Trükist tuli mu kolmas raamat, "Igavene kevad" (143 lk, kirjastus Tuum).\nKirjutasin selle aasta tagasi. Koosneb kolmest loost ja ühest maailmast, juhtub kummalisi asju ja ilmselt saab seda raamatut ka ulmeks kutsuda. Aga kindlasti mitte ainult. Kui välja arvata üks väike katkend, mille kunagi blogisse riputasin, siis ilmub kogu tekst nüüd täiesti esimest korda, ajakirjades pole olnud.\nNagu öeldakse: loodan, et teil on seda lugeda sama põnev, kui mul kirjutada oli.\nAitäh Jan Kausile toimetamise eest, Ly Lestbergile kujundamise eest, Tiina Hallikule korrektuuri lugemise eest, Britta Koržetsile kannatliku meele ja asjaajamise eest ning paarile "salajasele" informandile asjalike märkuste eest. Jee!\nKirjutas Tõnis Vilu at 14:31 Kommentaare ei ole:\npistan liivased käed jõkke\nliiv muutub märjas kurkumpunaseks\nnahk justkui veritseks\nhõõrun käed puhtaks ja astun edasi\non viies päev\nväikse varba all olev vill torgib nagu oraga\nkuigi on kinni teibitud\nnahk on päiksest üleni märg\nseljakott langeb puusadele ja õlad tuikavad veidi\nvana raudteetamm ei tahagi ära lõppeda\nväga lihtne on libastuda ja jalg nikastada\nmitte üht inimhingelist ei paista kuskil\naga samas ei tuleks ka keegi appi kui kukuksin\neile olid lõkkekohas lärmakad matkajad\nvõi pigem ekipaaž\nkaks suurt gaasipriimust\nviis telki seitsme inimese peale\nürdiliköörid õlu viin grillvorstid\nkülmakast raadio jalgpall sulgpall\ntäispuhutavad madratsid pehmed madratsid\nronisin oma kirstukujulise telgiga\ntükk maad eemale metsa vahele\noli pime ja miski justkui kogu aeg ragistas kuskil\nnatuke kõhe hakkas\nmõtlesin et äkki olen end loomarajal sisse seadnud\nkuid uinusin raadiolärmi kuuldes nagu väike laps\nei taha olla inimestega\naga nad siiski on omasugused\nliigipiir hoiab sulandumast\nlükkab alati kuhugi maalapikese äärele\nraudteetamm ei tahagi ära lõppeda\npeas hakkab kummitama nõme lugu\nvihkan seda lugu\nkatsun sellest üle rääkida üle mõelda\nkuid ei õnnestu\nlõpuks leian vähem nõmeda loo\nmis võtab kummitamise üle\nedasi on juba lihtsam\nalgul hakib nõme lugu ikka vahele\nkuid kaob peagi sootuks\npuude vahelt paistavad nüüd hooned\nmingi pood ja kohvik\nmul on vett vaja\nhirmsalt tahan vett\nastun poodi ja ostan hoobilt kolm pudelit vett\navastan alles poe ees et üks neist on\nkuid joon ta ikkagi ära\nterve liitri ühe kulinaga\ngaas surub kurgust ninna\nteiste pudelitega täidan oma veemahutid\nja tõstan koti jälle selga\nnii kui sisse astun tunnen üle mitme päeva\net haisen üleni\nüksi ei saa sellest arugi\nninna tungivad turistide parfüümid\nisegi kui nad end täna ei lõhnastanudki\nasi on seebis ilmselt ja kuumas kraanivees\nkuulen saksa ja prantsuse keelt\nsiis vene ja läti veidi kaugemal\ntundub olevat kõik üks keel\neristan neid vaid seetõttu\net mõtlen (ent ei räägi) milleski muus\nmuidu pole vahet\nkeeltel on samad nutitelefonid käes\nvitriini taga on kaneelirullid\nma nii tahan kaneelirulli\nainult üks läheb vaevalt sisse\nmagu on vist kokku kuivanud\npistan teised kaks kotti et hiljem nosida\nkuid sinna nad jäävadki\nkokku litsutud mätsideks\nkäin kohviku peldikus sital\nkõik on nii plekitu ja paberit on nii palju\nvesi tuleb kraanist\nkraanist tuleb vesi\npesen seebiga käsi\nselle lõhn on nii tugev et nahk muutub võõraks\npõsk on tahmane\nkesse niimoodi siis kohvikusse tuleb\npühin põse puhtaks\nmuidu täitsa tundmatu nägu\ntulen sealt kiiresti tulema\nlõhn jääb külge ja ei taha ära lahtuda\nhõõrun käsi samblasse ja mändide vastu\nkõdu ja vaigu tummine muskusvaap katab seebi\ntüvede oranž lööb näol lõkendama\non tuli on soe on sõber\nisegi kui see on naiivne ja lapselik mõte\nisegi kui see on sügavalt illusoorne\nsiis ikkagi on tunne\net see ongi seesama keel milles mõtlen\nsekundiks hetkeks viivuks\naga nii kui natukegi ennast kõrvalt vaatan\non see kõik juba paratamatult newage’lik kitš\nlääge ja isegi eemaletõukav\nlöön jalgadele kohe tule sisse\nastumine muudab olemise jälle reaalseks\ntoob mu päriselt välja\nhoiab selle üürikese vakatusehetke elusana\nja ei lase vajuda kunstliku kola sisse\npäike on juba päris madalal\nkui lõpuks laudsipuu juurde jõuan\ntoetan koti vastu puud\nkuulen kuivade kiirnuudlite murenemist purunemist\nkui kotiraskus tüvele surub\nlaudsipuu hargneb kaheks\nvõib vist öelda et olen juba\nKirjutas Tõnis Vilu at 13:31 1 kommentaar:\nUus eesti aed.\nOtsustasin, et ei hakka ikkagi eelmises postituses mainitud "teoreetilist neljandat" kellelegi avaldamiseks pakkuma. Aga ma panin ta siiski n-ö põlve peal kokku. Võib-olla sobibki sellele paremini veidi robustsem ja amatöörlikum formaat, mis pole läbinud "ametlikku" koridori (miinused: 1) pole toimetajat ja 2) raamatut ei saa otseselt käes hoida), ning et seda saab tasuta alla laadida ja lugeda. Kellel iganes selleks tahtmist ja viitsimist on.\n"Uus eesti aed" on kirjutatud umbes aasta pärast "Igavest kevadet" - juhtus nii, et "Igavene kevad" ilmub pärast "Uut eesti aeda". Internet on kiirem kui trükipress. Mis teha. Mina pean UEA-d ikkagi neljandaks raamatuks.\nAlla saab laadida nii epubi kui mobi formaadis e-raamatufaile ja ka pdf-i :\nMugavuse mõttes saab seda ka issuust lugeda:\n"Uus eesti aed" (ISSUU)\nKirjutas Tõnis Vilu at 22:01 Kommentaare ei ole:\nLuule vs uudised.\nMul on hetkel käsil üks uus käsikiri, mis on peaaegu valmis, paar-kolm keskset tükki on veel puudu, mis seoksid asja üldistavamal tähenduskihil terviklikuks, aga nendega läheb tähtajatult aega, sest loomulikult tahan, et nad oleksid absoluutselt õige sõnastuse ja tooniga ning asendamatud. Ilmselt saadan ka selle millalgi kuhugi ja eks siis näis, kas keegi võtab või mitte. Nagu see ikka käib. Selle aastanumbri sees peaks Tuumalt välja tulema mu kolmas raamat, „Igavene kevad“, mis on nüüd juba tükk aega ilmumises olnud, nii et praegune jutt ja mõtted siin ei tõuku sellest varsti tulevast kolmandast, vaid teoreetilisest neljandast.\nIga uue terviklikuma asja puhul, mida kirjutan, tekivad ka uued küsimused luule kohta. Kuna teoreetiline neljas on toonis, stiilis ja paljuski muus – vähemalt mu enda silmis – väga erinev sellest, mida seni kirjutanud olen (võib-olla Yhendus on lähim, aga siiski mitte märkimisväärselt), siis on muidugi ka küsimused luule kohta teistsugused. Tavaliselt kutsutakse teoreetilises neljandas olevat luulet ühiskonnakriitiliseks luuleks. Ja mingis väga laias laastus on see ka õige. Siin on nüüd üks aga – nimelt on teatud kriitikud öelnud, et mu senine luule justkui ei tegelekski üldse „tegeliku maailmaga“. Mul endal on aga alati tunne, et ma reageerin just „tegelikule maailmale“, mis iganes see ka siis pole. „Ilma“ on ühiskonnakriitiline. Jah, ta on teistsuguse maailma lüüriline, suuresti sissepoole suunatud ja rändaja-tegelase vaatevinklist suht isiklik-fenomenoloogiline tõlgenduspüüd, otsing. Ja ei ole esimene kord, kui mulle on öeldud, et hästi kirjutatud, aga tekst on liiga keeruline ja arusaamatu. Küsitakse ka, et „kas järgmine tuleb midagi normaalsemat [st arusaadavamat]“. Ma teadsin enne ja tean ka nüüd väga hästi, et „Ilma“ on n-ö keeruline lugemine. Aga selle iva polegi olla selge. Iga asja ütlemiseks on oma viis, oma toon, oma sõnakasutus, kujundite võrgustik. Võib vist öelda, et olen pigem polü- kui monolaadiline kirjutaja. See pole muidugi väga oluline, kas oled polülaadiline või monolaadiline – võib täiesti vabalt kirjutada terve elu ühte ja sama luuletust, mis on sellest hoolimata iga kord täiesti uuel moel täpne, mitmekihiline ja tasemel. Ma mingitest tunnustest ei hakka praegu rääkimagi, Krull võttis asja kenasti juunikuises Vikerkaares kokku.\nKirjutan nii, nagu tahan. Meelega mingisse publikuauku või maitsesse kirjutamine tundub mulle ahistava trikitamisena, mis sageli ei anna tulemust. Pealegi on selle ideaalse bestselleri leidmine sageli väärtuslikku aega raiskav esoteerika (ka siis, kui panustada sellistele intuitiivselt kindlatele statistilistele tõmbenumbritele nagu seks, šokk, staarid jne). Aga oi kui palju on inimesi, kes ütlevad sulle kohe, kuidas peaks kirjutama ja lugema. Neid ei tasu väga südamesse võtta, säilita sirge selg ja mine edasi – oled kirjutades niikuinii oma tekstide ees üksi. Sina vastutad. Aga see on nii vaid kirjutamise puhul, avaldamine on teine lugu, siin ei saa ainult endale mõelda, vaid siiski võiks olla mingi laiem ja täpsem – parema sõna puudusel – missioonitunne. Lootus, et see pakub lugejatele midagi, raputab neid. Avardab seda keelt, milles kirjutad.\nTeoreetiline neljas tõukub nüüdseks juba üle aasta õhus olnud ühiskondlikest teemadest ja mul on vahel olnud üsnagi raske hoida end tagasi teatud luuletuste jagamisest, sest ühelt poolt tahaksin ka sõna sekka öelda ja sageli ei oska ma seda muudmoodi teha kui luuletusi kirjutades, kuid teiselt poolt on silme ees ikkagi mingi suurem kirjanduslik tervik ja alati on tunne, et vaid ühte luuletust jagades on see täiesti kontekstist välja tõmmatud. Kuna raamat pole veel tervikuna valmis, siis on parem üldse mitte jagada. Ja kui raamat valmis saab ja keegi võtabki selle kunagi avaldada, siis kas pole raamatu ilmumise ajaks (mis võib vabalt olla ligi aasta pärast asja kirjutamist) maailm juba niivõrd muutunud, et see ei suuda enam nüüdishetke kõnetada? Siinkohal tekkis mul küsimus luule (või ka üldisemalt kirjanduse) kiirusest ja kohesusest (immediacy). Mu meelest on kirjandus aeglane kunst ja teda ümbritsev tänapäev (liiga) kiire. Sageli ei käi uudiskirjandus sellega ühte sammu, vaid hakkab seda heal juhul tükk aega hiljem tegema, justkui tagantjärele. Mitte et ma tahaks, et kirjandus järsku kuidagi kiireks muutuks – eelistan ikkagi aeglust, sest siis on kirjandusel rohkem võimalusi olla pikemas perspektiivis üldistusjõulisem, mõjusam, püsivam.\nVõib üsna kindlalt öelda, et täna loevad luulet vaid „vähesed hullud“. Keegi kirjutas kuskil, et ühiskonnakriitiline luule on kuidagi popim, levinum ja loetum kui „lüürilisem ja metafüüsilisem“. Kui vaadata tegelikku kajastust või müüginumbreid, siis see vahe on küll naeruväärne. Ei ole ka mingisuguseid underdog’e ega eliiti. Olen raamatupoodide edetabeleid nüüd umbes kuus aastat järjest vahelduva eduga jälginud (see võib anda kätte päris huvitavad mustrid) ja võib ju jääda mulje, et Doris Kareva, Artur Alliksaar ja Marie Under on läbi aastate suured rahvalemmikud, kuid olles näinud nüüd toimetajana ka teatud raamatute müüginumbreid, siis piisab Rahva Raamatu luule top10-sse pääsemiseks ka sellest, kui seda raamatut on teatud ajavahemiku jooksul ostetud näiteks vaid 2 eksemplari. Ja seda üle Eesti. Iseenesest on muidugi hea, et niigi palju loetakse ja et on olemas ajakirjadest-ajalehtedest-toetajatest-muuseumitest jpm koosnev infrastruktuur, kus need raamatud kajastust leiavad ja siiski midagi korda saadavad, kuid üldine pilt võiks olla parem. Ütlen kohe, et mulgi ei ole selleks mingit head lahendust kohe välja pakkuda. Inimesi saab küll suunata ja siin on suur vastutus koolide kirjandusõpetajatel (paljudelt olen kuulnud, et „nad pole luuleinimesed“, ka minu enda õpetajalt), aga sundida ikka ei saa ja pole vast mõtetki. Infrastruktuur on äärmiselt vajalik, kuid see on vaid esimene samm. Edasi on juba keerulisem.