Aprillilumi: Caroline mäletas vihmarabinat, autokella tiksumist ja tunnet, mille tekitasid tema lõuga hoidvad mehekäed... - DELFI Naistekas\nAprillilumi: Caroline mäletas vihmarabinat, autokella tiksumist ja tunnet, mille tekitasid tema lõuga hoidvad mehekäed...\nLaupäevalehe LP uus raamatusari!\nPilt on illustreerivFreeImages/Vangelis Thomaidis\nRosamunde Pilcheri "Aprillilumi" on laupäevalehe LP uue raamatusarja teine raamat. Romaani kangelanna sõidab Šotimaale vennaga kohtuma, et siis naasta ja võõrasema valitud mehega abielluda. Elul on aga talle veel üllatusi varuks ja kõik ei kulge sugugi nii, nagu oli kavatsetud.\nSupelmütsi pähe tõmmanud Caroline Cliburn lamas parfüümilõhnalisest aurust ümbritsetuna selili vannis ja kuulas raadiot. Vannituba oli avar nagu kõik teisedki toad tema suurejoonelises majas. Kunagi oli see olnud riietumisruum, aga Diana jõudis juba tükk aega tagasi otsusele, et inimesed ei kasuta ega vaja enam rõivistuid, tegi toa tühjaks, kutsus torulukksepad ja puusepad, ehtis ruumi roosa portselani ja tiheda valge vaibaga ning riputas akende ette maani ulatuvad läiksiidist kardinad. Vannitoas oli madal klaasplaadiga laud vannisoolade, ajakirjade ning suurte munakujuliste ja roosilõhnaliste roosade seepide jaoks. Ka Prantsuse vannilinadel ja põrandamatil kujutati roose ning need kaunistasid nüüd Caroline’i hommikumantlit, tuhvleid, raadiot ja raamatut, mida ta oli lugema hakanud ja seejärel käest heitnud.\nRaadiost kostis valss. Üks-kaks-kolm, üks-kaks-kolm õhkasid viiulid, manades vaimusilma ette pilte palmiaedadest, valgete kinnastega härrasmeestest ja eakatest daamidest, kes istuvad kullatud toolidel ning noogutavad selle kauni viisi rütmis.\nMinul on seljas uus pükskostüüm, mõtles Caroline. Siis aga meenus talle, et üks kuldne nööp oli jaki eest pudenenud ja on nüüd tõenäoliselt kadunud. Muidugi oli täiesti võimalik nööp üles otsida, niit nõela taha ajada ja nööp ette õmmelda. See toiming oleks võtnud temalt mitte enam kui viis minutit, aga palju lihtsam oli sellest siiski loobuda. Ta võis ju panna hoopiski selga türkiissinise kaftankleidi või mustast sametist poolpika kleidi, mille kohta Hugh ütles, et ta näeb selles välja nagu Alice Imedemaal.\nVesi hakkas jahedaks minema. Caroline lükkas varbaga lahti kuumaveekraani ja ütles endale, et kell pool kaheksa tuleb ta vannist välja, nühib ennast kuivaks, värvib näo ära ja läheb esimesele korrusele. Ta jääb küll hiljaks, aga see pole tähtis. Kõik nad ootaksid teda kamina ümber kogunenult — Hugh sametist õhtukuues, mis Caroline’ile ei meeldinud, kuigi ta seda välja ei öelnud, ja oma helepunase särbiga vöötatud Shaun. Ka Haldane’id oleksid kohal — nii Elaine, kellel on teine martiini juba poole peal, kui ka kahemõttelise teadjapilguga Parker — ning aukülalised, Shauni ärikaaslased Kanadast härra ja proua Grimandull või mis nende nimi nüüd oligi. Pärast sündsat viivitust läheks kogu see seltskond õhtusöögile, mis koosneb kilpkonnasupist, cassoulet’st, mille kallal oli Diana nõidunud kogu hommikupooliku, ja sensatsiooniline puding, mis tuuakse arvatavasti lauda leegitsevana, saateks ohhid ja ahhid ja „Kallis Diana, kuidas sa seda küll teed?”\nMõte kogu sellele söögikogusele ajas Caroline’il südame pahaks nagu ikka. See oli hämmastav. Seedehäired on ju kahtlemata väga vanade, aplate ja võib-olla ka rasedate eelisõigus, aga vaevu kahekümnene Caroline ei kuulunud ühtegi eelnimetatud kategooriatest. Lausa haige ta enda meelest just ei olnud, kuid päris tervena ei tundnud ta ennast ka kunagi. Võib-olla peaks ta enne järgmist teisipäeva — ei, enne ülejärgmist teisipäeva arsti juurde minema. Ta kujutas endale ette, kuidas ta püüab seal midagi selgitada. Ma abiellun ja tunnen ennast kogu aeg halvasti. Caroline nägi vaimusilmas arsti isalikku ja mõistvat naeratust. Pulmaeelne närvilisus, see on ju üpris loomulik, ma annan teile rahustit…\nValss hääbus diskreetselt ja asendus diktoriga, kes hakkas lugema poole kaheksaste uudiste kokkuvõtet. Caroline ohkas, ajas end istuli, tõmbas vannikorgi eest enne, kui on jõudnud anda alla kiusatusele edasi mõnuleda, ja astus põrandamatile. Ta lülitas raadio välja, kuivatas ennast pealiskaudselt, pani selga hommikumantli ja tatsus helevalgele vaibale märgi jalajälgi jättes oma magamistuppa. Ta võttis istet tualettlaua ees, tõmbas vannimütsi peast ja silmitses erilise innuta oma kujutist kolmes peeglis. Tema juuksed olid pikad, sirged ja piimkahvatud ning hõljusid mõlemal pool nägu nagu kaks siidist tutti. Kaunis tema nägu selle sõna üldtunnustatud tähenduses ei olnud. Põsesarnad olid liiga kõrged, nina tömp ja suu lai. Caroline teadis, et ta võib näha välja nii kole kui ka ilus, ning ainult tema laialiasetsevad tumepruunid tihedate ripsmetega silmad olid ikka ja alati tähelepanuväärsed — olid isegi praegu, mil ta oli väsimusest tuimaks jäänud.\n(Caroline’ile meenusid Drennan ja see, mida Drennan kunagi ammu Caroline’i pead käte vahele võttes ja enda poole pöörates ütles. „Millest see tuleb, et sul on poisi naeratus ja naise silmad? Ja pealegi veel armunud naise silmad?” Nad istusid siis Drennani auto esiistmel, väljas oli väga pime ja sadas vihma. Caroline mäletas vihmarabinat, autokella tiksumist ja tunnet, mille tekitasid tema lõuga hoidvad mehekäed, kuid see oli nagu meenutus mõnest juhtumist filmis või raamatus, mida ta on küll pealt näinud, aga milles ta pole ise osalenud. See juhtus mõne teise tüdrukuga.)\nTa haaras järsult kammi, köitis juuksed üheainsa liigutusega kummipaela vahele ja hakkas ennast minkima. Ta oli selle tööga poole peale jõudnud, kui koridorist kostsid paksul vaibal vaikselt lähenevad sammud, mis peatusid tema ukse taga. Uksele koputati tasakesi.\n„Kas ma tohin sisse astuda?” See oli Diana.\nCaroline’i kasuema kandis juba valgetes ja kuldsetes toonides rõivaid ning tema hallikasblondid juuksed olid kammitud teokarpi meenutavasse soengusse, millesse oli torgatud kullast nõel. Ta oli ilus, sale, pikk ja laitmatult hoolitsetud nagu alati. Diana siniseid silmi rõhutas päevitus, mida hoidsid alles korrapärased käigud ultraviolettlambi alla, ja need silmad olid üks põhjusi, miks teda tihtipeale eksikombel skandinaavlaseks peeti. Ja talle oli tõepoolest omane õnnestav oskus näha lihtsates suusarõivastes või tviidkostüümis välja sama hea nagu praegu, mil ta oli valmis veetma äärmiselt nõudlikku õhtut ja oli ka vastavalt riides.\n„Caroline, sa ei ole veel kaugeltki valmis!”\nCaroline hakkas oma ripsmetušiharjaga mingeid keerukaid trikke tegema.\n„Ma olen juba poolel teel. Sa ju tead, kui kiiresti ma tegutsen, kui ma kord alustanud olen.” Ta lisas: „See on võib-olla ainus pidevalt vajalik asi, mille ma teatrikoolis selgeks õppisin. Tead ju küll — see, kuidas ennast täpipealt ühe minutiga ära värvida.”\nSee oli mõttetu märkus, mida Caroline otsekohe kahetses. Teatrikool oli Diana puhul ikka veel keelatud territoorium ja kasuema harjased läksid turri juba pelgalt seda sõna kuuldes. Ta ütles jahedalt: „Sellisel juhul võib-olla ei olegi need kaks aastat, mis sa seal veetsid, täiesti mahavisatud aeg.” Ja kui muserdatud Caroline ei vastanud, jätkas ta: „Kiiret ei ole igatahes kuhugi. Hugh on siin, Shaun pakub talle praegu juua, aga Lundstromid jäävad pisut hiljaks. Naine helistas Connaughtide juurest ja ütles, et Johni peab kinni mingisugune nõupidamine.”\n„Lundstrom. Mulle ei jää nende nimi meelde. Ma olen neid Grimandullideks kutsunud.”\n„See on väga ebaõiglane. Sa ei ole ju nendega isegi kohtunud.”\n„Kas sina oled?”\n„Jah, ja nad on väga meeldivad inimesed.”\nDiana hakkas Caroline’i magamistoas ringi liikudes rõhutatult tema järelt koristama, pani kingad paarikaupa kõrvuti, voltis kokku kampsuni ja võttis üles keset põrandat vedelenud märja vannilina. Diana murdis selle kokku ja viis tagasi vannituppa, kust Caroline kuulis, kuidas ta püüab vanni puhastada, avab ja sulgeb peeglitega ehitud kapiuksi ja kahtlemata paneb koldkreemipurgile kaane tagasi peale.\nCaroline tõstis häält: „Diana, mille üle härra Lundstrom nõu peab?”\n„Mh?” Diana ilmus taas nähtavale ja Caroline kordas oma küsimust.\n„Ta on pankur.”\n„Kas ta on seotud selle Shauni uue tehinguga?”\n„Vägagi seotud. Härra Lundstrom toetab seda. Ta viibibki meie riigis selleks, et viimased üksikasjad paika panna.”\n„Järelikult me peame kõik olema väga kütkestavad ja korralikult käituma.”\nCaroline tõusis püsti, heitis hommikumantli seljast ja läks alasti oma riideid otsima.\nDiana võttis istet voodipeatsis: „Kas see nõuab siis nii palju jõudu? Caroline, sa oled kohutavalt kõhn. Tõepoolest liiga kõhn — sa peaksid proovima pisut juurde võtta.”\n„Mul ei ole midagi häda.” Caroline valis pilgeni täis sahtlist mõned pesuesemed ja hakkas neid selga panema. „Ma lihtsalt olengi niisugune.”\n„Lollus. Sul paistavad kõik roided välja. Ja sellest, mida sa sööd, ei piisa isegi kärbsele. Koguni Shaun märkas seda üleeile ja sa ju tead, kui tähelepanematu ta tavaliselt on.” Caroline tõmbas jalga sukkpüksid. „Ja sinu jume on väga halb, sa oled nii kahvatu. Ma märkasin seda äsja tuppa astudes. Võib-olla sa peaksid hakkama rauatablette võtma.”\n„Kas see hambaid mustaks ei tee?”\n„Tohoh, kust sa säärast vananaiste juttu kuulsid?”\n„Võib-olla on see kuidagiviisi seotud abiellumisega. Sellega, et ma pean kirjutama sada nelikümmend kolm tänukirja.”\n„Ära ole tänamatu… Ahjaa, Rose Kintyre helistas mulle muuseas ja tundis huvi, mida sa tahad kingituseks saada. Mina soovitasin neid pokaale, mida sa nägid Sloane’i tänaval, tead ju küll — neid, mille peale olid graveeritud nimetähed. Mida sa kavatsed täna õhtul selga panna?”\nCaroline avas riidekapi ja haaras esimese kättejuhtunud kleidi, mis oli juhtumisi mustast sametist. „Kas selle?”\n„Jah. Mulle meeldib see kleit. Aga sellega pead sa kandma sukki.”\nCaroline pani kleidi kappi tagasi ja võttis järgmise asja. „Siis see?” See ei olnud õnneks pükskostüüm, vaid kaftankleit.\n„Jah. Võluv. Koos kullast kõrvarõngastega.”\n„Minu omad on kadunud.”\n„Oi, ometigi mitte need, mis Hugh sulle kinkis.”\n„Tegelikult ei ole nad kadunud, vaid lihtsalt vales kohas. Ma panin kõrvarõngad kuhugi, aga mulle ei tule enam meelde, kuhu nimelt. Ära muretse.” Caroline heitis juustele sulgpehme türkiissinise siidrätiku. „Pealegi ei paista kõrvarõngad minu juuste alt välja, kui mul ei ole õiget soengut peas.” Caroline hakkas tillukesi nööpe kinni panema. Ta küsis: „Mis Jodyst saab? Kas ta sööb õhtust koos meiega?”\n„Jody sööb koos Katyga keldrikorrusel ja kuigi ma ütlesin, et ta võib olla koos meiega, tahab ta televiisorist vesterni vaadata.”\nCaroline päästis juuksed valla ja silus neid kammiga. „Kas ta on praegu seal?”\n„Minu arvates on.”\nCaroline pihustas siia-sinna lõhnaõli esimesest pudelist, mis talle kätte sattus. Ta sõnas: „Kui sul selle vastu midagi ei ole, siis ma lähen kõigepealt alla ja soovin Jodyle head ööd.”\n„Ära sinna liiga kauaks jää. Lundstromid on umbes kümne minuti pärast kohal.”\n10 kõige kuulsamat armastusromaani läbi aegade — mitut neist sina lugenud oled? (33) 24.03.2016\nVihurimäe: ma ei avaldanud kunagi oma tundeid, aga ka idioot oleks mõistnud, et olen kõrvuni armunud (1) 01.04.2016\nNad läksid üheskoos trepist alla. Ja kui nad olid halli jõudmas, läks võõrastetoa uks lahti ja nähtavale ilmus Shaun Carpenter, kes hoidis käes punast õunakujulist jääanumat, mille kaanest võrsuv kullatud vars täitis käepideme ülesandeid. Ta tõstis pilgu ja nägi neid.\n„Jääd ei ole,” ütles ta selgituseks, muutus siis naiste ilmumise peale teiseks nagu korraga kahes rollis esinev komödiant ja jäi nende laskumist jälgides halli keskele seisma.\n„Noh, kas te ei näe mõlemad kaunid välja? Kui suurepärane daamide paar!”\nShaun oli Diana abikaasa ja Caroline’i… Caroline viitas talle mitmeti. Nimetas teda mõnikord oma kasuema meheks. Või kasuisaks. Või lihtsalt Shauniks.\nDiana ja Shaun olid olnud abielus kolm aastat, aga Shaunile meeldis inimestele rääkida, et Dianat tundnud ja jumaldanud on ta palju kauem.\nShaunil oli kombeks öelda: „Ma tundsin teda ammu. Ma arvasin, et mul on juba kõik otsad korralikult kokku tõmmatud, aga siis sõitis Diana Kreeka saartele mingisugust maatükki ostma ja järgmine asi, millest ma aru sain, oli tema kiri, milles ta teatas, et sai tuttavaks tolle arhitektist selli Gerald Cliburniga ja abiellub temaga. Mehel polnud krossigi hinge taga, ta oli pärit lihtinimeste hulgast ja põrgu moodi boheemlaslik. Ma olin nagu puuga pähe saanud.”\nShaun jäi siiski Diana mälestusele igavesti truuks ja kuna ta oli juba oma loomult edukas mees, esines ta sellegipoolest tulemusrikkalt ka elukutselise vanapoisi ning vanema ja targema mehe rollis, kelle järele valitseb Londoni peoperenaiste seas suur nõudmine, mistõttu tema kalendermärkmikus ei puudunud iial tihe ürituste loetelu eelseisvaks kuuks.