Jaak Kilmi ja Andres Maimiku dokk näitab tsirkust Eesti moodi - Film - Meedia - Elu24\n16. veebruar 2011, 13:17\nJaak Kilmi ja Andres Maimiku dokk näitab tsirkust Eesti moodi\nVastandumine päikeseprillide taga: Lauri Viikna dispuut liikumise Loomade Nimel aktivisti Mikuga.\nFOTO: Jaak Kilmi\nKonflikt jäädvustus režissööride Andres Maimiku ja Jaak Kilmi dokumentaalfilmis «Tsirkusetuur», mida täna õhtul kell 23.10 näitab ETV.\nKilmi ja Maimiku teravat silma tundes võib ennustada, et vaataja saab naerda, ilmselt läbi pisarate.\nAmeerika autoga eputavat Viiknat ja lepatriinuidealismi demonstreerivaid loomapropagandiste jälgides tundus ajuti, et vaatan hoopis loodusfilmi haruldaste kõrbekonnade paaritumisest. Nii kummalisena tundusid tegelased ja nende käitumine keskmise väikekodanlase kitsale silmaringile – küllap on see märk heast, maailmataju avardavast filmist.\nLõbusad olid Viikna ja loomaõiguslaste dialoogid: kummalgi polnud soovi teist ära kuulata. Ühes loodussaates näidati põdrapullide kolpasid, kes olid jõudu katsudes sarvipidi kinni jäänud ja lõpnud. «Tsirkusetuuri» antagonistlike poolte vahel oli tunda sarnast kompromissitust. Need maailmad ei saa iial kokku.\nKonfliktid jäävad filmis eestlaslikult hillitsetuks, verd ei näidata. Veidi värvi lisab loomaõiguslaste leeris üles astuv välismaine külalisartist.\nViikna seevastu loodab rohkem administratiivsetele meetmetele, okupeerides ühingu Taimede Nimel egiidi all vastaste võimalikud protestiplatvormid. Karmimaid võtteid ei kasutata.\nFilmi kulminatsioon saabub tegijate või filmitavate tahtest sõltumata, pakkudes vanatestamentliku mastaabiga kaadreid. Eepiline vaatepilt ei vii kuidagi põhikonflikti lahenemiseni, kumbki pool jääb oma seisukohtade juurde ning autorid väldivad hinnangu andmist.\nViikna ja loomaõiguslased võivad filmiga rahul olla: üks sai reklaami ärile, teine ideele.\nliikumise Loomade Nimel toetaja:\nÕpin dokumentaalfilmi režiid Balti filmi- ja meediakoolis. Minu meelest on see hea ja aus film. Autorid leidsid endale põneva ja olulise teema, kuid suutsid seda jälgida distantsilt.\nVäga hea, et selline film vaatajateni jõuab. Filmist tulevad väga hästi välja probleemid, millest Loomade Nimel rääkida soovib.


EV100 emadepäev üllatab oma ainukordsusega >> "Sest lapsed on, teate, hiiglama targad. Nad võtavad maailma, iseendid, meid, suuri inimesi, alati nii kui nad on. Ja nad vaatavad meid üldjuhul tunnustavalt, silmade särades. Välja arvatud juhul, kui nad vaatavad meid altkulmu ja paugutavad uksi," rääkis president Kaljulaid.\nAmmuta inspiratsiooni! 7 head ideed, kuidas emadepäeva\nMiks tulla 12.novembril Jõgevale? ☺ Isadepäevale tuleb kohale MiniFarm! Tegevust on seal kõigile lastest täiskasvanuteni välja! 🐷 🚜 🚛 🐄 Minifarmi Mängumaa on ainu laadne teemapark Eestis, kus nii lapsed kui ka täiskasvanud saavad koos ühiselt aega veeta, mängides farmi pidamist puldiga juhitavate põllutöömasinate, -mudeltraktorite, -veoautodega, ekskavaatoriga jpm.\nEmadepäeva tähistamine | Tallinna Arte Gümnaasium\nEmadepäev - Posts | Facebook\nEmadepäev on tulekul ja selle puhul pakume sulle inspiratsiooni, kuidas see tore päev meeldejäävaks muuta. Ammuta inspiratsiooni! 7 head ideed, kuidas emadepäeva tähistada - sõbranna.ee E, 28.10.2019\nEmadepäeva tähistamine 2018 » Pildigalerii\nEmadepäeva tähistamine 2018. Emadepäev toimus ilusal päiksepaistelisel ilmal lasteaia õuel, kus lapsed esinesid emadele lauludega, tantsisid ühiselt koos emadega, tehti joogat ja maiustati pannkoogi-piknikul.\n4.C KLASS: Krete emadepäeva tähistamine\nTarkusepäeva tähistamine. varbolalasteaed Meie tegemisi september 2, 2019 september 18, 2019 loodus, tarkusepäev. Targaks saame loodust uurides – avasime päris oma putukate lasteaia. eesti emadepäev etendus EV100 isadepäev ise teeme jõulud keel ja kõne kevad kirjandus kiusamiseks vabaks koosolek käsit\nulilasuveaed.ee - Avaleht\nRamoni emadepäeva tähistamine Hommikul läksime välja sööma. Meiega tuli kaasa ka vanaema. Kui olime ära söönud ,siis läksime ja panime minu teise vanaema hauale lilled, küünlad ja läksime koju tagasi. Me ostsime emadepäevaks tordi. Õhtul andsime emale kingitused üle. Emadepäev…\nEmadepäev on tulekul ja ma olen ses osas natuke tundlik, lausa kurvameelne. Ma ei tea, kas see on õige sõna seda kirjeldamaks. Või lihtsalt meh ja see, et ma olen nii meh, teebki kurvaks. Ma isegi ei tea, kas mul on selleks nii väga põhjust või mitte. Laste saades on …\nHaeskas tähistati laupäeval emadepäeva nii, nagu see oli sealkandis kombeks ka enne sõda. Endisaegse kombe tõi päevavalgele fotograaf Eduard Laur, kelle reproduktsioonid 1939. ja 1940. aastal Haeska koolis tehtud emadepäeva ühispiltidest panid mõtte liikuma ka praegustel külaelu eestvedajail. Enne sõda oli Haeska suur küla – üle saja suitsu, meenutasid vanemad …


Itaalia kaotas reisipiirangud\nAlates 1. juunist 2022 ei kehti Itaaliasse reisimisel enam riiki sisenemise piirangud ega nõuta EL COVID digitõendi (vaktsineerimis- läbipõdemis- või testimistõend) olemasolu.\nKirjutasime Estraveli blogis paar kuud tagasi Itaalia siseriiklike piirangute leevenemisest, ehk kuidas Itaalia loobub koroonapassist ja maskikandmise nõudest. Selle kava järgi pidid riigisisesed piirangud täielikult kaduma 15. juunist, kuid hea uudisena loobuti kõikidest reisipiirangutest veel paar nädalat enne seda. COVID-tõendi nõue oli viimane allesjäänud Covidiga seotud reegel, mis kehtis Itaaliasse reisijate jaoks pärast seda, kui 1. mail kaotati saabujatele reisijate asukoha määramise vormi (dPLF) täitmise nõue.\nSamuti peaks Itaalia tervishoiuminister peagi tegema otsuse, kas Itaalias kehtiv maskikohustus tühistatakse tõesti 15. juunil – nagu kavandati viimases valitsuse määruses – või pikendatakse seda ka pärast 15. juunit. Hetkel tuleb FFP2 maski kanda lisaks ühistranspordile ka teatris-kinos ja meelelahutuskohtades (vaata ka Reisi Targalt – Itaalia).\nKui maskikandmise nõuet pikendatakse, siis võivad nende reeglite kohaselt lennujaamad ja lennufirmad otsustada jätkata Itaaliasse või Itaaliast lendavatelt reisijatelt maskide kandmise nõudmist, hoolimata sellest, et mai keskel tühistati kaitsemaski kandmise nõue kõikidel ELi lendudel.


ETLL – ARETUS\nemeriitprof Olev Saveli, ETLL (21.05.2013)\nNõukogude võim lõpetas tõuseltside tegevuse Teise maailmasõja järel. Asutati riiklikud tõulavad – veiste ja sigade tõulavad moodustati tõuti, hobuse-, lamba- ja linnutõugude tõulavad liigiti. Tõulavad olid üheaegselt tõuaretustöö plaanijad, täideviijad ja kontrollijad.\nÜhistegevuse ideid kandsid Eestis ühiskondlikel alustel töötavad tõuaretusnõukogud, kuhu kuulusid liikmetena majandite juhid ja spetsialistid, tõulavade töötajad, ametnikud, teadurid ja teised mõne konkreetse tõu või loomaliigi aretusest huvitatud isikud. Kokku oli seitse tõuaretusnõukogu. Liikmed maksid maksu, valisid juhatuse, esimehe ja esimehe asetäitja. Koosolekuid peeti vähemalt kaks korda aastas.\nParaku polnud võimalik tõestada tõuseltside taastamisel nende juriidilist järjepidevust. Esimesena taasasutasid oma seltsi Eesti Maakarja Kasvatajate Selts ja Eesti Linnukasvatajate Selts 1989. aastal. Nemad andsid eekuju ka teiste aretusorganisatsioonide taastamiseks.\nPõllumajanduse aseministri Jüri Kulbini eestvõttel toimus 10. aprillil 1990 koosolek, kus Olev Saveli esitas Eesti aretusorganisatsiooni projektskeemi, mille põhimõteteks oli:\nlahutada riiklik funktsioon täideviivast tegevusest;\nloomaomanikud loovad aretusühingud, mis pakuvad tõuaretuslikku teenust;\naretusühistud sobiksid veise- ja seatõugude kasvatajatele, sest koos tõuaretustööga tuleb pakkuda ka kunstliku seemenduse teenust, mis on seotud tootmistegevusega, seltsid aga teiste loomaliikide kasvatajatele;\njõudluskontroll peaks iseseisvuma, st mitte kuuluma teadusasutuse (ELVI) koosseisu.\nRiiklikke funktsioone asus täitma 30. oktoobrist 1991 Eesti Vabariiklik Tõuaretusinspektsioon, mis kuulus põllumajandusministri haldusalasse. Peadirektoriks määrati Agu Kööp.\nTol perioodil toimunud koosolekud ja diskussioonid olid vahel eriti ägedad, näiteks kui kõne all oli jõudluskontrolli eraldamine ELVIst. Põllumajandusministeeriumi eestvõttel moodustati 1. jaanuaril 1992 aretuskeskused, kuhu eraldati seemendusjaamade varad seniste suurmajandite ühisvarast.\nEesti Lambakasvatajate Selts ja Eesti Hobusekasvatajate Selts taasasutati 1992. a, suurt valget tõugu sigade kasvatajad asutasid aretusühingu (juriidiliselt oli see osaühing). Eesti Suurt Valget Tõugu Sigade Aretusühistu loodi alles 1994. aastal.\nÜhistu soovisid asutada ka eesti mustakirjude ja eesti punaste veiste kasvatajad, neil oli vaja ühisomandisse saada ka seemendusjaamad, ning eesti peekoni sigade kasvatajatel lisaks veel kontrollkatsejaam. 1992. a lõpukuudel kutsuti kokku tõuaretusnõukogud, kus loomaomanikest liikmed (talupidajad ja suurmajandite volitatud isikud) asutasid Eesti Mustakirju Karja Aretusühistu ja Aretusühistu Eesti Punane Kari ning Eesti Peekoni Tõugu Sigade Aretusühistu, tõuaretusnõukogude tegevus lõpetati. Aretusühistud registreeriti 1993. a alguskuudel. Järgnesid rasked läbirääkimised Eesti Erastamisagentuuriga, et sõlmida aretuskeskuste varade väljaostmise lepingud, mille tingimused osutusid väga erinevateks. Saksa eksperdid tegid kahele suuremale veiste aretusühistule ettepaneku ühineda juba 1996. aastal, kuid see sai teoks alles 1. jaanuaril 2003.\n19. augustil 1993 asutasid seitse tõuloomade aretusorganisatsiooni Eesti Tõuloomakasvatuse Liidu (ETLL), mistõttu saab 1993. aastat lugeda taasiseseisvunud Eesti üleriigilise eraõigusliku ja ühistegelise aretussüsteemi algusaastaks.\nELVIst eraldati 1993. a jõudluskontrolli andmetöötlusosakond ja piimaanalüüside labor ning moodustati nende baasil Vabariiklik Jõudluskontrolli Keskus (JKK) Tõuaretusinspektsiooni koosseisus. 1997. a andis riik Jõudluskontrolli Keskusele ka vabariikliku registrite keskuse funktsioonid, kuid 2000. a moodustati siiski Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA) ning JKK jätkas oma põhifunktsiooni jõudluskontrolli täitmist.\nSeakasvatajate aretusühingute arengutee on olnud keeruline. Eesti Peekoni Tõugu Sigade Aretusühistu koos Kehtna sigade kontrollnuuma katsejaamaga sattus riigiesindajate ebasoosingusse ning nad otsustasid liituda eesti mustakirju veisetõu aretajatega, et astuda koos Eesti Tõuloomakasvatajate Ühistusse 1998. aastal. Suurt valget tõugu sigade kasvatajad muutsid oma aretusühistu nime sama aasta lõpus Eesti Tõusigade Aretusühistuks (ETSAÜ), neile eraldati 1999. a kogu riiklik seakasvatuse aretustoetus. Sellega sundis riik seakasvatajad ühinema ühte aretusühistusse, mille tulemusena suleti 2000. aastal Eesti ainuke seakasvatuse katsejaam. Kümme aastat hiljem otsitakse uuesti võimalusi sigade katsejaama asutamiseks. 2003. aastal peatas ETSAÜ oma liikmelisuse ETLLis, põhjuseks on ühistu nõukogu väärarusaam ühistegevusest tõuaretuses. Koostöö juhatusega on laabunud ja ETSAÜ võtab osa ETLLi üritustest.\nEesti Hobusekasvatajate Selts (EHS) taastati 1992. a suure liikmeskonnaga, kes jagunes nelja haruseltsi, 2013. a on neid viis. Kahekümne aasta jooksul on kõige enam olnud hobusekasvatajate hulgas eri arvamusi ja kompromissitust. Tõuaretusinspektsiooni moraalsel ja rahalisel toel täienes hobusekasvatajate aretusühingute nimistu: loodi Eesti Sporthobuste Kasvatajate Selts ja Eesti Hobuse Kaitse Ühing. Katsetati luua veel üks eesti hobuse säilitamise selts, mille moodustamise üheks tähtsamaks motiiviks oli ohustatud tõu toetuse saamine. Eriti kummaliseks kujunes olukord, kui ohustatud tõugude nimistusse kanti tori tõu universaalsuund ja eesti raskeveohobune. On taotletud tori hobuse kolmanda suuna tõuraamatu või eesti raskeveohobuse paralleeltõuraamatu pidamise õigust. VTA on tunnustanud viimastel aastatel ka Eesti Traaviliidu ja Eesti Ahhal-Tekiini Assotsiatsiooni. Eesti kaheteistkümnest tunnustatud aretusühingust on pooled ehk kuus hobusekasvatajatele!\nKarusloomade arvukus oli kõige suurem N. Liidu perioodil, sest ainukese loomakasvatusharuna saadi Eestile valuutarublasid karusnahkade ekspordist. Taasiseseisvumise järel on karusloomade liigirikkus kahanenud. ETLLi liikmeks astus Assotsiatsioon Eesti Karusnahk 1996. aastal, kuid kiskjaliste karusloomade ettevõtete arv kahanes kiiresti madala konkurentsivõime tõttu. 2000. aastast on ETLLi liikmeks Eesti Karusloomakasvatajate Aretusühing, kes ühendab tšintšiljade ja küülikute kasvatajaid. Paraku pole neil õnnestunud riiklikku tunnustust ega aretustoetust saada.\nKakskümmend aastat ühistegevust on kinnitanud põhimõtet, et esmalt tuleb põhjalikult diskuteerida funktsioonide üle, mida peab täitma riik ja mida eraõiguslik omaabi organisatsioon. Paari-kolme aasta jooksul jõuti kompromisslahenduseni – Eesti loomakasvatajaid teenindavad üleriigiliselt neile kuuluvad eraõiguslikud ühistegelised tõuaretusorganisatsioonid.