\nSee võib oleneda paljuski luulest endast. Teoreetilise neljanda juures hakkasin mõtlema, kas selleks, et luuletus suudaks olla sama jõu ja mõjuga kui nt mõne päevalehe uudis, peaks ta kuidagi olemuslikult muutuma? Olema täna kuidagi teistmoodi? Ilmselt üks moodus selle kohesuse saavutamiseks on riputada oma luuletus internetti üles. Aga palju see sealgi midagi muudab? Sõbrad laigivad ja sinna see jääbki. Mida see annab? Ilmselt oleneb luuletuse mõju ka valitud platvormist, aga vahe pole just märkimisväärne. Ja kui mingi kirjandustekst tõmbabki järsku inimesed käima (nt Kenderi oma), siis ma vean kihla, et seal on rohkem furoori kui tegelikke lugejaid. Eriti imelik on see, et praegu on kirjutajaid rohkem kui kunagi varem, aga lugejaid on jällegi vähem kui kunagi varem.\nMa ei tea, mismoodi ja kas üldse peaks luule muutuma. Võib-olla polegi seda muutust vaja. Võib-olla ongi olulisem jääda aegluse juurde ja mitte pöörata nii palju tähelepanu tähelepanule endale. Ja sealjuures püüda, et luule ei muutuks seisvaks tiigiks. Üks võimalus selleks ongi küsida endalt kogu aeg neid valusaid küsimusi – kellele su luule? Milleks sa avaldad? Isegi kui hoolimata kõigest kirjutad nii, nagu ise tahad.\nMichael Wesely ligi kaheaastase säriajaga foto\nKirjutas Tõnis Vilu at 16:35 Kommentaare ei ole:\nall roads lead to i hate myself\n- keegi tumblris\nvaadates oma naabreid\non üha raskem näha elusat hinge\nolgu nad kui tahes alasti\ntunnen et lõhe minu ja ülejäänud looduse vahel\non tühipisike selle kuristiku kõrval\nmis haigutab inimese ja inimese vahel\nsellega elamine nõuab kaljukitse osavust\nja kannatlikkust palju kannatlikkust\nüks samm valesti ja järele ei jää muud\nkui märg plekk suure kaljurahnu peal\nja piisava aja möödudes muutudki kaljukitseks\nkes lamedal ja kindlal pinnal enam astuda ei oska\naga ma ei taha kohaneda\nma ei taha kohaneda nende isakestega\nkes pagulasi loomaaeda pistavad\nneid enda kasuks väänatud statistika\nja majanduse riistadega mõõdavad surgivad\nneid kes pääsesid vaevu arese\nja siis poseidoni küüsist et vastaskaldalt elu otsida\nesialgu ehk vaid elus püsida\nmeilgi on küllalt veel neid kes mäletavad sõda\nkes mäletavad kui oluline on üks suutäis\nja siis teine\naga isakesed kardavad püksid märjad\net veidi teistsuguse hambareaga inimene\n(kes seetõttu uuel maal naeratada ei julge\nsamahästi võiks see olla mina\nsilmusesse mahume kõik ühtemoodi)\nkriimustab nende ordu liikmeskaardi ära\nkihvad on isakestel väljas suud vahutavad\nhoia alt et süljega pihta ei saa\nvägisi hakkadki mõtlema\net äkki mul ongi midagi viga\nega suuda enam läbi selle tati näha\net tegelikult on see julm kujutlus-\nja empaatiavõime kriis\nkeegi ei mõtlegi enam paremaks saada\nei oska ette kujutadagi kuidas\nparem tulgu siis juba asteroid\ntäies mahus maatasa ja põlema\nskrollin jälle poole ööni\nja tunnen kuidas kujutlusvõime vaikselt alla annab\nkängub lämbub sureb naabri krundil\naga ei tee seda ega teist\njustkui oleks minuski tükike sellest krundist\navastan vaid ekraaniheledal ööl taas enesepõlgusega\net hiir on peatunud\nnaabri aia piinlikult võilillevabal ja lamedal murulapil\n(rooside vahelt paistab arese aiapäkapikk)\nkuid midagi sellega peale ei hakka\naknast välja ei roni\nKirjutas Tõnis Vilu at 00:16 Kommentaare ei ole:\nMax Harnoon, leitud luuletused.\nhaiged kopsud sul\ntalverõdul nahkadesse mässitud\nnagu ornament retseptiravim\ntoas hõõrud kareda rätiga\noma pikad valged käed veelgi valgemaks\nsilitad meetriga ostetud raamatuid\ntunded neil nii ladedad\nsoojendad tassi kummeliteega\nportselanis ydini loomulik mõra\nmõral vana kiht koffi\nära oota mind armas\nma ei tule kohe\nmis veel jasmiiniõitest järele jäänd\nkas peaks jooksma\nsurm on kehas yleni\nei jõua sanatooriumi\noma sussikese juurde\nseemit koltund sõrmed\nkyynte all tubak\nsuitseb kui kurat\nkuid Herman ei jookse kuhugi\njuugend soonis yleni\nkepike mõõdab seljakumavust\nah head ajad need halvad ajad\nraja lõpus tänaval\nsydamel siivja läigatav\nah halvad ajad need head ajad\nsõelume läbi moonipõllu\nsõelale ei jäänd kumbagi\nluuletaja nälgind kasukas\nme ehitame ehitame\nehitav on meie kääne\nuue lehe pöördel\nvaskplaadile uusi ytlusi kraabime\nme hinges paatos jumine\nmitte midagi järele ei jäta\nmitte midagi lõpuni ei vii\n(tegelikult pole need Max Harnooni luuletused, vaid mu enda omad, mida sai Harnooni uusvana raamatu esitlemisel ette loetud)\nKirjutas Tõnis Vilu at 22:02 Kommentaare ei ole:\nmeie klassi üks kaakidest\nistus sügisel bioloogia tunnis vägisi minu kõrvale\nähvardas et kui ma talle nüüdsest alates\nkontrolltööde ajal õigeid vastuseid ei näita\nsiis tema veel kaagim vanem vend\npeksab mu vaeseomaks\nnii et keegi mind pärast enam ära ei tunne\nalgul näitasingi hirmust\nta sai õpetajalt kiita\nkuid ühel hetkel hakkasin meelega valesti vastama\nja halbu hindeid saama et teda mitte aidata\nütlesin ma tõesti ei tea mida alveoolid teevad\nja kuna ma ei osanud hästi valetada\n(see oskus tuli hiljem)\nsest nägu tõmbus iga kord arteriaalpunaseks\nsiis hakkasin isegi halvasti õppima\nei õppinud üldse enam\nma tõesti ei tea mida alveoolid teevad\nja nii paar aastat järjest\nbioloogias heal juhul kolmed reas\nnüüd vaatan taimi\nneid kes aitasid mul ellu jääda\nega tunne nende nimesid ilma guuglita ära\nvaevu mõistan kui sügavale ulatuvad juured\njustkui oleksin kullerkuppudele liiga teinud\nleidnud nad hiljem vaid läbi masingu\nega pole suutnud nende juurde tulla\nlihtsalt kullerkuppude enda olemasolu tõttu\nma ei suuda liike eristada\nnäen rohelist ja õisi ühtse voolava eluna surmana\nmis iga kord enda sisse ei lase\nheidab hoiatamata mu pidevalt temast välja\nma hingan kullerkuppude jahedust\nmida alveoolid teevad\nent see oli kuradima hea tunne\nkui kaakinimene lõpuks istuma jäi\nja mina mitte\nKirjutas Tõnis Vilu at 22:59 Kommentaare ei ole:\nsee oli umbes sada viiskümmend aastat tagasi\nme robotid tulime jälle ühel õhtul kokku\net luuletusi lugeda\nneed kes ei viitsinud end enne õlitada\nkrigisesid liigeste klõbinal oma istekohtadele\nja et nad ka riburada pidi hilinesid\nhakkas see veel eriti kõrva\nmitte et keegi oleks nii väga hirmsalt\ntahtnud kuulda mida kõneldakse\nma läksin peale teisena\npaberid olid ilusti välja prinditud\net lugemine sujuvam oleks\nkirjutasin luuletusi küll pastakaga\naga esinemistel oma käekirja ei usaldanud\nsee oli juba nagu mu päris oma kood\net kohati ei teinud isegi sõnadel enam vahet\npaberilehed värisesid käes\npeast lugeda ei oska ma tänini\nkoolis tuupisin luuletusi joonlaua abil rida-realt pähe\nja pärast etlemist oli kõik meelest läinud\nisegi enda luuletused ei jää pähe\nno ei ole seda näitleja soont\nmu protsessorites ja kalkulaatorites\nmuidu oli nagu ikka\nleebelt piinlik vaikus publiku seas\nkeegi sosistas kus siin juua saab?\nkus jahutusvedelikku välja lasta?\nlõpetasin ja tulid teised robotid-luuletajad\nnärv oli esinemisest ikka veel sees\nja teiste tekste enam jälgida ei suutnud\nsiis tuli tema\nhästi õlitatud hästi hästi õlitatud\nkõnnak kuidagi sinka-vonka\nnagu paar mutrit oleks kuskilt lahti\nhakkab otse mulle lugema\nkeegi ei saa veel küll sellest aru\naga mina saan\nloeb otse mulle\nta tuleb mulle üha lähemale\nja ütleb lõpuks pilkavalt:\n„mitte sellist luulet ei taha ma kirjutada nagu tema siin\nemotsiooni sees ei ole\nainult üks puine kalkuleeritud jama\nsilm ka ei pilgu“\nta pani oma pea õrnalt minu pea vastu\nvaatas pikalt silma\najas siis selja sirgu ja naeris\n„silm ka ei pilgu!“\nja lõi järsku lahtise käega mu põske\nma ei suutnud enam\ntõmbasin ta lipsust alla enda juurde\nja sisistasin ärevalt\naga vaikselt talle kõrva:\n„mida sina ka minu tunnetest tead\nsa arvad et sinu kalkulaator\nteeb kõige armsamaid puuksatusi maailmas\nmind ei koti mida sa arvad\nsamal ajal kui te siin mõõdate\nkellel pikem on\njõuan ma teile sada korda taha keerata\nja sulle veel eriti pikalt“\nta naeris edasi ja huilgas:\nnii sinu moodi!“\nma ei suutnud enam üldse\ntõmbasin ta lipsust veel lähemale\nja lõin raksaki peaga vastu nina\nta vaarus mõned sammud tagasi\npõrandale lendasid metallitükid\nmu pea huugas\naga sain ennast lõpuks ikkagi püsti\nüritasin veel mingit inimlikkust säilitada\nsiin robotite kokkutulekul\nja lihtsalt uksest välja sammuda\naga ta tuli jälle\nja virutas käega vastu vasakut kõrva\nsee vilistas nagu keegi oleks mikri maha pillanud\nma üldse ei suutnud enam\nta üritas veel lüüa\nkuid ma hüppasin õigel hetkel eemale\nja kütsin paremaga ta põsesarnale\nja siis jalaga külje pealt põlve\nkuni poldid murdusid\nning tema näoli põrandal vaiki jäi\npublik ei teinud midagi\nsaab pärast töökojast uued osad\nja elab edasi\nmu parem rusikas oli justkui mingi monstrum\nsüsinikkiust sõrmed täiesti sassis\nveelgi piinlikumale provokatsioonile\noli seda nüüd siis vaja\nno oli seda nüüd siis vaja\npärast vaatasin kodutrepil istudes\npikalt seda suurt satelliiti\nmis iga paari tunni tagant üle taeva kihutas\nsuur konarlik kolakas\nnagu mu huugav peagi\nnüüd on see satelliit atmosfääris ära põlenud\nja asemele on tulnud uued\nma ei saanudki aru miks nii läks\nkood ei purenud seda läbi\nmõtlesin veel ainult\net peaks sellest luuletama\noma luuletuses võin olla ükskõik kes või mis\nvõin teha ükskõik mida\nja kui tahan\nsiis ei saa mu luuletuses\nmitte keegi mitte kunagi peksa\nKirjutas Tõnis Vilu at 23:30 Kommentaare ei ole:


Volvo FMX – täisvedu| Volvo Trucks\nMeie täisvedu on teistsugune. Lülitage täisvedu sisse, kui vajate seda – mudas, liivas, soos. Lülitage välja, kui ei vaja. Nii kulutate palju vähem kütust.\nRaske maastik? Sellist asja pole olemas\nMeie täisvedu on teistsugune. Lülitage see sisse läbi soo, muda ja liiva sõitmisel ning järskudel tõusudel. Kui pinnas muutub kõvemaks või tasasemaks, lülitage see lihtsalt välja. Nii kulutate vähem kütust.\nMeie täisvedu on saadaval konfiguratsioonidele 4×4, 6×6 ja 8x6. Konfiguratsioon 8x6 koos vedava esiteljega kuulub nüüd meie standardpakkumisse.\nDiferentsiaaliluku rakendamist saab lülitada automaatselt või käsitsi, kas ühel teljel või kõigil veotelgedel. Kõik diferentsiaalid saab sõitmise ajal lukustada. See annab teile vajaliku kontrolli, mida vajate veoki liikumas hoidmiseks.\nKasutades diferentsiaalilukku ainult vajaduse korral, säästate kütust ja minimeerite käigukasti kulumist, mis vähendab nii kulusid kui seisakuaega.\nValmistatud järskude teekallete jaoks\nUus vedav esisild on konstrueeritud väga suure pöördemomendi ja raskete koormate jaoks. See on paigutatud eelmiste mudelitega võrreldes 100 mm ettepoole, mis tagab teile palju parema pealesõidunurga järskudest teekalletest ülessõitmisel (28° vedava esitelje ja rehvimõõdu 13R22.5 korral).\nVeoki kliirens on meie jaoks ülimalt oluline. Ka teie jaoks. Paralleelvardad ja külgkepsud on paigutatud telje korpusesse teljega ühele joonele. Tagasime ka, et pidurikambrid ja kütusepaagid oleksid raamil hästi kaitstud, nii et miski ei takista sõitmist üle kivide, kruusa ja puunottide.\nRakendage üks telg või kõik teljed. Teie Volvo Trucksi müügiesindaja näitab teile nuppu. Ülejäänu sõltub teist.