\nJa Shauni vallaliseelu oli tõepoolest niivõrd tähelepanuväärselt hästi korraldatud ja mõnus, et kui lesestunud Diana Cliburn kaht kasulast puksiiris vedades Londonisse naasis, et taas oma vanasse majja elama asuda, vanad tutvused üles soojendada ja elu uuesti otsast alustada, peeti siin-seal aru, mida Shaun Carpenter nüüd ette võtab. Kas ta on kõvasti oma mugavate poissmeheharjumuste külge kinni jäänud? Kas ta on nõus — isegi Diana nimel — oma iseseisvusest loobuma ja rahulduma tavalise perekonnainimese üksluise eluga? Kuulujuttudes kaheldi selles väga.\nAga kuulujutud ei arvestanud Dianaga. Kui ta oligi Aphroselt tagasi jõudes muutunud, siis üksnes veelgi ilusamaks ja ihaldusväärsemaks kui varem. Diana oli nüüd kolmekümne kahe aastane ja veetlevuse tipul. Shaun uuendas ettevaatlikult nende sõprust ja oli mõne päevaga maatasa tehtud. Nädala pärast palus ta Diana kätt ja kordas oma palvet iga seitsme päeva järel seni, kuni Diana lõpuks nõustus.\nEsimene asi, mida Diana laskis mehel teha, oli teatada isiklikult seda uudist Caroline’ile ja Jodyle. „Isa eest ma teile olla ei saa,” ütles Shaun neile võõrastetoa vaibal edasi-tagasi marssides ja tema kraealune tõmbus nende selge ja kummaliselt ühesuguse pilgu all higiseks. „Pealegi ma ei teakski, kuidas isa olla. Aga mulle meeldiks, kui te tunneksite, et saate mind alati kasutada kas usaldusaluse või võib-olla ka rahastajana… See on ju lõppude lõpuks teie kodu… ja ma tahaksin, et te tunneksite…”\nShaun rabeles edasi, kirudes Dianat, kes oli ta sellesse piinlikku olukorda pannud, ja soovides, et too ei oleks üle pingutanud ning lasknud tema vahekorral Caroline’i ja Jodyga vaikselt ja loomulikult välja areneda. Aga Diana oli juba oma olemuselt kärsitu ja talle meeldis, et kõik oleks paugupealt tehtud ja unustatud.\nJody ja Caroline silmitsesid Shauni kaastundlikult, kuid ei öelnud ega teinud midagi, et teda hädast välja aidata. Shaun Carpenter meeldis neile, kuid ühtlasi nägid nad oma noore pilguga ka seda, et see mees on Dianal juba peos. Ja Shaun kõneles Milton Gardensist kui nende kodust, aga nende jaoks tähendas kodu praegu ja igavesti see valge kuup, mis turritas nagu suhkrupea kõrgel sügavsinise Egeuse mere kohal. Kuid see oli nüüd kadunud, oli jäljetult minevikupöörisesse uppunud. See, mida Diana otsustab teha või kellega ta peab praegu õigeks abielluda, ei olnud enam nende asi. Kui ta ikkagi just pidi kellegagi abielluma, siis oli neil hea meel, et see oli kogukas ja heasüdamlik Shaun.\nKui Caroline nüüd Shaunist möödus, astus mees tee pealt eest, olles viisakas, jäik ja pisut naeruväärne tänu sellele jääanumale, mida ta hoidis käes nagu ohvriandi. Temast õhkus Brut’ lõhnaõli ja puhta värske pesu lõhna ning Caroline’ile meenusid isa tihtipeale habemetüükas lõug ja sinised tööpluusid, mida ta eelistas võtta otse pesunöörilt, ilma et triikraud oleks neid puudutanud. Caroline’ile tulid meelde ka need tülid ja vaidlused, millele Diana ja isa nii rõõmsameelselt andusid ja milles isa alati võitjaks jäi! Ning taas tekitas temas hämmastust asjaolu, et üks naine peab võimalikuks abielluda kahe teineteisest niivõrd erineva meesterahvaga.\nLaskumine keldrikorrusele Katy valdustesse oli nagu siirdumine ühest maailmast teise. Üleval olid pastelsetes toonides vaibad, kroonlühtrid ja rasked sametkardinad. All oli kõik segamini, kokkusobitamata ja lustakas. Ruuduline linoleum võistles erksavärvilise põrandavaibaga, kardinamustril olid siksakid ja lehekesed, kõik horisontaalpinnad kandsid oma koormat fotode, unustatud rannaäärsetest kuurortidest pärit portselantuhatooside, värvitud teokarpide ja plastlilledega täidetud vaaside näol. Kaminas lõõmas punase leegiga paras tuli ja selle ees istus lombakasse tugitooli kerra tõmbunult Caroline’i vend Jody, kelle pilk oli otsekui needitud värelevale televiisoriekraanile.\nJody kandis teksapükse ja mereväesinist rullkraega kampsunit, jalas olid tal vattisaanud mitme aasareaga poolsaapad ja peas millegipärast narmendav purjetajamüts, mis oli tema jaoks õige mitme numbri võrra suur. Kui Caroline sisse astus, vaatas Jody korraks üles ja suunas siis otsekohe pilgu taas televiisorile. Ta ei tahtnud jääda ilma ainsastki lasust ega ühestki märulisekundist.\nCaroline nihutas venda toolil edasi ja istus tema kõrvale. Veidi aja pärast ta küsis: „Kes see tüdruk on?”\n„Ah, ta on rumal. Alati ta suudleb kedagi. Ta on üks nendest.”\n„Keera siis kinni.”\nJody mõtles järele ja arvas, et küllap see on hea mõte, ronis toolist välja ja pani televiisori kinni. See vakatas tasase oige saatel. Jody seisis kamina ees vaibal ja vaatas Caroline’i poole.\nTa oli üksteist aastat vana, mis on mõnus iga — titepõlv oli möödas, kuid ta ei olnud veel pikaks veninud, kiitsakas, pahur ja hädas oma vistrikega. Jody näojooned sarnanesid nii väga Caroline’i omadega, et võõrad taipasid neid esmakordselt nähes — nad ei saa olla midagi muud kui õde-venda, aga kui Caroline oli linalakk, siis Jody juuksed olid niivõrd erkpruunid, et piirnesid lausa punasega, ja kui Caroline’ile oli piserdatud tedretähne ainult ninaseljale, siis Jodyl katsid täpikesed nagu konfetid selga ja õlgu ning laskusid tema käsivartele. Jody silmad olid hallid. Tema naeratus oli aeglane tulema, kuid muutis kord juba näole ilmudes kõik relvituks ning tõi nähtavale pärishambad, mis olid tema näo jaoks liiga suured ja pisut kõverad, otsekui oleksid need rüselenud, et endale ruumi teha.\n„Kus on Katy?” küsis Caroline.\n„Kas sa oled õhtust söönud?”\n„Kas sa said sedasama, mida meie?”\n„Ma sõin suppi. Kuid praadi ma ei tahtnud, nii et Katy tegi mulle peekonit ja mune.”\n„Ma oleksin soovinud seda sinuga koos süüa. Kas sa Shauni ja Hugh’d oled näinud?”\n„Jah. Ma käisin üleval.” Jody krimpsutas nägu. „Sul ei vea, Haldane’id tulevad siia.”\nNad naeratasid vandeseltslaslikult. Nende vaated Haldane’idele langesid teataval määral kokku. Caroline küsis: „Kust sa selle mütsi said?”\nJody oli mütsi unustanud. Nüüd võttis ta selle ujedaks muutudes peast. „Lihtsalt leidsin. Lastetoast vanast riidekirstust.”\n„See on Poppa oma.”\n„Jah. Ma arvasingi, et tõenäoliselt on.”\nCaroline kummardus tema poole ja võttis mütsi enda kätte. See oli määrdunud ja muljutud ning kaetud soolalaikudega, märk aga hakkas õmblustest lahti hargnema. „Poppa kandis seda purjetamas käies. Tal oli kombeks öelda, et õigesti riides olemine annab enesekindlust, nii et kui ta midagi valesti tegi ja sõimata sai, siis ta lihtsalt sõimas vastu.” Jody muigas. „Kas sa mäletad, kuidas ta selliseid asju rääkis?”\n„Midagi mäletan,” ütles Jody. „Mäletan seda, et ta luges „Rikki-Tikki-Tavi’t”.”\n„Sa olid ju alles pisike poiss. Kuus aastat vana. Aga sa mäletad seda.” Jody naeratas uuesti. Caroline tõusis ja pani vana mütsi talle pähe. Mütsinokk varjas tema nägu niivõrd, et Caroline pidi talle musi andes selle alla kummarduma.\n„Head ööd,” ütles Caroline.\n„Head ööd,” lausus Jody end liigutamata.\nCaroline’il polnud mingit tahtmist ära minna. Ta pöördus trepijalamil ümber. Jody jälgis teda pingsalt oma naljaka mütsi noka alt ja tema silmades oli midagi, mis sundis Caroline’i küsima: „Milles on asi?”\n„Homme siis näeme.”\n„Jah,” ütles Jody. „Kindlasti. Head ööd.”\nTaas üles jõudes avastas Caroline, et võõrastetoa uks on suletud ja selle tagant kostab häältesumin, Katy aga sätib riidepuule tumedat karusnahkset kasukat, et see eesukse kõrvale riidekappi asetada. Katyl oli seljas punakaspruun kleit ja ees lilleline põll, mis oli temapoolne järeleandmine piduliku õhtusöögi puhuks, ja ta võpatas teatraalselt, kui Caroline ootamatult nähtavale ilmus.\n„Oi, sa poleks pidanud mind ehmatama.”\n„Härra ja proua Haldane.” Katy osutas peanõksatusega võõrastetoale. „Nad on praegu seal. Sul oleks parem edasi minna, sest sa oledki juba hilinenud.”\n„Ma olin äsja Jody juures.” Caroline ei tahtnud selle seltskonnaga ühineda ja ta jäi trepikäsipuule nõjatudes Katy juurde seisma. Ta kujutas endale ette, milline õndsus see oleks, kui ta läheks teisele korrusele ja poeks voodisse ning Katy tooks talle keedetud muna.\n„Kas Jody vaatab ikka veel indiaanlasi?”\n„Minu meelest ei vaata. Ta ütles, et seal on liiga palju suudlemist.”\nKaty krimpsutas nägu. „Mina ütlen, et parem vaadaku suudlemist kui kogu seda vägivalda.” Ta pani kapiukse kinni. „Mina laseksin neil meelsamini selle värgi üle aru pidada kui välja minna, et vanaprouasid nende enda vihmavarjuga kolkida.”\nJa selle paljuütleva tähelepaneku järel läks Katy oma kööki tagasi. Caroline jäi üksi ja kuna tal ei olnud enam mingit ettekäänet viivitada, sammus ta üle halli, manas näole naeratuse ja avas võõrastetoa ukse. (Veel üks asi, mida ta oli teatrikoolis õppinud, oli oskus lavale astuda.) Jutukõmin lakkas ja keegi ütles: „Seal see Caroline ongi.”\nDiana võõrastetuba oli õhtul pidulikult valgustatuna sama vaatamisväärne nagu ükskõik milline näitelava. Kolm kõrget vaiksele väljakule avanevat akent olid ehitud helemandlirohelisest sametist kardinatega. Siin olid olemas tohutu suured pehmed roosat ja beeži värvi sohvad, beežikas vaip ning nii oivaliselt vanade maalidega ühte sulavad pähklipuust puhvetkapid ja Chippendale’i stiilis mööbel kui ka moodne klaasist ja terasest Itaalia kohvilauake. Igal pool õitsesid lilled ning õhk oli küllastunud mitmesugustest hõrkudest ja hinnalistest aroomidest — need olid hüatsindid, lõhnaõli Madame Rochas ja Shauni Havanna sigarid.\nKülalised seisid just nimelt nii, nagu Caroline oli endale ette kujutanud, olles koondunud joogiklaase käes hoides salguti kamina ümber. Aga ta ei jõudnud veel ustki enda järel sulgeda, kui Hugh oma rühmakesest eemaldus, klaasi lauale pani ja talle üle toa vastu tuli.\n„Kallis.” Hugh haaras Caroline’il õlgadest ja kummardus, et teda suudelda. Seejärel heitis ta pilgu oma vahvelõhukesele kuldkäekellale, paljastades sealjuures laia ja valge tärgeldatud kätise, mida hoidsid koos mügarlikud kullast mansetinööbid. „Sa jäid hiljaks.”\n„Aga Lundstromid pole ju veel tulnudki.”\n„Kus sa olid?”\n„Sellisel juhul on sulle andeks antud.”\nHugh oli pikka kasvu, palju pikem kui Caroline, sale ja tõmmu ning juba kiilaks mineva peaga. Seetõttu nägi ta oma tegelikest eluaastatest vanem välja, neid oli tal aga kolmkümmend kolm. Tal oli seljas kesköösinisest sametist smoking ja tema õhtusärgi rinnaesist kaunistasid õrnad tikandpaelad, Hugh’ esiletungivate kulmude alt paistvad silmad olid aga väga tumepruunid ja antud hetkel väljendasid ühtaegu lõbu, pahameelt ja teataval määral uhkust.\nCaroline märkas seda uhkust ja tundis kergendust. Hugh Rashley tasemel olemine nõudis üksjagu vaeva ja Caroline kulutas poole oma ajast heitlemisele kopsaka alaväärsustundega. Kuid igas muus mõttes oli Hugh tulevase abikaasana ülimalt rahuldav — edukas oma valitud karjääris börsimaaklerina ning imeliselt hoolitsev ja tähelepanelik, ehkki tema mõõdupuud olid vahetevahel tarbetult ranged. Kuid mida muud võiski temalt oodata, sest see joon oli iseloomulik kogu tema suguvõsale ja ta oli ju lõppude lõpuks Diana vend.\nKuna kaunid noored neiud tõmbasid Parker Haldane’i vastupandamatult ligi ja Caroline kuulus nende hulka, käitus Elaine Haldane Caroline’iga harjumuspärase jahedusega. See ei pannud Caroline’i ülemäära muretsema. Esiteks kohtus ta Elaine’iga harva, sest Haldane’id elasid Pariisis, kus Parker juhtis ühe suure Ameerika reklaamiagentuuri Prantsusmaa osakonda, tulles Londonisse üksnes tähtsateks töökohtumisteks iga kahe-kolme kuu tagant. Nende praegune külaskäik oligi üks selliseid reise.\nTeiseks ei meeldinud Elaine Caroline’ile eriti, mis oli õnnetu lugu, sest Elaine ja Diana olid parimad sõbrannad. „Miks pead sa alati Elaine’iga nii üleolevalt käituma?” oli Dianal kombeks küsida ning Caroline oli õppinud vastuseks õlgu kehitama ja vabandust paluma, sest üksikasjalikumad selgitused oleksid üksnes kutsunud esile veelgi suurema solvumise.\nElaine oli nägus ja suursugune naine, kelle kalduvust riietumisel üle pingutada ei olnud suutnud välja ravida isegi elamine Pariisis. Elaine võis ka olla äärmiselt lõbus, aga Caroline oli kibedate kogemuste läbi selgeks saanud, et tema vaimukustesse olid peidetud sõnalise julmutsemise teravad okkad, mis olid sihitud nende sõprade ja tuttavate pihta, keda parajasti kohal polnud. Tema kuulamine ajas hirmu peale, sest sa ei võinud iial kindlalt teada, mida ta kavatseb sinu kohta öelda.\nSeevastu Parkerit ei pruukinud tõsiselt võtta.\n„Sa kaunis olevus.” Parker kummardus, et riivata Caroline’i käeselga mandriinimese suudlusega. Caroline oli poolenisti juba oodanud, et ta lööb kannad klõpsuga kokku. „Miks sa meil alati ennast oodata lased?”\n„Ma käisin Jodyle head ööd soovimas.” Ta pöördus Parkeri naise poole. „Tere õhtust, Elaine.” Nad puudutasid teineteise põske ja laksutasid suudlust järele aimates huuli.\n„Tere, mu armas. Kui kaunis kleit!”\n„Selliseid lahtiseid rõivaid on mugav kanda…” Elaine tõmbas oma sigaretist ühe mahvi ja hingas välja suure suitsupilve. „Ma rääkisin Dianale parajasti Elizabethist.”