Kaupluste taasavamise esimesel päeval poeuksi maha ei joostud – Pealinn.ee\nKaupluste taasavamise esimesel päeval poeuksi maha ei joostud (0)\n«Huvi on päris suur, kuid ei saa ka öelda, et me ei suudaks leevenduste normatiive täita,» sõnas Ülemiste juht Guido Pärnits.\nKui paljud eeldasid, et üle pika aja taas uksed avavad kauplused kogevad tarbijate tormijooksu, siis poepidajate kinnitusel nii siiski ei juhtunud, vahendas BNS.\nRocca al Mare ja Kristiine keskuse juht Kristjan Maaroos ütles, et päris tormijooksu kaubanduskeskustesse ei ole. «Vaatasin viimaseid numbreid ning 25 protsendini on veel ruumi,» selgitas ta.\nPärnits ütles, et esmaspäevast päeva ei saa nimetada tormijooksuks. «Huvi on päris suur, kuid ei saa ka öelda, et me ei suudaks leevenduste normatiive täita,» rääkis Pärnits. «Selgelt on poolteist kuud midagi ostmata jäänud. Iga inimene tahab kevadel olla kevadkollektsioonis,» lisas ta.


Selle suve jaanipäevahitt oli arbuus: üks Eesti jaekett müüs koguni 54 tonni arbuuse - Ärileht\nSelle suve jaanipäevahitt oli arbuus: üks Eesti jaekett müüs koguni 54 tonni arbuuse\nPrisma kliendid ostsid enim väga ajastukohase nimega õlut\nMitmed Eesti jaeketid kinnitavad, et võrreldes varasemate aastatega ostsid eestlased meeletutes kogustes arbuuse. Lisaks olid tavapäraselt populaarsed ka grilltooted ning lahja alkohol ja karastusjoogid.\nPrisma sortimendi- ja hankedirektori Kaimo Niitaru sõnul müüdi üheksas Prisma kaupluses pühade ajal kokku lausa 54 tonni arbuuse.\n"Võrreldes varasemate jaaniperioodidega osteti väga palju lisaks traditsioonilistele jaanitoitudele šašlõkkidele, lõhefileele, tomatile, kurgile just karastusjooke, jäätiseid ja lahjat alkoholi. See näitab, et kliendid otsisid lisaks tavapärasele rikkalikule toidulauale ka leevendust kuumadele suveilmadele," kirjeldas ta.\nArbuuside menu kinnitavad ka Maxima turundusdirektor Tiia Schapel ning Rimi müügidirektor Maris Rannus. Samas ei olnud arbuus Prismas jaaniaja kõige ostetum kaup, selle tiitli sai hoopis ajastukohase nimega õlu.


2008-5 (3190) / Väljaanded / Arhiiv — Sirp | Leht 2\nKirjaniku looming on (paha)tahtliku muutmise eest kaitstud ka pärast tema surma, ei lähe keegi ka surnud maalikunstniku töid paremaks, täiuslikumaks ja muutunud aegadega kooskõlla kohendama. …\nSee, et kaks aastat tagasi „Uhkuse ja eelarvamuse” lavastanud Joe Wright tuleb järgmiseks välja meie kaasaegse briti kirjaniku Ian McEwani ekraniseeringuga, võib esmapilgul näida üllatav. …\nRõõmuta, kuid sõltumatult\n„Saksa viisiga” on veelgi sandim lugu. Kui on soov saada praegu kasutatavast parem signaalviis, siis seda võib ikka üritada. Näiteks kuulutada välja vastav konkurss. Või …\nOn küll õige, et geneetiline manipulatsioon võib anda mingil määral kontrollimatuid tulemusi, aga sordiaretus on geneetilises mõttes täiesti kontrollimatu. Geenitehnoloogilise kontrolli poolest on GMO ja …\nTartu ülikooli legendaarse Vana-Pälsoni ühiselamu komandant Benno oli tore mees ja teadis rääkida huvitavaid lugusid. Näiteks niisugust, miks ühiselamus oli ainult üks loosung, mida nõukogude …\nVaikse kloostri loodusfilm\nVaikimisreegleid on teisigi. Kui ma väike olin, siis öeldi, et laps räägib siis, kui kana pissib. Vait peab olema ka siis, kui kopse kuulav arst …


Sadam võlanõudest: meil ei ole põhjust tagastada ärimehele kahte miljonit krooni - Logistikauudised\nSadam võlanõudest: meil ei ole põhjust tagastada ärimehele kahte miljonit krooni\nSergei Hadži saatis möödunud nädalal kirja majandus- ja kommunikatsiooniminister Juhan Partsile ning Tallinna Sadama juhatusele, milles nõudis sadamalt enam kui kahe miljoni krooni (130 000 euro) maksmist. Ettevõte leiab, et neil ei ole mingit põhjust Hadži nõudmisi täita.\n"Vastuseks härra Hadži niinimetatud võlanõudele oleme seisukohal, et 02.06.2008. a sõlmitud AS-i Scantrans aktsiate müügileping on endiselt kehtiv ning puuduvad igasugused asjaolud, mis tooksid seaduse kohaselt kaasa lepingu tühisuse või annaksid AS-le Semiramis õiguse kõnealune leping tühistada või sellest taganeda," ütles Tallinna Sadama jurist Toomas Tralla Logistikauudistele. Ta lisas, et sellest tulenevalt ei ole Tallinna Sadamal ka mingit kohustust tagastada AS-le Semiramis müügilepingu alusel saadud 2 040 000 krooni (130 379,76 €).\nKuna ministeeriumi seisukoht oli, et tegemist võib olla väljapressimisega, küsisime, kas Sadam kavatseb kõnealust kirja ka sel moel käsitleda. "Me ei pea esitatud võlanõuet väljapressimiseks selle sõna õiguslikus tähenduses ega plaani ka hetkel selle küsimuse lahendamiseks omalt poolt õiguskaitseorganite poole pöörduda," sõnas Tralla.\nSkandaalikeskmes Eesti Raudtee nõukogu liige vahetati välja\nSkandaal: ärimees nõuab Tallinna Sadamalt kopsakat hüvitist


Ellujäänu: "11. september oli mu elu jubedaim päev!" | Õhtuleht\nEllujäänu: "11. september oli mu elu jubedaim päev!"\nTõnis Erilaid 08.09.2011, 07:00\n"Läksin koosolekule. Olin parajasti Maailma Kaubanduskeskuse kaksiktornide allkorrusel, kui kõlas tugev mürtsatus... Läbi suitsu tuli minu poole naine, täis põletushaavu," meenutab 2001. aasta 11. septembrit Ron Clifford ajalehes Daily Mirror.\n"See oli õudusunenägu. Kõige selle jubeduse järel ei saanud ma enam magada. Mitte niivõrd omaenda põletushaavade valu pärast, aga silme ees jooksid ikka ja uuesti pildid sellest, mida pealt nägin. Kõik ümberringi karjusid. Kui tänavale jõudsin, oli ümbrus suitsust hall. Üleval põles ja praksus. Nägin, kuidas paanikas inimesed hüppasid tornidest alla kõnniteele. Siis tulid tuletõrjujad. Üks neist, vist ülem, hüüdis kabuhirmus tänavale tunglevatele inimestele: "Jookske! Jookske siit minema nii kiiresti, kui suudate!" Käsikaudu läbi suitsu- ja tolmupilve teed otsides jõudsin praamile, mis mind üle Hudsoni New Jerseysse viis. Praamil olles nägin, kuidas kaksiktornid nagu kaardimajakesed kokku langesid."\nNaise džemprilukk oli ihusse põlenud\nPõletushaavadega naine, keda Clifford abistas – talle vett hankis ja ta kaksiktornide fuajeesse istuma tõi, seniks kuni mõne meediku leiab –, suri haiglas 40 päeva pärast.\n"Ma ei suuda teda tänaseni pisarateta meenutada. Naise kehal olid vaid põlenud rõivatükid ja džempri tõmblukk oli ihu sisse kõrbenud. Meditsiiniõde püüdis teda aidata, pani talle ette hapnikumaski, kuid valu vastu see ju ei aidanud! Naine oli kaksiktornide juures peatuses bussi oodanud, kui ülevalt talle põlevat lennukikütust peale tilkus. Kui ma koju jõudsin, haisesin ka mina selle järele ja hais levis kogu majas. Tahtsin minna kiiresti duši alla ja oma põletushaavu tohterdada. Siis helistas õemees."\nMõlemaid tabas kõneluse ajal nagu välk mõte: võib-olla oli õde koos lapsega kaksiktorni ramminud lennukis?\n"Ma hakkasime kohe uurima. Keegi perest kihutas Bostoni Logani lennujaama. Paari tunni pärast selgus – mu õde oligi selles lennukis," meenutab Clifford.\nArhitektiametit pidav Ron Clifford oli tunnistajaks ühe 11. septembri terroristi, Zacarias Moussaoui kohtuprotsessil.\nNüüd on ta valitud nende 40 hulka, kes saavad Guant?namos osaleda ja anda tunnistusi terrorirünnaku ühe ideoloogilise juhi Sheik Mohammedi protsessil, kui too astub sõjatribunali ette.\n"Ma teen seda oma õe ja tema tillukese tütre pärast. Muidugi ka sellepärast, et olin ise terrorirünnaku vahetu tunnistaja. Ma tahan vaadata sellele jõletisele silma ja näha, kuidas õiglus jalule seatakse," ütleb Clifford.\n11. september on tütre sünnipäev\nTema tütar Monica sai 2001. aasta 11. septembril 11aastaseks.\n"Ta ei tahtnud tollest päevast kunagi rääkida. Mitte sõnagi. Psühholoog ütles: ärge sundige, jätke ta rahule! Me kolisime Floridasse. Kaugemale kõigist õudustest. Ja siis oli ta koos minuga kohtus Zacarias Moussaoui protsessil. Pärast seda kirjutas tütar kolledžis töö, kuidas bin Laden tahtis ta isa tappa. Vaikimise aeg oli möödas," nendib Clifford.\nPühapäeval soovib ta tütrele õnne 21. sünnipäeva puhul ja nad lähevad kogu perega jahiga sõitma.\n"Sa pead olema optimist, suhtuma elusse positiivselt ja elama tulevikule, mitte kogu aeg minevikku meenutama," ütleb Clifford.\nSeitse vähetuntud fakti 11. septembrist