Kuidas orhideed kasta. Kastmisel 7 viga - Marjad 2021\nKüsimus, kuidas orhideed kodus kasta, tekib kohe, kui see lill majas ilmub. Fakt on see, et see taim on eriline ja enamiku siseruumide seemikute jaoks sobivad hooldusmeetodid on selle jaoks vastuvõetamatud..\nVead hoolduses on põhjuseks, miks sünnipäevaks, 8. märtsiks või mõnel muul juhul kingitud orhidee sureb sageli uutes tingimustes. Kuid kui õpid selle eest korralikult hoolitsema, kasvab ja õitseb see aastaid..\nMiks vajab orhidee erilist kastmist\nEt mõista, miks ei saa orhideed joota nagu teisi lilli ja kuidas seda õigesti teha, peate teadma, kuidas ta kasvab oma looduslikus elupaigas..\nFakt on see, et see on troopiline taim, mis elab sooja kliimaga niisketes metsades. Orhidee juhib epifüütilist eluviisi. See tähendab, et selle juured saavad niiskust teiste taimede niiskest koorest. Nad pole maas nagu enamik lilli. Selles taimes on kõik osad, kaasa arvatud juured, maapealsed..\nSeega, kui täidate potti tavalise mullaga orhideega ja kastate maapinda kastekannuga, siis see sureb teie eest.\nOrhidee juurtesüsteem peab hingama. Valguskiired peavad sellesse tungima. Seetõttu on see ilu istutatud läbipaistvatesse potidesse, mille augud asuvad mitte ainult põhjas, vaid ka külgedel. See on täidetud spetsiaalse substraadiga, mille aluseks on puude koor, ja jootakse erilisel viisil.\nKuidas aru saada, kui on aeg kasta\nKui teiste toalillede puhul määrab kastmisaja kuivanud mullakamakas, siis selle troopika elaniku puhul on kõik palju keerulisem. Veelgi enam, igal tüübil on jootmise sageduse suhtes oma nõuded..\nNäiteks sellised sordid nagu phalaenopsis, papiopedellum, cymbidium, miltonia - neile meeldib, et substraat oleks pidevalt märg.\nDendrobium, Cattleya, Oncidium - kasvavad paremini, kui muld perioodiliselt hästi kuivab.\nVõite mõista, et on aeg orhideed kasta selliste märkide abil:\nPoti seinte siseküljele ei lange kondensaadi tilka. Kui niiskust on piisavalt, on need istutusmasina sees.\nPala juured poti sees ja väljas. Piisava niiskuse korral on nende värv särav ja värske..\nLillepoti massi vähendamine.\n2 viisi orhidee kastmiseks kodus\nOrhidee kastmiseks pole palju võimalusi. Parem on seda teha hommikul, sest just päeval areneb taim aktiivselt.\nSee on kõige tõhusam jootmismeetod. Peate võtma väikese ämbri. Pange sinna lillepott. Täitke veega aluspinna tasemeni. Jätke vette 15-30 minutiks.\nSel ajal on substraadi moodustavad kooretükid niiskusega hästi küllastunud. Taimele piisab sellest nädalaks ja talvel isegi 10 või enamaks päevaks..\nKuidas joota orhideed kastmise teel\nMõned lillekasvatajad väidavad, et mõnikord on orhideel kasulik korraldada sooja dušši. Väidetavalt parandab see taime seisundit, stimuleerib õitsemist.\nKui otsustate seda meetodit kasutada, peate vastama kahele tingimusele:\nVee temperatuur ei tohiks olla üle 38 kraadi ja seda tuleks pihustada võimalikult peeneks.\nPärast dušši kuivatage lehekaenad korralikult paberrätikuga, et niiskus seal ei seisaks..\nMilline peaks olema vesi niisutamiseks\nOluline on teada, kuidas orhideed korralikult kasta. Kuid sama oluline on teada, millise veega seda teha..\nToalillede kastmiseks mõeldud vesi peaks olema pehme, kloori- ja muude lisanditeta.\nKodus võib see olla vesi:\nkaitstud (vähemalt üks päev);\nfiltreeritakse läbi tavalise majapidamisfiltri;\nsulatatud (mitte eriti saastunud atmosfääriga alade jaoks).\nMida teha pärast orhidee ostmist, et see ei kaoks\nReeglina ilmub majas kõige sagedamini õitsev orhidee. Kuid selleks, et taim elaks kauem kui üks aasta, peate esialgu sellele erilist tähelepanu pöörama..\nSel ajal, kui taim õitseb, ei ole soovitatav seda häirida. Kuid kui viimane lill närbub, asuge kohe siirdamiseks asja kallale.\nKui võtate lille poepotist, leiate suure tõenäosusega mulla seest komponendid, mis võivad selle kiiresti hävitada. See võib olla sammal, kookoshelbed ja isegi vahtkumm..\nLillepoodides kasutatakse taime esitluse säilitamiseks müügiperioodiks erinevaid trikke. Paljud neist on toataimedele kahjulikud. Seetõttu siirdage see kohe, kui teie orhidee on tuhmunud, uude substraati..\nUurige, millal pärast ostmist oma orhideed joota\nOrhideed meie elus. Mida me nende kohta teame. Paljud inimesed võivad öelda: „Ma pole neid kunagi näinud. Ja ma pole sellest eriti häiritud. " Mis ilu nad ei tea ega näe...\nUurime allpool, millal pärast ostmist orhideed joota..\nNende vanust hinnatakse miljoniteks aastateks. Mesilasega merevaik on kusagil 15-20 miljonit aastat vana. Nii et teadlased on kindlaks teinud;\nOrhideede kohta on palju lugusid ja uskumusi..\nKuid üha rohkem amatöörlillekasvatajaid saavad oma õitsvaid lemmikloomi näidata. Tavatingimustes korter ja eramaja.\nSelle taime kohta peate olema hea ettekujutus. Nende loodusliku elupaiga tingimused. Enne kastekasti võtmist:\nEpifüütilise eluviisiga orhideede rühm. Puudel. Litofüüte on vähem. Kivid ja maaosa on nende kasvukeskkond;\nNad elavad troopilistes metsades kõigil mandritel. Nende poolest eriti rikas:\nVihm, kaste ja märg puukoor on niiskuse allikad. Ja orhideede elu. Velamena juured, nagu käsn, võimaldavad teil teatud annustes niiskust imada;\nOrhideed suudavad põudade ajal ellu jääda. Need sisaldavad vajalikku vedelikku vartes, suurtes lehtedes ja pseudsibulites;\nValgustus mõjutab oluliselt niiskuse vajadust. Päikese ja valguse puudumine pidurdab kasvu ja aktiivsust.\nOrhideed ei eksisteeri ilma veeta. Troopilised esindajad on niiskuse puudumisest teravalt teadlikud. Kuid enamik nendest troopilistest taimedest põhjustatud haigustest ja probleemidest on tingitud liigsest kastmisest. Eriti vale;\nSellepärast on algajatel selline kastmishirm. Ma ei taha nii kauaoodatud lille kahjustada. Kuid orhideed on nii erinevad;\nHommikune jootmine on orhideedele kõige kasulikum. Eriti kui orhideede ruumides on päeva- ja öötemperatuuride erinevusi. Aluspinnal on aega veidi kuivada.\nUurime, kuidas teada saada, kui on aeg oma orhideed kasta:\nKuidas ja kui palju orhideed kodus kasta? Selle saate otsustada ainult ise. Põhineb ruumi temperatuuril ja valgustusel:\nHea valgustus ja soojus stimuleerivad fotosünteesi protsessi. Ja kasv. Ja niiskust on vaja rohkem;\nAlandatud temperatuur vähendab vajadust ja kastmist.\nPeate orhideed hästi tundma. Selle omadused ja kapriisid:\nMõne jaoks on oluline hoida substraat kogu aeg kergelt niiskena. Ja ärge lubage kuivamist:\nAednikud tunnevad jootmise reegleid ja meetodeid hästi. Näiteks maasikad ja kurgid. Arvestada tuleb paljude teguritega. Et saak oleks.\nSeda orhideede puhul. Keegi ekspertidest ei soovita igal esmaspäeval kella 7–8 kasta. Nendega liituvad lillepoodid. Nad paluvad teil arvestada konkreetsete tingimustega, mis teil on:\nHooaja algus või talvele lähemal;\nMis on taimede kasvuetapp. Noor või täiskasvanud;\nOrhidee oli õitsemas või alles kogunemas\nMilline oli tol ajal temperatuur ja niiskus;\nMõelge mulla koostisele ja selle seisundile;\nMillist maandumismeetodit kasutasite. Plokid. Potid. Korvid.\nTaimede pidev jälgimine ja teie tähelepanelikkus aitavad kindlaks teha kastmisvajaduse. Kuid midagi on lillekasvatajate kogemustest. Nad nimetavad neid sageli oma trikkideks.\nKondensatsioon tilgad poti seintele\nLäbipaistva poti seintel täheldatud tilgad kinnitavad niiskuse piisavust mullas;\nKuid nende puudumine näitab kastmisvajadust;\nSellist kondenseerumist näete substraadil endal..\nNiiskus on normaalne - juured on värsked ja rohekad;\nNende värv on vaevalt rohekas ja ühtlane hele - niiskust pole piisavalt. Potis ise. Ja väljaspool seda.\nLillega poti mass\nImmutatud potimuld suurendab üldkaalu. Sellest pole vaja rääkida. Kuid me unustame!\nSelleks peavad kaalud olema lähedal. Algajatele. Ja mitte ainult. Kaalutunnetus pole alati täpne;\nKogenud kasvatajad eksivad selles harva..\nTugipulga sukeldumisastme järgi\nPuidust tugipulk aitab kindlaks teha kastmisvajadusi. Pinnas settis ja võlukepp näis kerkivat. Isegi jälje jääb sellele;\nAbiks on ka väikesed puidust ja kergelt teravad. Torka see ettevaatlikult mulda. Kuiva ja märga on lihtne eristada.\nOrhideede kastmine on terve teadus. Neid on nii palju, et pole vaja rääkida kõigi selle esindajate samast kastmisest;\nWandsile üks. Andke Phalaenopsisele midagi muud. Kuid seal on:\nJa palju muud, paljud teised.\nSeal on kõigile ühised põhimõtted ja mõisted;\nKuid selgitage välja nende looduse kasvu iseärasused;\nKodus ilmuvad nad ka välja.\nTeiega ilmunud uus taim nõuab suuremat tähelepanu. Ärge installige seda korraga ühte ettevõttesse. Pange mõnda aega eraldi. Kui kuivamise ja närbumise ilmseid märke pole. Päevi 10-le. Vaja on väikest karantiini. Selle diagnoosimiseks. Kas on mingeid haigusi ja haigusi? Alles seejärel otsustate ülejäänud küsimused;\nÕitsevad orhideed ei häiri siirdamist. Ilma nähtava põhjuseta. Seega tuleb seda kasta. Säilitage õitsemine. Esimest korda sukeldades 10-15 minutit.\nPoest saab orhidee olla erinevate trikkidega maas. Selle säilitamiseks transpordi ajal ja poes müümisel. Maast leiate:\nSpetsiaalsed turba ja sammaldega korvid;\nKookoslaastud ja laastud;\nJa isegi poroloon.\nJa seal on lillekasvatajate täpse määratluse järgi taimi, mis "tapetakse jootmisega". Neid lihtsalt kasteti ja kasteti. Vaate hoidmiseks. Nad peavad kindlasti kuivama. Või äkki siirdatakse kiiresti.\nPaljudes olukordades ja parimate võimalustega. Esitatakse koos õitsva orhideega. Õitseb 8 kuud. Pole probleemi. Teie abiga ja hoolega.\nNende tropikaani naiste jaoks korteri tingimustes sobivad kõige erinevamad jootmismeetodid.\nKastmine anumaga vees\nValmistage vesi kindla temperatuuri ja koostisega laias basseinis (võib olla toitmine);\nAsetage pott kraanikaussi. Vees peaks olema kolmveerand. Ärge kastke lehti, võrseid, varsi vette;\nSelle viibimisaeg on 10–30 minutit. Kui palju kellele! Mõelge nii orhidee tüübile kui ka aastaajale. Ja tema vanus. Ja poti suurus. Ja rohelise lilledega massi suurus;\nPärast basseinist väljavõtmist asetage anum koos taimega kohtadesse, kus potti jääk nõrguks. Hea muld, olemasolevad augud ja drenaaž tagavad selle;\nSeda protseduuri saate korrata poole tunni jooksul. Kui vajalik.\nOrhideesid kasvatatakse ilma mullata plokkidel, korvides. Neid pole eriti mugav tulistada. Paljud kasvatajad isegi ei pildista. Nad pihustavad nende taimede paljastatud juuri;\nPihustage pihustuspudelist sobiva koostisega sooja veega;\nSeda tuleks teha sagedamini. Teatud kuumadel perioodidel isegi 2-3 korda päevas. Juurestik kuivab kiiremini.\nMõned kasvatajad nimetavad seda väinaks:\nAsetage pott ilma veeta kaussi või vanni. See on restidel veelgi mugavam;\nKasta kogu pinnase pind õrnalt kerge vooluga. Kuni läbi aukude ilmub veidi vett. Lase nõrguda. Ja poole tunni pärast korrake protseduuri.\nPärast ostu pole orhidee alati vaja kasta, on vaja kontrollida mulla niiskust.\nSoe (40–50 kraadi) pehme vesi meenutab taimele troopilist vihma. Kuigi seda on parem teha vannitoas;\nNeile piisab poolest minutist. Hõõruge kindlasti kõik lehed 30 minuti pärast. Ja tuum.\nKlaasmahutites olevad orhideed vajavad spetsiaalset kastmist. Vesi valatakse vaasi. Enne juurte vajumist. 20-15 minuti pärast tühjendatakse see vesi. Märg dekoratiivne drenaaž võib mõnda aega niiskust säilitada.\nJa nii teate:\nPhalaenopsise jaoks - mulla sukeldamine ja laialivalgumine. Kaitske kasvupunkte! Dendrobium ja Paphiopedilum ka;\nWanda. Kõrge õhuniiskus on selle pikkade juurte jaoks väga oluline. Isegi päeval kuuma ilmaga peate pihustama kaks korda. Juurte leotamine 2 korda kuus avaldab edaspidisele õitsemisele väga kasulikku mõju;\nCambria ja Cymbidium. Mõõdukas kastmine on väga oluline. Pihustatakse suvel iga päev. Mulda lasta kaks korda kuus. Lase sellel järgmise kastmiseni kuivada.