\nCaroline’i süda vajus saapasäärde, aga ta küsis viisakalt: „Mis siis Elizabethiga lahti on?” ja ootas, et kuuleb vastuseks: Elizabeth on kihlatud, Elizabeth elab koos Aga Khaniga, Elizabeth on New Yorgis ja töötab modellina Vogue’is. Elizabeth oli Elaine’i tütar eelmisest abielust ja pisut vanem kui Caroline ning ehkki Caroline’ile tundus vahel, et ta teab Elizabethist rohkem kui iseendast, ei olnud nad teineteisega kordagi kohtunud. Elizabeth oli oma aja mõlema vanema vahel ära jaotanud — tema ema elas Pariisis ja isa Šotimaal — ning nendel harvadel puhkudel, kui ta Londonisse sattus, oli Caroline ikka ja alati kuhugi sõitnud.\nPraegu püüdis Caroline meelde tuletada, kuidas kõlas viimane uudis Elizabethist. „Kas ta ei olnud mitte Lääne-Indias või kusagil sedasorti kohas?”\n„Jah, mu kallis, ta käis külas ühel vanal koolisõbrannal ja veetis seal väga suurepäraselt aega. Aga ta lendas paari päeva eest koju tagasi ja Prestwickis oli isa tal vastas, et anda edasi see õudne uudis.”\n„Noh, sa ju tead, et kümme aastat tagasi, kui me veel Duncaniga koos elasime, ostsime selle maja Šotimaal… Või vähemalt ostis selle Duncan minu ägedast vastuseisust hoolimata… Meie abielu seisukohalt oli see nagu viimane piisk.” Elaine vakatas ja tema näole ilmus hämmeldunud ilme.\n„Elizabeth,” ütles Caroline viisakalt ette.\n„Ah jaa, muidugi. Kõigepealt sai Elizabeth sõbraks kahe naabermõisas elava poisiga… Noh, mitte just lausa poisiga — kui me nendega tuttavaks saime, olid nad juba peaaegu täiskasvanud, aga ülimalt veetlevad, ja nad lihtsalt võtsid Elizabethi oma tiiva alla nagu noorema õe. Ja sa ei jõudnud veel sõrmegi nipsutada, kui ta käis nende majas sisse-välja nii, nagu oleks elanud seal terve oma elu. Noormehed jumaldasid teda ja vanema venna jaoks oli ta veel eriline lemmik, aga oh sa mu meie! Vahetult enne Elizabethi kojujõudmist sai see vend äärmiselt kohutavas autoõnnetuses surma. See oli jubedamast jube, teed olid jäätunud ja auto sõitis otseteed vastu kivimüüri.”\nCaroline oli vastu tahtmist tõesti kohkunud. „Oi, kui kohutav!”\n„Oh, jube. Ta oli kõigest kakskümmend kaheksa aastat vana. Imehea põllumees, suurepärane kütt ja nii armas inimene. Sa oskad endale ette kujutada, kuidas mu vaese kullakese kojujõudmine välja nägi — ta helistas mulle, et nuttes sellest õnnetusest rääkida, ja ma tahtsin teda Londonisse kutsuda, et siin temaga kohtuda ja anda meile võimalus tema tuju tõsta, aga ta arvas, et teda vajatakse seal põhjas…”\n„Ma olen kindel, et isa laseb tal meelsasti…” Parker oli just nimelt selle hetke välja valinud, et Caroline’i küünarnuki juures välja ilmuda ja ulatada talle martiini, mis oli niivõrd külm, et tema sõrmed muutusid peaaegu kangeks. Parker küsis: „Keda me praegu ootame?”\n„Lundstrome. Nad on kanadalased. Mees on Montreali pankur. See kõik on seotud Shauni uue üritusega.”\n„Kas see tähendab tõepoolest, et Diana ja Shaun kavatsevad Montreali elama asuda?” päris Elaine. „Aga mida me ilma nendeta peale hakkame? Diana, mida me ilma sinuta peale hakkame?”\n„Kui kauaks neil on kavas ära jääda?” küsis Parker.\n„Kolmeks-neljaks aastaks. Võib-olla ka vähemaks ajaks. Nad lahkuvad pärast pulmi nii ruttu kui saavad.”\n„Aga mis sellest majast saab? Kas sina ja Hugh kavatsete siia elama jääda?”\n„See maja on liiga suur. Pealegi on Hugh’l endal täiesti sobiv korter. Ei, Katy jääb omamoodi hooldajana keldrikorrusele elama ja Diana arvas, et ta võib maja välja üürida, kui leiab õige elaniku.”\nCaroline vaatas Parkeri poole ja silmitses seejärel oma pokaali.\n„Jody läheb nendega kaasa. Et sinna elama jääda.”\n„Kas sinul ei ole selle vastu midagi?”\n„On küll. Aga Diana tahab teda kaasa võtta.”\nJa Hugh ei taha, et mingisugune poisipõnn talle koormaks oleks. Igatahes praegu veel ei taha. Titega ta paari aasta pärast võib-olla lepiks, kuid mitte üheteistkümnese poisiga. Ja Diana on Jody juba erakooli kirja pannud ning Shaun ütles, et laseb talle suusatamist ja hokit õpetada.\nParker jälgis teda ikka veel. Caroline naeratas virilalt. „Parker, sa ju tunned Dianat. Ta teeb plaanid valmis ja need lähevadki muidugi täide.”\n„Sa hakkad ju Jodyt taga igatsema, eks ole?”\n„Jah, hakkan küll.”\nViimaks Lundstromid saabusid, neid tutvustati, nad varustati keelekastega ja tõmmati viisakalt vestlusse. Caroline eemaldus just nagu selleks, et sigarette otsida, silmitses neid uudishimulikult ja jõudis järeldusele, et nad näevad ühtmoodi välja nagu abikaasad tihtipeale, olles mõlemad pikka kasvu, nurgelised ja üsna sportliku olemisega. Ta kujutas endale ette, kuidas nad mängivad nädalavahetustel üheskoos golfi või käivad suviti purjetamas — arvatavasti ookeaniregattidel. Proua Lundstromi kleit oli lihtne ja tema briljandid rabavad, härra Lundstromi aga iseloomustas sedalaadi värvitu määramatus, mis ähmastab sageli silmapaistvalt eduka inimese piirjooni.\nCaroline’i peast vilksatas üpris ootamatult läbi mõte, et oleks imetore, kui nende majja satuks nagu sõõm värsket õhku mõni vaene, läbipõrunud, moraalitu või koguni purjus inimene. Võib-olla mõni katusekambris nälgiv kunstnik. Või kirjanik, kelle lugusid keegi osta ei taha. Mõni kolmepäevase habemetüükaga lustakas juhutööline, kelle sugugi mitte elegantne kõht ripub üle püksirihma. Caroline mõtles oma isa mitmekesistele ja tavaliselt halva kuulsusega sõpradele, kes jõid poole ööni punast veini või retsina’t ning magasid seal, kus uni peale tuli — kas lössis sohval või jalgu madala terrassiseina vastu toetades. Ja mõtles nende majale Aphrosel, mille kuuvalgus öösiti musta-valgeruuduliseks värvis ja kus võis alati kuulda merekohinat.\n„… me lähme õhtust sööma.”\nSeda ütles Hugh. Caroline taipas, et Hugh on seda talle juba teatanud ning peab taas uuesti üle kordama. „Caroline, sa unistad. Joo oma klaas tühjaks, on aeg minna ja midagi süüa.”\nLaua ääres avastas Caroline, et ta on pandud istuma John Lundstromi ja Shauni vahele. Shaun askeldas veinikarahviniga\nja seetõttu alustas Caroline loomulikult vestlust härra Lundstromiga.\n„Kas te olete esimest korda Inglismaal?”\n„Oi, mitte mingil juhul. Ma olen käinud siin juba palju kordi.” Härra Lundstrom seadis kahvli ja noa otseks ning kortsutas kergelt kulmu. „Teate, ma ei ole neid just päris selgeks saanud. Ma pean silmas vahekordi teie perekonnas. Kas teie olete Diana kasutütar?”\n„Jah, see vastab tõele. Ja ma abiellun Hugh’ga, kes on Diana vend. Enamus inimesi näib olevat arvamusel, et see on sama hästi kui seadusevastane, aga tegelikult ei ole. Ma tahan öelda, et palveraamatu tagaotsas ei ole selle kohta midagi kirjas.”\n„Mina ei ole kunagi arvanud, et see on seadusevastane. Hoopiski lihtsalt väga tore. See hoiab kõik need õiged inimesed ühes perekonnas.”\n„Kas see ei oleks pisut kitsarinnaline?”\nHärra Lundstrom tõstis pilgu ja muigas. Naeratades nägi ta välja noorem, lõbusam ja sugugi mitte nii rikas. Nägi välja inimlikum. Caroline muutus tema suhtes leebemaks.\n„Ma nimetaksin seda pigem praktiliseks. Millal te kavatsete abielluda?”\n„Järgmisel teisipäeval. Ma ei suuda seda peaaegu uskudagi.”\n„Ja kas te tulete mõlemad Dianale ja Shaunile Montreali külla?”\n„Pärastpoole loodetavasti tuleme. Kohe küll mitte.”\n„Ja siis on veel see väike poiss…”\n„Jah, minu vend Jody.”\n„Poiss tuleb nendega kaasa.”\n„Ta tunneb ennast Kanadas nagu kala vees. See on väikeste poiste jaoks suurepärane koht.”\n„Seda küll,” ütles Caroline uuesti.\n„Kas te olete vennaga kahekesi?”\n„Oi ei,” lausus Caroline. „Angus on ka.”\n„Veel üks vend?”\n„Jah. Tema on peaaegu kahekümne viie aastane.”\n„Ja millega ta tegeleb?”\n„Me ei tea seda.”\nJohn Lundstrom kergitas viisakalt, kuid üllatunult kulme. Caroline lausus: „Ma mõtlen seda tõsiselt. Me ei tea, millega ta tegeleb ja kus ta on. Vaadake, me elasime Egeuse merel Aphrose saarel. Minu isa oli arhitekt ja omamoodi vahendusagent nende inimeste jaoks, kes tahtsid endale krunti osta ja sellele midagi ehitada. Just nimelt niiviisi isa Dianaga tuttavaks saigi.”\n„Pidage korraks kinni. Te tahate öelda, et Diana sõitis sinna maad ostma?”\n„Jah, ja maja ehitama. Kuid ta ei teinud kumbagi. Diana kohtus minu isaga, läks hoopiski talle mehele ning jäi meie juurde Aphrosele ja elas selles majas, mis meil oli seal alati olnud…”\n„Aga te tulite ju Londonisse tagasi?”\n„Jah, saate aru, isa suri ja Diana võttis meid Londonisse kaasa. Aga Angus ütles, et tema ei tule. Ta oli siis üheksateistkümnene, tema juuksed ulatusid õlgadeni ja tal ei olnud isegi ainsatki paari kingi. Ja Diana arvas, et kui ta tahab Aphrosele jääda, siis jäägu, kuid Angus ütles, et maja võib Diana sellegipoolest maha müüa, sest ta on ostnud pruugitud Mini Moke’i ja kavatseb sellega läbi Afganistani Indiasse sõita. Diana küsis tema käest, mida ta tahab sinna jõudes tegema hakata, ja Angus vastas, et iseennast otsima.”\n„Angus on lihtsalt üks tuhandetest temataolistest. Te ju teate seda, eks ole?”\n„Kui ta on minu vend, ei muuda see asja kergemaks.”\n„Kas te olete teda pärast seda näinud?”\n„Jah. Varsti pärast Diana ja Shauni abiellumist tuli ta tagasi, aga te ju teate, kuidas need asjad käivad. Me arvasime kõik, et nüüd on tal ikkagi kingad olemas, aga tema oli samasugune ega kahetsenud midagi ning kõik, mis Diana soovitas, muutis ta veelgi hullemaks, nii et ta läks Afganistani tagasi ja seejärel pole me temast enam midagi kuulnud.”\n„Noh… korra kuulsime. Saime värvilise postkaardi Kabulist või Srinagarist või Teheranist või veel kusagilt.” Caroline naeratas, püüdes seda naljaks pöörata, aga enne kui John Lindstrom jõudis mingisugust vastust välja mõelda, kummardus Katy üle tema õla, et asetada lauale kauss kilpkonnasupiga, ja kuna jutuajamine oli katkenud, pöördus Lindstrom Caroline’ist ära ja hakkas hoopiski vestlema Elaine’iga.\nÕhtu läks omasoodu edasi — ametlikviisakalt, etteennustatavalt ja Caroline’i seisukohalt igavalt. Pärast kohvi ja brändit kogunesid kõik veel kord võõrastetuppa. Mehed koondusid ühte toanurka, et ärijutte ajada, naised aga vahetasid kamina ümber kuulujutte, tegid plaane Kanada jaoks ja imetlesid vaipa, mis Dianal parajasti käsil oli.\nVeidi aja pärast eemaldus Hugh meestesalgast — pealtnäha selleks, et John Lundstromi klaas taas täis valada. Seejärel tuli ta Caroline’i juurde, istus tema tooli käetoele ja küsis: „Kuidas sul läheb?”\n„Miks sa seda pärid?”\n„Kas sa tunned ennast piisavalt hästi, et minna Arabellasse?”\nCaroline vaatas tema poole. Tugitooli sügavusest paistis, nagu oleks Hugh’ nägu peaaegu tagurpidi pööratud. See nägi kuidagi kummaline välja.\n„Kui palju kell on?” küsis Caroline.\nHugh heitis pilgu käekellale. „Üksteist. Sa oled vist liiga väsinud?”\nCaroline ei jõudnud veel midagi vastata, kui nende vestlust pealt kuulanud Diana kergitas pilgu vaibalt ja ütles: „Te minge tõesti välja.”\n„Kuhu nad kavatsevad minna?” küsis Elaine.\n„Arabellasse. See on üks väike klubi, mille liige Hugh on…”\n„Kõlab põnevalt…” Elaine naeratas Hugh’le, nähes välja, nagu teaks ta kõiki põnevaid ööklubisid. Hugh ja Caroline palusid ennast vabandada, soovisid seltskonnale meeldivat õhtut ja lahkusid. Caroline läks ülemisele korrusele mantlit tooma ja jäi hetkeks pidama, et juukseid kammida. Ta seisatas korraks Jody ukse juures, aga kuna lamp oli kustutatud ja toast ei kostnud mingeid hääli, otsustas ta, et ei hakka poissi segama, ja naasis esimesele korrusele, kus Hugh teda hallis ootas. Hugh avas tema jaoks ukse, nad väljusid üheskoos mahedasse ja tuulisesse pimedusse, sammusid mööda kõnniteed sinna, kuhu Hugh oli oma auto parkinud ja sõitsid ümber Square’i Kensington High Streetile ning siis nägi Caroline noorkuud, mille eest tuul pilveräbalaid läbi kihutas. Pargipuud kõigutasid oma raagus oksi ja taevas peegeldus suurlinna oranž kuma, Caroline keeras autoakna alla, laskis jahedal õhul oma juukseid sasida ning arvas, et säärasel ööl peaks inimene viibima maal ja jalutama puudes kahistava tuule käes pimedatel, valgustamata tanumatel, kus teed näitab üksnes hootine kuupaiste.\nTa ohkas. „Mille pärast?” küsis Hugh.\n„Mida mille pärast?”\n„See ohe. See kõlas nagu terve tragöödia.”\n„Midagi ei ole juhtunud.”\nVeidi aja pärast küsis Hugh uuesti: „Kas kõik on korras? Sa ei ole ju millegi pärast mures?”\n„Ei ole.” Lõppude lõpuks polnudki tal tegelikult millegi pärast muretseda. Ei olnud millegi pärast ja oli kõige pärast. Üks asi oli see, et ta tundis ennast kogu aeg halvasti. Caroline pani imeks, miks on tema jaoks võimatu sellest Hugh’ga rääkida. Tõenäoliselt seetõttu, et Hugh ise oli alati nii heas vormis. Tarmukas, toimekas, energiat täis ja pealtnäha täiesti väsimatu. Igatahes oli haige olla tüütu ja veelgi tüütum oleks olnud sellest kõnelda.\nVaikus nende vahel süvenes. Kui nad ootasid, millal punane tuli asendub valgusfooris rohelisega, ütles Hugh viimaks: „Lundstromid on meeldivad inimesed.”\n„Seda küll. Ma rääkisin härra Lundstromile Angusest ja ta kuulas mind.”