Eesti Muinsuskaitse Ümarlaud » AVALIK KIRI avariitoetuste vähendamisest\nRiigikogu muinsuskaitse ühendus\nMälestiste omanikele eraldatava avariitoetuste vähendamisest\nEesti Muinsuskaitse Ümarlaua esimehena olen murelikult jälginud viimase aja arenguid ning ettepanekuid negatiivse lisaeelarve koostamisel. Majanduskasvu aeglustamine mõjutab kõiki eluvaldkondi ning paratamatult peavad riigiasutused üle vaatama oma 2008. a. eelarve. Ka Kultuuriministeerium ja selle haldusalas asuv Muinsuskaitseamet. Tänaseks päevaks on aga selgunud, et Kultuuriministeerium näeb muuhulgas ühe kokkuhoiu kohana muinsuskaitse all olevate mälestistele eraldatava avariitoetuste kärpimist 50% võrra! Avariitoetus ei ole investeering. See tähendaks rasket hoopi meie kõige halvemas olukorras, avariiohus, olevale kultuuripärandile. Mälestiste omanikud, Muinsuskaitseamet ja Riigikogu muinsuskaitse ühendus on aastaid juhtinud tähelepanu vajadusele suurendada avariitoetuste summat. Oma 2007. aasta aruandes Riigikogule tegi seda ka riigikontroll. Alati on riik leidnud olulisemaid valdkondi ning muinsuskaitsele eraldatav raha on jäänud samasse suurusjärku, vaatamata samal ajal toimunud eelarve hüppelisele kasvule ja ehitustööde kallinemisele (2008. a. oli avariitoetusteks ette nähtud 19,4 miljonit krooni; 2007. a. – 20,7 miljonit krooni; 2006. a. – 17,5 miljonit krooni).\nAvariitoetus on üks väheseid reaalseid toetusi mälestiste omanikele, kes muinsuskaitseseaduse kohaselt vastutavad mälestise säilimise eest ning peavad kandma säilimise tagamiseks tehtavad kulutused. Vähetähtis pole siin ka asjaolu, et 2008. a. avariitoetuste saajaid on teavitatud toetuse saamisest ning suur osa lepinguid on kahepoolselt allkirjastatud. Paljud toetuse saajad, olles kindlad riigiga sõlmitud lepingule, on teinud ettevalmistusi tööde alustamiseks ja kandnud ka kulusid. Juhul kui nüüd lubatud toetust 50% võrra vähendatakse võib see kaasa tuua kahjunõudeid riigi vastu ning planeeritud kokkuhoid võib muutuda lisakuluks.\nOlen kindel, et Kultuuriministeerium ja Riigikogu liikmed mõistavad olukorra tõsidust ja seisavad ning tegutsevad meie kõigi ühise huvi – kultuuripärandi säilimise - eest. Loodetavasti on lisaeelarve menetlemise käigus võimalik tehtud ettepanekut veelkord kaaluda ning leida kokkuhoiuks sobivamaid võimalusi kui avariitoetused.\nEesti Muinsuskaitse Ümarlaua esimees


Tähtis pole suurus, vaid sisu - Eesti Kirik - Eesti Kirik\nHome » Tähtis pole suurus, vaid sisu\n14.09.2007 | ek | Rubriik: Jutlus\nTõenäoliselt tõuseb aeg-ajalt meil kõigil südamesse küsimus oma usu piisavusest. Võime ennast lohutada teadmisega, et meie ei ole mitte ainsad väikese usuga ristiinimesed. Jeesuse enda seatud apostlidki olid mures oma usu pärast.\nJa apostlid ütlesid Issandale: «Kasvata meie usku!» Aga Issand ütles: «Kui teil oleks usku nagu sinepiivake, te võiksite öelda sellele mooruspuule: «Juuri end üles ja istuta merre!» ja see kuulaks teie sõna.\nKäesolev kirjakoht järgneb vahetult Jeesuse ütlemistele patule ahvatlemise ohtlikkuse ja pideva andestamise vajalikkuse kohta. Ühtepidi võis igal jüngrilgi olla trööstiv kuulda, et ta ei ole ainus, kes peab võitlema ahvatlustega, ja et suisa võimatu on elada nõnda, et ahvatlusi poleks kiusamas. Kuid teisalt on väga ehmatav kuulda hädateadet sellele, kelle kaudu ahvatlused esile tulevad, sest meie, ristiinimesed, oleme teinekord ise oma tegude ja tegematajätmistega nii enda kui kaaslaste eksimiste ja patutegude põhjustajaks. Usulisele enesehinnangule pea sama pärssiv võis olla kuulda pideva andestamise vajalikkusest, et kui vend su vastu patustab kas või seitse korda päevas, anna talle ikka andeks.\nNo kust ma võtan selle jõu, et neid Jeesuse poolt nii kõrgele seatud usulise käitumise latte ületada – nii võis terav tõde ehmatada jüngreid kui ka meid. Apostlid tulid lagedale õige arusaadava sooviga, et Jeesus suurendaks meie usku.\nJeesuse vastus võis tulla neile üllatusena – selles anti teada, et apostlite soov on mõttetu. Meil saab usku kas olla või mitte olla. Usu puhul ei ole tegemist asja või nähtusega, mida saaks mahu poolest juurde tekitada.\nJeesus toob piltlikuks suuruse võrdluseks sinepiseemne, mis teadupärast on haruldaselt väike. Ta annab teada, et isegi kui usk oleks väike, on sellel väga suur jõud ja tulemus. Tõsi, tema vastus on idamaiselt piltlik ja oma mahlakuses üle maise loomulikkuse piiride viidud.\nSiin võime tõmmata paralleeli Jeesuse peatse küsimisega, et kui Inimese Poeg tuleb, kas ta leiab usku maa pealt? (Lk 18:8). Jeesus ei küsi, kui palju ma leian usku või kas leian ikka vajalikul määral. Ma kas leian või ei!\nKristlasi ja kirikut süüdistatakse tihti mustvalges maailmapildis. Selle kummutamiseks püüame me ise muidugi näida väga avatuna ja oma uskugi vaadata kummipaela sarnasena. Kuid teinekord nõuavadki usuasjad konkreetseid ja üheseid vastuseid. Kas usun Jumalat või ei, sellele saabki vastata jah või ei.\nSamas ei ole kristlik usk pelk nõustumine Jumala kohta käiva ontoloogilise «Jumal on või ei ole» määratlusega. Nagu Jaakobus kirjutab: «Sina usud, et Jumal on üksainus. Seda sa teed hästi, ka kurjad vaimud usuvad seda ja värisevad hirmust.» (Jk 2:19).\nKristlik usk lähendab inimest Jumalale. See tõeline usk on inimese usaldus Jumala vastu. Usk ei suurene mahtu mööda, kuid usk areneb. Usuasjadesse saab sisse elada, nendega peab harjuma. Jumala usaldamistki inimene õpib.\nUsk kasvatab inimest siin maises ilmas, nõnda et muutub ellusuhtumine, teisenevad eesmärgid, tulevad uued prioriteedid, südamesse tuleb rahu ja elule mõtestatus. Ometi on see vaid usu kõrvalmõju. Lõplik tulemus – Jumala enda juurde välja jõudmine, kui maised päevad möödas – jääb väljapoole meie kontrollimise ulatust.\nKui Jumalat usaldame, siis elame tema lastena. Ka oma maise isa laps ei saa olla natukene, veidi rohkem või päris palju. Kellegi laps kas ollakse või mitte. Usk, mida kristlikus mõttes usuks nimetada, on südames Jumala lapseks olemine, tema usaldamine.\nLoomulikult ei ole meie usk täiuslik. Ei ole meis täiuslikku usaldust Jumala vastu. Oleme oma puudustega inimesed ebatäiuslikust maailmast. Kuid meil on see julgustus, et meie vajakajäämised katab ära Jumal oma täiuslikkuses, meie ebakindluse oma tõotuste kõigutamatuses.\nMeie, oma Taevase Isa lapsed, ei pea muretsema oma usu suuruse pärast. Me tohime alati loota Jumala armule, et tema meid just sellistena nagu me oleme, omaks tunnistab ja oma lastena tema tundmises paremuse poole kasvatab. Nagu eesootava, viieteistkümnenda kolmainupühajärgse pühapäeva juhtsalm ütleb: «Heitke kõik oma mure Tema peale, sest Tema peab hoolt teie eest.» (1Pt 5:7)\nEelmine: Jumal viib taevasse\nJärgmine: Kristus annab tõelise elu\nÜks kommentaar artiklile “Tähtis pole suurus, vaid sisu”\n19.09.2007 at 21:13\nUsk on tõesti kvantitatiivne mõiste – seda võib inimesel olla erineval määral, seda võib leida ja kaotada, see võib kasvada ja kahaneda. Ja see on mõistetav, kui me religioosse usu all mõistame ei midagi muud kui avatust usaldamises – usaldavust. Kui Jeesus rääkis lapsukestest, keda ta meile eeskujuks seadis ja kelle sarnaseks me peame saama, siis pidas ta ilmselt silmas just väikelaste siirast usaldavust, avatust usaldamises. Sest vaevalt, et lapses oleks teisi omadusi või võimeid, mida täiskasvanule eeskujuks üldse saaks seada.\nPeaks aga märkama, et sõnal \_”usk\_” on eesti keeles kaks sisuliselt erinevat tähendust, mis pahatihti segamini aetakse, sest sama täheühend eri asjade tähistamiseks eksitab.\nEsiteks tähendab usk, nagu öeldud, usaldamist. Kuid tavalises kõnepruugis tähendab usk ja uskumine sageli ka arvamist, oletamist, hüpoteesi, eeldust jms. Ja need kaks tähendust – usaldamine ja arvamine – on väga erinevad asjad. Usaldamine on inimese olemine avatuses, inimese olek. Arvamus on aga meie aru teooria, intellekti arusaam. Kui me räägime religioossest usust, siis selle all on alati õige mõista just usaldamist, aga mitte arvamusi, oletusi või kontseptsioone Jumala kohta. Sage on, et uskmatud tahavad esmalt saada tõestust Jumala olemasolu kohta – vaid tõestatud Jumal on nende jaoks midagi reaalset. Kuid usklik ei ela mitte tõestuse najal, vaid usalduse najal.\nMe oleme Jumala lapsed, ja siinkohal ka vastav analoogia: meie maises elus näeme, et väikelaps esmalt usaldab oma vanemaid, ja teeb seda ammu enne, kui ta üldse midagi arukalt oma vanematest teab. Ning just usaldusest kasvab välja ka lapse teadmine oma vanemate kohta. Lapse isegi täielik teadmiste puudumine ei sega teda kuidagi oma vanemaid usaldamast.\nSamamoodi ka siis meiega – Jumala lastega – meil ei pruugi olla kuigi õnnestunud arvamusi, arusaamu, kontseptsioone Jumalast, kuid see ei sega meil Teda usaldamast. Just usu kui usalduse läbi me saame üha enamat teada Jumalast, ja see teadmine on kogemuslik, osaduse läbi saadu, ja mitte loogiline arutlus või tõestatud teoreem.\nUsk – avatus usaldamises – on eeltingimus, et inimene saaks vastu võtte Jumala hoolt, Jumala armu kui armastuse osutamist. Seega, usk pole eesmärk omaette, vaid pigem meie olek ja vahend ning tingimus, et Jumal oma armuga meieni jõuaks. Jumal ei keela oma armu kellelegi ega jäta sellest kedagi ilma, see on vaid olenev inimese avatusest usus kui usaldamises, kuivõrd see jumalik hool meieni jõuab ja me sellest osa saame ning vastavalt selles elame.