\nTaim on vabastanud noole\nKuidas teada saada, kui on aeg oma orhideed kasta:\nNoolte välimus rõõmustab kasvatajat alati. Algajad hakkavad möllama. Kuidas noolt salvestada?\nMõõdukas söötmine fosfaatväetistega ei säilita ainult noolt. Aitab uute pungade moodustumisel;\nJa see võib isegi stimuleerida uuesti õitsemist.\nKuidas mõista, mida vajate orhidee jootmiseks suvel ja talvel:\nÕitsemisperiood on kõige olulisem tsükkel. See on viimane pärast rohelise massi ja tugevate arvukate juurte kasvu. Looduses toimub see täpselt suure hulga sademete korral;\nKui õied kukuvad õistaimelt, pole niiskust piisavalt. On selge, et see ei saa kaua õitseda;\nKasta kuuma ilmaga 2-3 korda nädalas. Ja jahedal perioodil piisab 5-6 päevast. Õige kastmine võib õitsemisperioodi oluliselt pikendada;\nOrhidee kulutab õitsemisele palju energiat. Nii et sagedamini jootakse seda õitsemise ajal..\nIstutamiseks kasutati ettevalmistatud mulda. See oli eelnevalt leotatud ja veidi kuivanud. Taime ei joota 4-5 päeva. Ainult pinnase pihustamine;\nKui istutatakse kuivale pinnasele:\nPärast siirdamist asetage anum koos taimega 15-20 minutiks sooja veega kaussi. Võite lisada vette veidi väetist;\nÄrge jooge järgmise 4-5 päeva jooksul;\nVarjutatuna (mida soovitatakse teha pärast siirdamist) suudab see seda niiskust säilitada. Enne kuivamist.\nVõtke arvesse siirdamise aega (temperatuur, niiskus, valgus).\nTalvel ei puhka kõik orhideed. Paljud seisavad ilusate lilledega;\nIgal juhul kastetakse neid kaks korda harvemini. Kui suvel kastsite neid 1-3 korda nädalas, on see talvel talle kahjulik. Talvel piisab 2-3 korda kuus. Põhjus on lihtne. Pinnas hoiab niiskust kauem. Nii et juhinduge sellest;\nOrhideesid jootakse talvel harvemini..\nOlles teile õitsenud, puhkavad paljud orhideed. Ja te ei pea neid veega täitma. Ta jääb üleliigseks.\nPärast vanade, riknenud ja mädanenud juurte lõikamist võib taimele jääda neist väga vähe. See püüab neid üles ehitada. Neile sobib rohkem õrn kastmisrežiim. Kastmiseks kasutage vihmavett.\nKui substraat sisaldab samblat\nSammal aitab säilitada juurte niiskust. Seda tuleb jootmisel arvestada;\nServad ja pind võivad olla juba kuivad. Kuid sammal keskel hoiab niiskust;\nJa juured peavad kuivama. On juuremädaniku oht.\nAlati soovitatakse hoolsust ja hoolsust. Orhideede kastmise liigne hoolsus võib viia katastroofiliste tulemusteni.\nAsetage taimed selgetesse ja mugavatesse anumatesse kõrgendatud põhjaga istutusmasinasse. Hea õhu juurdepääs altpoolt;\nLiigne niiskus koguneb sinna probleemideta. Ja aurustage. Orhideele mugavuse loomine;\nVältige seisvat vett pinnal;\nKontrollige maapinda. Võib-olla tuleb see ka välja vahetada. Hea aluspinna ja drenaaži korral ei tohiks niiskus seisma jääda.\nVee sisenemine lehekaenlasse\nKastmisel võib lehtede kaenlasse sattuda niiskus;\nKui neid ei eemaldata salvrätiku ega pehme lapiga isegi öösel, võib see olla lehehaiguste põhjus. Orhideed reageerivad sellele valusalt. Ja haigus on sealsamas;\nMis juhtub üsna sageli;\nEemaldage niiskus ja see on vajalik.\nKuidas teada saada orhidee pihustamist?\nVähem kui 20 cm kauguselt\nPihustamise põhiolemus on udu tekitamine. Hommikul;\nTugevad ja halvasti pihustatud tilgad teevad rohkem kahju kui kasu;\nOrhideesid tuleb pihustada ettevaatlikult, lilli puudutamata..\nPaljudel kasvatajatel on orhideede jaoks samad tingimused. Mis talvel, mis suvel. Toad eraldi, valgustus. Ventilaatorid ja kliimaseadmed;\nKuid see pole mõeldud kõigile. Talv on talv. Lahedam. Vähem valgustust;\nSellistes tingimustes pihustamine võib põhjustada ohtliku haiguse - halli juuremädaniku ilmnemist;\nJa mitte ainult see haigus. Taimest pole kasu.\nOrhideesid ei tohiks kasvatada otsese päikesevalguse käes:\nOrhideed valitakse nende elupaiga jaoks ilma otsese päikesevalguseta. Võib olla ka mitte päikseline pool. Või varjutatud;\nOtsene päikesevalgus põhjustab päikesepõletust paljudes orhideedes. Kui otsustate sellisel ajal kasta, on see ainult kahju;\nSeal on rulood ja kardinad. Kui teil pole aega vannitoas jootmiseks kaasas kanda. Või on seda päikesepaistelisest aknalaual võimatu eemaldada.\nOrhidee jaoks sobib ideaalselt vihma- ja sulavesi. Nagu looduses;\nAga kust sa neid saad? Nii valavad nad selle kraaniveega. Paljudes kohtades sobib see joomiseks alles pärast keetmist;\nSelline vesi võib tappa iga taime;\nVähemalt keema! Lase sel settida. Kasutage filtreid. Oksalhape vee pehmendamiseks. Aitab!\nUurige videost, kuidas orhidee pärast ostmist hooldada:\nOrhidee jootmise kohta vaadake videot:\nOrhidee siirdamise videost huvitavad faktid pärast ostmist:\nKuidas saada orhideed pärast istutamist, saate videost teada:\nOrhideede jaoks on kastmine hädavajalik. Õige ja õigeaegne, see tagab kasvu ja kauakestva ilusa õitsemise. Leidke iga oma lemmiklooma jaoks parim kastmisvõimalus! See pole keeruline.


Blogi: Tiidrek Nurme tegi uskumatu jooksu ja jõudis EMil esikümnesse - Kergejõustik - Postimees Sport: Värsked spordiuudised Eestist ja välismaalt\nBlogi: Tiidrek Nurme tegi uskumatu jooksu ja jõudis EMil esikümnesse\nBerliini EMile pani punkti meeste maraton, kus stardis olid ka eestlased Roman Fosti ja Tiidrek Nurme. Nurme tegi oma elu jooksu, viies oma isikliku rekordi numbriteni 2.15.16, mis andis EMil 9. koha. Lisaks on tegu Eesti läbi aegade teise tulemusega. Fosti lõpetas jooksu 17. kohal.\n«Kui ma nii hakkaks mõtlema, siis ma ei viitsiks Romaniga suhelda või aidata teda teisel kuju. Tänagi istume siin ja mõtleme koos, kuidas rajal paremini hakkama saada,»sõnab Nurme.\n«Asja tuleb vaadata laiemas perspektiivis. Eestis on meil üks konkurent, keda huvitab ainult Eesti meistrivõistluste medali võitmine, aga meie vaatame laiemat pilti ning nihutame oma piire, et saada paremat kohta, paremat aega ning anda Eesti ühiskonnale selle jooksuga paremat väärtust edasi,» lisab Fosti.\nEnt kui asi jääks lõpusirgele, mis siis saaks? «Siis ma annan ikka kõik selleks, et teda edestada. Ma valetaks, kui ma ütleks, et mine ikka sina. Ma ikka loodan, et edestan teda, aga see pole esimene eesmärk,» naerab Nurme.\nTiidrek Nurme ja Roman Fosti FOTO: LIIS TREIMANN / PM/SCANPIX BALTICS\n«Konkurents on edasiviiv jõud. Aga muidugi, kui asi jääb viimasele 100 meetrile, siis panen oma sprinterivõimed tööle! Kahju, et Tiidrekul pikki juukseid pole, siis saaks nendest tõmmata,» vastab Fosti.\nTäna hommikul arutati ka pikalt, kuidas maratoonareid rajal aidata. Neile tulevad appi vabatahtlikud, alaliidu liikmed ning takistusjooksja Kaur Kivistik.\n«Minu ja Romani treeningud ja ettevalmistus on olnud erinevad, selles suhtes meil mingit kokkulepet pole, kuidas me jooksma hakkame. Eelkõige sai läbi räägitud, kuidas abimehed meid aitavad – kuidas jooke kätte saada, kuidas jääd nokamütsi alla panna. Viimased viis nädalat on Berliinis olnud ikka päris soe ning teame, et maratoni on soojas raske joosta,» selgitab Nurme.\nSiiski on ilmateade olnud veidi leebem ning ennustuse kohaselt on homme kohaliku aja järgi kell 10 19 kraadi sooja. «Jumal on andnud meile siis rohkem elupäevi. See polekski väga tervislik kui peaksime 30 kraadiga maratoni jooksma. Õnneks praegu tundub, et ilm on taandunud,»sõnab Nurme.\nMis rohkem rahuldust pakuks – aeg või koht?\nFosti (isiklik rekord 2:17.54): «Vaadates ilma, siis ikka koht, mingit isiklikku rekordit on siin ilmselt päris raske joosta. Minu eesmärk on ületada Zürichi EMi 18. koht.»\nNurme (isiklik rekord 2:17.59): «See on tiitlivõistlus ning siin on eelkõige koht olulisem. Mind rahuldaks eelkõige see, et realiseerin selle, milleks ma täna võimeline olen ja suudan realiseerida näitajad, mida treeningud näidanud on. Kavatsen kogu selle tarkuse, mis mul on, rajale panna.»


Plahvatusoht töökohal või teistes ruumides on saadaval küsimuses, mis ei ela allapoole. Ehitusõigus nõuab sellistes tingimustes mitut plahvatuskaitset ja ei suuda anda võimalust tõsiseks tragöödiaks. Erinevate plahvatuspiiriga korterite hulka kuuluvad erinevad kauplused ja tööstusruumid. On kõik, mida vajate õnnetusse jõudmiseks: suurtest silindritest, tulekahjuallikatest, sageli ebapiisavast ventilatsioonist tulenevad tuleohtlikud gaasid on kasulikud. Kõik see on plahvatuse võimalikkus.Eriti ettevaatusabinõusid tuleb võtta eespool kirjeldatud keskkondades\nEriti olulised on korrapärased ülevaatused puuduste korrapärasest korrastamisest ja kõrvaldamisest. Kui tõendusmaterjalina kasutatakse elektrimootori harju, on sellel suur sädemeke, kümmekond korda suurem kui tavalises töös. Samuti hõlmavad kõik tuleohtlikke gaase ja aineid sisaldavate balloonide ja mahutite plahvatuse üksikasjalikku kontrolli. Plahvatusohtliku gaasiga lekkiv silinder võib kergesti täita koha, et see plahvatas. Kuigi gaase tuleb plahvatusega liitumiseks kõige sagedamini segada olulise kontsentratsiooniga õhuga, ei ole seda punkti siiski võimalik ignoreerida.Veel üks kaitse vorm on spetsiaalsete valgustite ja valguslülitite kasutamine. Valgustuse iga valgustus põhjustab süüte lülitil välklambi, mis tuleneb lambi voolutarbimise suurenemisest selle töö algfaasis\nSee töötab nii hõõglampide kui ka luminofoorlampide puhul. Selline säde on palju, et ma saan plahvatuse käivitada põleva gaasi juuresolekul. Spetsiaalsete plahvatuskindlate valgustite ja lülitite kasutamine vähendab seda riski oluliselt, kuid kõige olulisem probleem on alkoholi ning tuleohtlike ja plahvatusohtlike ainete ohutu ladustamine.\nPraegused teemad on teraapia lõppkuupäev, kuid meie vilets maine.Köögiviljad pakuvad lisaks vürtsi tänu kõige läbitungivama kujuga kuju kandjale, mis väljendab istumist siin kõige kummalisema tugeva tõukejõu ajal. Tudzieżis või beetakaroteen-maksas - vanusega muutuvad nad professionaalse pingutusega mitmetahuliseks, pannakse kokku kena uurimus - mustrid peaksid olema sellised, kui korraga kohutavast aust üle saada. Miks? Ciechanów on kogu päeva jooksul ühekordne, kuni turu eest saab tasuda taskukohase hinnaga. Pereeelarve, praegune meditsiin on kohutavalt esteetilise kujundusega. Viimane Artuse varadest on struktuurne taust, mitte auk, tuleks pühitseda säde, kallis jahu ja hirss üksik asjaolu, kuid mõnikord õnnistades neid õnnistada! Hilise gooti plussi, maa-aluse tempo aeglasemaks muutumise ja võimalike stseenide import\nKutsikate abikaasa ruut. Valige suurepärase hulgast sujuvalt ja ta on lummatud demonstreerima sensatsioonilisi vastukaalu viljakaks abiellumiseks, jälgides täiuslikku talupoega, vormiriietust Viini ekskursioonide ajal. Viimane õppetundide kommentaar sisaldab majutust ebahariliku ekstsentriku juurest ja tuleb käskude poole. Kes siit leiab võimaliku universaalse reisi? Diferentsed klastrid pakuvad ka kaitsemustrit Võlu sel viisil annab ka valdajale kultuurilise läbilõike, mis näitab kutte, kes plaanivad hädadega seotud bigosid? Otsese lõõgastuse huvides leiutatakse kujuteldamatu löögi alla sattunud\nManchester, seal on kari. Soojendust näete vaatlusel. Seda, et ta ei omista viskamise nooleprofiiliga vaatenurgale külmkapi jaoks geniaalset endeemiat\nEeldame, et eelarve märkmik peaks välja tooma kattev merevesi. Selgema tugeva ja tugevama välimuse vahel on toidu saatmine ettevõtetele üks intensiivsemaid ja tsitruselisemaid. Kogumine, ülevaatus ja lühike suhe loodusega\nvaakumpakendid Fuerteventura, kas saada Wielkopolska üksuseks siin? Kütke ülejäänud korterid välja nii palju, et alustajate hulgas oleks iga kord lisaks vanemad.