\n„Mida ta oleks siis pidanud sinu arvates tegema?”\n„Sedasama, mida kõik teised alati teevad. Nad on jahmunud ja kohkunud ja tunnevad heameelt — või vahetavad jututeemat. Dianale on ülimalt vastumeelne, kui me Angusest kõneleme. Minu arvates seepärast, et Angus oli üks tema ebaõnnestumisi.” Caroline parandas ennast: „On üks ebaõnnestumisi.”\n„Kas sa pead silmas seda, et ta koos teiega Londonisse tagasi ei tulnud?”\n„Jah, ega õppinud revidendiõigustega raamatupidajaks või mõneks muuks ametimeheks, kelleks Diana tahtis teda teha. Aga Angus tegi hoopiski just nimelt seda, mida ta ise tahtis teha.”\n„Riskides ohuga, et satun selles vaidluses Diana poolele, söandaksin ma öelda, et seda tegid ka sina. Kogu vastasrinna kiuste astusid sa teatrikooli ja sul isegi õnnestus ühest töökohast kinni pidada…”\n„Pool aastat. See oli ka kõik.”\n„Sa olid ju haige. Sul oli siis kopsupõletik. See polnud sinu süü.”\n„Ei olnud. Aga ma paranesin ja kui ma oleksin midagi väärt olnud, oleksin ma tagasi läinud ja uuesti katset teinud. Kuid ma ei olnud ja lõin põnnama. Ja Diana on alati öelnud, et mul ei ole püsivust, nii et lõpptulemusena jäi õigus temale. Ainus asi, mida ta ei öelnud, oli: „Ma ju rääkisin sulle.””\n„Aga kui sa oleksid veel praegugi laval, siis sa tõenäoliselt ei abielluks minuga,” lausus Hugh hellalt.\nCaroline silmitses tema profiili, mille tänavalaternate ja armatuurlaua kuma katsid erilise valgusega. Hugh nägi välja süngemeelne ja kergelt kelmivõitu.\n„Ei. Arvatavasti ei abielluks.”\nAga nii lihtne see küll ei olnud. Põhjusi Hugh’ga abielluda oli mustmiljon ja need olid üksteisega niivõrd läbi põimunud, et neid oli raske eristada. Ent kõige tähtsam näis olevat tänutunne. Hugh oli tulnud Caroline’i ellu siis, kui ta kiitsaka viieteistkümneaastase plikana koos Dianaga Aphroselt saabus. Kuid isegi tollal tundis ta pahura ja masendusest sõnaahtrana ära Hugh’ positiivsed omadused, kui nägi, kuidas too tuli toime nende pagasi ja passide ning väsinud ja nutva Jodyga. Hugh oli just nimelt sedasorti usaldusväärne meessoost kaaslane, keda Caroline oli alati vajanud, kuid polnud iial tundnud. Ja oli nii meeldiv, et sind käsutatakse ja sinu eest hoolitsetakse, ning Hugh’ kaitsev — mitte just isalik, kuid kindlasti onulik — hoiak oli ka rasketele täiskasvanuks saamise aastatele vastu pidanud.\nTeine jõud, millega tuli arvestada, oli Diana ise. Juba päris algusest peale oli temast jäänud mulje, nagu oleks ta jõudnud otsusele, et Hugh ja Caroline on laitmatu paar. Teda kütkestas sellise asjakäigu sünnis korrapära. Ta julgustas neid delikaatselt — ta oli liiga tark, et midagi silmanähtavat ette võtta — koos olema. Hugh võib su jaama sõidutada. Kullake, ole õhtusöögi ajal kodus, Hugh tuleb külla ja ma tahan, et mehi ja naisi oleks võrdselt.\nAga isegi see lakkamatu surve oleks osutunud tulutuks, kui poleks olnud Caroline’i armulugu Drennan Colefieldiga. Pärast seda… pärast sellist armastust tundus Caroline’ile, et miski ei saa enam olla päris endist viisi. Kui see lõplikult läbi sai ja ta suutis taas ringi vaadata, ilma et talle oleksid pisarad silma tulnud, märkas ta, et Hugh on ikka veel olemas. Ja ootab teda. Ei ole sugugi muutunud — ainult et nüüd tahab ta Caroline’iga abielluda, ja näis, et enam ei olegi ilma peal ühtki põhjust, miks ei peaks Caroline talle mehele minema.\nHugh ütles: „Sa oled õhtu läbi vaikinud.”\n„Mina arvasin, et ma räägin liiga palju.”\n„Kas sa kõneleksid mulle, kui miski sulle muret teeb?”\n„Mulle üksnes näib, et kõik juhtub liiga kiiresti ja et teha on liiga palju, ning kohtumine Lundstromidega tekitas minus tunde, nagu oleks Jody juba Kanadasse sõitnud ja ma ei näe teda enam kunagi.” Hugh jäi vaikseks, haaras sigareti ja läitis selle armatuurlaua süüteliga. Selle pessa tagasi pannud, ütles ta: „Ma olen üpris kindel, et sa kannatad mõrsjadepressiooni all või kuidas seda naisteleheküljel ka nimetatakse.”\n„Mis seda põhjustab?”\n„Sul on liiga palju asju, mille kallal pead vaevata, liiga palju kirju kirjutada, liiga suur hulk kingitusi lahti pakkida. Riideid, mida selga proovida, ja kardinaid, mille vahel on vaja valida, uksele aga klopivad lauakatjad ja lilletoojad. Sellest piisab, et ka kõige tervem tütarlaps jaburaks ajada.”\n„Miks sa siis lasksid meile niivõrd tohutud pulmad kaela määrida?”\n„Seepärast, et me mõlemad tähendame Dianale nii palju, ja kui me oleksime lihtsalt perekonnaseisuametisse hiilinud ja veetnud seejärel kaks päeva Brightonis, oleks ta lõputu suurest heameeleportsust ilma jäänud.”\n„Aga me oleme ju inimesed ja mitte ohvritalled.”\nHugh asetas oma käe Caroline’i käele. „Tee rõõmsam nägu pähe. Varsti on teisipäev ja siis on kõik möödas, me lendame Bahama saartele ja sa võid terve päeva päikese käes peesitada, ilma et peaksid kellelegi ühtainsatki kirja kirjutama või sööma midagi peale apelsinide. Mida sa sellest arvad?”\nCaroline teadis, et see on lapsik, kuid ütles: „Ma soovin, et me sõidaksime Aphrosele.”\nHugh’ hääl muutus kärsituks. „Caroline, sa ju tead küll, et me oleme seda tuhat korda arutanud…”\nCaroline ei kuulanud teda enam, sest tema mõtteid tõmmati Aphrose poole tagasi nagu õnges kala. Talle meenusid õlipuuaiad ja lasuursinise mere taustal põlvekõrguste moonide keskel kasvavad igivanad puud. Ning kobarhüatsintide ja maheda lõhnaga roosade alpikannide väljad. Kitsekarjade kuljusehelin ning soojade ja vaigust nõretavate piiniate lõhn mägedes.\n„… pealegi on kõik juba korraldatud.”\n„Hugh, aga kas me sõidame kunagi Aphrosele?”\n„Sa ei kuulnud minu jutust ainsatki sõna.”\n„Me võiksime seal väikese maja üürida.”\n„Või rentida jahi.”\n„Miks sa ei taha sinna minna?”\n„Seepärast, et minu arvates peaksid sa jääma seda mäletama nii, nagu see kunagi oli, aga mitte nii, nagu on praegu, kui kinnisvaraarendajad ja hotellide pilvelõhkujad on kõik ära rikkunud.”\n„Sa ei tea ju, kas see on nii.”\n„Ma oskan väga hästi aimata.”\n„Ei,” ütles Hugh.\nCaroline vaikis veidi aega ja lausus siis kangekaelselt: „Aga mina tahan ikkagi sinna tagasi minna.”\nLP raamatusarja “Aegumatud armastuslood” kohta saad lähemalt uurida SIIT!


CV Keskus tööpakkumine Vahetuse vanemteenindaja baar-restoranis, Tallinn\nTööpakkumise number #304959\nVahetuse vanemteenindaja baar-restoranis\nChicago 1933 on väga hea teeninduse, maitsva menüüga, stiilse interjööri ja kvaliteetse programmiga meelelahutusasutus, kus kogu meeskond töötab ühe\neesmärgi nimel areneda ja kasvada iga päevaga aina paremaks!\nOma tööka ja kiire arengu juures otsime oma meeskonda särasilmset ja hakkajat vahetusevanemat.\nKui Sa tunned, et meeskonna töö on kõige alus ja oskad meeskonda juhtida...\nKui Sa naudid suhtlemist ja saad igast vestlusest innustust...\nKui Sa armastad inimesi, hoolid ja soovid, et kõikidel, kellega suhtled jääb igast hetkest positiivne emotsioon...\nKui Sa tunned, et maitsev toit ja kvaliteetne jook on Sinu kirg ja armastus...\nKui Sa valdad lisaks eesti keelele ka inglise keelt ja mõistad vene ning soome keelt...\n... siis oled just Sina see keda oma toredasse ja töökaase kollektiivi vajame.\nKuid enne kui oma CV-d saatma asud, soovime, et mõtleksid hetke. Meie meeskond on pühendunud oma tööle- me kanname üksteise ja oma klientide eest\nvastutust. Kas oleksid sellise meeskonna vääriline liige?\nPõhipalk pluss läbimüügist tulenev lisatasu\nMeeldivat, töökat meeskonda\nInspireerivat ja stiilset töökeskkonda\nKandideerimiseks saada oma eluloo tutvustus koos kaaskirjaga (Lisa kindlasti, millist tööd otsid ja mida ootad oma tööandjalt?).\nKandideerimiseks lisa oma huvitavale eluloole ka kindlasti foto!\nChicago 1933 on ameerika 1930-ndatest inspireeritud mõnus ja väljapeetud baar-restoran Tallinna vanalinna piiril.\nPakume huvitavat rahvusvahelist kööki, külluslikult jooke ja laia veinivalikut. Igal õhtul toimuvad Chicago 1933s elava muusika õhtud ajastust kantud jazzi ja rütmika swingi muusikaga. Tubaka austajad saavad meil aga segamatult aega veeta luksuslikus sigaritoas.\nChicago 1933ss ootavad Sind hõrgud road, karged joogid ja väärikalt vinge meelelahutus, et veeta meie hubastes ruumides terve õhtu.


Falangie sõrmed ja jalad. Brahidactila valik: kärbitud suur sõrme falang, Valu sormede flalangesi liigestes\nLuud on ühendatud liigestega. Jalgade moodustumine mõjutab harva isiku kodakondsust ega elueatingimusi. Siiski vähendatakse sõrme liigeste valu ravimist haigusest vabanemiseks, valu sündroomi eemaldamisest, taastamise funktsioonidest. Ülejäänud luud on Varia, Cuboid, on kolm luud, mis kannavad kiilukujulise nime. Nendel eesmärkidel on pugpildus, millele pakendid on paigaldatud, articular pinnad.\nEsimene ühine kujuline saddled, ülejäänud on korter. Nende liigenduste rida on ebaühtlane.\nIgal liigendil on eraldi kapsel, mis on kinnitatud artician Guiaal kõhre servad. Tugevdatud liigendus selliste kimpudega: taga ja tallad prelisen-rippuvad, kiirusega pikk ja kaljud. Liide- Need on väikesed liigendused, mis ühendavad omavahel üksikute kõrgete luude alused. Iga sellist liigendit tugevdab sidemed: Valu sormede flalangesi liigestes, tõmbe- plaatide ja ainukese väärtustega.\nVälised tegurid Sellised tegurid nagu külmad, tuule- või aktiivsed päikesekiirid võivad naha tervist negatiivselt mõjutada. Nende mõju all hakkab epidermis kiiresti kuivama, niiskuse puudumise tõttu.\nPlussenide torukujuliste luude vahelist ruumi nimetatakse häirivate rippuvate lünkade jaoks. Pluss Snowlan Nende liigeste ehitamisel osalevad 5 lipsude luud ja sõrmede proksimaalsete flalangesi põhitõdesid.\nIga liigendus on selle kapsli, mis on kinnitatud liigenduste kõhre servades, see on halvasti venitatud. Kõigi nende liigeste kujul sfäärilise kujul. Kapsli tagaküljelt ei ole tugevdatud, tagatud kimbud on külgedelt ja plantari poolel - tallad.\nLisaks sügava risti kimp vahel pea vahel kõik lips varre läbib. Interphalange salvestab suu See ühisgrupp ühendab sõrmede proksimaalsete flangesiga vaheühendi ja vaheühendi proksimaalsete flangesiga distaalsega. Kuju, need on seotud blocidiga.\nArticular kapsel on õhuke, see on tugevdatud alt kimbud alt ja poolte - tagatise. Terad ja kimbud pluss ja sõrme sõrme Sagedased haigused Daily Foot Ureamplasmoosi valus liigesed töödeldakse tohutute koormustega, mis koos kogu keha kaaluga.\nSee toob kaasa tiiva individuaalsete komponentide traumeerimine liigeste komponentide, mis võib kaasneda põletik ja deformatsioon.\nReeglina on jala liigesehaiguste peamine sümptom valu, kuid selle põhjuseks on raske kohe kindlaks määrata, kuna on palju patoloogiaid, mis mõjutavad liigendus andmeid. Mõtle nende kõige sagedasemaks. Artroos Liideste peatumise deformeeruv osteoartriit on üsna sagedane patoloogia, eriti naiste seas.\nReeglina hakkab haigus aastat vananenud, kuigi on ka varem patoloogia juhtumeid.\nKõige sagedamini kannatab pöidla pikk seisev liigend. Seda haigust nimetatakse sageli ekslikult podagiks patoloogilise protsessi lokaliseerimise sarnasuse tõttu, kuigi heidete vahel ei ole midagi ühist. Ka paljud seostavad haigust soolade müütilise sadestumisega, ebatervislik toitumine, mis ei vasta ka tegelikkusele.\nTegelikult on pöidla liigeste ja teiste jala struktuursete komponentide deformatsiooni moodustumine seotud järgmiste tegurite negatiivse mõjuga ja reeglina areneb geneetiliselt kalduvus sellele inimesele: suu skelettide traumaatiline kahjustus minevikus verevalumid, luumurdude, dislocations ; mõningaid funktsioone struktuuri jalgsi, näiteks inimesed, kellel on laia jalad; kaasasündinud või omandatud deformatsioonide liikide olemasolu, näiteks lamedad; ebamugav ja mudeli kingad, mis ei sobi suurusega, kõrge kontsaga kingad; ülekaalulisus ja rasvumine; jalgade liigeste pidev ülekoormus pikaajaline, kõndimine, jooksmine, hüpped ; artriidi esinemine ajaloos; endokriinsed ja metaboolsed haigused; kaasasündinud või omandatud deformatsioonid jalgade liigeste puusa, põlve, pahkluumis toob kaasa koormuse vale jaotuse jalgadele ja nende püsivale mikroegeranteerimisele.\nDeformatsioon, nagu näiteks ei ole veel, kuid tähelepanelik nägu võivad märgata pöidla minimaalne kõrvalekalle. Sageli näib tihti juntides sõitmisel kriisi.\nSõrme deformatsioon muutub märgatavaks, kõik patsiendid suurendavad kingade suurust, on raske valida, arvestades avastatud luu ja pöidla kõrvalekalle küljele. Sõrm ja kogu peatus on väga deformeerunud, kaotanud osaliselt jala tugifunktsiooni. Kolm etappi osteoartroosi Valu sormede flalangesi liigestes deformeerimise etappi Haiguse raviks peab algama algstaadiumis. Ainult sel juhul võib aeglustada selle progresseerumist.\nJuhul kui patoloogiline protsess läks kaugele, aitab ainult operatsioon. Kirurgiline sekkumine võib olla lõhnav arthrodees, eksostoroodi resektsioon, artroplastika või radikaal endoprotetics. Artriit Absoluutselt kõikide jalgade liigendused saab pumbata. Sõltuvalt põhjustest eraldatakse esmane ja sekundaarne artriit.