Tulised tantsud domeeninimede ümber\nDüsseldorfi ringkonnakohus leidis käesoleva aasta kevadel, et kostjapoolne Interneti domeeninime «EPSON.de» reserveerimine rikkus tuntud printerite valmistaja Epson Germany GmbH õigusi. Sellega langetati Saksamaa ajaloo kõige põhjapanevam otsus domeeninimede näppamise asjus. Kohus leidis, et Interneti domeeninime «EPSON.de» reserveerimine rikuks kaubamärgi- ja konkurentsiseadust ja õigust kasutada oma nime. Seega, kostjale tehti korraldus tühistada oma domeeninimi ja lõpetada «EPSON.de» kasutamine. Kohus kinnitas, et Epson võiks toetuda oma kaubamärgiõigustele, ja otsustas, et ärinime kaitsmine kasutamise eest kolmandate isikute poolt viisil, mis põhjustaks segadust, laieneb ka Internetile, mille kasutajad tõenäoliselt oletaksid, et «EPSON.de» nime all esineva kodulehekülje omanik on hageja.\nLisaks selgus, et kostja motiiviks sellise domeeninime registreerimisel oli hagejalt loovutamisraha väljapressimine, mis leidis kinnitust, kui kostja lubas Epsonile «vabastada» domeeninimi 200 000 Eesti krooni eest. Kostja kavatses üsna ilmselt nõuda just sellist summat, mis oleks odavam kui aeganõudev kohtuuste kulutamine, kuid mis võimaldaks omandada soovitav domeeninimi võimalikult kiiresti.\nSelline teguviis on konkurentsiseaduse sätete kohaselt vastuolus heade kommete ja tavadega ja leiti olevat kõlvatu, sest kostjal polnud mingeid õigusi «Epsoni» nimetusele. Kohus leidis, et antud juhtumi arutamine kuulub tema kompetentsi, kinnitades, et Internetis sooritatud seadusevastase toimingu teostamise paik on iga paik, kus vaadeldavat kodulehekülge kavatsetakse kasutada (Interneti tippdomeen «de» viitab Saksamaale).\nEestis tegeleb domeeninimede registreerimisega Eesti hariduse ja teaduse andmesidevõrk (EENet). Domeeninime valiku kriteeriumid on üsna pealiskaudsed: a) nimi ei tohi kõlada halvamaiguliselt enimlevinud keeltes; b) nimi ei tohi varem domeeninimena registreeritud olla. Kuid samas polevat ka tõenäoline näiteks domeeninime «coca-cola» registreerimine kõrvalistele isikutele.\nInternational Ad Hoc Committee (IAHC) memorandumi kohaselt võiks iga domeeninime, mis on identne või ligilähedaselt sarnane tähelis-numbrilisele jadale, mis on rahvusvaheliselt tuntud ja mille kohta eksisteerivad tõestatavad intellektuaalomandi õigused, kasutada vaid taoliste tõestatavate intellektuaalomandi õiguste omaniku loal. Ilmselt oleks otstarbekas sarnase printsiibi rakendamine ka Eestis.\nKuna on üsna keeruline prognoosida, kuivõrd tõenäoline oleks refereeritud Saksamaa kohtulahendile sarnase resultaadi saavutamine Eestis, oleks mõttekas ka kaubamärke omavatel Eesti firmadel igaks juhuks Eestis registreeritud domeeninimedel silm peal hoida (nendega saab tutvuda nt Interneti aadressil www. eenet.ee/EENet/domeenid.html). Vähemalt üks selline näide, kus Eestis registreeritud kaubamärki kasutab teine firma oma domeeninimena samade teenuste osutamisel, on olemas. Aga sellest ehk edaspidi.


Miks E-rula Nii sizzling ja tervitas teie. - Jomo Technology Co, Ltd\nMiks E-rula Nii sizzling ja tervitas teie.\nSee on täiesti tõsi, kui nad ütlevad, et nad unikaalne, on sama tüüpi, nii tuntud kui IOS turul juba. Need käsitsi tasuta motorolleridvõi elektriline rula saab võtta miljoni kohtades, see ei ole oluline, mida te nimetasite neid. Koowheel uusim versioon Electric rula Kooboard: See on suurepärane võimalus noortele lõbutseda ja sõiduplaanide samal ajal. Me võtame nauditav rula, teha nii lihtne kasutada kui motoroller, mille järel annab talle ekstra natuke noos. Electric Rula on täidisega lõbus ja see muutub hobi paljude noorte. Elektriline rula oli projekteeritud ja pärines Koowheel brändi Hiinas.\nSelle tulemusena nad ütleb, et rula oli mitte ainult reisi vahend, vaid ka parandada kellegi elu kvaliteeti mingil moel. See võib lisada paindlikkust ja sujuvam reisi. Kui te olete vaade privaatne transpordiliik, mis võib teid ühest kohast teise kiiresti, siis peab valima tarbija moe. Oluline osa kogenematu transport hierarhia on see, et veoautod saada ülimuslik eraautodelt nappide ohjeldada tahk parkimine. Laialdast inimesed on olnud esmase ajal käivitatud maailma isetasakaalustuvad transport.\nKoowheel Rulad on ehitatud õrn ja võimas kui teile pakkuda sujuva sõidu seal. Kogu meie teadus mõistsime, et paljud Aasia riigid juba massiliselt parimat elektro-liikuvust ja kuidagi kogu ettevõte reisi oleme olnud silmitsi elektrilised motorollerid, tiirutama lauad ja - rulad! Need patareid olid kasutades vale pinge või vigased elemendid ja mitmed hover lauad süttis arvestades laadimise või ratsutamine. Aga see pole veel imelikum tegur nende kohta-, mis võib olla asjaolu, et selle aasta kuumim puhkus tasu säilitab põlema süttida. Kõige esimene asi, mida märkad, kui te vaatate uue kauba roller on tegelikult puudumisel või lõhe, mille käigus masinat. Koowheel on Hiina teinud ise tasakaalustamine roller, mis on valmis joonistada erinevaid hõljuklaua sest tema moodne disain.\nPostituse aeg: okt-19-2017


Briti rokkbänd Nothing But Thieves annab sügisel Tallinnas kontserdi - Uudised.tv3.ee\nBriti rokkbänd Nothing But Thieves annab sügisel Tallinnas kontserdi\nTalisuplejad nautisid 103 sekundit külma vett\nGrete Paia ja Pluuto tegid Eesti Vabariigi sünnipäeva puhul koos Kaitseväe orkestriga loo\n"Selgeltnägijate tuleproovi" uues hooajas astub võistlustulle Kirsti Timmeri tütar Merily Timmer!\nReisimine 2021. aastal! Teedu ja Kristjani suur seiklus Tansaanias saab alguse läbi uduse visiiri\nFoto! Raadiohääl Andres Puusepp tähtsast sündmusest: seda on sõnadega võimatu kirjeldada\nRon Nõmmega kihlunud Merylin Nau: ma tean, et ta ei petaks mind\nSelgus Eesti Laulu finaali esinemisjärjekord\nUskumatu lugu! Enneaegsed kaksikud sündisid perre vanemate pulmapäeval\nKristel Aaslaiu salasooviks on anda välja "albumilaadne toode"\nMihkel Raud teenetemärgi pälvimisest: kui mu kodu peaks mingil põhjusel maha põlema, siis see orden jääb alles\nVabariigi aastapäevaks viin ja kiluleib? Andres Puusepp: tähistan, nagu oleks pereliikme sünnipäev\nKristjan Jõekalda pelgas Tansaaniasse reisimist: olin kindel, et sinna ma oma jalga ei tõsta!\nLegendaarne tantsumuusika duo Daft Punk läks laiali\nGameboy Tetris pälvis presidendilt teenetemärgi: mul on suur au saada nii suurt tunnustust!\nHelen Kõpp on kallimaga kihlunud kaks korda: meie armastus on tugev\nUskumatu! Toidulisandite turul vohab anarhia\nNäitleja Kristjan Lüüsi pikaaegne abielu sai läbi\n“Eestimaa uhkuse” tänugalal tunnustati suure südamega inimesi\nPidupäeval on TV3 filmivalikus nii „Nimed marmortahvlil“, „1944“, „Supilinna Salaselts“ kui ka dokumentaal Leonhard Lapinist\nIvo Linna Eesti Laulust: minu meelest on Koit Toomel väga kõva lugu\nKlõps! Liina Ariadne šokeerib uue soenguga\nPilk peale! Star FM-i hommikuprogrammi saatejuhid ennustavad, kes võidab Eesti Laulu\nVägev! Mart Sanderi film tõi võidu Ameerika menukalt filmifestivalilt\nGalerii! Vaata, mis toimus "Eestimaa uhkuse" tänugala lava taga\n14:03 25. jaanuar 2021\nBriti rokkbänd Nothing But Thieves avaldas möödunud sügisel oma kolmanda stuudioalbumi “Moral Panic”. 2021 aasta sügisel algav kontserttuur toob bändi esinema ka Tallinna.\nViimased aastad on Nothing But Thieves’i liikmete – Conor Mason (vokaal, kitarr), Joe Langridge-Brown (kitarr), Dominic Craik (kitarr, klahvpillid), Philip Blake (basskitarr) and James Price (trummid) – jaoks ülimalt edukad olnud. Populaarse bändi albumeid on müüdud kokku üle 700 tuhande eksemplari ning lood kogunud digiplatvormidel üle 750 miljoni striimi. Ansambel on oma alternatiivse kõlaga haaranud hulgaliselt lojaalseid fänne üle kogu maailma, tõestades end ühe tänapäeva parima rokkbändina.\nAnsambli kolmas album “Moral Panic” ilmus 2020. aasta oktoobrikuus. Uue kauamängiva singlid “Real Love Song”, “Is Everybody Going Crazy?” ja “Impossible” koos paljude teiste värskete lugudega, olid Nothing But Thieves’i esimene uus looming peale bändi 2018. aastal ilmunud EP-d “What Did You Think When You Made Me This Way”, 2017. aastal välja antud ja Suurbritannia albumite edetabelis teisele positsioonile (#2) jõudnud albumit “Broken Machine”, ning bändi debüütalbumit “Nothing But Thieves”.\nUue stuudioalbumi edukaimaks singliks osutunud “Is Everybody Going Crazy?” on siiani üks bändi suurimaid hittlugusid, olles püsinud mitmeid nädalaid raadiote edetabelites ning kogunud digiplatvormidel ülemaailmselt enam kui 20 miljonit striimi, mis oli Nothing But Thieves’i jaoks ideaalne tagasitulek. Sünge ja haarav rokklugu, mis räägib reaalsusest eemaldumisest, mõranenud ja vaevu äratuntavast tsivilisatsioonist, sobides hästi kokku ka tänapäeva maailmapildiga.\n"See album on inimkonnale kui peegel, küsides küsimusi nagu “kas sa oled sellega nõus?” või “kas sa tahadki nii elada?”. Me olime kirjutamise ajal maailmas toimuvast üsna häiritud. See on album inimestele, teiste inimeste poolt ning meist endist ja sellest, kuidas me asjadele reageerime ja sellest tulenevalt tegutseme,” selgitab bändi Nothing But Thieves ninamees ja vokalist Conor Mason.\nNothing But Thieves’i värskeimal albumil on kokku sulanud kriitilised teemad nagu poliitiline segadus, kliimamuutused ja Interneti mürgisus, moodustades ühtse teose “Moral Panic”.Globaalse kaose keskel innustab bändi laulja Conor Mason inimesi liikuma vaimse ärkamise poole, pidades seejuures sõda ahnuse ja ego vastu. Sõnumiterohkel stuudioalbumil on ka positiivne külg, julgustades ühiskonda enda sisse vaatama. Vaid tänu sellele on meil võimalik meie sees olev koledus parandada ning seejuures ka maailm paremaks paigaks muuta.\nNothing But Thieves esineb 17. novembril 2021 Vaba Laval, Tallinnas.\nEKRE korraldas Tallinna vanalinnas tõrvikurongkäigu\nPaide nautis tähelepanu keskpunktis olemist täiel rinnal\nPoliitikud rääkisid murekohtadest ja toonitasid koostöö vajadust\nPidulik lipuheiskamine oli tänavu suurte rahvamassideta\nEestlased armastavad peolauale panna kilu\nRaske avarii teinud golfilegend murdis mitu luud\nViilma: eriarvamusi tunnistades tuleb pingutada koostöö nimel