Akadeemia andis kaitseväele täna kaksikutest ohvitserid - Uudised - Tasuline - Järva Teataja\nAkadeemia andis kaitseväele täna kaksikutest ohvitserid\n19. juuni 2020, 20:06\nKaitseväe Akadeemia lõpetanute seas on viis järvamaalast!\nEndised noorkotkad ja praegused kaitseliitlased ning tänavused Kaitseväe Akadeemia järvamaalastest lõpetajad vasakult: Siim Poak, Lauri Mäepalu (magistriõppes), Maikel Viidermets ja Sander Poak. Pildilt puudub Marek Müller.\n"Kui teine vend lõputunnistuse järele tuli, vaatasin hoolega kas nad teevad väikse nalja ja tuleb jälle sama mees või ikka teine vend. Tuli teine," muheles Kaitseväe Akadeemia ülem, värskelt brigaadikindraliks ülendatud Enno Mõts täna akadeemias nooremleitnandi pagunid ja akadeemia lõputunnistuse vastu võtnud Türi kakikvendadest Siim ja Sander Poakist rääkides.\n"Kaksikvennad üllatasid ühesuguste süsimustade soliidsete habemetega. Eks kaitseväe juhatajagi ole öelnud, et ega habe ei sõdi, ikka mees sõdib," märkis Mõts neile, kes harjunud sõjaväelasel ilmtingimata nägema siledat lõuga.\nÜlemale ei meenu, et akadeemia põhikursuse oleks kunagi koos lõpetanud identsed kaksikud.


Alkohoolikust hollandlane valis eutanaasia - Kirev elu - Elu24\nMark Langedijk valis lahkumispäevaks 14. juuli 2016 ning enne surma jõi ta õlut, sõi singivõileibu ning viskas teda ära saatma tulnud lähedastega nalja, edastab The Independent.\nVenna Marcel Langedijki teatel tegid meditsiinitöötajad Markile surmava süsti nende vanemate kodus, kuhu oli selleks sündmuseks kogunenud terve pere.\nVend lisas, et temal ja Markil oli õnnelik lapsepõlv, toredad vanemad, kuid Marki allakäik algas kaheksa aastat tagasi, kui ta hakkas liigselt alkoholi tarbima ega suutnud lõpetada.\n«Mind vihastas, et Mark nii nõrk oli. Tegin seda, mida enamik inimesi sellises olukorras teeb ehk tahtsin teda aidata. Sama tegid meie vanemad, kes pingutasid poja sõltuvusest vabanemise nimel,» lausus vend.\nVanemad lootisd, et Mark paraneb, sest ta käis 21 korda alkoholiravil, kuid paranemist ei tulnud.\nMark Langedijk teatas lõpuks perele, et kuna nii tema kui lähedased kannatavad ta alkoholismi tõttu, siis otsustas ta vabatahtlikult elust lahkuda.\nPere oli hämmingus, kuid vend mitte, vaid ta otsustas aidata Markil teha bürokraatlik kadalipp läbi, et ta saaks õiguse surra.\nVenna teatel saabusid arstid selle aasta 14. juulil kell 15.15 koos vanematega ja nad selgitasid kogu perele, millin on eutanaasia protseduur.\nPärast söömist ja perega nalja viskamist heitis Langedijk voodisse ja arstid tegi talle süsti.\n«Me kõik puhkesime nutma, kaasa arvatud Mark, kuid ta ei nutnud kurvatusest, vaid rõõmust, et pääseb sõltuvusest, mis ta elu rikkus. Arst tegi Markile kolm süsti, enne kui ta hingamine lakkas ja värv ta näost kadus,» meenutas vend.\nMarcel Langedijk lisas, et pere ootas Marki paranemist ja nad valetasid endale pikka aega, et temaga saab kõik korda, kuid ta sõltuvus muutus aina hullemaks.\n«Minu vennal tekksi sügav depressioon ja ta oli pidevalt närviline, üritades alkoholi abil oma probleemid unustada. See oli sõltuvusring, millest ta välja murda ei suutnud. Paljud arvavad, et Hollandis on igaühel õigus endalt elu võtta, see ei ole nii. Minu vennal kulus arusaamiseks, et ta ei saa kunagi normaalset elu elada poolteist aastat ja siis langetas ta otsuse,» teatas vend.\nHollandis saab raske haiguse või sõltuvuse korral esitada arstikonsiiliumile palve, et antaks luba lahkuda elust eutanaasia läbi.\nMöödunud aastal kasutas seda võimalust 5500 hollandlast, kellest suur osa olid väga eakad ja kellel oli palju haigusi. Kuid nende seas oli ka noor vägistamisohver, kes kannatas anoreksia, kroonilise depressiooni ja hallutsinatsioonide käes.\nHollandis on siiki ka neid, kes ei kiida eutanaasiat heaks ja nende arvates peaksid riik ja meditsiinitöötajad sellise surma vastu olema, mitte seda soosima.


Kogenud Infonet hävitas Flora uue kaitseliini ja haaras omale aasta esimese karika (galerii!) - Soccernet.ee - Jalgpall luubi all!\nKogenud Infonet hävitas Flora uue kaitseliini ja haaras omale aasta esimese karika (galerii!) (24)\n26. VEEBRUAR 2017, 14:56 KARIKAVÕISTLUSED\nEesti valitsev meister Infonet näitas klassi hooaja avalahingus, kui lustis superkarikafinaalis Flora uue kaitseliini vastu ja võttis suure võiduga oma ajaloo esimese superkarika.\nTempokalt ja kiirelt alanud mängu esimesed teravamad momendid kuulusid valitsevale karikavõitjale Florale, kes paaril korral Infoneti karistusala lähistel olukordi luua üritas. Ühe hea läbimineku tegi Rauno Sappinen, kuid Rauno Alliku ei ulatunud tema sööduni.\nInfonet haaras aga kiirelt keskväljal väga agressiivse pressiga initsiatiivi. Nii kui Flora mängija palli sai, ümbritseti palliga olev mees kärmelt infonetlastega ja florakad ei saanud kuidagi oma söödumängu käima.\n18. minutil andis Infoneti keskpoolkaitsja Sergei Tumasjan paremalt äärelt madala karistuslöögi kasti, mille tagumisest servast keskkaitsja Vladimir Avilov madala palli värava tahanurka virutas - 1:0 Eesti meistrile.\nViis minutit hiljem otsustas uue nimega FCI Tallinn kohtumise saatuse, kui ründaja Vladimir Voskoboinikov jätkas Tumasjani söödu Roman Sobtšenkole, kes sisuliselt sama koha pealt Aviloviga Infoneti teise lõi. Madal tugev löök ette vasakusse posti, kust nahkkera Richard Alandi käte vahelt võrku lendas.\nPooltunni täitumisel oli Aland lähedal eksimusele, kui tormas Tumasjani tsenderdust vahelt lõikama, kuid ei läinud lõpuni ja Sobtšenko pääses peaga löögile. Flora õnneks kukkus endise floraka Sobtšenko pealöök värava katusele.\nFlora parimad võimalused jäid avapoolaja lõppu, kui Märten Kuusk rünnakule tormas, posti uhas ning Mihkel Ainsalu seejärel tühja väravat sihtis, kuid Aleksandr Volodin tõrjus joone pealt soorituse.\nTeisel poolajal haaras Infonet juba jõulisemalt initsiatiivi, saades ka söödu hästi käima. 56. minutil mängis Aleksandr Kulinitš paremalt äärelt söödu viiekasti joonele, kust Tumasjan vasaku jalaga kerge vaevaga lasnamäelaste kolmanda värava lõi. Mäng sai otsustatud.\nJa kui 74. minutil Flora tipuründaja Rauno Sappinen ei suutnud üks-üks olukorras Matvei Igonenist mööda mängida, sai selgeks, et Floral jääb tänasel päeval rammust puudu.\n84. minutil lõi vahetusest sekkunud endine florakas Albert Prosa Eduard Golovjovi söödu järel Flora kolme kaitsja vahelt ettenurka mängu neljanda värava. Hetk hiljem lükkas ta Kulinitši söödust juba Infoneti viienda palli Lilleküla meeskonna võrku.\nInfonet võitis tulemusega 5:0 oma ajaloo esimese superkarika ning Floral on mõtteainet, kuidas oma täiesti värkse kaitseliiniga (mullusest Kams-Baranov-Tamm-Jürgenson liinist ei olnud täna platsil kedagi) koostöö sujuma saada.\nInfoneti Venemaa keskpoolkaitsja valitses keskväljal toimunut. Oli seotud kolme väravaga, skoorides ise, andes resultatiivse söödu ja algatades teise värava toonud rünnaku. Tema klassiga jäi Flora lihtsalt hätta.\nFlora • 26. veebr 2017\nSama hakkab korduma kui platsil kogenematud lapsed ja vàravas I liiga tasemega vàravavaht\nFlora kapten võttis mängujärgselt asja lühidalt ja hästi kokku: täna mängisid väljakul poisikesed meeste vastu.\nX • 26. veebr 2017\nSellise mänguga võib Flora euro koha ära unustada. Max 6 koht\nFänni • 26. veebr 2017\nPalju Õnne HURT,tulemused hakkavad korduma!!!!!!!!\nNojah • 26. veebr 2017\nAga poistest saavad mehed ainult mängides. Jumal tänatud, et Eestis on veel selliseid klubisid, kes Eesti asja ajavad ja oma noori kasvatavad. Levadia, kalju, infonet- seal pole ju kellelegi kaasagi elada. 1 Eesti nimi, ülejäänud venelased ja välismängijad.\nto Nojah • 26. veebr 2017\nSelgita palun lahti,mida sa mõtled Eesti nime all ? Mehel peab kindlasti olema perekonnanimes Saar või Tamm siis saab kaasa elada ?\nSinu mainitud klubides sain mina ainult 5 inimest kes on venemaa kodakondsed,ülejäänud on kas eestlased või mõni muu rahvus.\nJohn • 26. veebr 2017\nKus Miller on?\nAljo bljät • 26. veebr 2017\na vam ne stõdno tut pisat nemetskimi bukvami\na • 26. veebr 2017\nInfonetis on ainul 2 välismängijad, kõik teised on Eesti kodanikud!!!\nTo:Nojah • 26. veebr 2017\npijpers • 26. veebr 2017\negas midagi, pijpers out ja norbert hurt tagasi, areng on toppama jäänud\nLeo • 26. veebr 2017\nMängu võitmise eelduseks on keskvälja kontrollimine, see on Floral vaja korda saada. Ei ole mõtet ainult kaitset süüdistada, kuigi koostööst jäi sel korral puudu. Tundub, et kaptenipaela kandmise koormaga ei tulnud kapten sel korral toime. Samuti tuleb ründes kõik tekkinud võimalused realiseerida, täna oli sealgi koostöö ja realiseerimine tagasihoidlik.\nParemini järgmine kord!\ndas.hf • 26. veebr 2017\nArbeiterist tuntakse juba esimeses mängus puudust. :D\nArbeiteri aegne Flora mängis palju atraktiivsemat jalgpalli kui Hurda ja naiivse välistreeneriga Flora.\nhobune • 26. veebr 2017\n2017 ja üks klubi ikka veel ignoreerib eestlasi\nshaco • 26. veebr 2017\nvloora • 26. veebr 2017\nPõhiline mis Flora klubijuhtimise juures silma jääb, on saamatus ja mingi imeliku oma jura ajamine. Floral oli eesti klubimaastikul tohutu eelis teistega võrreldes ja seda pole nad kõigi nende aastatega suutnud realiseerida. Selleks hooajaks on nad oma munad turule müünud ja hakatakse naiivselt koolilastega võite taga ajama. Ei paista ka 2-3a pärast et sealt midagi tuleks. Liiga pehmo on see asi seal. Käib mingi ninnu-nännu koguaeg. Selline ongi selle klubi nägu. Nad on oma margi täis teinud. Kuradi hädavaresed.\nPole hullu • 27. veebr 2017\nÜhtegi mängumeest nagunii pole, peaasi et inimestena areneks\nHellitatud põlvkond • 27. veebr 2017\nJah, kurssi on noorte arendamisel vaja muuta tõesti. See üle kiidetud, hellitatud ja KTM reeglite abil koosseisu toodut noorte kamp ei tea kuidas võitlus käib. Sonksid on maailma parimad, aga põlvkond mis on ära hellitatud kastaneid kahjuks tulest välja ei too. Sport on karm olelus-võitlus, ilma tööta ei tule midagi. See jutt "meie arendame Eesti noori" on ennast ammendanud, see ei kanna ega päde enam. Jah, selle jutuga on Florasse toodud palju andekaid noori teistest klubidest, aga edasi? Mis saab edasi? Üks reegel ajab teist taga, aga reaalselt talente näha kuskil pole!\nMuidugi Flora saab endale seda lubada, et hoitakse noori ja tulemus ei ole oluline, vbl on see õige tee, ma ei tea, aga fakt on see, et Flora sugune klubi peab ka liiga taset üleval hoidma ja 0:5 kaotused näitavad, et seda teha ei suudeta. Selliste mängudega meie tase Premium liigas mitte kuskilt otsast ei tõuse!\nNaiivsusest veel nii palju, treener esitab mängijatele oma nõudmised, viib oma ideed mängijateni ja mäng on see koht mis annab tehtud tööle hinnangu. Järelikult on töö olnud naiivne, et mängijad väljakul selliselt käituvad.\nDeer • 27. veebr 2017\nFlora treenerid võiks koosolekul lahata kommentaarist ETTEPANEkuid! siin vahest asjalikke mõtteid.\nPeet • 27. veebr 2017\nKõva kaitse küll floral ja rünnak, Hallo\nLevadia toetaja • 27. veebr 2017\nJumal karistab Florat selle fännide inetu käitumise ja karvase vesti salaasjade eest.\nMuide, "Nojah" on lihtsalt vastik nats, kelle jaoks on "Eesti üksnes eestlastele". Teadmiseks sellele värdjale moodustavad eestalsed 69% Eesti elanikkonnast. Ülejäänud 31% pole eesti rahvusest.