Vastab sommeljee Kristjan Peäske | Veiniajakiri VINE\nVINE — 4. september 2009\nOn seotud küll joogi, kuid mitte veini, vaid õllega. Oma teenindajateekonna alguses õnnestus mul ühele kliendile 5 kannu õlut peale kallata. Tahe kandikut täis panna oli oskustest suurem!\nAsjad ikka kuluvad, kuid plaanis on veel mitmeid kingapaare kulutada.\nJuhtus kunagi väga-väga ammu – enamikel juhtudest proovin veini enne klienti.\nKolme õe keldris oli meil 1983. aastakäigu 4,5 liitrine Charmes Chambertin. Oli üsna suures pakis.\nõhtusöök Bichot ajaloolises veinikeldris koos Bichot perekonnaesindajaga, kes avas oma huvitavamaid eksemplare.\nAlustasime 70-date lõpuga ning jõudsime otsapidi 20-datesse….\nKülmikus peaks olema mõnus valge vein pidevalt olemas.\nValiks heameelega veini ikkagi toidu järgi…\nJust käis suurem tühjendamistöö, mille käigus sai avatud 1997. a. Tignanello.\nLähen septembris Itaaliasse uut aaret otsima.\nLoodan, et täitub sel sügisel Itaalias!\nJärgmine postitus Prantsusmaale veinireisile\nEelmine postitus Toscana


Islamiriik ja Al-Qaeda: kahe äärmusluse üks nägu – Diplomaatia\nIslamiriigi tegevusala 15. jaanuari seisuga.\n“Nad väärisid surma! Kuidas sa sunnid vaikima inimese, kes solvab sind korduvalt, ilma igasuguse austuseta?” küsis minult Charlie Hebdo rünnakule järgnenud hommikul Somaaliast pärit noor šariatudeng. Pariisis 12 inimese elu nõudnud terroriakt oli järjekorras kolmas hiljutine maailma üht suurlinna halvanud rünnak, mis pani ühtlasi kihama ka rahvusvahelise avalikkuse.\nSamal ajal maailma suurlinnadest kaugel hukkab terroristlik Islamiriik (IS) pantvange.1 Seejuures on nende videoläkitused muutunud järjest teatraalsemaks ja vastuolulisemaks. Mitmete ameeriklaste, kahe Jaapani kodaniku ja Jordaania piloodi hukkamine on samuti pälvinud ohtralt meedia vastukaja. Viimane paistis silma erakordse jõhkrusega, kutsudes esile terava reaktsiooni Jordaanialt, kes asus kiirelt suurendama oma panust ISi-vastastes õhurünnakutes.\nTerrori taga nähakse läbikukkunud integratsiooni, Süüria kodusõja jätku, Iraagi keskvõimu nõrkust, radikaalsete ideede kasvu muslimite seas ja islami ning Lääne väärtuste kokkusobimatust. Neil aspektidel on kahtlemata oma roll, kuid seejuures ei maksa unustada, et globaalse džihaadi maastikul on esikoha pärast käimas tihe rebimine. Kaks äärmusorganisatsiooni – Al-Qaeda ja Islamiriik – püüavad suunata äärmusislamismi kulgu maailmas.\nISi ja Al-Qaeda lähenemised pühal sõjale on erinevad. Esmased eesmärgid, operatsioonide laad ja tegevuse ulatus ei kattu. Vaatamata sellele tekitavad mõlemad organisatsioonid maailma avalikkuses ja äärmuslusele kaldujates sarnaseid tundeid. Käesoleva kirjutise avasõnad näivad seda kinnitavat.\nNeil aspektidel on kahtlemata roll, kuid seejuures ei maksa unustada, et globaalse džihaadi maastikul on esikoha pärast käimas tihe rebimine. Kaks äärmusorganisatsiooni – Al-Qaeda ja Islamiriik – püüavad suunata äärmusislamismi kulgu maailmas.\nNii Al-Qaeda kui ka IS proovivad oma tegevusega kutsuda esile võimalikult suurt ühiskonna vastureaktsiooni, mille abil lõhestada kogukondi – esimene Läänes ja teine eeskätt Iraagis ning Süürias. Läbi ühiskonna polariseerimise loodetakse saada uusi toetajaid ehk mõlemad organisatsioonid püüavad enda kasuks pöörata üksikute indiviidide pettumusi ja läbipõlemist.\nViimane on pannud aluse niinimetatud vabakutseliste terroristide tekkele. Eeskätt on tegu kolmandatest riikidest pärit noorte meestega, kes näevad enda ümber ebaõiglust ja on kogenud ülekohut. Paljud neist on islami enda jaoks leidnud alles hiljuti. Tänu tehnoloogia arengule on suhtlus nende inimeste ja terroriorganisatsioonide vahel muutunud lihtsamaks. Internetipropagandast omakorda on saanud äärmuslastele oluline värbamisvahend.\nIslamiterrorism ja Al-Qaeda said pärast 11. septembri terrorirünnakuid USAs paljudele samatähenduslikuks, Osama bin Ladeni nimi ühes sellega. Enne 2001. aastat kasvas Al-Qaeda Talibani toel Afganistanis. Samm-sammult sai Al-Qaedast katusorganisatsioon, mille kümned tuhanded liikmed võitlesid kriisikolletes üle maailma.\nLiitlasvägede invasioon Afganistani ja hilisem Osama bin Ladeni tapmine suutis halvata Al-Qaeda kui üleilmse organisatsiooni. Seetõttu on Al-Qaeda varasem keskne juhtimine eelmise kümnendi keskpaigast alates asendunud hoopis hajutatud ja üksteisega lõdvalt seotud grupeeringutega. Al-Qaeda keskjuhatuse jutlustajate ja juhtide ülesandeks on üleilmse džihaadi idee kokkuvõtmine ühtseks narratiiviks, samal ajal kui kohalikud organisatsioonid võitlust peavad.2\nKaardilt on näha Al-Qaeda keskjuhatusele alluvad harud Lähis-Ida piirkonnas. Jeemenis tegutsev AQAP (Al-Qaeda in the Arabian Peninsula) oli ka see, kes võttis vastutuse Prantsusmaal aset leidnud Charlie Hebdo rünnaku eest. Lisaks neile neljale organisatsioonile on Al-Qaedal sidemed veel paljude teiste väiksemate rühmitustega nii Aafrikas kui Aasias.3\nRegionaalsetes konfliktides osalemisega proovib Al-Qaeda kindlustada endale piisavat toetusbaasi. Kohalikud organisatsioonid omakorda kasutavad ära Al-Qaeda pakutavaid finantsvahendeid ja mainet uute liikmete värbamisel. Charlie Hebdo sugused rünnakud lääneriikides on Al-Qaedale jätkuvalt vahend näitamaks organisatsiooni võimekust ja üleilmset mõõdet.\nAl-Qaeda edukaimaks regionaalseks haruks kujunes AQI (Al-Qaeda in Iraq), millest hiljem sai praegu Süürias ja Iraagis ulatuslikke territooriume kontrolliva ISi olulisim eelkäija. Kahe organisatsiooni eraldumine leidis aset eelmise aasta algul, mil Al-Qaeda juht Ayman al-Zawahiri ütles ISi tegevusest avalikult lahti.\nLahkumineku ühe põhjusena osutatakse ISi jõhkrusele. Al-Qaeda keskjuhatus kutsus korduvalt ISit vähendama tsiviilelanike vastu suunatud vägivalda. IS nägi mõõtmatus vägivallas aga vahendit oma positsiooni tugevdamiseks ja vastaste väljajuurimiseks. Lisaks saatis ISi tegevust kohapeal suur edu. Organisatsioon oli selleks ajaks muutunud juba piisavalt iseseisvaks, viies läbi erinevaid operatsioone nii Süürias kui ka Iraagis. Ainuüksi 2013. aasta suvel vabastati üle 500 endise Al-Qaeda liikme Abu Ghraibi vanglast Iraagis.\nVabakutselised terroristid on pikka aega olnud eelnevalt kirjeldatud detsentraliseeritud Al-Qaeda eesmärgiks. 2013. aastal ilmus isegi üksikule pühasõdalasele mõeldud käsiraamat, kus õpetatakse nii tulirelvade kasutamist, kodustest vahenditest lõhkekehade valmistamist kui salastatud sidepidamist.\nJuuni algul võeti oma kontrolli alla Iraagi suuruselt teine linn Mosul. Vallutuste taustal kuulutati välja üle Süüria-Iraagi piiride laiuv islamikalifaat. Liitlaste õhurünnakute, Iraagi armee ümberorganiseerumise ja kurdide pešmerga pingutuse najal peatati ISi edenemine eelmise aasta lõpuks. ISi kontrollib jätkuvalt mitmeid kohalikke võtmepunkte, kuid rünnakust on saanud kaitse. Viimast saadavad reidid ja üllatusrünnakud erinevates Iraagi piirkondades. Järgnev kaart iseloomustab nende tegevust, mille eesmärgiks on lahingutegevuse hajutamine ja Iraagi armees lahingustressi tekitamine. Võrreldes varasemaga on nende kontrollitav territoorium märgatavalt vähenenud.\nRahvusvahelise kogukonna tähelepanu hajutamiseks ja enesekindluse suurendamiseks proovib IS jätkuvalt näidata end laienevana. „Pühasõdalaste marss jätkub, kuni jõutakse Roomani, kui jumal lubab,” ütles ISi juht Abu Bakr Al-Bagdadi.4 Samas avalduses kuulutati välja ka uued provintsid erinevates araabia riikides. Bagdadi tunnustas oma kalifaadi osana Saudi Araabia, Jeemeni, Alžeeria, Liibüa ja Siinai poolsaarel Egiptuses tegutsevaid äärmusliikumisi ühes nende kontrollitavate piirkondadega.\nNendest kahes viimases toimuvad pidevad kokkupõrked, kus osalevad ISi toetajad. Ainuüksi jaanuari lõpus hukkus Sharm El-Sheikhist 400 kilomeetrit põhja pool toimunud rünnakutes 45 inimest. See tegevus teenib ISi huvi, milleks on oma kalifaadi alleshoidmine ja vähemalt näiline laienemine ajal, mil Iraagis loovutatakse kontrolli hõivatud territooriumide üle.\nKaitsepositsioonile surutud IS on kaotanud osa oma kuvandist, mille keskseks osaks on võitmatus lahinguväljal. Üllatusrünnakud Iraagi linnades, provintside väljakuulutamine ja pantvangide jõhker kohtlemine püüavad seda verest nõrguvat jõulist pilti säilitada.\n„Masside lahingusse kaasatõmbamine eeldab rohkem tegevusi, mis kütavad üles vastasseise ja kutsuvad inimesi üles liituma sõjaga, tahtlikult või mitte. Iga isik peab valima poole, mida ta toetab. Me peame selle lahingu muutma väga vägivaldseks, et surm oleks südamelöögi kaugusel,“ kirjutab äärmusislamistlik mõtleja Abu Bakr Naji.5\nIdee ühiskonna teadlikust polariseerimisest on osa äärmusorganisatsioonide mustvalgest maailmapildist. Samamoodi avaldub see praegu Al-Qaeda ja ISi tegevuse puhul – mõlemad püüavad oma tegevusega esile kutsuda ühiskonna võimalikult suurt emotsionaalset vastureaktsiooni.\nAl-Qaeda poolt vähemalt osaliselt ettevalmistatud Charlie Hebdo toimetuse ründamine oli just sedalaadi sündmus, pingestades märgatavalt Prantsuse muslimite olukorda. Kahe nädala jooksul pärast Pariisi rünnakut teatati enam kui sajast erinevast muslimite vastu toime pandud kuriteost. Prantsuse muslimeid sunniti pooli valima, täpselt nagu seda kirjeldab Naji.\nISi tegevuses avaldub sama idee läbi kahe keskse tegevuse. Esimeseks on Iraagi šiiitide vastu suunatud rünnakud, milles hukkub igal nädalal kümneid inimesi pealinna Bagdadi põhjaosas ja Kirkukis. Autopommiplahvatused ja enesetapurünnakud käivad neis piirkondades käsikäes. Sektidevahelise viha õhutamise kaudu proovitakse esile kutsuda šiiitide kättemaksuaktsioone sunniitide vastu. IS ise püüab seejuures võtta viimaste kaitsja rolli.\nAl-Qaeda positsioon on pärast Prantsusmaal toimunud rünnakuid veelgi paranenud. Regionaalsed kriisikolded Liibüas ja Jeemenis ei ole kuhugi kadunud ning Al-Qaeda kasutab neid ka edaspidi oma kasvulavana.