldiski maantee nurgal. Pärast vanemate surma olid õde-venda sunnitud korterist loobuma ja elasid ühetoalises korteris Rohu tänaval. Ernesaksa mälestustest võime lugeda, et neil oli päris palju mänge – esinemisi olnud praktiliselt igal nädalavahetusel.1 Mõne aja mängis Veebel ka orkestris Red Hot Ramblers, mis oli koolipoiste bändiga võrreldes tubli samm edasi. Kuid uutes oludes jäi sellest väheks – lasusid ju Priidu õlul nüüd kõik majapidamiskulud. Nii sai temast kutseline pianist Raymond Micheli ansamblis Five Royalty, mis töötas restoranis Marcelle. Aasta hiljem siirdus ta koos Micheli järgmise koosseisuga restorani Küba. Kui Kurt Strobel lõpetas 1930. aastal tublisti hilinenud sõjaväeteenistuse ja asus oma orkestriga luksusrestorani Dancing Palace Gloria lavale, oli selle ridades ka Priit Veebel. Ta jäi sellesse orkestrisse kuni Strobeli Saksamaale lahkumiseni aastakümne lõpul. 1937. aastal kinnitas tollane haridusministeeriumi kutseoskuste osakonna esimees Juhan Aavik viie Strobeli orkestri muusiku, sealhulgas Priit Veebeli kutseliseks muusikuks registreerimise. Orkester oli tänu Gloriast tehtud sagedastele raadioülekannetele tuntud kogu Eestis ja kaugemalgi. Paraku oli Veebelit kui pianisti vähe kuulda – tantsupalades oli klaverisoolosid harva ja needki üsna lühikesed. Tema solistivõimed realiseerusid rohkem duos koos Konstantin Paalsega ning trios või kvartetis koos Uno Eltsi, Elmar Kruusi ja vahel ka Hans Speegiga. Hästi iseloomustab nende raadiokontserti kiri, mille kirjutas triole meie esimene džässiteoreetik Henry Ambel.2 Oma kirjas hindab ta trio muusikuid “meil kindlalt paremikku kuuluvaiks” ja “improviseerimisandega õnnistatuiks” (trios mängis Elts nii vibrafoni, kitarri, akordioni kui ka teist klaverit). Valter Ojakäär, kes on kuulnud meie toonaseid parimaid džässpianiste Veebelit, Tautsi ja Avarmaad, peab viimase id svingi seisukohast pädevamaks. Veebelit võrdleb ta rohkem toona samuti ülikuulsa Peter Igelhoffiga. Veebeli pianistlikest võimetest annab hea ülevaate tõsiasi, et Eesti esimesel džässikontserdil, kus tuli esitamisele ka George Gershwini kuulus “Rhapsody in Blue”, mängis ta soolopartii ise.\nDžäss jõuab kontserdisaali\nJõudsimegi ühe Eesti džässi ajaloo mõjuvõimsama punktini – Priit Veebeli eestvõttel ja tema “kulu ja kirjadega” organiseeritud Estonia kontserdisaalis Eesti esimese džässikontserdini 1936. aasta 24. novembril. See oli julgustükk omaette – Veebel polnud siis veel ei tuntud helilooja ega Estonia teatri dirigent, kellena teda praegu mäletame. Ta oli avalikkusele tundmatu tantsuorkestri pianist.\nKui vaadata kaugemale, siis ühe esimesi džässmuusika kontserdilavale toomise katseid tegi “džässikuningas” Paul Whiteman juba 1920. aastate keskel. Siiski ei saa neid kontserte päris džässiks pidada, kuna seal mängitav repertuaar jäi sageli džässist üsna kaugele. Teadaolevalt jõudis džäss akadeemilisele kontserdilavale esmakordselt 7. märtsil 1930. aastal Rootsis, Stockholmi kontserdimaja Suures saalis (Bruer 1998: 50), kui toimus Rootsi Muusikute ühingu organiseeritud suur džässi reklaamkontsert, kus esines seitse tuntumat Rootsi džässbändi seitsme erineva dirigendi juhatusel. Kontsertmuusikana muutus džäss kättesaadavaks ka neile, kes ei soovinud või ei saanud näiteks vanusepiirangu tõttu (nagu teame, oli džäss ülipopulaarne ka Tallinna kooliõpilaste seas) džässiklubis või – Eesti oludes – restoranis kuulamas käia. Seega, kuigi Ameerikas hakkas džäss kontsertmuusika suunas arenema varem kui Euroopas (mis on selgelt tunnetatav näiteks Ellingtoni ja tema orkestri suundumusi jälgides), jõuti Euroopas tegudeni enne.3 Selles kontekstis on eriti märkimisväärne, et ka Eesti džässmuusikud olid esimeste seas, kes tunnetasid džässi kui kontsertmuusika potentsiaali.