BRASIILIA REISIPÄEVIK | „Turistid rikuvad kõik ära,“ lausus mu sõbranna, kui olime restorani terrassile istunud - Reisijuht\nBRASIILIA REISIPÄEVIK | „Turistid rikuvad kõik ära,“ lausus mu sõbranna, kui olime restorani terrassile istunud\nCarrancase lähedal matkamas, kohalikud poisid teed näitamas.\nSille-Kadri Simer on stand-up koomik ja taskuhäälingu Tissident üks saatejuhtidest. Tema naljad on inspireeritud elust enesest ja mitmed seiklused pärinevad reisidelt, kus ta üritab kohalikega leida sama keelt. 2022. aastal otsustas Sille-Kadri minna Brasiiliasse sõbrannale külla, kuid avastas, et pandeemia ajal reisimine ei möödu ilma üllatusteta. Täna saad lugeda kolmandat osa tema Brasiilia seiklustest — esimese osa leiad SIIT ja teise SIIT.\nSõbranna äratas mind kell 4 hommikul, et sõita Carrancasesse, mis on umbes 6 tunni kaugusel Rio de Janeirost. Ta soovis vältida tipptundi ja jõuda enne pimedat kohale. Ma soovisin magada, sest mu kõht valutas eilsest „troopilisest” kokteilist, kuid mind motiveeris teadmine, et näen looduskauneid kohti. Seega vaevaliselt ajasin ennast voodist välja. Meile tuli järgi minu sõbranna sõbra poeg, keda ma vist isegi ei teretanud, ning läksin otsejoones auto tagumistele istmetele magama. Mu sõbranna rääkis autojuhiga terve tee ja ma endamisi mõtlesin, miks portugali keelega mulle meenuvad kõik venekeelsed sõnad.\nMa ärkasin keset päeva autos, sest olime jõudnud Tiradentesesse. Autojuht otsustas põgusalt tutvustada meile seda ajaloolist paika. Linn on saanud oma nime auväärse Brasiilia vabadusevõitleja järgi, Joaquim José da Silva Xavier (hüüdnimi Tiradentes), kes on sealkandist pärit. Tiradentes on tõeline kontrast Riole juba arhitektuuri poolest, mis on üks paremini säilinud Portugali koloniaalajastust. Tõepoolest, vaadates sealseid maju, oli tunne nagu oleks vahepeal teise riiki sõitnud.\nMe peatusime korraks, et lõunat süüa ja osta kaasa suhkruroost valmistatud cachacat. Kohalike sõnul pidi just Tiradentesest leidma kõige kvaliteetsemat märjukest ning tõepoolest oli seal väga suur valik cachacat. Kuna linn on turistide meelispaik, siis võis igal nurgal kohata kedagi, kes soovis sulle midagi müüa. Eriti palju oli tänavatel lõbusõitudeks mõeldud värvilisi hobusekaarikuid, mille hind langes iga mööduva kauplejaga.\n„Turistid rikuvad kõik ära,” lausus mu sõbranna, kui olime restorani terrassile istunud.\n„Vaata menüüs hinnakirja. Sama, mis on Copacabanas.”\nOtsustasime lõunaks õlut juua ja ostsime poest kaasa paar pudelit cachacat.\n„Ateliê da Cachaça” suveniiri-alkoholipood Tiradenteses.\nPärast pikka sõitu Minas Geraisi osariigis olime lõpuks jõudnud Carrancasesse. Ma palusin vahepeal autojuhil teepeal peatuda, sest olin lummatud imelisest maastikust. Mäed lopsaka looduse taustal nägid välja nagu mõnes Milka šokolaadireklaamis. Sõitsime mäest üles mööda kitsast, kuid hästi hooldatud teerada, kus nägin talupidamiste juures hobuseid rohtu söömas.\nVaade mäe pealt Minas Geraisi osariigis.\nCarrancases võttis meid vastu laia naeratusega Erton, kes oli kohalik muusik ja restorani-baari-hotelli pidaja. Mu sõbranna ütles, et ta on üle 60-aastane ja väga andekas kitarrist ning laulja, keda saab õhtul baaris näha bändiga esinemas. Ma küsisin Ertoni käest, kuidas ta on 60-aastaselt nii elujõuline ja hea välimusega (ma arvasin, et ta on palju noorem). Ta naeratas ja lausus, et Carrancases peitub nooruse allikas.\nErton oli ka kohalik giid, kes viis meid iga päev pärast hommikusööki erinevate koskede juurde. Käisime ujumas esimesel päeval vahetult pärast saabumist. Brasiillaste eripära on kindlasti see, et nad ütlevad sulle, et paki asjad lahti rahulikult ning aega on küll, kuid järgmisel hetkel tormavad su tuppa ja ütlevad, et auto ootab juba maja ees. Brasiillased ei ole kuidagi pahatahtlikud inimesed — vastupidi nad teevad oma külaliste heaks kõike. Ma unustasin kiirustades õiged jalanõud majja, kui läksime metsa matkale, ja Erton andis oma tossud mulle ning kõndis ise terve tee paljajalu. Ma olin väga liigutatud tema külalislahkusest.\nMa olin üsna väsinud pikast sõidust, kuid nähes esimest koske puude tagant paistmas, kadus kurnatuse tunne koheselt. Suurest rõõmust viskasin riided seljast ja hüppasin bikiinide väel vette. Kosk oli sõna otseses mõttes looduslik spaa ja ma mõnulesin veesurve all nii kaua, kuni keha hakkas muutuma rosinaks. Kohalike sõnul on Minas Geraisi osariigis, mis on pindalalt suurem kui Prantsusmaa, tuhandeid erinevaid koskesid.\nTe kõik lõhnate siin nii hästi\nPärast karastavat suplust ja matka liikusime tagasi majutuskohta. Lõpuks ometi oli mul aega, et vaadata ringi ja pakkida lahti asjad. Majutuskoht oli meil kolme peale, kus peale minu ja sõbranna ööbis ka autojuht. Kõigil olid eraldi toad, aga vannituba pidime jagama. Puhkamiseks ei olnud palju aega, sest Erton esines õhtul oma baaris ja olime lubanud minna teda kuulama.\nMärkasin, et meesterahvastel läks tihtipeale kauem aega valmis sättimiseks kui naistel. Küsisin sõbranna käest, millest see tuleneb, sest nad ju ei kasutanud kosmeetikat. Sõbranna selgitas, kuna inimesed üldiselt käivad 2-3 päevas pesemas palava ilma korral, siis nende nahk läheb kuivaks ja vajab hooldust. Mehed tihtipeale raseerivad enda rindkere ja peavad kasutama erinevaid kehakreeme ning õlisid, et vältida ärritust. Täheldasin, et ka minu nahk oli pidevast pesemisest kuivaks muutunud ja küsisin meie autojuhi käest kehahooldusvahendite kohta soovitusi. Iga kehaosa jaoks oli loomulikult oma toode. Brasiillastel on väga head deodorandid ja terve selle aja jooksul, mis ma viibisin riigis, ei kohanud kedagi, kes oleks lõhnanud ebameeldivalt. Ma ostsin kaasa hunniku erinevaid kehahooldusvahendeid, et olla valmis Eesti kuumalaineteks suvel.\nErtoni baaris on peaaegu igal nädalavahetusel elav muusika, enamasti esineb ta ise koos oma bändikaaslastega. Baar on üsna suur koos terrassi, lava ja tantsuplatsiga. Chope (vaadiõlu nimetus Brasiilias, tihti serveeritakse jääkülmast klaasist) kõrvale saab tellida mitmeid traditsioonilisi suupisteid ja pearoogasid. Ma olin üllatunud, et taimetoitlasena oli mul päris mitu valikut menüüs saadaval (näiteks sojakotletid) ja hinnaklass oli kõvasti taskukohasem võrreldes Tiradentesega. Ma olin esimesel õhtul ainult tund aega baaris ja enne südaööd läksin magama. Teadsin, et hommikul on vara äratus ja uued kohad ootavad avastamist. Erton ütles muiates selle peale, et „noored on ikka lahjad” ja mängis kitarri edasi.\nJärgmisel päeval ärkasin varakult, et saada osa paradiisist, mis peitub Carranacases.\nErton (paremal kitarriga) laval esinemas koos oma bändikaaslastega.


Danzumees: Esimesed suudlused - Endla\nEsimesed suudlused - Endla\nMõnikord on need kõige lihtsamad asjad kõige ilusamad. Kõige banaalsem, tobedam armastuslaul võib kõige kergemini minna hinge. Sama tundsin ka Endlas Madis Kalmeti uusimat lavastust vaadates. Lihtsakoeline lugu Johnist ja Maryst, nende elust lapsepõlvest pensionipõlve - sõpruse-lugu, armumise-lugu igasuguste eluliste rõõmude ja muredega. Palju samastumisrõõmu oma eluga, palju äratundmisrõõmu naiste-meeste, poiste-tüdrukute teemal, palju hingeminevaid stseene, palju nalja - meie, ehk inimloomade üle :) Ja kõik see kokku oli nii soe ja armas, et tekib küsimus, miks ei tehta rohkem sellised tükke, mis inimesi kõnetaks ja emotsioone ärataks ja üsna mitmes mõttes ka seda meie argipäeva ilusamaks ning mõnusamaks muudavad. Žanrina minu jaoks üks mu lemmikutest, ehk romantiline komöödia. Kas neid tõesti on nii raske õnnestunult teha, et Eesti teatris seda nii harva kohtab? Kuid ometi massidele ju just sellised asjad meeldivad. Ning minu meelest ei ole selles mingit häbi armastada armsaid ja lihtsaid lugusid :)\nTükk on jaotatud stseenideks - lugu liigub alates sellest kui tegelasad on 11 aastased, edasi peatutakse 17, 23, 32, 43, 52 ja 72 aasta vanuses (tegelased on samavanused). Kuigi võibolla ma mäletan valesti, seal võis olla veel neid vahepeatuseid, eriti kusagil 60ndates tundus nagu ka olevat üks. Lavastaja oli otsustanud esimese vaatuse teha lühema, nagu lapse ja noore vanused oleks üks osa ning täiskasvanud inimese osa teine. Täiesti loogiline lahendus tervikut teades, kuid kuna juba need lapse- ja noorusaastad läksid minule väga hinge, siis ma ehmatasin natuke ära kui esimene vaatus lõppes. Ma ei tahtnud, et teine vaatus oleks sama lühike. Õnneks ei olnudki, aga sellest hoolimata oleks lõpuks tahtnud, et see hea asi veelgi edasi kestaks :)\nKuid sama olulist rolli selle terviku headuses lisaks lavastaja lahendustele ja loo südamlikkusele oli ka kahe näitleja töö. Kui varjunditerikad rollid! Kusjuures, Seemanil õnnestus kuidagi see nooremate vanuste varjunditerikkus ning Laurimaal just see hilisema vanuse varjunditerikkus, seega tervikuna oldi balansis. Võibolla see ongi nii, et mehed võtavad vanemas eas sellise tagasõrkija rolli, samas kui nooruses on just mehed nö. mootoriks. Eks muidugi oleneb palju ka suhtest, kuid mina tunnetan seda küll natuke nii.\nEraldi peaks ära märkimas, et mõlemad näitlejad mängivad nii mõnusalt tervele saalile. Mina istusin rõdul, kuna jõudsin täpselt sellel hetkel kui etendus algas, siis suunati mind parteri asemel rõdule, ent ma ei tundnud üldse, et sellepärast oleksin millestki ilma jäänud. Sain esimesest hetkest hea kontakti tegelastega, mitmel korral isegi silmside, mis millegipärast alati aitab tegelaste lähedamaks ja omasemaks saamisele kaasa.\nPean tunnistama, et ma ei ole eriline Seemani talendi austaja olnud, kuid eelarvamustevaba nagu ma ikka üritan olla, siis seekord ma tõesti vaatasin suu ammuli, märgates neid tema pisitillukesi poisikeseks muutvaid detaile või ka seda kuidas ta täiesti märkamatult tundus väga tugeva "partnerina", mängides ideaalselt kokku Laurimaaga. Piret seevastu on üks minu suuri Endla lemmikuid. Ja kuigi midagi oli selles rollis väga temalikku, siis samas see erinevate vanuste mängimine tuli tal nii hästi välja. Ja nagu juba mainitud, nautisin ma eriti tema "vanemaid naisi".\nKatsuks siinkohal meenutada ka neid eredamaid hetki, mis eriti meelde jäid, ehk need mis mõjusid kõige tugevamalt (kui on plaanis vaadata seda tükki ja ei taha midagi sisulist teada saada, siis on targem sellest lõigust üle hüpata).... suuremas osas olid need mõjuvaimad lõigud mingitpidi just seotud oma mälestustega, mis siis kas olid sarnased või lihtsalt tuletasid midagi meelde...\n- 11 aastaselt mahajäetud maja juures kohtudes see hamstristseen... eriti kuna see mängis ka hiljem loos veel rolli. Nii lahe on kui mingid sellised konkreetsed juhtumid või teemad kanduvad üle tulevikusündmustesse. Tuli eredalt meelde kuidas ise sai mingeid lemmikloomi või metsast püütud, kuid hiljem surnud varesepoegi maetud. Samuti tuli meelde, et meie klassis käisid poiss B ja tüdruk V, kelle vanemad vist tundsid omavahel ning sellepärast räägiti, et nad olevat koos saunas käinud :) Ei teagi, kas see oli tõsi või ainult mingi ilge laste vale :)\n- Koolilõpupidu. Piret/Mary oma rohelises kleidis oli nii ilus, et nii Sepo/John kui ka ilmselt kogu meespublik ahhetas ja see oli kuidagi eriliselt armas, et John ju plaanis oma huvides talle igal juhul valetada, ent ometi ei suutnud seda suures ehmatuses teha. Saatus mängis siiski talle selle kätte, mida ta lootiski :)\n- Isa surm. Tundsin justkui keegi minu lähedane oleks ära surnud. Kui lihtsalt ning tegelikult ju täiesti mingite vahendita suudavad näitlejad luua nii kurva ja emotsionaalse atmosfääri - see on imetlusväärne! Ma tõesti tundsin seda valu.\n- Ellen-i nimenali ja abieluettepanek. Nii lahe - alati ei peagi olema mehed need, kes teevad "ettepaneku". Kui ikka väga armastad kedagi, siis tuleb see ära rabada, kui teine ei taipa või millegipärast ei julge "asja ära teha". Minu jaoks oli see üks mõjuvamaid hetki. Eriti sellepärast, kus kohas ma oma eluga hetkel olen...\n- Kõige parem "vanuselõik" peale viimase, kus omamoodi kõik otsad kokku seoti, oli minu jaoks see, kui tegelased olid 32 aastased. See oli teistmoodi lahendatud ning andis kogu tükile nagu mingi uutmoodi hingamise. Ehk mõlemad tegelased olid koos laval, kuid ei näidelnud otseselt vaid jutustasid mõlemad oma lugu, vahepeal kordamööda oma nägemust ning hetketi isegi kooris korraga. See jutt ise tekitas väga eredalt silme ees jooksva filmi. Võibolla ka see, et nad olid siis oma vanusega kõige lähemal minu vanusele, kuid ka see lugu mõjus kuidagi eriliselt huvitavalt ning elulähedaselt. Igas suhtes ju varem või hiljem jõutakse punkti, kus üks pool tahab rohkem intiimsust kui teine ja argipäevamured piinavad ehk tavalisest rohkem - lapsed ka veel sellises eas kus nad vajavad väga palju Su aega ja tähelepanu. Lisaks tekivad tunded, et võiks veel noor olla ja nautida uut armastust vms. See kõik oli nii eluline. Lisaks see kuidas meeste ja naiste mõttetöö käib selliste olukordade juures, seda oli nii põnev jälgida. Sest see tekst oligi nagu mõtete või analüüside jada. Tõesti - 12 minutit.... "jumal tänatud ainult 12 minutit"... ent ometi sellised asjad tulevad välja ning "kus tegijaid seal nägijaid"... see on mingis mõttes fenomenaalne, ent targem on tõesti sellega arvestada ning seetõttu mitte langeda muus elus painavate "raskuste" lõksu ning minna libedale teele. Sellest tagasi "rajale" pääsemine võib olla väga raske, kui üldse võimalik... sest sealt edasi oleks seegi lugu hargnenud hoopis millekski muuks...\n- See kuidas Sepo hiljem ei mäletanud enam täpselt, kes ja kuidas nende suhet alustas :)\n- Kui John/Sepo jäi üksi majakese juurde suitsetama ja naine jooksis minema. Tegellikult ka see "jooksuteema"... seegi on meie pere juba praegu natuke nagu aktuaalne :) Kuid eriliselt mõjus mulle see lapselapse ootamine - auto valmis 3 tunniseks sõiduks... mulle piisab härdaks minemisest vähemasti... kasvõi kuulates laulu Butterfly kisses... ja ma olen juba valmis pisarat veeretama :)\n- "väärtult vananeda" :) "kuidas Sa kavatsed vananeda - protesteerides" :) "kas see on ühe vanainimese keha?" :) ... oh neid väljendeid oli seal ridamisi, mida juba on saanud kasutada ning mida ka tulevikus oma kõnepruugis kunagi ära kasutada :)\n- See liigutus, mida Piret/Mary teeb pärast ratastoolist tõusmist, kui ta teatab, et "hakkab varsti jälle end liigutama" :))) Endal selline vanainimeselikult sirged hallid juuksed ja prillid ninal, vastav riietus ka ja siis küünarnukid konksus, keerutades ülakeha ühele ja teisele poole :))) Ideaalne!!! Ma ei saanud naeru pidama :)\n- Ja muidugi see "tahan, et sa abielluksid uuesti, kui ma peaksin enne sind ära surema"... see on teema, mida ikka on vahest hea omavahel kodu arutada... tükis see "mu vastus on ei", on kasutusel ka ühes meie tuttavate peres :))) seal ainult mees ütleb nii... Aga see kuidas Piret/Mary sellele 25 aastasele blondile reageerib on ikkagi nii naljakas... ise ta ju võttis sellle teema üles... ja täpselt nii see päris elus on ka... lihtne on kujutada ette, et teine võtab siis kellegi vanema inimese, ent siiski natuke noorema, et jagada vanaduspäevi - teineteise eest hoolitsedes... aga mitte seda, et teine pool siis hoopis uut noorust hakkab elama... kas see on kadedus või lihtsalt ühiskonna normid ja stambid, mis takistavad seda aktsepteerimas, ei tea... aga nii see ju on :)\n- Ning lõpetuseks etenduse viimane lause: "Minu ainus soov elus on sinu järgmine suudlus"...\nsee lause ütleb selle etenduse kohta peaaegu kõik - täpselt nii romantiline see kogu lugu oligi! Täpselt nii tunnen mina ka oma naise suhtes...\nAaaaaaaaaaaah... palun veel selliseid armsaid lugusid teatritesse!!!!! Olen täiesti armunud sellesse loosse, nendesse tegelastesse ja kogu tervikusse. Neid lugusid, mis oma eluga seoses meenusid oli veel ja veel ning tahaks loota, et ka endal jagub nii palju kainet mõistust, et hoiduda rikkumast oma suhet - et saaks samuti nautida kunagi lapselapsi koos, vananeda koos ning olla teineteisele toeks... ja nii pisikeste kui suuremate asjade ja tegude ja ka sõnadega näidata, anda ja saada armastust. Ma leian, et see ongi üks olulisemaid asju meie elus!\nHinnang: 5 (lihtne aga mõjuv tükk - läheb otse südamesse. Vingelt mängitud, mõnusate nippide ja nõksudega küllastatud, mida oli lihtsalt hea ning naudinguline vaadata. Mingil hetkel ununes täiesti, et need on mingid Mary ja John, ehk mingid tegelased mingis näitemängus, mida minule esitatakse. Oleksin justkui olnud kärbes Pireti ja Sepo ühisel teel :) Isegi tavaliselt üsna raske vaadata olevad "teiste inimeste suudlused", tundusid nii ehtsad ja armsad - kuigi mõistusega võttes, saab ju aru, et nad pidid kohe kiiresti lava taha tormama riideid vahetama ning ka meiki peale panema, näiteks halli värvi juustesse... ja üldse juukseid sättima. Seda tehti hämmastava kiirusega, kuid ometi nii, et näitlejad ei ähkinud kiirustamisest uude stseeni ehk vanusesse sisenedes. Lisaks see muusika mängis sellele armsusele kaasa...ehk isegi see mõjus nunnuna :) Ja valguse vilkumine andis aimu kas aastaaegade vahetumisest või aastate tormikiirusel edasi voolamisest. Selline konkreetselt stseenideks jaotatud tükk võib väga lihtsalt mõjuda kuidagi katkutuna ja mitte orgaaniliselt edasiliikuvana, ent ometi läks kõik sujuvalt ja usutavalt. Soovitan kõigile armastuslugude austajatele! Armastus ongi just niiiiiiiiiiii ilus ja armas :) Minus näiteks tekitas küll tunde, et tahaks ise ka koos oma armastatuga vananeda ning tunda kõiki meid eri vanuses ettekukkuvaid rõõme ja muresid üheskoos - jagatud rõõm on ju "topelt" :))\nTekst etenduse kodulehelt:\nÜhe armastuse lugu.\nAutor Jay D. Hanagan\nKunstnik Liina Tepand (külalisena)\nOsades Piret Laurimaa ja Sepo Seeman\nJohn ja Mary on ainult lapsed, kui nad esimest korda kohtuvad. Sellest hetkest saab alguse tugev side, mis kestab katkematult kogu nende ülejäänud elu. Lavastus toob vaatajate ette vaimuka, hella ja südantsoojendava armastusloo, mis saab alguse ühistest mängudest lapseeas, kulgeb läbi teismeliste maailmavalu, kooliaja, abielu, laste kasvatamise ning kestab kustumatult üle kuuekümne aasta. Meie ees laotuvad lahti elu väikesed, isiklikud ja käestlibisevad hetked.\netendus kestab 2h 15min\nPosted by Danzumees kell 10:35\nKes kardab Virginia Woolfi? - NO99\nSinul on meretäis hirmu - Draamateater\nTüdruk, kes mängis tulega - Stieg Larsson\nMargarita ja Meister - Lavaka 24.lend/No99\nMa armastasin sakslast - Linnateater\nCyrano de Bergerac - Rakvere Teater\nVihmatants - Draamateater\nPraha ja Sněžka\nPikk pink - 24.lend/Linnateater\nKui unistused oleks müügiks, siis millise Sa ostak...\nMässajad - Endla\nMuinasjutt Pöial-Liisist - Endla\nTsuhh, tsuhh, tsuhh - Eesti Nukuteater\nVõlurätik - Eesti Nukuteater\nSaavutustest ja Stockholmi filmifestivali paremik....