\nJordaania lenduri jõhker hukkamine omakorda proovis esile kutsuda sarnast kättemaksu rahvusvahelisel tasandil. IS soovib Jordaania otsest läbimõtlemata sõjalist sekkumist, mis looks võimaluse võidelda taaskord maailma avalikkuse silme ees. Märtrisurm sellises võitluses on paeluvam kui „nähtamatu“ lõpp liitlaste õhulöögi läbi teadmata nimega Süüria külakeses.6\nPiiratud ressursside tõttu sõltutakse aina enam niinimetatud vabakutselistest terroristidest, keda äärmusorganisatsioonid püüavad tegutsema tõugata, pakkudes neile vajadusel nii materiaalset kui ideoloogilist tuge.7\nViimaste rünnakute läbiviijad maailma suurlinnades on olnud üksikud mehed, kes on oma koduühiskondades olnud pettunud. Äärmusideoloogia võtab need purunenud unistuste killud ja seab neist kokku kõverpildi, mille keskmes ilutseb õndsust lubav terroriakt. Otsesed kokkupuuted konkreetsete organisatsioonidega pole seejuures olulised, kuid kindlasti võimendavad nende isikute tegevust ja ulatust.\nSelliste entusiastide rünnakud järgivad sarnast mustrit. Tegu väga sirgjooneliste rünnakutega, mis eeldavad küll teatud eeltööd, kuid on oma olemuselt lihtsad, vajades vaid mõnda tulirelva ja otsustavat tegutsemist. Kusjuures rünnaku eesmärgiks pole võimalikult suur ohvrite arv, vaid taaskord tähelepanu ja ühiskondliku reaktsiooni väljakutsumine.8\nVabakutselised terroristid on pikka aega olnud eelnevalt kirjeldatud detsentraliseeritud Al-Qaeda eesmärgiks. 2013. aastal ilmus isegi üksikule pühasõdalasele mõeldud käsiraamat, kus õpetatakse nii tulirelvade kasutamist, kodustest vahenditest lõhkekehade valmistamist kui salastatud sidepidamist. „Terror, mida tunnevad inimesed, keda rünnatakse nende omal maal, on kordades suurem kui rünnak, mis leiab aset lahinguväljal,” märgitakse õpikus tulirelvadega läbiviidava terroriakti kohta.9 Ottawa, Sidney ja Pariis kinnitavad seda tõdemust.\nSarnaselt on ka IS ära kasutanud üksikute indiviidide entusiasmi, meelitamaks inimesi liituma loodud kalifaadiga Iraagi ja Süüria territooriumil. Hinnanguliselt on ISi ridades võitlemas umbes 3400 lääneriikide kodanikku, kuigi päris täpseid numbreid on käimasoleva sõjategevuse taustal raske hinnata. Eestist Süüriasse lahkunud Ivan Sazanakov on üks nendest tuhandetest.\nISi nõrgenemine Iraagis on toonud kaasa selle teatava sisulise lähenemise Al-Qaedale. Organisatsioon on aina enam orienteeritud rahvusvahelisele tähelepanule ning provintside väljakuulutamisega on pandud alus laiemaks üleilmseks tegevuseks. Viimane muutub veelgi olulisemaks edasiste kaotuste valguses, eriti kui Iraagi, kurdi ja liitlaste üksusted peaksid käesoleva aasta kevadel või suvel Mosuli tagasi võtma.\nIlma otsustava tegevuseta Süürias ollakse siiski tupikus, kuna riigi põhjaosa on jätkuvalt suuresti ISi kontrolli all. Juhul kui IS peaks ka Süürias hakkama kandma suuremaid kaotusi, ei saa välistada organisatsiooni taasliitumist või tihedat koostööd Al-Qaedaga, eeskätt selle Süüria haru Jabhat Al-Nusraga. Vastloodud kalifaadi hävitamisega muutuks naasvate välisvõitlejate oht nende koduriikide jaoks veelgi tõsisemaks. Nende isikute deradikaliseerimine saab olema riikidele oluliseks väljakutseks.\nOlukord Siinai poolsaare põhjaosas on märgatavalt halvenenud. IS püüab edaspidi kindlasti toetada sealseid rünnakuid, säilitamaks oma jõulist kuvandit. Pärast Egiptuse riigipööret 2013. aasta suvel kuulutati Muslimi Vennaskond taaskord terroriorganisatsiooniks, sadu inimesi vangistati ja paljud hukkusid järgnenud protestide käigus. Põranda alla aetud organisatsiooni liikmed, kes näevad võimult tõrjumises ülekohut ja on kogenud julgeolekujõudude vägivalda, on radikaalsetele ideedele varasemast avatumad.\nE-Eestil võiks selles võitluses olla vabalt suurem roll, seda enam, et teema on venekeelse teabevälja kasutamisega juba tõstatatud. Inforuumi kaitsmine peaks olema küberkaitse keskne osa. Läbimõeldud laiaulatuslike vastumeetmetega saaks tõrjuda nii idaohtu kui ka Süüria kõrbes nutitelefoni näppivat pühasõdalast.\nAl-Qaeda positsioon on pärast Prantsusmaal toimunud rünnakuid veelgi paranenud. Regionaalsed kriisikolded Liibüas ja Jeemenis ei ole kuhugi kadunud ning Al-Qaeda kasutab neid ka edaspidi oma kasvulavana. ISi sõjaline lüüasaamine võib samuti Al-Qaedale kasuks tulla: „Kui IS sunnitakse lagunema ilma sobiva poliitilise ettevalmistuseta, võivad paljud selle praegused võitlejad valida paremuselt järgmise, milleks on Al-Qaeda.“10\nNiinimetatud vabakutseliste terroristide juures on oluliseks võitlustandriks kujunenud internet, mis mängib üksikute isikute äärmusluse juurde pöördumises olulist rolli: „Online-maailm pakub rohkelt materjali ja kontakte hõlbustamaks ja kiirendamaks radikaliseerumisprotsessi.“11 Samas tõdetakse, et senised katsed tõrjuda internetis äärmuslusele õhutavat materjali pole olnud edukad.\n„Räägitakse, et tegelikult nad ikkagi ei põletanud [Jordaania] pilooti elusalt, vaid see video on lavastatud ja mõeldud lääneriikide hirmutamiseks,“ ütleb mulle Tšetšeeniast pärit Bekhan. Äärmusorganisatsioonide teabeväli on jätkuvalt suuresti puutumatu, andes ISile võimaluse veenvalt levitada oma sõnumeid tuhandete kilomeetrite taha.\nTasand regionaalne rahvusvaheline\nEesmärk territooriumi kontrollimine religiooni kaitsmine\nViis rünnak, väikeüksused, lõhkekehad üksikud indiviidid, tulirelvad\nEesmärk vastase hävitamine\nühiskonna lõhestamine meedia tähelepanu\nIslamiriiki on siin ja edaspidi kasutatud pärisnimena, mida kannab Iraagis ja Süürias tegutsev sunniäärmuslik terroriorganisatsioon, eelnevalt Islamiriik Iraagis ja Levandis (ISIL). ↩\nE. Kaplan, The Rise of Al-Qaedaism, Council on Foreign Relations, 2007. http://www.cfr.org/terrorist-organizations-and-networks/rise-al-qaedaism/p11033 ↩\nVisualiseeritud ülevaade Al-Qaedaga seotud rühmitustest üle maailma: J. Russell & N. Benotman, A New Index to Assess the Effectiveness of Al Qaeda, Quilliam Foundation, 2013, p. 7. http://www.quilliamfoundation.org/wp/wp-content/uploads/publications/free/a-new-index-to-assess-the-effectiveness-of-al-qaeda.pdf ↩\nAl-Bagdadi kõne kokkuvõte ja helisalvestis: Dawaalhaq 2014. Fidiu: Khalipha Abu Bakr Al-Bagdadi y’alan tumadid dawlat al-islamiya. http://www.dawaalhaq.com/?p=19829. ↩\nA. B. Naji, The Management of Savagery. Tõlkinud W. McCants. John M. Olin Institute for Strategic Studies, 200b, p. 108. https://azelin.files.wordpress.com/2010/08/abu-bakr-naji-the-management-of-savagery-the-most-critical-stage-through-which-the-umma-will-pass.pdf Tegu on kaasaegse äärmusislamismi ühe tüvitekstiga, milles esitatud printsiibid on äratuntavad nii Al-Qaeda, ISi kui ka paljude teiste organisatsioonide tegevuse juures. ↩\nThe Soufan Group. 2015. Responding to the Islamic State. TSG Intelbrief. http://soufangroup.com/tsg-intelbrief-responding-to-the-islamic-state/ ↩\nVabakutseliste terroristide fenomeni kohta pikemalt: R. Tripathi & Y. P. Rajesh, Rise of the D.I.Y. jihadi – India Times 15.01.2015. http://indiatoday.intoday.in/story/terrorists-isis-al-qeada-digitally-enabled/1/413492.html ↩\nThe Soufan Group. 2014. The New Spectacular Terror Attack. TSG Intelbrief. http://soufangroup.com/tsg-intelbrief-the-new-spectacular-terror-attack/ ↩\nInspire, The Lone Mujahid Pocketbook. OSJ Special, 2013, p. 40. https://azelin.files.wordpress.com/2013/03/al-qc481_idah-in-the-arabian-peninsula-22the-lone-mujc481hid-pocketbook22.pdf ↩\nE. M. Saltman & C. Winter, Islamic State: The Changing Face of Modern Jihadism, Quillam Foundation, 2014, p. 54. http://www.quilliamfoundation.org/wp/wp-content/uploads/publications/free/islamic-state-the-changing-face-of-modern-jihadism.pdf ↩\nvt eelmine p. 57. ↩


Parimad koolilõpetajad välismaale elama ja õppima ei kipu - Eesti - Postimees: Värsked uudised Eestist ja välismaalt\nParimad koolilõpetajad välismaale elama ja õppima ei kipu\n22. juuni 2010, 12:23\nTeiste seas said president Toomas Hendrik Ilveselt suurepäraste õpitulemuste eest kiita ka Kädi Lille ja Kädi Kleitsman.\nEile võttis president Toomas Hendrik Ilves Kadriorus vastu tänavusi parimaid koolilõpetajaid. Paljud gümnaasiumi kuld- ja hõbemedaliga lõpetanud noored kinnitasid, et eelistavad oma õpinguid esialgu Eestis jätkata.\nTartu Annelinna gümnaasiumi kuldmedaliga lõpetanud Julia Gritsuk kinnitas, et on otsustanud jätkata õpinguid Tartu Ülikoolis infotehnoloogia erialal, sest see on arenev valdkond. «Soovitan lõpetajatel mõelda sellele, et maailmas on mitmeid ülikoole, mis jäävad taseme poolest Eesti omadele alla,» märkis ta. «Eestis saadud kõrgharidus on niisama hea kui mujal.»\nKa Kohtla-Järve Kesklinna gümnaasiumi hõbemedalistil Karen Grigorjanil ei ole plaanis kodumaad maha jätta ja välismaale õppima asuda. Tema eesmärgiks on Tartu Ülikoolis arstiks õppida. «Miks peaksin lahkuma, kui siin saab niisama hästi arstiks õppida,» leidis Grigorjan.\n«Praegu ma kodust ära ei kibele, kuid millalgi soovin end siiski välismaal täiendada,» ütles Kehra gümnaasiumi medaliga lõpetanud Joonas Tanne. «Arvan, et Eesti riik hoolib meie haridusest ja väärtustab seda, mistõttu on ka siin saadav haridus piisavalt kvaliteetne, et võistelda välisülikoolidega,» lisas Tanne.\nNarva humanitaargümnaasiumi kuldmedalist Kristina Aare arvas, et eestlased on küll rändaja hingega, kuid oskavad vääriliselt hinnata ka seda, mida pakub neile Eesti. Tema sõnul peavad noored õppima riigiga suhtlema, sest see avab neile võimalused, mille puudumise üle on paljud kurtnud.\n«Kui mul uurimistööd kirjutades rahalised raskused tekkisid, kirjutasin ma otse Tõnis Lukasele ja ta vastas mulle,» tõi Aare näite.\n«Ma arvan, et ei ole oluline, kas õppida kodus või kus iganes, kuhu elutee mind viib, peamine on see, et ma olen edukas ja Eestist pärit,» lisas Aare. «Esialgu soovin Inglismaale geneetikat õppima asuda, kuid Eestisse tulen kindlasti tagasi.»\nHaridus- ja teadusminister Tõnis Lukas tõdes, et tal on hea meel, et paljud parimatest gümnaasiumilõpetajatest on otsustanud haridusteed jätkata kodumaal.\n«Olen juba aastaid kutsunud kõiki jätkama õpinguid Eestis ja leian, et see on igale inimesele hea lahendus, sest Eesti kõrgkoolide tase on väga paljudel erialadel konkurentsivõimeline,» ütles Lukas.\nLukase sõnul oleneb kogu eestikeelse kõrgharidussüsteemi ellujäämine just lõpetajate edasistest otsustest. «Kui eestikeelsed noored alustavad oma õpinguid siin vähemalt bakalaureuseõppes, siis eestikeelne kõrgharidus säilib,» selgitas Lukas.