\nNagu sellel kontserdil esinenud Konstantin Paalse Valter Ojakäärule mainis, oli ettevõtmisel peale muusikalise ka materiaalne eesmärk. Veebelil oli nimelt kinnisidee ehitada endale Nõmmele maja ja ta lootis õnnestunud kontserdiga sellele tuge saada. Risk oli siiski suur – ta pidi omast taskust maksma nii saali üüri kui ka muusikute esinemistasud ja kui piletimüük oleks ebaõnnestunud, tähendanuks see suurt lisakulu. Õnneks nii ei läinud, kontsert osutus ülimenukaks. Kontserdi ettevalmistamiseks tegi Veebel tohutu töö, arranžeerides kõik lood meie oludes enneolematult suurele, 18-liikmelisele orkestrile, ja nii hästi, et neid mängis Eesti raadio džässorkester veel aastaid peale sõdagi. Kavas oli ka George Gershwini juba kuulsust kogunud “Rhapsody in Blue”, solistiks ja dirigendiks Veebel ise. Ka rapsoodia seade pidi ta ise redutseerima Ferde Grofè seadest Paul Whitemani suurele orkestrile. Kui päris aus olla, siis ega see kontsert meie mõistes päris džässikontsert olnudki, aga seda ei saa kuidagi pahaks panna – eeskuju võtta polnud ju kelleltki. Gershwini “Rhapsody in Blue” pole ka õigupoolest džässmuusika, kuid siinjuures tasub meenutada, et teos kirjutati toonase ameerika “džässikuninga” Paul Whitemani tellimusel ja esiettekanne toimus 24. veebruaril 1924 New Yorgi Aeolian Hallis. Mõtteline side on seega justkui olemas.\nToome siinkohal ära selle kontserdi kava (sellisena nagu see oli trükitud):\nTeisipäev, 24. novembril 1936. a.\nJuhatab F. Weebel\n1. Dinah Fox-Trot arrang. F. Weebel\n2. The Vagabond King R. Friml\nPotpurrii samanimelisest helifilmist\n3. Chickie Ray Stilvel\nTrombooni soolo – A. Flink\n4. Valsside potpurrii Weebel\n5. Sügismõtted Tango T. Targama\nLife is a song Aeglane fox E. Ahert\nLaul A. Rinne\n6. Lapsepõlve kodu Parafraas F. Weebel\n7. Klaverite duett Weebel ja K. Paulson\n8. Persia turg Fox-trot arrang. F. Weebel\n9. Indiaani armuhüüd arrang. F. Weebel\n10. “Brodway meloodia” Potpurrii R. Friml, arrang. F. Weebel\nTrompeti soolo prl. V. Borkmann\n12. “Möödunud šlaagerid” F. Weebel\n13. “Pipsy” E. Plessow\n“Laughing baby” Xylofoni soolo W. Pachla\n14. “Rumba” arrang. F. Weebel\n15. “Take your pick” P. Mandell\nGitarri soolo W. Kiausch\n16. “White Jazz” Fox-Trot R. Clifford\nAlgus kell 8 õhtul\nKontserdil viibinud muusikute Georg Metssalu ja Karl Aaviku4 kinnitusel kõlas ka Gershwini “Rhapsody in Blue”, mis millegipärast kavalehel ei kajastu.\nTuginedes Hendrik Juurikase andmetele, võis kava 12. punkti all mängitud lugu olla Sarah Leanderi lauldud “Ma seisan sajus ja ootan sind” ja kolmanda meloodiana “Sa oled mu õnnetäht”.5 Nagu märgib Ojakäär, on kava trükitud variandis mitmeid ebatäpsusi autorite nimede kirjapildis, samuti on osa autoreid puudu: Harry Akst (1), Paul Dresser (6), Albert W. Ketelbey (8), Nacio Herb Brown (10), John Schonberger (11). Esimesena meie džässiajalugu uurinud džässpianist Aadu Mutsu6 väitis, et kontserdil esines solistina ka pianist Uno Tambre, esitades Irving Berlini pala “Blue Skies”7, mis kavas ei kajastu. Ilmselt eksootilise publikuatraktsioonina oli kavas ka naistrompetist (!) Violetta Borkmann ja toona populaarne Artur Rinne. 