Rästas – Vikitsitaadid\nRästas (Turdus) on lindude perekond rästaslaste sugukonnast. Eestis tegutsevad püsivalt musträstas (Turdus merula), hallrästas ehk paskrästas (Turdus pilaris), laulurästas (Turdus philomelos), vainurästas (Turdus iliacus) ja hoburästas (Turdus viscivorus), harva külastavad meid ka kaelusrästas (Turdus torquatus) ja mustpugu-rästas (Turdus ruficollis).\nHallrästas tuhkpuul (Cotoneaster)\nNoor laulurästas peegli juures\nDeemon Caim musträstana, Collin de Plancy, "Dictionnaire Infernal", 1863.\nBruno Liljefors, "Laulurästas pesa juures" (1888)\nEugen Burkert, "Metsavaikus", 1904.\nRästas (ülal) Martha Vogeleriga (all). Heinrich Vogeler, "Kevad", 1909.\nKarl Ristikivi, "Rõõmulaul". Lund: Eesti Kirjanike Kooperatiiv 1966, lk 52\nPäris tihti tuleb ette seda, et välimuselt aetakse kuldnokk segi teise mustsulese ja silmapaistvalt kuldnokase lauluvirtuoosi musträstaga. Tõsi, must on vaid musträstapapa, ta kaasa sulestik ja nokk on pruunid. Ja see must on kuldnoka uhkeldavast rüüst hoopis tuhmim, särava metalse läike ja heledamate täppideta. Hoopis erinev on ka kahe linnu tegutsemismaneer. Maad mööda liigub kuldnokk sammudes, musträstas on aga hüpleja, kes aeg-ajalt peatub ja saba püstakile ajab. Lend on kuldnokal kiire, jõuline ja vuhisev, musträstal enamasti madal ja lühimaaline. Erinevalt kuldnokast ei pea musträstas kuigivõrd lugu liigikaaslaste seltsist ja ei moodusta suuri parvesid. Laul on musträstal melanhoolne ja kaunis, ärevushüüd aga üsnagi inetu, lõikav ja närviline helirida.\nSeltsi põlgav musträstas toimetab oma marjanopet väikeses meeskonnas, kuldnokk on tõeline brigaadiviisilise marjakoristuse austaja.\nToomas Jüriado, "Mälupiltidega pikitud tõsijutt paist paharetist" Loodus 5/1998\nMehis Heinsaare luule on kui musträsta laul, ühtaegu tuttav ja kordumatu.\nEsimesena nimetan seda, mida esimesena märkasin: Aga kõige rohkem imestan / ma ikka musträstast – / kuis ikka ja alati / laulab ta nootidest mööda. Kuidas saab lind nootidest mööda laulda? Ja luuletaja? Musträsta laul on tollesama luule hääle hea näide: kuulaja justkui teab, mis tulema peaks, aga siis on ta vile kord justkui murdosakese liiga kõrge, siinsamas murdosakese liiga madal, kord liigub ta kuulaja heakõla ootusest ette, kord jääb maha, jäädes ikkagi ja kogu aeg just selleks, ainuvõimalikuks lauluks.\nMa ei räägi teiste komisjoniliikmete eest, aga nimelt see polüfooniline ainuvõimalikkus – just see haigrukõnd, just see kollane nokkmüts, just need vanad puud, heinamaad, tondihobud, kõhn Spithami rebane – veenis mind seekord.\nAsko Tamme, https://sirp.ee/s1-artiklid/c7-kirjandus/kollane-nokkmuts-salajane-haigrukond-kohn-rebane/ "Kollane nokkmüts, salajane haigrukõnd, kõhn rebane"] Sirp, 15.03.2019, kommentaariks Gustav Suitsu luuleauhinna andmisele Mehis Heinsaarele luulekogu "Pingeväljade aednik" eest\nJanka Kupala, "Laul sünnimaast", tlk Helvi Jürisson ja Muia Veetamm, rmt: "Aga kukulind see kukkus...", 1966\nNüüd laulab minu süda, suu,\net jälle käes on paastukuu.\nMusträstas, õige laulumees,\nküll selle poolest kõige ees,\non tulnud jälle tagasi,\nmeil toonud rõõmusõnumi.\nMartin Körber, "Musträstas ehk kuldnokk", rmt: "Eesti lasteluule valimik", I, lk 14\nTäpsustuseks: ornitoloogid usuvad, et musträstas ei ole kuldnokk, vaid need on kaks erinevat lindu.\nPapagoi, sa räägid,\npalun, jää nüüd vakka!\nKohe laulma hakkab\n6. dalai-laama Tsangyang Gyatso, tlk Linnart Mäll; Kadri Raudsepp, "Sissevaade Ida klassikalisse luulesse. II. Tiibet. 1000 aastat luulet - Milarepast Chögyam Trungpani"\ntõeline, mitte korraks kastmine,\nmetsajärves õhtul, kui rästad just jäävad vait,\naga ikka on veel täitsa valge: öö.\nVesi on kummaliselt soe.\nTõnu Õnnepalu, "1. juuni" raamatus "Kevad ja suvi ja" (2009)\nLinnud laulsid nagu segased\nwarakewade öös; Sa ytlesid, et need on\nmusträstad; ma uskusin seda ka.\nLiisi Ojamaa, "Mäletamisaja laul", luulekogus "Ajalaulud"\nHarper Lee, "Tappa laulurästast", tlk Valda Raud\nPärit leheküljelt "https://et.wikiquote.org/w/index.php?title=Rästas&oldid=82706"\nLehekülje viimane muutmine: 25. märts 2022, 20:04\nSelle lehekülje viimane muutmine: 20:04, 25. märts 2022.


Korstna ventlõõris pole tõmmet - Leht 2 - Ehitusfoorum\nKorstna ventlõõris pole tõmmet\nRe: Korstna ventlõõris pole tõmmet\nLugemata postitus Postitas ahjuke » 20 Juun 2016, 18:39\nmis valemiga see siis eluohtlik on?[/quote]\nAhjul kusagilt õhku võtta pole ja võtab põlemiseks vajaliku õhu korstna suitsulõõrist ja suitsu pressib tuppa.\nLugemata postitus Postitas arno14 » 20 Juun 2016, 20:00\nahjuke kirjutas: mis valemiga see siis eluohtlik on?\nAhjul kusagilt õhku võtta pole ja võtab põlemiseks vajaliku õhu korstna suitsulõõrist ja suitsu pressib tuppa.[/quote]\nSa pole vist mu esimest postitust lugenud ja saanud aru kust ahi võtab põlemisõhku? Korsten on kahe lõõriga, suitsulõõr ja ventlõõr. Ventlõõrist ahju põhjani mööda ahju vundamenti jookseb soon ca 100x150 mm, mida mööda tuleb värske õhk ahju, täpselt sinna kus on ettenähtud toiteõhu koht, ehk tuharesti all. Esialgne probleem oligi see, et vent lõõrist ei tulnud kuidagi midagi, nagu kork oleks ees olnud. Peal korstna ülesoojendamist kadus see ära ja nüüd toimib kõik nagu oli plaanitud.\nLugemata postitus Postitas Robi 1 » 24 Juun 2016, 09:07\nÜldisemalt vahel on selle tõmbega kummalised lood. Näiteks 2 maja on kõrvuti, mõlemas uued Isokerni 200 mm korstnad aga ühes pole tõmmet ollagi ja teises on pidevalt. Ja see kus tõmme on....see on meetri jagu madalam. Ainuke vahe on see, et teisel majal on paar suuremat puud veidi lähemal. Suureks abiks oli kui 1 Isokerni plokk veel peale pandi. Nüüd saab suvel lõõris paberi põlema ja pärast ka ahju tule. Varem oli võimatu, sest juba alumise luugi avamisel oli tuba tossu täis ja ainult puhur päästis olukorra või tihedam korstna kasutus.\nLugemata postitus Postitas rein113 » 25 Juun 2016, 20:45\nMinu meelest on üsna veider kasutada ahju põlemisõhu võtuks ventlõõri, sest selles püüab õhk pigem ikka majast välja ehk ülespoole suunas liikuda. Aga see selleks.\nSama füüsika nähtust olen viimasel ajal just suisel aal kasutanud korstnasse õhukorgi tekke vältimiseks. Teen enne ahju tule tegemist korstna tuhaluugi ca 15 minutiks lahti.\nLugemata postitus Postitas Robi 1 » 25 Juun 2016, 21:01\nMiks suvel seda ahju üldse kütma peaks.?\nLugemata postitus Postitas rein113 » 25 Juun 2016, 21:59\nJajah, õige, pliiti pigem, mis on sama korstnaga ühendatud.\nLugemata postitus Postitas Robi 1 » 26 Juun 2016, 07:44\nMinul endal pliit toimib, sest teen vara hommikul tule alla, Eks kui teiste ja enda kogemused kokku panna, siis saab elada küll\nLugemata postitus Postitas arno14 » 27 Juun 2016, 12:06\nrein113 kirjutas: Minu meelest on üsna veider kasutada ahju põlemisõhu võtuks ventlõõri, sest selles püüab õhk pigem ikka majast välja ehk ülespoole suunas liikuda. Aga see selleks.\nehitasin maja mitmes etapis ja kuhu see toiteõhukanal tuua välja, ei olnud viimse hetkeni selge ja nii tundus see ainuõige lahendus. Kas ta nüüd kõige õigem on, saan ka ise aru, aga asi töötab väga hästi, küll väikse eeltööga kütteperioodi alguses.\nLugemata postitus Postitas Küülaline » 27 Juun 2016, 12:33\narno14 kirjutas: kuhu see toiteõhukanal tuua välja, ei olnud viimse hetkeni selge\nMulle jääb ikka arusaamatuks igasuguste õhukanalite vajadus, eriti veel sellisel kujul. Miks ei või ahju küttes teha tuharuumi uks lahti ja ka aken kasvõi praokile?\nViimati muutis Küülaline, 27 Juun 2016, 18:10, muudetud 1 kord kokku.\nLugemata postitus Postitas arno14 » 27 Juun 2016, 13:20\nMulle jääb ikka arusaamatiks igasuguste õhukanalite vajadus, eriti veel sellisel kujul. Miks ei või ahju küttes teha tuharuumi uks lahti ja ka aken kasvõi praokile?\nTäiesti uskumatu, aga ma ka aru ei saa miks ma peaks seda tegema. Miks peaksin ahjuga õhku jagama?\nLugemata postitus Postitas rokikas » 27 Juun 2016, 22:47\nKas pottseppmeister oli ikka päris veendunud et talvel -20 C õhu koldesse juhtimine on hea mõte? Kas ta mingitele kirjalikele materjalidele ka viitas mis seda veendumust toetaks?\nLugemata postitus Postitas motamees » 28 Juun 2016, 00:58\narno14 kirjutas: Täiesti uskumatu, aga ma ka aru ei saa miks ma peaks seda tegema. Miks peaksin ahjuga õhku jagama?\nAhi ventileeriks maja ja kooselu on nii etem.\nLugesin uuesti postituse läbi ja su jutus on väiksed ebakõlad.\nÕhuvõtu kanalit soojendades hakkab ta hoopis rohkem väljapoole käristama (toast õue). Ilmselt rääkisid tuttavad pottsepad hoopis suitsukanali soojendamisest, et kork eest ära läheks. Siis on tõmme parem ja ahi jaksab läbi 150ruutcm omale põlemisõhku käristada.\nTänapäeva ehitustehnoloogiad on ikke imelikud. Kõigepealt kulutatakse raha maja õhukindlaks tegemisele ja siis kulutatakse uuesti raha tema auklikuks tegemisele (ventilatsioon). Vanasti tehti maja ja ahi ventileeris seda. Kõik olid rahul. Korteri inimesed kiidavad veel ahjuga maja sisekliimat, omal ninad kuivast lõhki. Ahjuga majas elanud inime ei saa esialgu korteris "kuidagi hakkama".\nLugemata postitus Postitas arno14 » 28 Juun 2016, 10:52\nAuklikuse suhtes - toiteõhul on ka oma siiber või klapp, mis käib kinni kui ahi ei toimi. 2\nJah, olen nõus, kui tuhaluuk ja ventlõõri klapp on lahti siis kõik vuhiseb majast välja korraliku tõmbega mõlemast lõõrist, nii pea kui tuli all, hakkab asi ringiratast käima ühele poole - ventlõõrist sisse suitsulõõrist välja.\nJutt oli ikka just ventlõõri soojendamisest. Jah suitsulõõr toimis väga hästi ja koheselt, nt kui tuhaluuk oli lahti.\nEi ole (väga heas mõttes) maa inimene ja ei oma talupojatarkusi mis oleks olnud ehitamisel abiks.