Kas ma pole selle viimase hapupiimase postitusega kaua venitanud.\nReaalsus selgus, kui mu Indoneesia numbrile, jah see on veel sees, kirjutas jooga sõbrants Dya.\n„Hey, How are you ? Long time no see you. I´m Dya. Do you still remember me?“\nMe ei kohtu enam mitte kunagi aga mäletan teda kindlasti.\nÜhel hommikul helistas keegi kell 6.00, suurest unesegadusest, ei võtnud vastu ja ilmselt ei vasta sellele telefonile mitte kunagi. Kuid ometi hoian seda numbrit sees. Poes arvutan endiselt kõik Eurod Ruphiadesse. Kella vaadates arvutan, mis kellaaeg on Indoneesias.\nMa ei ole korraliku hüvasti jätnud selle maaga\nIsegi kui Eesti kultuur on minu kultuur on sellega raske harjuda ja omaks võtta. Oleksin nagu mõnes mõttes ajuloputuse saanud viimase 10 kuuga.\nNagu näiteks, seal vaadati viltu kui sul on miniseelik, siin on see väga ilus ja ahvatlev. Seal käteledi kõiki, liitudes või lahkudes seltskonnast siin parimal juhul viibatakse peaga ja kui ma kätlen siis imestatakse. Siin ei ole hilinemine aksepteeritud, seal oli see täiesti okei. Koerad on siin nunnud koduloomad, seal põlatakse neid. Eestis lasevad autod su sebra juures üle tee, seal mitte. Indoneesias oli valge nahk ilus, siin räägivad kõik kui pruunid nad olla tahaksid.\nRääkimata sellest, et kõik need 10 kuud olen ma üksi olnud, üldiselt mitte kellegagi arvestamata. Inimesed ei oodanud minult midagi, juba selle pärast, et nad ei teadnud mind.Nüüd on korraga mul perekond, sõbrad kellega pean arvestama. Õnneks nende vastuolude eest pugeda koju, kus 8 tundi päevast olen täiesti ÜKSI! Ma ei saa olla terve elu kookonis ja nagu emmekas kodus passida. Sestap olen planeerinud enda järgmised päevad täis kohtumisi sõpradega- ongi palju suveniire andmata.\nSisendan endale, et seiklused Indoneesias olid küll maru toredad, aga see etapp on läbi. Hakkasin endamisi Indoneesiale hüvasti jätma. Kirjutasin Dyale, et ei ela enam Indoneesias.Võtsin kõnekaardi välja ja peitsin sahtli sügavusse. Jaotasin kõik suveniirid, et neist lahti saaksin. Raamisin Indoneesiatantsu sertifikaadi.\nJa lõpuks... avasin enda Päeviku ja lugesin selle algusest lõpuni läbi, enne kui selle salajasse raamaturiiulisse, tolmu võtma asetasin, kuniks tulevikus ulatan selle enda lastele või lastelastele.\nNäeb välja nagu piibel :)\nSee, Päevik, on minuga terve aasta kaasas käinud. Uskumatu on lugeda, kuidas see algas ja lõppes.\nSinna oli näiteks nii kirjutanud:\n„Kaie küsis minu käest, kas mu reisil on ka mingi eesmärk või mida ma aasta jooksul kindlasti teha tahaks.\nMa polnud sellele enne mõelnud, või olin, kuid ei sõnastanud seda.\nArvan, et mu eesmärgiks on ennekõike õppida, nii ennast, kui ka maailma. Milline olen ma ilma turvatundeta, keeleoskamata.On mul üldse vaja kedagi enda kõrvale?\nTahiksin ennast võimalikult palju harida, suurendada enda maailmavaadet. Tunnen, et olen praegu veidi roheline. Siiski arvan, et reisi mõjusi tunnen alles mõne kuu/aasta pärast. Vähemasti nii ütleb kogemus. Võib-olla märkavad teised muutust paremini kui mina.\nKõige lõpus jään ikka samaks Käpsuks- mis mind nii väga muuta suudaks.\nÕigus! Mu lemmik õppejõud ütles, et ta näeb minu sees küsimusi. Üritan selle reisi käigus leida see küsimus/ed ja vastus oleks ka nice.“\nNüüd tunnen, et olen veelgi rohkem rohelisem. Kas enda küsimustele vastused leidnud olen on veel liiga vara öelda. Kindlasti, mõningad, elumüsteeriumid on lahendatud.\n„Kas tõesti olen olnud siin 4 päeva! Kui tagasi vaatan siis tundub nagu nädal aega- nii palju on juhtunud. Mida ma siis veel aasta pärast tunnen!?Kõik need päevad olen suu ammuli ringi käinud.“\nJa nii käisin ringi terve aasta- suu oli kärbseid täis ja süda jahtus ära. Ka praegu Eestis on mul sama tunne.\n„Sain ametlikult miljonäriks!\nIga kuine rõõmuhetk. Kuid ei oleks selle rahaga hakkama saanud, ilma väikeste tööotsteta.\n„Kõik seisavad ainult enda eest, musketärid on väljamõeldis.“\nTõde, mille õigsuses korduvalt veendusin.\n„Fucking kukk kireb pidevalt akna all! Mootorimüra ümber maja. Ma ei suuda seda taluda! Tahaksin Eestisse teleporteeruda.“\nKeskkonna häältega harjus kiiresti ära ka hommikuse moslemite palvelekutsega.\n„Mind kiideti esimest korda Bali tunnis! Saadi mu keha hoiakust aru, et olen tantsija, jess, kõik pole veel kadunud!!!“\n„Käisin täna maailmalõpus.“\nJa sattusin sinna veel mitmeid kordigi. See maa on lihtsalt nii müstiline!\n„ Pean ennast meelega rõõmsaks suruma, sest vastasel juhul tekib igatsus. Mitte kodu ega Eesti vaid inimeste igatsus. Kas pean siin tõesti vastu terve aasta? Lennupiletid oleksid odavad aasta keskel...“\n„Aina rohkem ja rohkem ja rohkem hakkab mulle siin meeldima. Koolis on tore, sõpru olen leidnud, seiklusi on olnud, olen palju õppinud kõige kohta.“\nEnamus õhtutel läksin ikkagi naeratusega magama.\n„Ma ei meeldi endale“\nRaskeim asi millega toime tulla\n„Õhtul on nii mõnus mootorrattaga sõita, autosi on nõnda vähe, et tundsin ennast kuis kuningannana.“\nHiljem, kui kuulsin kaakidest, kes mootorratta seljast sind maha virutada tahavad, ei julgenud õhtul nii vabalt sõita.\n„Mul pole vist kunagi nii palav olnud.“\nJa iga kord tundus aina palavam.\n„Täna oli koduigatsuse asemel hirm. Selline hirm, mil kardad ilma põhjusetta homset päeva.“\nSee kordus, kuni leidsin kellegi kellega kõigest rääkida sain.\n„Kui Karolin koju jõudis, hakkasid kuked juba kirema ja moslemid laulma“\nKäisin vist peol\n„Igatsen lund rohkem kui arvasin võimalikuks pidavat!“\n„Mõningad asjad on juhtunud, mida ma ei soovinud mitte kunagi.“\n„Note: Ära Eestisse tagasi minnes unusta, kui väsitav ja laisk oli kuuma ilmaga. Kuidas unistasid külmast ja jahedast ENERGIAST!“\n„Maailmas on nii palju armastusväärseid inimesi.“\n„Ma armastan elu.Elu lõpuni. Mis iganes ka ei juhtuks.kõik lõppeb alati õnnelikult“\nHipilikud arusaamad elu mõnust, öistel tundidel.\n„Ja ongi läbi! Me ei usu seda. Ma ei suuda! Minu seiklus reisides on siinkohal lõppenud, vähemalt 2 järgmiseks aastaks“\n„Amsterdami lennujaam. KARDAN. Mul on tunne, et ma ei sobi siia kontrollitud ühiskonda. Piirid.Piirutlused. Keelud ja käsud. Tundub, nagu oleksin tulnukate maailma sattunud.“\nKui lugesin viimase kuupäevaga kirjutise, ohkasin kergendatult ja ei suutnud uskuda, et see aasta on läbi.Pidasin vastu. Ja mitte ainult. Ma elasin. Jah, seal oli nii madalseisakuid ja ka hirme, kuid ka pilvede peal kõndimist ja armastust.\nMaailm on nii suur ja nii erinev. Nii palju on veel avastada ja õppida.\nAga mina tahan Eestis elada.\nSest, ma tean, mis tunne on kui aastaajad vahetuvad. Milline on leitsak enne vihma ja oskan hinnata vihmasaju maksimaalset tugevust. Oskan enam-vähem oletada iga bussis viibija tausta, ilma et peaksin sukelduma sultanite ja moslemite maailma. Ma tean kuidas lõhnab äsja niidetud hein ja mis häält teevad linnud. Ma tean eesti mere kohinat. Ma tean meie riigi ajalugu ja probleeme.Ma oskan Eesti keelt, tean kuidas kõlavad murrakud ja oskan teha nalja sõnakõlksude üle. Tean kuidas inimesed võivad reageerida. Tean, et oleme tihti enesekesksed ja sõnaaherad. Tean, kuidas eestlased armastavad. Tean, mis tunne on igatseda lihtsaid asju kodumaast. Ja ma tean, et meie arv kahaneb iga aastaga ja võib-olla majanduslik ja poliitiline seisund ei ole kiita. Ma ei tea kas see tuleb sellest, et olen vaba Eesti laps või muust aga iga kord kui keegi ütleb midagi halba Eesti kohta, kasvab mu tahe olla eestlane, nagu lohel päid juurde.\nPidin minema kaugele, et seda kõike tunda ja teada saada. Enam ei kibele nii hirmsasti välismaale, kuid kätt ette ka ei pane.Nüüd tean, et väljaspool Euroopat on ka võimalik elada ja maailma uksed on valla.\nLahe, et oli neid inimesi, kes viitsisid blogi lugeda.\nErilised tervitused lähevad ka Kaie emale :)\nSee oli ainult mu seikluse algus !\nElu on seiklus !\nSee pilt on puhtalt kadeduse tekitamiseks, sest see, mis mul seljas on MINU Bali tantsukostüüm :)\nPosted by Ka ro li n at 6:22 AM 4 comments:\nPosted by Ka ro li n at 3:27 AM 5 comments:\nTäna oli viimane koolipäev ehk Sunda eksam.\nJagasin laiali väikese küsitlustiku enda kallitele klassikaaslastele.Lugesin juba väga huvitavaid vastuseid.\n" Caroline, don´t forget us"\n" I will not, never"\n"We will miss you !"\nSellega asi piirdus, sest egas see inglise keel ei ole neil nüüd kiita.\nIgatahes oli armas.\nNüüd ajan enda kostüümi värki ja hakkan proove tegema, et esineda Eestis Indoneesia traditsioonilise tantsuga. Ma ei tea kuidas, ma ei tea kus aga ma teen seda. kindlasti.\nMega lahe ürituse tegime: FIRST INTERNATIONAL TRAFFIC LIGHT FESTIVAL\nArutasime maailmaasju tšehhist pärit skulptoriga, rääksin, et olen alati tahtnud teha midagi valgusfoori ajal nagu kohalikud. Mõtlesime milline näeks välja skulptoristi ja tantsija koostöö. Arutasime aja üle.\nJärgmine päev teatas ta mulle enesekindlalt: " Let´s do it!" Ja me tegimegi.\nPärast festivali, lendas ta Sulawesisse- järjekordne inimene, keda enam ei näe- People Come and Go.\n* First, tähenda, et tuleb ka teine ja kolmas, millalgi*\nPosted by Ka ro li n at 5:38 AM No comments:\nHommikul, kui maja ees kohvi joon, jalutavad minust mööda väikesed printsessid ja printsid. Neil on alati juuksed kammitud ja mõne ilusa lipsu või klambriga ehitud. Printsidel on alati kõige lahedamate Hiina kartuunitegelastega koolikott, mis on ilmselgelt suurem kui nad ise.\nMõnikord jooksevad nad üksteisevõidu, mõnikord jalutavad aeglaselt, justkui arutades omavahel kuningriigi probleeme. Vahel viivad vanemad nad jalgrattaga, sel juhul istuvad nad, uhke näoga, bambusest ehitatud troonil.\nVäiksemad printsessid ja printsid jäävad terveks päevaks koju ja mängivad omapead. ALATI hoolitsevad suuremad väiksemate eest. Neil on omad porilogus plätserdamise mängud, võidusõidud, aiast leitud keppidega võitlemine jne.\nIrooniliseks muudab olukorra, et kuningriik kus nad elavad, ei haaku üldse nende suursusugusega. Tänav kus nad jalutavad on mudane, vesine, prahine. Nad on kui võõrkehad.\nJa kui nad mind märkavad jäävad nad suuammuli vahtima, aeglustavad sammu, käed vajuvad rippu ja sõnad ununevad huulilt. Nagu oleks tonti näinud. Julgemad astuvad lähemale, aremad itsitavad omavahel.\nJään oma küla printse ja printsesse igatsema.\nPosted by Ka ro li n at 11:03 PM No comments:


Kas allergiaravimid tekitavad sõltuvust? | Kodus.ee\nKui inimene kasutab allergilise nohu korral üle seitsme päeva järjest ksülometasoliini või oksümetasoliini sisaldavaid ninapihuseid, siis võib sellest tekkida nii-öelda sõltuvus. | Shutterstock\nKas mõned allergiaravimid võivad tekitada sõltuvust? Vastab apteeker Kerli Valge.\nSõltuvust saab olla kahel kujul.\nSõltuvus, kus ravitoime saamiseks on vaja ravimiannust suurendada.\nSõltuvus, kus inimene ei suuda enam ilma selle ravimita normaalselt elada ja igapäevaseid tegevusi jätkata.\nNäiteks kui inimene kasutab allergilise nohu korral üle seitsme päeva järjest ksülometasoliini või oksümetasoliini sisaldavaid ninapihuseid, siis võib sellest tekkida nii-öelda sõltuvus. See tähendab, et pärast ravimi kasutamise lõpetamist läheb nina limaskest taas tursesse ja takistab nina kaudu hingamist. Tekkinud on ravimisõltuv ninakinnisus.\nAllergiaravimite puhul ei ole kumbagi sõltuvust täheldatud. Küll aga on klemastiinipõhised ravimid niinimetatud vanema generatsiooni allergiaravimid, mis kõrvaltoimena põhjustavad ka unisust või uimasust, kuid mitte sõltuvust.\nAllergiaravimi valimisel on määrav varasem kogemus, kas ja milline toimeaine on avaldanud tõhusamalt toimet või mille puhul ei ole tekkinud kõrvaltoimeid. Kui allergik leiab enda jaoks sobivaima vahendi, siis ei ole põhjust tarvitada üle päeva erinevat preparaati. Loomulikult, kui kasutada ühe toimeainega ravimit kaks-kolm päeva ning sümptomid ei parane, siis saab järgmisel päeval alustada ravi teise toimeaine põhise ravimiga.\nMis puudutab allergiaravimi korrektset kasutamist, siis alati on mõistlik konsulteerida enne apteekriga ning kindlasti tuleb lugeda pakendiinfolehte. Uuema põlvkonna allergiaravimeid (loratadiin, tsetirisiin, desloratadiin) kasutatakse üldiselt üks kord päevas ning manustamine ei sõltu söögiaegadest. Samas mõne toimeaine puhul, näiteks klemastiin või ebastiin, võib võtta ka ühe tableti kaks korda päevas. Eraldi tasub täpsustada lastele mõeldud annustamisskeemi. Kui ravimit kasutatakse üks kord päevas, siis tasub meeles pidada, et järgmine tablett võetaks samal kellaajal.


Päikesepaneelid - Pesatron\nSoodsad päikeseelektrijaama komponendid!\nPäikesepatarei, rahvasuus tuntud kui päikesepaneel, on seade, mis muundab sellele langevat kiirgust (päikesevalgus) elektrienergiaks. Iseloomuliku ja dominantse välimuse tõttu kasutatakse väljendeid “päikesepaneel” ja “päikeseelektrijaam” sageli sünonüümselt.\n2021. aasta hooajal hoiame laos Canadian Solar CS3L-375MS paneele. Oleme selle mudeli välja valinud, kuna:\nCanadian Solar on üks maailma suuremaid päikesepaneelide tootjaid ning neil on ulatuslik kogemus tootearenduses;\nCS3L-375MS kasutegur 20,3% on parimate seas, võimaldades olemasolevale pinnale paigaldada maksimaalse tootmisvõimsuse;\nTegemist on poolelementidest (Half Cell) ehitatud paneelidega – paneeli ühe osa varjutamine mõjutab selliste paneelide puhul päikeseelektrijaama tootlikkust vähem (vt videot allpool);\nCanadian Solari garantii on väga kliendisõbralik, tagades 25 aasta möödudes minimaalselt 84,8% esialgsest tootlikkusest (tüüpiliselt tagatakse 80%) ning paigaldusobjekti müümise korral kandub garantii uuele omanikule edasi;\nCS3L formaadis paneel sobib Eesti tingimustesse, kuna sellele mõjub populaarsust koguvate suuremate paneelidega võrreldes väiksem jõud tuule- ja lumekoormuse tõttu, lisaks on paneele ka lihtsam paigaldada.\nVaata videot, kus selgitatakse Canadian Solari päikesepaneelide ja poolelement-tehnoloogia eeliseid\nVaata videot, kus selgitatakse Canadian Solari päikesepaneelide lahtipakkimist, ladustamist, paigaldamist ja hooldust\nLae alla Canadian Solar CS3L-375MS andmeleht\nLae alla Canadian Solari moodulite garantiitingimused\nVaata, kui soodsa hinnaga Sulle seda paneeli pakume!\nLisaks saame vastavalt kliendi soovile tarnida teistes mõõtudes ja teiste tootjate päikesepaneele. Valikus on Canadian Solar, JA Solar, Trina Solar, Q-Cells, Axitec, Suntech, Luxor, Phono Solar. Pakkuda on nii mono- kui ka soodsamaid polükristalseid paneele, nõudlikumale kliendile ka musta raamiga ja ka üleni musti mudeleid.\nMiks tellida Pesatronist?\nKvaliteetsed tooted – pakume vaid levinud, tunnustatud ja usaldusväärsete tootjate kaupa\nPersonaalne lähenemine – aitame komplekteerida päikeseelektrijaama kliendi soovide ja võimaluste järgi\nSuurepärased hinnad – loome otsetee Euroopa hulgimüüja ja Eesti kliendi vahele\nKüsi hea pakkumine siit!\nValtsplekk-katuste kinnitused – laos;\nLaineplekk- ja eterniitkatuste kinnitused – laos;\nKivikatuste kinnitused – laos;\nTrapetsprofiilplekk-katuste kinnitused – tarne 1…3 nädalat;\nLamekatuste kinnitused – tarne 1…3 nädalat;\nMaaraamid – tarne 1…10 nädalat sõltuvalt kaldenurgast;\nSolar kaabel – laos;\nSolar ühendused – laos.\n“Laos” märgisega kaup on Tartu laos kohal ja valmis kliendile üleandmiseks. Pakutavatest kinnitusvahenditest (ka tellitavatest) on ostueelseks tutvumiseks olemas tootenäidised.\nSolar Energy WordPress Theme Pesatron 2022


Päevane kontsertkohtumine: Triinu Taul - 18.04.2018 - Pärimusmuusika ait, Viljandi - Piletilevi.ee\nPäevane kontsertkohtumine: Triinu Taul\nK 18.4.2018 13:00\nVali teine sündmus sarjast Päevane kontsertkohtumine: Kadri Voorand - N 10.5.2018 13:00 - Pärimusmuusika ait, Viljandi\nKülla tuleb Triinu Taul, kes oma muusikaarmastuse on kaasa saanud kodust ning sealt said alguse ka tema muusikaõpingud. Ta mängib erinevaid rahvapille, kuid lemmikinstrumendiks on eranditult hääl, kuna see on üks parim viis oma mõttemaailma ja tunnete väljendamiseks. Hääl üksi on võimeline edasi kandma sõnumeid, nii nagu seda teeb muusika ja sõnaline keel. Triinu sisemaailm peegeldub läbi muusika ja hääle, need on teadvuse kandjateks.\nTriinu on öelnud, et: “Minu laul on see, kes ma olen. Elades muutun ja muutub ka laul.”\nHetkel on Triinu sukeldunud sügavamale helide maailma, kus uurib ja praktiseerib helide ja harmoonia teraapilist mõju nii vaimule kui füüsilisele kehale.\nPäevane kontsertkohtumine: Triinu Taul K 18.4.2018 13:00 Pärimusmuusika ait, Viljandi\nOsta pilet Sürpriis nr 2 Sürpriis nr 2 R 4.5.2018R\nmai19:00 Saladus, Eesti 15.00\nOsta pilet Wilkom: Viljandi Komöödiafilmide Festival, "Eesti tummfilmid aidas" Wilkom: Viljandi Komöödiafilmide Festival, "Eesti tummfilmid aidas" R 4.5.2018R\nmai19:00 Pärimusmuusika ait, Viljandi, Eesti 6.00 - 7.00\nOsta pilet Päevane kontsertkohtumine: Kadri Voorand Päevane kontsertkohtumine: Kadri Voorand N 10.5.2018N\nmai13:00 Pärimusmuusika ait, Viljandi, Eesti 4.50\nOsta pilet Tantsumaja: Enkel (Soome) Tantsumaja: Enkel (Soome) R 11.5.2018R\nmai19:00 Pärimusmuusika ait, Viljandi, Eesti 4.00 - 6.00\nOsta pilet Mati Tubli & Aurelia Dey // Angus // DJ Harl:Etno UusUusMati Tubli & Aurelia Dey // Angus // DJ Harl:Etno L 12.5.2018L\nmai19:00 Pärimusmuusika ait, Viljandi, Eesti 5.00 - 7.00


Indrek Kald • 12 aprill 2018\nKaido Laanet Foto: Andras Kralla\nPärnu Juhtimiskonverentsil "Oma saar" esinev Kaido Laanet on üks väheseid eestlasi, kellel on ette näidata omanimeline konjak.\nKaido Laanet on viimased 15 aastat oma elust olnud Maxime Trijoli konjakimaja saadik enamikus Euroopa riikides. Tema tööandja Jean Jaques Trijol peab perekonna konjakimaja juba viiendat põlve.\nKuuenda põlvena hakkavad konjakimaja tulevikku kujundama Trijoli kaks suureks sirgunud tütart. Samamoodi teevad samas valdkonnas esimesi samme Laaneti kaks poega.\n„Nagu Kaido tegi koostööd Jean-Jacques Trijoliga, jätkab nüüd Pauline Trijol koos Karl-Erik Laaneti ja tema elukaaslase Hannaga,“ viitab Laanet perenaise Evelyn Trijoli hiljutisele ütlusele. "Loodan, et ka noorem poeg Mark-Kristjan ühineb nendega peagi," lisab Kaido Laanet.\nTema vanem poeg Karl-Erik lõpetas Gustav Adolfi gümnaasiumis prantsuskeelse klassi, elades vahepeal vahetusõpilasena ka Prantsusmaal. 2016 asus ta õppima veini ning kange alkoholi tootmist ja turundamist Bordeaux' lähistel asuvas koolis, praktiseerides samaaegselt Maxime Trijoli konjakimajas. Isa kõrvalt õppides on Karl-Erik juba mitu aastat viinud läbi konjakikoolitusi ja osalenud messidel ning ärikohtumistel nii Eestis kui ka välismaal.\nSügisel hakkab ta koos elukaaslase Hannaga õppima Bordeaux' ülikoolis rahvusvahelist majandust ja turundust. „Siis saavad osa minu tööst üle võtta,“ märgib Kaido Laanet. „Nad on näidanud üles väga suurt initsiatiivi, loovust ja teotahet. Kindlasti saavad nad minust kordades paremaks konjakimaja suursaadikuteks,“ lisab isa, „kellegi teise õlgadele ma ei julgeks seda kohustust panna“.\nPikemalt loe Kaido Laanetist ja tema tegemistest Trijoli konjakimajas Äripäevast.