Meie südamed katsutakse läbi - Eesti Kirik\nMeie südamed katsutakse läbi\n05.12.2007 | ek | Rubriik: Jutlus\nPraegusel advendiajal, kui me ootame Kristuse tulekut, on kohustus ka meil igaühel endalt küsida: «Kas olen Kristuse tulekuks tõesti valmis?»\nPraegusel advendiajal, kui me ootame Kristuse tulekut, on kohustus ka meil igaühel endalt küsida: «Kas olen Kristuse tulekuks tõesti valmis?» Sõnades ja mõtetes tundub kõik väga lihtne olevat. Me oleme ristitud ja leeritatud ning püüame täita kõiki tavasid, mis kirikus kombeks. Praegusel advendiajal ootame me eelkõige Jumala Poja sündimist siia maailma inimesena, aga see ei pea olema meie ainus ootus. Igal jumalateenistusel ootame me tegelikult kohtumist Kristusega. Me kohtume kirikus Kristusega jumalasõna kuulutamise kaudu ja veelgi vahetumalt sakramentide jagamisel. Iga kristlane peabki püüdma võimalikult sagedasti kogeda otsest osadust Kristusega.\nNägija Johannes on kirjutanud selle kõik, mis on Ilmutuse raamatusse kirja pandud, Rooma keisri Domitianuse valitsedes. Domitianuse valitsemise ajal kiusati kristlasi julmalt taga. Sellepärast on Johannese poolt kirja pandud sõnum nii lohutuseks kui ka meeldetuletuseks Kristuse pühadusest ja vägevusest tugevasti vaenatud kogudustele Väike-Aasias. Ilmutuse raamatus pöördutakse seitsme koguduse poole, adresseerides neile igaühele ühe kirja. Neid, kes on eksinud, manitsetakse end parandama ja truuks jääma Kristuse õpetusele. Ainult kahele kogudusele ei tehta etteheiteid.\nNeed sõnumid on kirjutatud tolleaegsetele konkreetsetele kogudustele. Üksikute koguduste väline olukord ning sisemised veendumused on erinevad. Võime oletada, et seitsme erineva koguduse esiletoomisega on mõeldud kogu kirikut. Et kirik on üks tervik, siis kõik see, mis puudutab ühte kogudust, on oluline ning tähtis ka kõigile ülejäänutele.\nLoomulikult ei saa me praegu võrrelda meie igat kogudust Filadelfia kogudusega, kuid kui me ei saa seda teha täna, võib-olla on see võimalik homme. Kogudused on väga erinevad ja omanäolised. Kuid kindlasti on meil kõigil põhjust seada Filadelfia kogudust endale eeskujuks. Tema ustavust ja truudust Kristuse õpetusele. Võib-olla mõistsid Filadelfia koguduse inimesed Jeesuse sõnumit paremini, sest nad elasid vulkaaniliselt aktiivses piirkonnas ning nende viimne päev võis saabuda iga hetk. Filadelfia koguduse kohta ei öelda ühtegi halba sõna, teda ei laideta mitte kuidagi. Suurte tagakiusamiste tõttu oli kindlasti väga raske jääda truuks Jeesuse õpetusele. Võib-olla ei kiideta Filadelfia kogudust mitte sellepärast, et nad kõike õigesti tegid, vaid sellepärast et neid veelgi enam julgustada, sest äkki oli nende olukord veelgi raskem kui teistel.\nEestiski on tulnud kristlastel taluda aegu, kus neid on taga kiusatud. Kui Eestis valitses nõukogude võim, oli kogudustel selge, kus on nende vastane. Koguduste tegevus oli tollel ajal piiratud ning takistatud, kuid see ühendas inimesi palju rohkem ning muutis nad üksmeelsemaks. Igaüks, kes sai tollel ajal kristlaseks, teadis, millise valiku ta on teinud.\nPraegu ei tajuta aga enam, kes ja kus on kristlaste tõeline vaenlane. Ei mõisteta, mis on see jõud, mille vastu peame seisma, et püsima jääda. Inimestel on palju kergem eksida õigelt teelt, sest pole enam suuri väliseid takistusi.\nKuid tegelikult on kogu kristlik elu tõeline võitlus tõeliste jõudude vastu, mis proovivad meilt röövida usku ja päästet. Jeesuse sõnad «mina tulen varsti» meenutavad meile, et võitlus kestab veel vaid lühikest aega. Me ei tea aega, millal Jeesus Kristus tagasi tuleb. Ka praegune aeg on kristlastele läbikatsumise ajaks. Kui kristlasi ei kiusata taga füüsiliselt, siis katsutakse läbi meie südamed. Kas järgime tõesti Kristust kõiges ja kõikjal või laseme endki kaasa kiskuda maailma tavadel.\nKristus tuli esimest korda inimeste juurde oma inimeseks saamise läbi, sündides Petlemmas väeti lapsena. Kindlasti tuleb ta meie juurde oma taastulekul siia maailma aegade lõpul. Kuid iga inimene peab olema valmis Kristusega kohtumiseks palju varem. Me keegi ei tea, millal tuleb Kristus meie juurde isiklikult. Selleks Kristusega kohtumiseks peame end valmistama.\nMe kohtume Kristusega just sellel ajahetkel, kui meile siin maa peal antud aeg otsa saab ning me peame siit surma läbi lahkuma. Siis kohtame me kõik Kristust ja siis on Temal õigus «kaaluda» meid ning langetada otsus meie elu üle. Kuid keegi meist ei tea, millal see sünnib. See võib juhtuda paljude aastate pärast, aga võib-olla toimub juba täna midagi sellist, et mul tuleb siitilmast lahkuda. Seepärast õpetab ka Piibel: «Sea oma elumaja asjad korda…»\nJeesus Kristus tahab meid aga julgustada, et me jääksime alati truuks Tema õpetusele, kuigi meil endal on vähe jõudu. Tema lubab meid hoida kõigis katsumustes. Alles siis, kui meid seatakse konkreetse valiku ette, kui peame katsumustes langetama otsuse, saame tegelikult teada, kas me kuulume Kristusele. Jeesus Kristus ei julgusta meid, öeldes: «Ma tean, sul on palju jõudu.» Ta ütleb meile hoopis vastupidist.\nInimestena hindame sageli üksteist üle, arvates et mõne inimese usk on iseenesest tugevam kui teisel. Inimeste usk ei olene mitte kuidagi meist enestest ja meie tugevusest, vaid sellest, kuidas toimib Jumal. Just nõrkade läbi saab nähtavaks Jumala suurus ja aulisus. Kui me tunnetame oma nõrkust ja seda tunnistame, siis võib Jumal hakata meie juures tegutsema.\nJeesus lubab ennekõike, et need, kes tõeliselt temasse usuvad, kuuluvad igavesti Jumalale ja tema poolt loodud uude Jeruusalemma. Kirik ei ela mitte sellest, mis tal endal on, vaid sellest, mis Kristus talle annab. Valmistagem siis igaüks end selle vastuvõtmiseks, mida Kristus tahab meile anda. Valmistugem Kristuse tulekuks! Aamen.\nEelmine: Jeesus tuleb meie kõigi juurde\nJärgmine: Meie kirik on sinu ja minu nägu