7. kavapunkti all toodud K. Paulson oli Konstantin Paalse enne nime eestistamist, 13. kavapunkti ksülofonist on hiljem maailma tippude hulka tõusnud Wolfgang Pahla.\nKontserdil oli tohutu publikumenu, saal oli viimase kohani väljamüüdud ja suur osa soovijaist jäi ukse taha. Seda vaimustust ei jaganud aga ametlik kriitika. Eriti resoluutne oli oma arvamustes tuntud muusikakriitik Eduard Visnapuu, kes kasutas üsnagi teravas toonis väljendeid: “[...] Kui niisugust muusikat serveeritakse vindispeadele [...]. Nüüd ta aga tikkus [...] vaimse kasvataja kateedrisse.” (Silmas on peetud Estonia kontserdisaali – T. L.) Ja Artur Rinne kohta: “Nüüd me teame natuke lähemalt, kust see laulja korjab endale labaseid võtteid ooperis stiilirikkumiseks.” Artikkel lõpeb noomiva sõrmeviibutusega Estonia juhatuse suunas: “[...] Kas “Estonia” kunstiline juhatus ei tunne huvi, kus esinevad ooperijõud väljaspool?”8 Hoolimata eelpool mainitud kriitikast oli Veebeli kontserdi menu väga suur, ulatudes isegi väljaspoole Eesti piire. Näiteks märgib Soome raadio tolleaegne tippreporter Markus Rautio oma (tõsi küll, mõni aeg hiljem eri lõikudest kokku monteeritud) reportaažis: “Publik on siin lausa joovastuses, nagu kuulete. Siinpool lahte ongi mentaliteet pisut elavam kui meil Soomes”.9 Reporter lisab, et ligikaudu 1500 kuulajat mahutav saal on puupüsti täis. Tema sõnu võib uskuda, kuna eelnevalt kõlanud Donaldsoni pala “You”10 lõppedes kõlab 52 sekundi pikkune aplaus, mida Rautio monteerimise käigu ei hajuta.11\nKõnealuse kontserdi mõju meie džässi arengule ei ole võimalik üle hinnata – tänu ringhäälingu ülekandele sai sellest osa kaugelt rohkem huvilisi üle kogu Eestimaa kui Estonia kontserdisaali mahtus ja tõenäoliselt toimis see olulise ergutaja ja julgustajana teistelegi muusikutele. Võibolla suuremgi tähtsus oli ringhäälingu ülekandel publiku ettevalmistajana sedalaadi muusika vastuvõtuks. Nagu selgus, tuligi esimene džässikontsert muudetud kavaga 1937. aasta 16. aprillil Estonia kontserdisaalis kordamisele. Valter Ojakäär mainib oma raamatus “Vaibunud viiside kaja” üht kuupäevata, segadust tekitavat fotot, mis on pildistatud Estonia kontserdisaali laval, kuid millel olev koosseis ei lange kokku kummagi teadaoleva džässikontserdi orkestri koosseisuga (erinevad nii orkestri koosseis kui ka asetus laval) (Ojakäär 2000: 333–334). Selguse selles küsimuses aitab luua Rahvalehe12 artikkel “Liszti Ungari rapsoodia nr. 2 foksina. Reedel teine jazz-kontsert”. Selles, kaks päeva enne kontserti ilmunud artiklis leiame vastuse mitmele küsimustele. Nii rõhutab artikkel, et kontserdi korraldamise tõukejõuks oli esimese kontserdi tohutu menu ja see, et osa publikut ei mahtunud saali. Artiklist saame teada nii orkestri suuruse (19 meest) kui ka osa kavast – peale pealkirjas toodud Liszti 2. “Ungari rapsoodia” töötluse mainitakse ka esimesel kontserdil esitatud lugusid: Gershwini “Rhapsody in Blue” ja parafraas “Lapsepõlve kodu”. Samuti reklaamitakse esimesel kontserdil suure menu osaliseks saanud klaveriduot Veebel–Paalse. Mõnevõrra erandlikuna meie džässikriitikas avaldas Revalsche Zeitung 1937. aasta 17. aprillil muusikakriitik Kr.13 asjaliku kontserdiarvustuse “Teine jazzkontsert”,14 kus on sõnaselgelt kirjas: “Teine jazzikontsert tõi eile jälle Estonia kontserdisaali arvuka publiku, kes kaasaelamisega ei koonerdanud. 