\nRokikas, mIs puudutab -20C otse koldesse, järgnev on minu arvamus - ma arvan antud juhul on see isegi parem lahendus kui toiteõhk oleks võetud soklist. Nimelt korsten soojeneb nii või naa(mõlemad ju ühes kestas) kui toimub ahjus põlemine, korstent on vähemalt 6-7 meetrit, kõige suurema ilmataadi tahtmise juures ei jõua nii madala temperatuuriga õhk koldesse.\nJällegi loetud tarkus, aga kõik ahjude manualid näevad ette (eelistatult, kuid mitte kohustuslikus korras) toiteõhku väljas poolt maja, seda küll soklist, vundamendist vms. Nüüd jällegi välja mõeldud minu poolt - peaks selline lahendus olema piisavalt hästi soojustatud põrandast ning sellise lahendusega tuleb tõesti liiga külm õhk koldesse või siis oleks pidanud seda võtma kusagilt sügavamalt maa seest, mis oleks teinud asjast juba kalli ja keerulise süsteemi.\nMis puudutab tänapäeva ehitamist ja ventilatsiooni siis ütlen omast kogemusest, et kui tahta korralikumat kivimaja siis ilma ventilatsioonita suure tõenäosusega (ei pruugi, aga tõenäosus on suur) rikub suure pingutuse lihtsalt ära, konstruktsioon hakkab paratamatult elama, aga see ei ole selle teema märkus.\nLugemata postitus Postitas Küülaline » 28 Juun 2016, 11:46\narno14 kirjutas: suitsulõõr toimis väga hästi ja koheselt, nt kui tuhaluuk oli lahti\nSedaviisi ahju ometi köetaksegi\nLugemata postitus Postitas ahjuke » 29 Juun 2016, 15:57\nSoe õhk liigub ilma vaevata ikka alt üles mitte vastupidi.Ülalt alla liigutamiseks tuleb energiat kulutada.-20 juures korstna kaudu õhku tuppa vedades hakkab korstnas liikuv külm õhk korstent jahutama ja korralikult.Olen näinud uut maja kus projekteerija arvas olema mõistlik kaks lõõri 27x27,majal viilkatus ja teisel korrusel ka toad.Kõva pakasega oli korsten seest härmas ja teisel korrusel jahutas maja.Köeti maasoojusega,kaminasüdamik oli tule nautimiseks ja teine korstnalõõr lihtsalt tühi.\nLugemata postitus Postitas arno14 » 29 Juun 2016, 22:47\nSoe õhk liigub ilma vaevata ikka alt üles mitte vastupidi.Ülalt alla liigutamiseks tuleb energiat kulutada.-20 juures korstna kaudu õhku tuppa vedades hakkab korstnas liikuv külm õhk korstent jahutama ja korralikult.Olen näinud uut maja kus projekteerija arvas olema mõistlik kaks lõõri 27x27,majal viilkatus ja teisel korrusel ka toad.Kõva pakasega oli korsten seest härmas ja teisel korrusel jahutas maja.Köeti maasoojusega,kaminasüdamik oli tule nautimiseks ja teine korstnalõõr lihtsalt tühi.[/quote]\nMa saan öelda ainult, et kontrollin talvel üle ja annan ausa tagasiside\nLugemata postitus Postitas T87 » 22 Okt 2017, 20:47\n29 Juun 2016, 22:47\nNüüdseks peaks olema vähemalt üks küttehooaeg möödas. Paluks tagasisidet.\nMõndade moodulkorstende juhendites on selline eraldiseisev ventlõõr küttekolde toitmiseks täitsa joonistel näidatud.\nKas meie kliimas võiks selline asi toimida või külmub lõhki?\nLugemata postitus Postitas arno14 » 22 Okt 2017, 23:05\nT87 kirjutas: ↑\n22 Okt 2017, 20:47\nVäga hästi toimib. Seda jama mis esimesed korrad on olnud, pole rohkem kordagi kordunud. Kõige külmemate ilmadega kütmise ajal oli ventlõõri pool leige, see ei saa kuidagi härma vms minna kuna vastas on ju suitsulõõr mis on suht kuum/soe. Ühesõnaga nii kuidas oli mõeldud/plaanitud nii ta toimibki. See jutt, et peab mingit maagilist energiat kulutama ülevalt alla õhu liikma ajamiseks vist ikka ei päde, kui eest põleb õhk ära, tekkib vaakum/alarõhk, mis täidetakse uuesti hapnikuga olgu see soe või külm. Muidugi alt oleks asi efektsem, palju (kiiremini)rohkem õhku, ja tuli ahjus kaarleegina, kuid alt oleks õhu teekond palju lühem ja koldesse jõudev õhk oleks ka palju külmem, sest mööda põrandat olevat toru oleks pidanud korralikult isoleerima, et see ei jahutaks põrandat. Mul oligi esialgu põranda alt plaan, aga väga rahul, et ei läinud seda teed pidi.


Kommentaarid: REKORD: immigrantide arv tõusis Saksamaal pea 19 miljonini\nToimetas Denes Kattago, 1. august 2017 18:45\ndas bild/ 2. august 2017 19:01\nSeoses perekonna ühinemise programmiga rikastub Saksamaa sel aastal veel 300 000 elaniku vôrra.\nAstmeline tulumaks/ 2. august 2017 11:01\nOsa inimkonnast on arendanud endale paremad geenid, mis aitavad rohkem teenida. Loomulikult on konkreetne persoon need sünniga kaasa saanud. Õppimisvõime on puhtalt headest geenidest. Heade geenide omaja teenib alati rohkem kuigi pole ise midagi pidanud tegema selle heaks.Tegema pidid esivanemad. Sellest loogikast lähtuvallt tuleb suurema palga teenijatele astmeline tulumaks peale panna, millest kõige targemad kahjuks vilistades jälle mööda lähevad.\nstatistik/ 2. august 2017 10:59\nJa mis riik on Euroopa juhiva majandusega?! Õigus - Saksamaa!\nüx/ 2. august 2017 14:00\nSeniks on veel, niikaua kuni töökaid sakslasi on enamus.\nahahh/ 2. august 2017 09:48\nja palju neist töötab? 60 ehk või on sedagi palju?\nmadinaks läheb kui toetusrahad otsas\nimmigranditaust ei/ 2. august 2017 06:39\ntahenda automaatselt moslemit. enamus neist on poola paritolu.\ndeniss,/ 2. august 2017 06:23\nnii kirjutagi ,et immigranditaustaga,aga mitte immigrant.sa ajad ohtulehes vene asja ja levitad vene propaganda ja tekitad meelega segadust. asjata vaev.\nNojah/ 1. august 2017 22:19\nEt siis Merkel toob neid sisse sportlikust huvist või? Et mida rohkem, seda uhkem? Et tänane rekord on homme normiks?\nKuhu jäi kommentaar?/ 19. august 2017 03:00\nKaua siis kannatama peab?\nraudmees/ 1. august 2017 22:09\nO mein Got Allach mit uns\nkes/ 1. august 2017 21:55\ntargem on et hõiskate\n??? / 1. august 2017 20:46\nMillal kuulutatakse välja kalifaat või emiraat?\non vist/ 1. august 2017 21:21\naeg hakata Hitlerit ja gaasikambreid taga igatsema ning loodame, et vajadusel saab Auschwitzi ja Buchenwaldi kiiresti uuesti töökorda.\njuura/ 1. august 2017 21:35\noled ka propaganda ohver ja usud muinasjutte gaasikambritest.\nto 21.21/ 2. august 2017 04:56\nuuri tõelist ajalugu,mingeid gaasikambreid ega massilist inimeste gaasitamist auschwitzis ega buchenwaldis ei toimunud.Sõja ajal oli saksamaal kõigest puudus ja kallihinnaline gaas kulus sõjatööstusele ära.\nei tea/ 2. august 2017 11:26\nkas need olid siis puhkelaagrid ja kedagi ei tapetudki\n!/ 2. august 2017 20:06\nSuurm osa suri kas igasugu nakkushaigustesse (antisanitaarsed olud) või ka alatoitumusse, Sest nende kallid kaaslased, kes olid laagris parematel kohtadel, näppasid hea-parema juba enne ühiskatlasse panemist ära. Samuti ka valvurite personal tahtis koju perele lisapakke saata. Loe "Jumalate metsa", Tegelikult olid Berliini poolt vangidele paberi peal ette nähtud toiduportsjonid märksa suuremad, kui need mida Leningradi blokaadis jagati. Ning mida talongide vastu isegi Moskvas töölistel anti. Kooonduslaagi vang pidi ametlikult saama 1800-1900 kCal. päevas (Moskva tööline sai 1941.a. talvel päevas 450 gr. leiba, kus on umbkaudu 1000 kCal.\nmaakas/ 1. august 2017 20:41\nKas varsti algab sakslaste kolimine Afrikasse? Kolivad sinna ära ja migrandid riburada pidi järgi... Polegi enam neid Saksamaal\nMann/ 1. august 2017 20:29\nSaksa teadlane Thilo Sarrazin on kirjutanud Saksamaa olukorrast ja tulevikust hea raamatu.\nto 20.29/ 2. august 2017 04:30\nSarrazin oli juba vana mees,töötas Deutsche Bank'is ,(Saksa Pangas) ,kui selle raamatu kirjutas ja peale seda vallandati kohemaid.Ilus näide lääne ,,demokraatiast'' ja sõnavabadusest.\ntulevane EKRE valija/ 1. august 2017 20:19\nha ha ha/ 1. august 2017 20:39\nJa/ 1. august 2017 20:19\nyll/ 1. august 2017 20:07\nenamus araabia-aafrika päritolu elab sotsiaaltoetuste peal.ja lääs muudkui "laenab ja laenab".tagastamatult.\nnutt kurgus/ 1. august 2017 19:58\nõudne, mis sest ilusast maast järgi jääb.\nEestis ka võib kõike / 1. august 2017 20:03\nNasse setä/ 1. august 2017 19:33\nSaksamaa tsurkaniseerumise eest kannab hoolt mitte keegi muu kui onu Sam..ja juba 70 aastat.\nKunn/ 1. august 2017 19:30\nAlles 80-ndate alguses oli Lääne-Saksa elanikest 99% sakslased.\nArvata võib, et järgmise 20 ja 30 aastaga on seal Kalifaat.\nsigivad kenast/ 1. august 2017 19:29\n19 miljonist on juba aastaga 30 miljonit armastuse usu kuulutajat\nKAlifaat on kindel.\nfe/ 1. august 2017 19:25\nSaksamaad kui sellist enam ei ole. Selle teadvustamine ja välja ütlemine võtab meie ajakirjandusel mitmeid aastaid aega.\nsalliv tolarast/ 1. august 2017 19:23\nKui perede taasühinemine 3 aasta jooksul toimunud, siis juba pooled, juutide kättemaks on ikka julm ja lõplik.\nto 19.23/ 2. august 2017 05:00\njuute tabab ka oma karma.Iisraeli 8 miljonilisest elanikonnast 2 miljonit on moslemid,kui juudi peres on 1-2 last,siis iisraeli moslemi peres on 4-5 last ja moslemid võtavad demokraatlikult,parlamentivalimistel riigi üle.\nsalliv tolarast/ 2. august 2017 09:31\nPigem ohustab juute see, et kaob tegelikult ära valge USA - Euroopa toetus, isegi praegu Eesti poisid nende piire kaitsmas, aga kui ümberringi ainult moslemid, võetakse lõpuks nagunii massiga ära. Praegu saevad süüdimatult oksa, millel ise istuvad.\nEx-soomlane/ 1. august 2017 19:22\nHästi, sest Saksamaa on olnud nn "failed state" viimased 60 aastat sest oli liiga suur protsent valget mehed. Varsti hakkab Aafrika edulugu kehtima ka Saksamaal.\nnjaa/ 1. august 2017 19:17\nja see on ametlik number! huvitav mis see mittametlik on, 50% saksamaa elanikkonnast vist.\noh jumalukene/ 1. august 2017 18:56\ntuleb saksmannidele südamest õnne saavida.Tea millal õnn ka meie õuele jõuab?\nats/ 1. august 2017 19:22\nmeile on juba see õnn jõudnud!vaadates Tallinna tänavapilti,siis see enam suurt Helsingist ei erinegi,iga 5-s vastutulija on neeger!\nMädanik/ 1. august 2017 19:40\nLastevaene eestlane annab ise oma riigi ilusa naeratusega araablasele ära.Nemad juba teavad mis on perekonna väärtused ja palju lapsi.Hea kui kalli raha eest meie maal ka kinnisvara ostab.\nTõnu Mandel/ 2. august 2017 22:51\nOo pimedusega löödu-meil ajab juba 70a. uksest ja aknast sisse!\npunkt/ 1. august 2017 18:56\nVarsti saab kalifaadi välja kuulutada.