Merko alustab Noblessneri Kodusadama arendusprojekti ehitusega | Adaur.ee: kinnisvaraturg peopesal\nSildid: arendus, arhitekt, Arhitektuuribüroo Pluss, äripind, BLRT, BLRT Grupp, Eesti, Eeva Masso, ehitus, elamu, ettevõte, Euroopa, hind, hoone, Kalamaja, Katrin Tammsaare, kaubandus, keskkond, kodu, Kodusadam, kontor, koostöö, korter, linn, maa, maja, Merko, Noblessner, ostja, pärand, Parkimismaja, parkla, projekt, sadam, Tallinn, tööstus, väärtus, vahetus\nAS Merko Ehitus on alustanud Tallinnas Noblessneri Kodusadama arendusprojekti esimese etapi ehitust, mis koosneb Staapli tn 4 kortermajast ja kogu elamukompleksi ühendavast maa-alusest parklast. 2017. aasta lõpuks valmib vahetult mere kaldale 225 parkimiskohaga maa-alune parkla ning 6-korruseline 66 korteriga kortermaja, mille esimesel korrusel paikneb üle 1000 m² äripinda.\nKokku hõlmab Kodusadama arendusprojekt (http://noblessner.merko.ee/) nelja kortermaja 208 korteri ning ligi 3700 m² büroo- ja kaubanduspinnaga. Teine etapp koosneb kolmest kortermajast aadressidel Staapli tn 3, 8 ja 12.\nNoblessneri Kodusadam asub vaid 7 meetrit merest. Arhitektuurse lahenduse autor on rahvusvahelise kutsutud arhitektuurikonkursi võitnud Eesti Arhitektuuribüroo Pluss, kes on seadnud fookusesse inimeste elamis-, liikumis- ja tegevusvõimalused. Autod viiakse maa-alusele tasandile, mis tagab ruumi jalgsi ja jalgrattaga liikujatele. Majade sisehoovidesse luuakse privaatsed ja poolprivaatsed mängu- ja puhkealad, jalakäijate juurdepääsuks rajatakse Kalaranna tänava mere poolsele nõlvale trepid.\nB-energiaklassiga kortereid iseloomustavad kaunid vaated, korteripõhine soojustagastusega sundventilatsioonisüsteem ja põrandaküte. Korteritel on klaasitud rõdud, valitud korteritel ka saun ja kaminavalmidus. Korteriostja saab valida kuue siseviimistluspaketi vahel, mis on välja töötatud koostöös sisearhitektide Eeva Masso ja Katrin Tammsaarega. Korterite ruutmeetri hind jääb vahemikku 2390–4350 eurot.\nKogu Noblessneri sadamalinnaku ala arendava BLRT Grupi eesmärk on luua terviklik ja noobel elu-, äri- ja vabaajakeskkond, mis väärtustab ajaloolist pärandit ning maalilist mereäärset asukohta. Vahetus läheduses asub Lennusadam, Kalamaja park ning 2017. aasta lõpuks valmiv Euroopa IT-agentuuri peakontor. Esimese kortermaja valmimise ajaks lõpetatakse laevaremonditööd ajalooliselt siin paiknenud tehases. Lisaks lammutab BLRT tootmishoone, ehitab välja promenaadiosa koos uue linnaväljakuga, rekonstrueerib jahtklubi ja korrastab Valukoja ümbruse. Lisaks tänasele ligipääsule Tööstuse tänava kaudu rajatakse täiendav ligipääs otse Kalaranna tänavalt, sealhulgas kergliiklusteed, mis tagavad ühendused kergliiklustunneli, linnaväljaku, rannapromenaadi ja Kalaranna teega. Parkimise korraldamiseks rajatakse parklad ning hiljem parkimismajad.\nNoblessneri Kodusadamat arendab 2014. aasta detsembris AS-i Merko Ehitus ja BLRT Grupp AS-i poolt loodud ühisettevõte Kodusadam OÜ, millest kumbki osanik omab 50%.\nTags: arendus, arhitekt, Arhitektuuribüroo Pluss, äripind, BLRT, BLRT Grupp, Eesti, Eeva Masso, ehitus, elamu, ettevõte, Euroopa, hind, hoone, Kalamaja, Katrin Tammsaare, kaubandus, keskkond, kodu, Kodusadam, kontor, koostöö, korter, linn, maa, maja, Merko, Noblessner, ostja, pärand, Parkimismaja, parkla, projekt, sadam, Tallinn, tööstus, väärtus, vahetus\nUuem uudis: Colliers: 2016. aasta investeerimismaht võib kujuneda rekordiliseks ››\n‹‹ Vanem uudis: Üliõpilaste rakendus vahendab üüripindu maakleritasuta