19 mehest15 koosnev tugev orkester Fritz Webeli juhatusel näitas väga tähelepanuväärset ühtlast koosmängu. [...] F. Liszti teos Ungari rapsoodia nr. 2 oli läbi teinud mõningase muutuse. Ometi vallandas just see rikkalikult virtuoosne number tormilise aplausi, nii et see lugu läks kordamisele.” Artikkel annab kinnitust ka väitele, et Veebeli kontsertide kavad kiiresti “džässistusid”: “[...] Kuna foxtrott on jazzi esitamisel domineeriv, siis oli siin seda head ehk liigagi palju, nõnda et programm isegi veidi tüütavalt ühekülgseks muutus. [...] Üldiselt oleks mõned operetišlaagrid või ka vaimustavad valsid osavalt töödelduina kindlasti eelnevat kava rikastanud.” Artikli autor avaldab tunnustust ka Veebelile kui suurema osa kavas olnud lugude arranžeerijale. Kontserdi trükitud kava ei ole õnnestunud leida, kuid tõenäoliselt oli seal rohkemgi esimesel kontserdil esitatud lugusid.\nSeega leiab kinnitust väide, et 1937. aasta 16. aprillil toimus siiski veel üks Priit Veebeli džässikontsert ja Ojakääru raamatus avaldatud foto (Ojakäär 2000: 335) on selle sündmuse tunnistaja. Sellised kontserte korraldas Veebel teadaolevalt neli.\nAustust äratab Priit Veebeli haare – tõusnud peale õpingute katkemist konservatooriumis vähem kui kümne aastaga üheks hinnatumaks džässpianistiks ja arranžeerijaks ning olles samal ajal paljude ülipopulaarsete levilaulude autor, leiame ta olude muutudes juba 1942. aastal Estonia teatrist, algul kontsertmeister-repetiitorina, aga peatselt ka balletidirigendina Eduard Tubina “Kratti” juhatamas. “Krati” esietenduse kohta ilmub Eesti Sõnas16 Eduard Visnapuu sulest üsnagi positiivne arvustus. Siin ilmnes Veebeli talendi uus tahk – pole andmeid, et ta oleks kellegi juures dirigeerimist õppinud. Veebeli kui helilooja puhul äratab tähelepanu kaks omapärast fakti: esiteks see, et tema kui džässifanaatiku loomingu hulgas oli nii vähe džässilikke palu – vaid foks “Öiti tihti” (arvatavalt 1938) ja instrumentaalpala “Jazz-meeste heliredel” (1939); teiseks see, et Kurt Strobeli orkestri repertuaaris polnud teadaolevalt ü h t e g i Veebeli lugu, kuigi ta oli kümme aastat seal pianist. Viimane on seda kummalisem, et selleks ajaks oli ta omandanud hea džäss-arranžeerija maine ja talle poleks olnud ületamatuks probleemiks mõnest oma populaarsest laulust džässilik seade teha, et see ka Strobeli orkestri stiiliga sobinuks. Selle üheks põhjuseks võib olla, et ta oli enda kui helilooja suhtes liiga enesekriitiline, sest küsimusele oma loomingu kohta vastanud ta: “Las ma õpin veel kaks-kolm aastat.” (Ojakäär 2000: 387) Veebeli tuntuimad levilaulud on “Kalevite kants”, “Eesti leegionäride laul”, “Vana jahilugu”, “Õhturahu”, aga ka “Jazz-meeste heliredel”. Tema loomingu salvestustest on säilinud 29 nimetust (Ojakäär 2000: 387–389), neist suure enamuse on salvestanud toona lauljana ülipopulaarsed Artur Rinne ja Ants Eskola. Osa Veebeli laule oli Artur Rinne kavades veel aastaid pärast sõdagi.\nHämmastav oli Priit Veebeli töövõime: töötanud seitse-kaheksa tundi balletirühma kontsertmeistrina, heitis ta garderoobis pooleks tunniks puhkama, et jätkata õhtusel etendusel dirigendipuldis. “Krati” dirigendipuldis oli ta ka 9. märtsil 1944, kui Estonia sai pommitabamuse. Higine Veebel pääses põlevast majas vaid frakis ja lakk-kingades. Tookord saadud külmetus põhjustaski tema haiguse ägenemise ja peatse surma sama aasta 24. juulil. Andeka muusiku loominguline elutee katkes enne parnassile jõudmist.\n1 Gustav Ernesaks, “Kutse”, lk 57–59.