Persoon: Janis Garancise elu juhivad ballett ja saatus - Uudised - Virumaa Teataja\nPersoon: Janis Garancise elu juhivad ballett ja saatus\nKatri Lindau reporter\n26. veebruar 2011, 0:00\nJanis Garancis peab lugu Arvo Pärdi loomingust, on selle järgi ise tantsinud ning teistele tantse seadnud.\nBalletitantsija ning -õpetaja Janis Garancis peab lugu nii klassikalisest kui modernsest ehk nüüdistantsust. Tänu temale saavad rakverlased täna nautida ka Jõhvi balletifestivali.\nRiias kasvanud Janis Garancise elu on kirju ja mitmekesine, kuid põhivärvi on sellele kogu aeg andnud ballett, mille juurde sattus ta aga üsnagi juhuslikult.\nJanis Garancis käis Riias tavalises koolis, kui ühtäkki otsustas tema klassivend minna balletikooli, mis tegutses kohalikus koreograafiaklubis. “Ja mina läksin nendega lihtsalt niisama kaasa,” jutustas Garancis, öeldes, et klubis oli väga tore õpetaja. “Natukene karm, natukene armas, natukene riidles, siis jälle embas,” kirjeldas ta. Seejärel otsustasid kolm tüdrukut minna edasi balletikooli ja nõnda sattus ka Garancis taas nende seltsi ning astus 1954. aastal Riia balletikooli.\nSiis ta küll korra mõtles, et jätab tantsimise katki, kuid kuna ema ja ema mees arvasid, et laps peaks kuskil käima selmet tänavatel jõlkuda, läks ta kooli tagasi. “Siis läks see kõik edasi ja oli selge, milline mu elutöö tuleb.”\nBalletikoolis algas raske töö. “Seal oli õudselt range õpetaja, ta oli peaaegu nagu fašist, aga venelane – karjus ja röökis ja tagus vastu jalgu,” meenutas Janis Garancis naerdes ning lisas, et tänapäeval on balletiõpetajad muidugi hoopis teistsugused.\nEsialgu läks kõik hästi ja Janis Garancisel oli peaballettmeistriga väga hea klapp, kuid too suri ning tema asemele astus uus, kel jälle hoopis teised eelistused ning lemmikud. “Kunstis on vaja väga palju õnne ja olla õiges kohas.”\nEestisse õnne otsima\n“Üks mu lätlasest kolleeg arvas, et äkki on Eestis parem võimalus, ja kuna mu sugulased elasid Eestis, läksingi Tartusse,” kõneles Garancis.\nEesti keelt ei osanud ta siis üldse, sest “Lätis ju eesti keelt keegi ei rääkinud ja ma olen ikka lätlane”. Nüüd räägib Garancis väga head eesti keelt, küll mõningase huvitava prantsuspärase aktsendiga.\nJuba 1967. aastal liitus ta Estonia trupiga. “Ja kohe tulid suuremad osad, näiteks Mai Murdmaa lavastus “Võlumandariin// Barokk-varatsioonid// Ameeriklane Pariisis”,” jutustas ta. Tema hinnangul Eesti “Võlumandariin” oli hoopis teistsugune kui klassikat eelistavas Riias. “Riias oli ja on praegugi eelkõige klassikaline ballett, aga Estonias tehti tol ajal palju nüüdisaegseid etendusi.”\nSee lavastus mängis Janise elus suurt rolli – ta abiellus sealse lavapartneri, baleriini ja balletipedagoogi Aime Leisiga ning perre sündis kaks last – poiss ja tüdruk. Lastest balletitantsijaid küll ei saanud, kuid kunsti väärtustavad mõlemad. “Tütar jäi kunsti juurde, tema on kunstikriitik ja kirjutab vahel arvustusi, poeg mängis küll lapsena klaverit, kuid nüüd tegeleb majandusega,” rääkis Janis.\nÜldiselt meeldisid Janis Garancisele laval elavad rollid. “Mulle meeldisid rollid ühest äärmusest teise – traagilised või koomilised, aga osas pidi olema sära,” meenutas ta, kuid tunnistas, et tegelikult ei olnud valida midagi, teha tuli seda, mida pakuti. “Aga vastikuid osi ei olnud – jälle vedas!” naeratas Garancis taas.\nÜldse on Janis Garancis silmanähtavalt rõõmsameelse olekuga mees ning ütles mitu korda, et palju tema elus on talle saatus ette mänginud. “Õnne peab olema!” märkis ta.\nKuigi Riia balletikooli lõpetas ta klassikalise balleti erialal, selgus Estonias tantsides, et pigem meeldivad talle nüüdisaegse tantsu elemendid. “Ma jätan printsid teistele, need pole minu tüüpi,” sõnas ta kavalalt.\n“No ja siis hakkasid osad tulema, kuni pensionini välja,” jätkas Garancis ning lisas, et balletis ja tantsukunstis üldse tuleb pensioniaeg ehk pisut varem kätte kui mõnes teises ametis. “Ballett ei ole draamateater, kus saad surmani vanurite osi mängida,” selgitas vitaalne kunstnik ägedalt žestikuleerides. “Palju neid isasid ja kuningaid lavale vaja on, ja eks needki peavad tantsima, mööda lava ringi ju ei jaluta!”\nKuid tegelikult astub Janis aeg-ajalt ikka lavale, küll harvem, nüüd tegeleb ta pigem noorte tantsijate ettevalmistamisega ning nendele koreograafia leidmisega. Või nagu ise ütleb, et “neile oma tantsu otsimisega”.\n“Ja võib-olla ma pääsen jälle lavale, see paistab,” lausus balletiõpetaja saladuslikult ning koputas ebaõnne peletamiseks kolm korda puidust lauale.\nKui ta balletitantsija karjääri lõpetas, asus ta lapsi õpetama – läks 1993. aastal Soome, sajandivahetusel tuli tagasi Eestisse.\nOlgugi et pedagoogiks pole Janis Garancis õppinud, on tal välja kujunenud selged põhimõtted, mille järgi lapsi õpetada. “Kui vaatan noori õpetajaid, siis mulle tundub, et neist mõnele on väga tähtsad hoopis enda ambitsioonid, mitte see, mida laps tahab ja võimeline on,” rääkis Garancis, kelle veendumusel peaks õpetaja kõigepealt leidma lapsega kontakti ja saavutama usalduse ning seejärel lapse eeldustele vastavalt teda õpetama. “Natukene pingutada on ikka vaja, sest muidu ei tule ju midagi, aga tants peab jõukohane olema ning vastama lapse füüsisele, et ta jalgu katki ei teeks,” kõneles ta.\nKuid tants ei ole vaid muusika ning kaunis liikumine, ka siin valitseb konkurents. “Teatri- ja balletikool on väga rasked, samuti on konkurents praegu väga tugev, piirid on lahti, ka meil tantsivad ju välismaalased, tundub, et meie oma koolilõpetajatel nagu polekski võimalust,” mõtiskles Garancis ning lisas, et näiteks Soomes on täpselt sama lugu. Garancise sõnul leiavad vaid mõned üksikud koolilõpetajad tööd Eestis, kuhu aga teised lähevad, ei tea.\n“Igal pool on ju tähtis peade arv, kuid see ei garanteeri, et neist peadest kõigist midagi ka saab. See on aga kõige suurem kuritegu noore inimese vastu. Võib-olla oleks ta hoopis mõnel teisel alal väga tubli, nüüd aga lõpetab ülikooli, kuid minna pole kuskile,” arutles ta ning lisas, et kui balletti õppinu võib hea õnne korral suunduda välismaale teistesse teatritesse tantsima, siis mida teevad küll kõik juura- ja sotsiaalaladel lõpetajad. “Kunstis on täpselt samamoodi kui muus eluski – ballett on kunstiala ja ma ei tea, kas probleem on ületoodangus või on teatrite tingimused rangemad, ometi kõik ei leia tööd. Muidugi on Eestis võimalus edasi õppida, näiteks koreograafiks, aga kui palju on meil koreograafe vaja? Kus nad kõik lavastama hakkavad? Kellele nad lavastavad?”\nTeatrielu on Garancise sõnul väga karm ning pahatihti ka ettearvamatu. “Sa ei tea kunagi - unelmad võivad kõik minna ja vastupidi,” rääkis ta ning rõhutas taas, et lisaks loomupärasele andekusele mängib tantsija elus suurt rolli nii iseenda kindlameelsus kui heitlik õnn.\n“Elus löövad läbi keskmised -, kes ei ole nii andekad, aga on sihikindlad. On ju palju andekaid inimesi, kel pole jälle iseloomu, ja lõpuks läheb ikka karjäär luhta, sest kaua teised tassivad ning tirivad inimest,” arutles ta ning märkis, et samas on ka erandeid. Näiteks priimabaleriin Kaie Kõrb, kelle puhul on ühes inimeses koos nii füüsiline sobivus kui sihikindlus.\nKuigi Garancis ise on moodsa balleti austaja, ei leia ta, et iga liikumine veel kunst on. Kõige tähtsam on tema sõnul koolitus ning tantsu ajaloo tundmine. “Peab olema mingi taust, et sa näed, et inimene on teinud tööd. Ei ole nii, et on valge lina ümber võetud, pööreldakse mööda lava ringi ja öeldakse, et see on suur kunst, kuigi keha on nagu kartulikott,” kõneles ta ning lisas, et peale tehnika omandamise ja keha koolitamise on tähtis tantsu ka hing panna. “See ei jõua publikuni, kui tantsija laval ei ela,” selgitas Garancis. Kuid igal reeglil on erandeid. “On ka külmad baleriinid – näiteks luikede järves, kus tantsitakse väga tehniliselt ning filigraanselt ja tantsija on külm nagu koera nina.”\nKuid mitte iga ajakohane tants pole Garancise hinnangul veel kunst. “Näiteks nüüdisaegne kunst on Soomes väga hästi rahastatud ning seal näeb väga erinevaid asju - on väärt asju ja on etendusi, mille puhul mõtled, et mis jama see nüüd on!” rääkis Garances, kellele vahel tundub, et mitte iga etendus ei ole tehtud kunsti pärast, vaid hoopis rahastamise pärast. “Vahel on hea reklaam ja hea koreograafi elulookirjeldus ning alles laval näed etendust ja hakkad mõtlema, et issand jumal, kas mina ei saa midagi aru või on siin asjad viltu läinud,” tõi Garancis näite ning ütles, et kui tavaline inimene kunstist alati aru ei saa, ei pruugi see veel tähendada, et ta rumal on. “Tavaline inimene ei ole rumal. Tihti saab ta kohe päris hästi tükist aru. Me kõik ju arvame, et kui kunstnik on ambitsioonikas ja tema taga on meeskond, tutvus ning raha, siis peaks olema ikka kunst. Aga alati ei ole,” mõtiskles Garancis ning jälle naerdes ütles, et antud juhul on tegu siiski vaid tema arvamusega. “Mina ei pretendeeri jumalikule tõele, alati on teistsuguseid arvamusi. Keegi ei taha ju tunnistada, et kuningas on paljas, ainult väike laps ütleb seda,” sõnas ta kelmikalt.\nKa ei vaata Janis Garancis mööda tänapäeval populaarsetest breik- ja sõutantsudest. “Mulle meeldib sõutants, ma olen isegi varietees tantsinud. Aga siin on ka vahe, kas sa teed hingega või teed haltuurat. Sõutantsus saab samuti varvastel ja tõstetega tantsida. Tants võib olla igasugune, kui ta on hästi tehtud, siis ta on kunst,” rääkis ta.\n“Tead, ma olen maailmaparandaja natukene,” märkis Janis Garancis intervjuu lõpus temale omaselt lõbusalt naerdes.\n• Sündinud Riias 9. juulil 1944.\n• Abielus Aime Leisiga, kellega on poeg ja tütar.\n• 1967. aastal liitus Estonia balletitrupiga ning on tantsinud ka Viru varietees.\n• Pärast aktiivse tantsimise lõppu asus õpetama nii huvihariduse vallas kui ka professionaalseid tantsijaid. On õpetanud nii Soomes kui Eestis, viimased kümme aastat on ta Kaurikoolis balletiklassi juhendanud.\nAnne Nõgu, Rakvere eragümnaasiumi direktor, Kaurikooli omanik, Janis Garancise Rakverre tooja\nOlen kooli- ja huvihariduses harva näinud selliseid pedagooge ja inimesi, nagu on Janis. Ta erineb teistest selle poolest, et ta on 10 aastat iga nädal sõitnud Rakverre balletitunde andma. Ma tean palju andekaid ja tublisid noori, kellel lihtsalt jõud kaob ära poole või kahe aasta pealt – ja see on ka arusaadav, ei jaksa sõita kaugelt. Aga Janis on 10 aastat Kaurikoolis õpetamas käinud, ta armastab meie lapsi ning armastab seda tööd, mida teeb. Ja see on haruldane.


AITÄH HEADELE INIMESTELE! Pisike Elly leiab ka uuel aastal Lastefondilt tuge osteopaatia ja massaaži jätkamiseks – Heategu | GoodNews\nAvaleht Heategevus AITÄH HEADELE INIMESTELE! Pisike Elly leiab ka uuel aastal Lastefondilt tuge osteopaatia ja massaaži jätkamiseks\nAITÄH HEADELE INIMESTELE! Pisike Elly leiab ka uuel aastal Lastefondilt tuge osteopaatia ja massaaži jätkamiseks\neelmine HEA TEGU! SEB majandusanalüütikud ja advokaadibüroo PwC Legal toetasid 1000 euroga Lastefondi\njärgmine VÄHIHAIGETE TOETUSEKS! Memory 2016 kontserttuuri publik annetas vähihaigetele 4750 eurot