Perlitz: Kuidas rootslased Luciapäeva tähistavad - Lääne Elu\nAvakülg Kultuur Perlitz: Kuidas rootslased Luciapäeva tähistavad\nPerlitz: Kuidas rootslased Luciapäeva tähistavad\n13. detsember 2014 11:56\nTäna, 13. detsembril on luutsinapäev, mida Eestis tähistati eeskätt rannarootsi aladel. Uuesti kerkis püha tähelepanu alla 1980. aastatel, mil seda hakati tähistama Tallinnas ja kunagistel eestirootslaste asualadel – nüüd juba eeskujuks skandinaavlaste Luciapäev. Kolumnist Jaan Francklin Perlitz on kirjutanud, kuidas Rootsis Luciapäeva tähistatakse.\nEestis luutsinapäeva nime kandvat 13. detsembrit tähistatakse Skandinaavias, kõige rohkem Rootsis, traditsiooniliselt hulga Luciarongkäikudega. Neid korraldatakse lasteaedades, koolides, töökohtadel ja õhtul ka avalikkuse ees valdades ja linnades. Mitmetes telekanalites alustatakse 13. detsembrit saatepäeva oma Luciarongkäiguga.\nÜhes korralikus Luciarongkäigus on küünaldega kaunistatud krooniga Lucia, hulk küünalt käes hoidvaid piigasid, ja mõned tähepoisid, kellel on varre külge kinnitatud täht käes ja valge torbikmüts peas. Nende järel tulevad mõned laternatega päkapikud ja mõnel puhul ka piparkoogimeesteks riietunud noored. Luciad, piigad ja tähepoisid kannavad kõik valgeid rõivaid. Nii peab olema! Lauldakse loomulikult Lucia laulu, aga ka jõululaule.\nOn selge, et Luciapäeval pidutsetakse üsna palju. No, jah… tänapäeval alustatakse tähistamist sageli juba eelmisel õhtul. Süüakse nõrkemiseni piparkooke ja lussebullar’eid. Need on rosinatega safranisaiad, mis on vormitud kassikäpa kujuliseks ja sellepärast nimetatakse lussekatter. Ja siis juuakse loomulikult glögi kuni seda kõrvadest välja ajab. Glögi rosinate, mandlite ja kaneeliga. Täiskasvanud joovad glögi, mida on soovitavalt rummiga teravdatud. Nii et eriti palju tööd 13. detsembril ega ka järgmisel päeval tehtud ei saa, sest pidutsetakse korralikult ja korrakaitsepolitseil on käed-jalad tööd täis.\nAjakirjanikuna olen osalenud nii Luciakandidaatide valimistel linnades, kui ka organiseerinud tervet Luciapidu. Seda sellepärast, et kohalikud ajalehed vastutavad linna Luciapidustuste programmi eest. Kõiki kandidaate tutvustatakse ajalehes ja seejärel saavad lugejad valida, kellest saab sel aastal Lucia.\nStockholmis on Lucia päeva tähistamine ühes kohas pisut eriline, nimelt Grand Hôtellis. Kuna samal ajal toimub Nobeli nädal oma kokkusaamiste ja ettekannetega, veedavad Nobeli preemia laureaadid Stockholmis terve nädala. 13. detsembri varahommikul äratab neid oma hotellisviitides Luciarongkäik. Varasematel aastatel tuli Lucia koos piigadega ja üllatas Nobeli preemia laureaate kell seitse hommikul. Nüüdsel ajal hoiatatakse laureaate ette. Nimelt juhtus mitmel korral, et mõni laureaat oli Lucia sisenemisest hotellituppa kohkunud. Võib-olla arvasid välismaised külalised, ilmselt Nobeli nädala pidutsemistest pohmellis, et nad on sattunud taevasse ja kohtunud inglitega.\nKuid kust siis Luciatraditsioon alguse on saanud? Sitsiiliast ja siis peame minema ajas tuhat seitsesada aastat tagasi aastasse 304. Nimi Lucia tuleb ladinakeelsest sõnast ”lux”, omastavas käändes ”lucis”, mis tähendab valgust. Sitsiilias on Lucia nimi, mis tähendab ”Hele”.\nKunagi 283. aasta paiku sündis rikkas peres Sürakuusa linnas, tüdruk, kellele pandi nimeks Lucia. Tema isa suri kui tüdruk oli väike ja ta kasvas üles emaga. Juba väiksena oli tüdruk andnud vooruslikkuselubaduse, sellest kellelegi siiski rääkimata. Kui Lucia vanemaks sai lubas ema ta naiseks noormehele, kes oli Luciasse tema ilusate silmade pärast armunud. Lucial õnnestus kihlus edasi lükata ja ta palus abi ka Jumalalt.\nSiis aga haigestus tema ema veritsustõppe, mida kellelgi ei õnnestunud ravida. Lucia veenis ema minema palverännakule Cataniasse pühak Agata hauale. Kui nad kohale jõudsid olevat Agata end Luciale ilmutanud ja öelnud: “Miks palud sa minult midagi sellist, mida saad ise oma emale anda? Sinu usk on teda ravinud!” Ema sai terveks ja lubas Luciale teda mitte mehele panna. Kuid noormees tundis end solvatuna ja andis ta tüdruku kristlasi tagakiusanud keiser Diocletaniuse asehaldurile üles.\nLucia arreteeriti ja piinati, kuid ta ei loobunud oma usust Jumalasse. Ta saadeti karistuseks bordelli lõbutüdrukuks. Ta olevat öelnud, et kuna ta ei kavatse end vabatahtlikult anda, on tema vooruslikkus topeltväärtuslik. Kui teda härjavankril läbi linna bordelli veeti, jäi vanker maapinna külge kinni ja seda ei õnnestunud liikuma saada. Paganlikud vahimehed valasid Luciale keevat õli, kuid tüdruk ei saanud vigastada. Meeleheites surus keegi mõõga läbi tüdruku kaela, kuid ka sellest ta ei surnud. Ta elas seni kuni tuli keegi, kes tegi talle viimse võidmise.\nSee noor kristlik neitsi Lucia suri teisisõnu märtrisurma 13. detsembril 304 keiser Diocletaniuse kristlaste tagakiusamise käigus. Luciat kujutatakse kristlikus kunstis kaelahaava läbistava mõõga või pistodaga. Ta võib hoida ka kahte silma vaagnal, mis viitab legendile, et ta rebis enne surma oma silmad peast ja saatis need solvunud noormehele. Jumalaema andis talle aga kohe paari uusi ja veelgi ilusamaid silmi. Tunnusena on tal lisaks käes palmioks ja õlilamp või küünal. Pärast surma kuulutati Lucia pühakuks.\nMoodne Lucia küünlakrooniga juustes, on tegelikult inspireeritud jutustusest, kus räägitakse, et Lucia viis pimedates vangikongides vangidele süüa. Et saaks kätte võtta nii palju toitu kui võimalik, pani ta küünlakrooni pähe. Pimeduse ajal siin kaugel Põhjas igatseti valguse järele. Julianuse kalendris, mis oli Rootsis kasutusel 1753. aastani, oli 13. detsember talvine pööripäev, ehk aasta pimedaim öö. Sellest on pärit praegune valgusejumalanna. Pühak Lucia reliikviaid säilitati alguses Santa Lucia kirikus Veneetsias. Kirik lammutati 1861, sest see jäi ette uuele raudteejaamale ning reliikviad viidi üle lähedalasuvasse San Geremia kirikusse, kus neid saab praeguseni vaadata. Veneetsia raudteejaam kannab aga pühaku nime: “Venezia Santa Lucia”.\nEelmine artikkelKodukant Läänemaa jäädvustas kuue aasta projektid kaante vahele\nJärgmine artikkelHaapsalu algkool pidas jõululaata\nLuutsinapäeval tehakse jõuluehteid ja kaunistatakse kodu\nmina aru ei saa miks me peame võõramaiseid traditsioone ja tavasid kummardama unustades samas enda omi.


C-vitamiin- kevadel eriti vajalik\nAutor Teema: C-vitamiin- kevadel eriti vajalik (Loetud 2035 korda)\n« : 11 veebruar, 2011, 07:27 »\nKätte on jõudnud kevad ning paljudel meist on talvel tekkinud liiga vähesest C-vitamiinist vitamiinipuudus. Vitamiine ei tohi aga unustada, muidu tuleb kevadväsimus!\nKõige suurem C-vitamiinivaegus on meil veebruarist juunini. C-vitamiini puudusel muutuvad veresooned hapraks, igemed tundlikuks, nahk jumetuks. Haavad, põletused kipuvad kehvasti paranema, tekivad kergesti sinikad, liigesed muutuvad hellaks. Kuid ka emotsioonid ei jää puutumata - liigse pahuruse või erutuvuse, kõikuva enesetunde taga võib samuti olla C-vitamiini puudus.\nKui sügisel saab suure osa C-vitamiinist kätte näiteks kartulist, siis märtsis on kartuli C-vitamiinisisaldus langenud viis korda. Kartulikoortes on solaniini, nitraate jms mürgiseid aineid. Kõige C-vitamiinirikkam osa asub kartulimugulas 3- 5 mm sügavusel, ning õigel koorimisel jääb see alles. Roheliseks muutunud kohad tuleb eemaldada.\nKa roheline sibul ei tule suure C-vitamiiniallikana arvesse, sest õhuga kokku puutudes sellest saadav C-vitamiin laguneb; kui sibulad on aga hakanud närbuma, siis neis C-vitamiini enam praktiliselt polegi. Teised organismile kasulikud ained näiteks antioksüdandid siiski sibulas säilivad ja on organismile eriti talvel väga kasulikud.\nC vitamiini rikkad on näiteks kapsas ja hapukapsas. Kapsa- ja hapukapsa toiduks kasutamiseks on palju võimalusi. Tuleb vaid meeles pidada, et hapukapsast ei tohi ilma vedelikuta hoida, sest siis C-vitamiin laguneb. Hapukapsavedelikus on eriti palju C-vitamiini.\nEt toiduvalmistamisel vitamiinid kaduma ei läheks, tuleb köögiviljad panna keema kuuma vähesesse vette. Külmas vees on alati hapnikku, mis põhjustab C-vitamiini lagunemist. Samamoodi mõjuvad ka malm-, vask- ja alumiiniumnõud, nii et nendes toitu keeta ei maksa. Köögiviljade keeduvett ei tohi toiduks tarvitada. Sinna lahustuvad mitmed organismile kahjulikud ained.\nC-vitamiin kaob ka toidu korduvsoojendamisel või pikka aega kuumas hoidmisel seepärast tuleb valmis toit kohe ära süüa.\nTalvel on heaks C-vitamiiniallikaks kibuvitsamarjad, mustsõstra toorhoidised ja mahlad ning tsitrusviljad. Näiteks üks apelsin või greip katab päevase C-vitamiinivajaduse. Kõige rohkem C-vitamiini leidub aga sidrunis.\nVitamiinirikast maitserohelist võib kasvatada ka aknalaual. Näiteks sügaval veega alusel marli all kasvab hästi kurgimaitseline kress-salat. 7-8 päevaga on kasvud piisavalt pikad, et neid toidu peale hakkida. Arvatakse, et C-vitamiini abil saab ka vähiohtu vähendada. C-vitamiin tugevdab immuunsüsteemi.\nPäevakoguse võib kätte saada: poolest tassist apelsinimahlast, 50 gr mustsõstardest, 100 gr maasikatest, lillkapsast, 100-150 gr murakatest, 150-200 gr kaalika või kapsa toorsalatist, 200 gr tikritest, 200-300 gr punastest sõstardest. Soovitatavat kohgust ei maksa ületada. Liigse annuse kõrvalmõjudeks on seedetrakti funktsioneerimise häired (oksendamine, kõhulahtisus), neerukivid, väsimus, iiveldus.\nC-vitamiini rikkad on:\n• värsked kibuvitsamarjad,\n• punane paprika,\n• tsitrusviljad (sidrun, apelsin, greip, mandariin),\n• valge peakapsas,\n« Viimasena muutis: 11 veebruar, 2011, 07:27 postitatud kasutaja Veedalane »