\n2 Henry Ambel on mees, keda võib liialdamata Eesti esimeseks džässiteoreetikuks nimetada. Õppis Tartu ülikoolis küll majandust ja juurat, kuid tal oli suur džässiplaatide- ja raamatute kogu, luges pidevalt sellekohast ingliskeelset (aja)kirjandust, käis koos tartlaste Leo Tautsi ja Ovid Avarmaaga Stockholmis Duke Ellingtoni kontserdil (1939), tutvustas raadios džässi ajalugu ja tegi seda nii hästi, et Valter Ojakäär mäletas neid saateid veel aastakümneid hiljemgi. Arreteeriti 27.06.1941 ja hukkus Vjatka laagris 2.07.1942.\n3 Selle väite tõestamiseks tuleb teha selge vahe nn klubikontserdi ja “akadeemilise” kontserdi vahel. Esimesel puhul on õhustik hoopis vabam. Tavaliselt istutakse džässiklubides laudade taga ja vaadates vanu filmikatkendeid Ameerika kuulsamate džässorkestrite esinemistest, võib peaaegu alati näha laudade vahel ka tantsupaare. Selliste klubikontsertide puhul, milliseid korraldati nii Ameerikas kui ka Euroopas juba 1920. aastate teisel poolel, on üldse raske vahet teha, kus lõpeb kontsert ja algab tantsuõhtu. Akadeemilise traditsiooni kohaselt korraldatud kontserdil, vastandina klubikontserdile, peab kogu esitatav kava olema heal tasemel, huviga jälgitav ja moodustama ühtse terviku. Esimene akadeemilises mõttes džässikontsert Ameerikas toimus 16.01.1938, kui Benny Goodman esines oma orkestriga Carnegie Hallis.\n4 Ojakäär (2000: 324).\n5 H. Juurikase intervjuu E. Jõgile.\n6 Aadu Mutsu (1913–1993), Priit Veebeli õemees. Mängis orkestrites Side Bonzo, Strong Hard Rodgers, Kuldne 7 (asendajana).\n7 Kultuur ja Elu, 1991, nr 8, lk 62.\n8 “Jazz-kontsert”. Uus Eesti, 25.11.1936.\n9 Reportaaži nimi oli “Toompea varjus ja Estonia rambivalguses” (Toompean varjossa ja Estonian teaterin parrasvalossa), originaal Yleisradio arhiivis, koopia Eesti Raadio arhiivis (ASCDR – 1365). Et see sündmus ületas uudisekünnise soomlaste juures, tõendab veelkord sündmuse erakordsust isegi rahvusvahelises mastaabis. Soome esimene džässikontsert toimus Jazz & Pop Arkisto andmeil 1941, kui Kinopalatsis esines Ingmar Englundi orkester (N. Holma kiri siinkirjutajale 5.09.2007).\n10 Ka seda pala pole kavas mainitud. Võimalik, et see oli osa Veebeli seatud lööklaulupõimikust.\n11See on ka ainus säilinud helijälg sellest tähelepanuväärsest sündmusest, kuna Eesti ringhäälingu heliarhiiv hävis sõjatules (Pedusaar 1998: 31). Seda, üht selle aja vähestest säilinud helijälgedest, on võimalik kuulda Eesti Jazzifondi & Aidem Poti ja Bella Musica koostöös 1995. a. väljaantud duubel-CD-l “Eesti Jazz 70”.\n12 Rahvaleht, 14.04.1937.\n13 Toona valitsenud tava kohaselt ei kirjutatud tihti arvustaja nime välja, nii on meil aastaid hiljem sageli võimatu teada saada, kes lühendi taga peitus.\n14 “Das zweite Jazzkonzert”. Revalsche Zeitung, 17.04.1937.\n15 Teadaolevatel andmetel oli Veebeli esimesel kontserdil orkestris 18, kolmandal 17 muusikut.\n16 “Krati muusika”. Eesti Sõna, 26.02.1944.\nH. Ambeli kiri P. Veebelile, U. Eltsile, E. Kruusile 14.05.1940.\nJ. Bruer, “Svensk Jazzhistoria vol I.”. Stockholm, Caprice/Rikskonserter.\nG. Ernesaks, “Kutse”. Eesti Raamat, 1980.\nT. Lauk, “Eesti džäss 1918–1945”. ARGO, 2010.\nA. Mutsu, “Happy days are here again”. Kultuur ja Elu, 1991.\nV. Ojakäär, “Vaibunud viiside kaja”. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000.\nH. Pedusaar, “Eesti heliplaatide koondkataloog 1901–1939”. Tallinn, 1998.\nA. Rinne, “Kui ma olin väiksekene”. Tallinn, Kodumaa, 1973.\nW. Schwinger, “Temas helises Ameerika”. Eesti Raamat, 1972.\nP. Whiteman, “Jazz” NY: J.H. Sears & Co, 1926.