Eesti Kongress 30. Fakte ja meenutusi Eesti Kongressi tähtsusest Eesti ajaloos • Eesti Uudised\nPühapäev, juuli 3, 2022\nLiina Kersna astub kriminaalmenetluse tõttu ametist tagasi\nOssinovski: Tallinna haiglalt raha äravõtmine on Reformierakonna sigadus\nEesti Kongress 30. Fakte ja meenutusi Eesti Kongressi tähtsusest Eesti ajaloos\n27. veebr. 2020 27. veebr. 2020 karlsander.kase 1 kommentaar Aare Lepaste, Eesti Kongress\nEesti Kongress. FOTO: Sotsiaalmeedia. Eesti kongress 30\nJuba järgmisel laupäeval, 7. märtsil toimub Estonia kontserdisaalis Eesti Kongress 30 pidulik kontsertaktus. Eesti Kongress oli Eestis rahvaalgatuse korras valitud esinduskogu, mis valiti 24. veebruaril 1990 ning mille eesmärk oli Eesti Vabariigi taastamine õigusliku järjepidevuse alusel.\nEesti kodanike komiteed (EKK) olid 1989. ja 1990. aastal kodanikualgatuse korras loodud parteiülesed poliitilised ühendused, mille eesmärk oli Eesti Vabariigi õigusliku järjepidevuse alusel taastamiseks pädevate võimustruktuuride moodustamise ettevalmistamine Eesti Vabariigi õigusjärgsete kodanike registreerimise, Eesti Kongressi valimiste korraldamise ja Eesti Kongressi kokkukutsumise teel.\nEesti Kongressi algkoosseisu kuulus 499 hääleõiguslikku liiget ja 43 Eesti Vabariigi kodakondsuse taotlejate seast valitud sõnaõiguslikku liiget. Eesti Kongress moodustas täidesaatva organi Eesti Komitee, mille esimeheks sai Tunne Kelam. Seniste Eesti kodanike maakonnakomiteede kaudu hakkas Eesti Kongressi moodustatud Eesti Komitee korraldama Eesti Vabariigi kodanike isikutunnistuste väljaandmist.\nÜleskutse Eesti kodanike komiteede asutamiseks, Eesti kodanike registreerimiseks ja Eesti Kongressi ettevalmistamiseks esitasid Vikipeedia andmeil 24. veebruaril 1989 toimunud rahvakoosolekutel Eesti Muinsuskaitse Seltsi, Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei ja Eesti Kristliku Liidu esindajad. Üleskutse lähtus 1938. aastal vastu võetud Eesti Vabariigi põhiseadusest, mille kohaselt määratleti kõrgeima võimu kandjaks riigis eesti rahvas. Et Eesti Vabariigi õiguslikust järjepidevusest lähtuv riigi- ja omavalitsusasutuste struktuur oli vahepealsete okupatsioonide käigus lakanud olemast, tuli selle taasloomiseks alustada õigusjärgse kodanikkonna registreerimisest, millise ülesande võtsid enda kanda kihelkondliku geograafilise printsiibi järgi rahvaalgatuse korras asutatud Eesti kodanike komiteed.\nEsimene komitee asutati Kadrinas\nEsimene Eesti kodanike komitee asutati 21. märtsil 1989 Kadrinas ja kohe seejärel Otepääl ning Haljalas. Maakonnalinnadest jõuti esimese Eesti kodanike komitee asutamiseni 10. aprillil 1989 Kuressaares. Esimene maakonnakomitee moodustati 12. mail 1989 Virumaal. Reaalselt algas kodanike registreerimine siiski alles varasuvel ning sai hoo sisse südasuvel, mil rahvuslik liikumine oli juba niivõrd tugevnenud, et Eesti iseseisvuse taastamise vastased ning mõõdukat arengut Nõukogude Liidu koosseisus pooldavad poliitilised jõud minetasid võime üha radikaalsemaks muutuvat rahvuslikku liikumist peatada. Sügisel liitus kodanike komiteede liikumisega ka mõõdukat uuendusliikumist pooldava Rahvarinde enamus. Detsembrist 1989 kuni veebruarini 1990 toimus eestlaste massiline lahkumine oma senise mõjuvõimu kaotanud kommunistlikust parteist.\nEesti kodanike komiteede tegevus päädis Eesti Kongressi valimistega 24. veebruaril 1990 ja Eesti Kongressi kokkukutsumisega 11. märtsil 1990. Enamik Eesti kodanike komiteesid lakkasid tegutsemast 1990. aasta kevadel, ülejäänuist pea kõik hiljemalt 1990. aasta lõpuks.\nEesti Kongressi esimene istungjärk toimus 11.–12. märts 1990 Estonia kontserdisaalis. Eesti Kongress otsustas esimesel istungjärgul taastada Eesti Vabariigi õigusliku järjepidevuse alusel.\nFundamentaalse tähtsusega deklaratsioon\nTunne Kelam meenutas Eesti Kongressi 25. aastapäeval välispoliitika ajakirjas Maailma Vaade nr 25 järgmist:\n„Fundamentaalse tähtsusega on 11. märtsil 1990 vastu võetud Eesti Kongressi deklaratsioon seadusliku riigivõimu taastamisest. Kõnealune deklaratsioon sedastas, et Nõukogude Eestis puudub kõigile uuendustele vaatamata seaduslik riigivõim (kõrgeim võim kuulus üha Moskvale), ning kuulutas, et iseseisev Eesti Vabariik tuleb taastada anneksiooni tühistamise, okupatsioonivägede väljaviimise ja kõrgeima riigivõimu üleandmise teel Eesti Vabariigi põhiseaduslikule rahvaesindusele; Eesti Vabariigi taastamine peab põhinema kodanikkonna järjepidevusel.\nJärgmine püsiva väärtusega Eesti Kongressi saavutus oli 28. märtsil 1990 tehtud algatus taastada iseseisev ja demokraatlik Eesti Vabariik põhimõttel restitutio ad integrum (terviklik taastamine). Järgmisel päeval võttis Ülemnõukogu vastu sisult samasuguse avalduse – seega oli Eesti Vabariigi taastamine asetatud õigusliku järjepidevuse rööbastele.\n20. augustil 1991, kui punaimpeeriumis tekkis ootamatu kriis, oli Eestis selle võimaluse ärakasutamiseks kõik valmis: taasiseseisvumise põhimõtted, selle rahvusvahelised alused ja mehhanismid. Kõik muu taandus eri poliitiliste jõudude ühendamisele rahvuslikus kokkuleppes, mis rajanes Eesti Kongressi ettevalmistatud vundamendil.\nEesti Kongress kui õigusjärgsete kodanike üleminekuaja parlamentaarse esinduskogu mandaadiks oli seadusliku riigivõimu taastamine, mis sai teoks 20. augusti 1991 rahvusliku kokkuleppega. Vahetult pärast seda, septembris 1991, otsustas Eesti Kongress oma tegevuse lõpetada. Osa Eesti Komitee volitatud liikmeid osales Põhiseaduse Assamblees, mis moodustati võrdsetel alustel Eesti Komitee ja Ülemnõukogu liikmetest.\nTäna, 25 aastat hiljem, mil Eesti on muutunud „normaalseks“ heaoluriigi poole pürgivaks ühiskonnaks, on Eesti Kongressi sõnum suunatud tulevikku. Eesti Vabariigi taastamine oli ime. Meie miljoniline riik on luksus, mis ei saa lubada endale passiivset ega enesekeskset kodanikkonda. Omariikliku luksuse säilitamise eest tuleb Eestis maksta märksa kõrgemat hinda kui Saksamaal või Rootsis. Selleks hinnaks on kodanike aktiivsus ja vastutustunne ühiskondlike küsimuste lahendamisel, oma aja ja tähelepanu pühendamine Eesti riigi kindlustamisele.“\nReaalne alternatiiv barrikaadidele minekule\nSirje Kiin kirjutas Eesti Kongressi 25. aastapäeva puhul ajalehes Eesti Elu:\n“Eesti Kongress tegi võimalikuks selle, et Eesti Vabariik taastati õigusliku järjepidevuse alusel. Eesti Kongressi vaimust lähtuvalt töötati välja Eesti Vabariigi uus põhiseadus ning rida teisi tänini kehtivaid seadusi (omandireformi põhialused, kodakondsuspoliitika, vähemusrahvuste kultuurautonoomia ja kultuurkapitali taastamine jne). Eesti Kongress andis esimesena poliitiliselt ja moraalselt hukkamõistva hinnangu okupatsiooniaja repressiivorganite tegevusele, seades sisse süümevande nõude Eesti Kongressi saadikutele. Hiljem kehtestas Riigikogu süümevande nõude kõigile avalikele teenistujatele, mis kehtis paraku vaid 2000. aastani ja mis tuleks ilmselt taastada.\nEesti Kongress oli jõud, mis andis reaalse alternatiivi barrikaadidele minekule, st pigem hoidis ära füüsilise mässu ja võimaliku verevalamise. Kongressi istungitel ja töötubades said oma esmase väitlus- ja demokraatiakooli ning õiguskeeletunnid paljud tänased tipp-poliitikud.\nEesti Kongressi kõige suurem tähendus seisneb aga selles, kuidas kodanike registreerimise rahvaalgatuslik liikumine aktiviseeris meid kõiki uuesti poliitilise rohujuure tasandil, tekitas ja kasvatas meis igaühes toona nii uudse ja uhke kodanikutunnetuse. Eesti Kongress oli üks neid olulisi jõude, mis andis meile tagasi tõelise osalustunde oma riigi taastamisel ja selle põhimõtete palge kujundamisel.“\nPresident Ilves: Eesti Kongress kandis julguse lippu\nToomas Hendrik Ilves märkis Eesti Kongressi 25. aastapäeval Estonia kontserdisaalil järgmist:\n„Head sõbrad! Mu daamid ja härrad! Eriti teie, kes te olite 25. aastat tagasi samas saalis! Ka mind lasi võõras võim tookord tulla Eestisse ja sain olla siin saalis koos teiega. Minu head sõpra Juhan Kristjan Talvet aga ei lubatud kodumaale.\nKodanike komiteede liikumine ja Eesti Kongress seadsid Eestile 25 aastat tagasi kindla sihi ja suuna – olla vaba ja demokraatliku maailma kindel osa, austada inimõigusi ning seaduslikkust. Seda suunda oleme hoidnud ning see on taganud meile kestmise ja eduka arengu. Eesti Kongressi valimistega andis meie rahvas väga selge sõnumi iseseisvuse taastamiseks.\nSee sundis kõiki eestimeelseid jõude võtma sihiks meie oma riigi taastamise, eesmärgiks ei saanud olla midagi vähemat kui täielik iseseisvus juriidilise järjepidevuse alusel. Ei mingit kolmandat vabariiki.\nPärast Eesti Kongressi valimisi ei olnud enam võimalikud poolikud lahendused. Jäädavalt olid vaigistatud ja välistatud liidulepingu ümber käivad arutelud või mingil lõdval moel jäämine meid okupeerinud riigi osaks. Ei, sest Eesti kuulumine NSV Liitu oli ebaseaduslik ning vägivallaga korraldatud ja ülal peetud, sealt lahkumine aga õiguse ja õiglusega rüütatud.\nEesti Kongress kandis julguse lippu.\nMeie toonane ja hilisem julgus teha õigeid valikuid on toonud Eestile edu rahvana ja riigina. Nüüd on Eesti julgeolek tagatud rohkem kui kunagi varem ajaloos. Lisaks enda mehemeelele ja kaitsetahtele on meil maailma parimad liitlased. Eesti anno 2015 ei pea kartma nagu tundsid sisimas hirmu Eesti Kongressi algatajad ja saadikud märtsis 1990 kui Eestis olid veel kümned ja kümned tuhanded Nõukogude sõjaväelased ning Eesti piire kontrollisid KGB piirivalveväed.\nEesti Kongressi eestvedajad kinnitasid juba enne valimisi, et Eestis ei ole kohta sallimatusel ja vihkamisel. Võimalus osaleda Eesti tuleviku kujundamisel anti ka neile, kes ei olnud sünnijärgsed Eesti kodanikud. Nemadki said teha oma valiku riikliku iseseisvuse toetuseks. Nii avas Eesti Kongress tuleviku-ukse kõigile, kes tahtsid olla vaba ja demokraatliku Eesti riigi kodanikud.\nEesti riigi taastamine oli muinsuskaitseliikumise, ERSP, Rahvarinde, ülemnõukogu ja paljude ühenduste või liikumiste ühine töö, kuigi lõpuks pidi iga inimene ise otsustama, kas ta julgeb ja seisab Eesti eest. Peame seda meeles ja ärgem hakakem jagama iseend õigeteks ja valedeks. Eesti riigi taastajad näitasid, et meie jõud on avatusel ja austusel, seevastu viha ja põlgus muudaksid meid ühiskonnana jõetuks.\nHoiame kõigile Eestimaa rahvastele suunatud iseseisvusmanifesti mõtet.“\nEesti Kongressi tegevusest ülemäära palju ei räägita\nEnt vaadates veel viis aastat tagasi varasemasse aega ehk minnes aastasse 2010, mil tähistati Eesti Kongressi 20. aastapäeva, märkis riigipea Ilves kontsert-aktusel peetud kõnes, et tavateadmises puudub Eesti Kongressil konkreetse otsuse ja teoga seotud murranguline üksiksündmus ning see on ilmselt ka üks põhjus, miks Eesti Kongressi tegevusest palju ei räägita.\nSamas tõdes Ilves, et uurides tähelepanelikumalt kunagiste sündmuste siirdeid tänasesse päeva, võtavad Eesti Kongress ja laiemalt kogu Eesti Kodanike Komiteede liikumine meie poliitilises lähiminevikus sisse keskse koha, eriti kui mõtleme riigile lääne demokraatia ajaloo võtmes ja näeme riiki eelkõige kui kodanike kokkulepet.\n“Kodanikualgatuse korras korrektselt ette valmistatud ja rahumeelselt läbi viidud valimised oli ainulaadne kodanikualgatus kogu maailmas, mis määras pikaks ajaks ära Eesti tuleviku,” sõnas riigipea. “Ainulaadne Eestis, sest me mõistsime, et vaid kodanike endi poolt loodud riik on legitiimne; ainulaadne maailmas, sest me ei leia teist riiki, mille taastasid tema kodanikud rahvaalgatuse korras.” Uudisteagentuur BNS märkis toona, et Ilvese hinnangul oli see üks põhjustest, miks sai Eesti võrreldes mõne teise Ida- ja Kesk-Euroopa riigiga suhteliselt hea algkiirenduse vajalikeks ümberkorraldusteks. “Rahva vaim oli valmis, iseseisvuse taastamise hetkeks oli Eesti kodaniku mina meis juba ärganud,” ütles ta ning lisas, et pöördelistel aegadel langetatud suured ja põhimõttelised otsused olid õiged. “Need on andnud meile Eesti, mis erinevalt kunagisest ideaalist ka kõigi raskuste kiuste demokraatlikuna ja vabana püsima jääb.”\nJuba toona märkis riigipea, et tuleks lõpetada sõnasõda selle üle, milline inimene või rahvaliikumine mängis Eesti iseseisvuse taastamisel peamist rolli. “Eesti iseseisvust ei taastanud kellegi kaval taktika, rahvajuhi geniaalsus, rahvaliikumise asendamatus või eksimatus. Me saime taas vabaks, sest eesti kodanikud ja nende ideaalidest tiivustust saanud kümned tuhanded mittekodanikud tahtsid võõra võimu alt vabaks saada,” ütles toonane riigipea kümme aastat tagasi.\nÜhtekokku toimus Estonia kontserdisaalis kümme Eesti Kongressi istungjärku:\nEesti Kongressi I istungjärk 11.–12. märts 1990\nEesti Kongressi II istungjärk 25. mai 1990\nEesti Kongressi III istungjärk 26. oktoober 1990\nEesti Kongressi IV istungjärk 16. märts 1991\nEesti Kongressi V istungjärk 25. mai 1991\nEesti Kongressi VI istungjärk 7. september 1991\nEesti Kongressi VII istungjärk 2. veebruar 1992\nEesti Kongressi VIII istungjärk 22. märts 1992\nEesti Kongressi IX istungjärk 24. mai 1992\nEesti Kongressi (viimane) X istungjärk 26. september 1992, kuus päeva pärast taasiseseisvunud Eesti esimese Riigikogu valimisi (488-st hääleõiguslikust saadikust registreerus 254).\nEesti Kongressi 30. aastapäeva kontsertaktus toimub Estonia kontserdisaalis 7. märtsil algusega kell 12. Kõnelevad Eesti Vabariigi President Kersti Kaljulaid, Eesti Komitee esimees (1990-1992) Tunne Kelam ja peaminister Jüri Ratas. Sõnalis-muusikaline lavastus Margus Kasterpalult. Linastub Jaan Kolbergi dokumentaalfilm „Rahva vabadus“.\n← Previous Koda: taastuvenergia areng peab olema tempokam\nFOTOD: Isamaa Tallinna piirkond valis uued juhid ja võttis vastu poliitilise avalduse Next →\nUrmas Reinsalu: vägivaldsed noortejõugud tuleb kiiresti laiali ajada\n27. aug. 2018 karlsander.kase 0\nMart Luik: Isamaa ei nõustu Taavi Aasa ülekuldamisega linnarahva raha eest\n2. mai 2019 karlsander.kase 0\nIsamaa kutsub Tallinnat üles rahvusvahelisele koostööle Ukraina toetamiseks\n14. märts 2022 karlsander.kase 0\nKommentaarid artiklile “Eesti Kongress 30. Fakte ja meenutusi Eesti Kongressi tähtsusest Eesti ajaloos”\n6. märts 2020 kell 08:40\n“Et Eesti Vabariigi õiguslikust järjepidevusest lähtuv riigi- ja omavalitsusasutuste struktuur oli vahepealsete okupatsioonide käigus lakanud olemast,” Valejutt. 1938.a Põhiseadusele tuginev Eksiilvalitsus oli täiesti olemas ja riik olekski tulnud taastada põhiseadusliku järjepidevuse alusel (nagu see põhiseadus ette nägi). Ilmselt Lääneriikide “heade onude soovitusel see nii ei läinud”. See oli kongressi juhtkonna argus ja lihtsameelsus.\nLisaeelarve läheb kolmapäeval kolmandale lugemisele\n14. apr. 2020 karlsander.kase 0\nHiinlased valmis investeerima Tallinn-Helsingi tunnelisse 15 miljardit eurot\n8. märts 2019 karlsander.kase 0\nHelir-Valdor Seeder: II pensionisamba vabatahtlikuks muutmise põhiolemus jääb\n7. veebr. 2020 karlsander.kase 1


Poolel teel surematuseni — Sirp\nPoolel teel surematuseni\nMarek Strandberg Ligemale kakssada aastat on maarahvas seisnud rahvusliku arstkonna hirmsa rõhumise all ja kirjeldamatud on piinad, mida doktorite ahnus eestlastele põhjustanud. Juba lauluisa Kreutzwald ise ei päästnud reisidel mööda Võrumaa teid oma kalessist ühtki talupoega mööda ilma teda viimseni paljaks riisumata, nimetades saaki ise hellitavalt visiiditasuks. Doktor Faehlmanni päratu rikkus ületanud kogu Eestimaa rüütelkonna oma, kõik puha elundikaubanduses teenitud (vt ka „keelte keetmine”). Doktor Luiga juures „kinnises osakonnas” veetis võlavangina oma parema loomeea valdav osa eesti vaimukultuuri esimese põlvkonna suurmeistritest. Nad kandsid ainsa kattehilbuna kordamööda ühte kuube, kuni Juhan Liiv, ullike, selle kuskil Saksa teatri taga ära kaotas. Doktor Barbarus aga pistis rahahimus juba terve riigi vaenlase taskusse. Kuid ükski neist jubedatest lugudest ei küüni ligilähedalegi tänaste tohtrite mõõdutule saamahimule. Doktor X näiteks ... Umbes nii seda lugu meie oma valitud valitsuse propagandarullilt maha keritakse ja peaosas erapooletu ajakirjandus mängib oma kehvematel hetkedel kahjuks üpris bolševismi-hõngulise masside mõjutamise tehnoloogiaga ehk klassiviha õhutamisega kaasa. Nad seal Stenbockis arvavad, et tegu ongi vaid lahinguga, mis kaotatakse või võidetakse meedias. Et see lahing pole kogu sõda, ei näi (valimis) tsüklilise mõtlemise kammitsais poliittehnoloogidele meenuvat. Kuid tänaseks on nad väepealikena juba sammukese kaugemal kui Pyrrhos pärast Asculumi.\nÜht kommunaalpoliitikut parafraseerides peab praegu hüüdma: „Haritlaskonda rünnatakse. Ma kordan: haritlaskonda rünnatakse!” Ja ründajaks on seesama Toompea, kodanike poolt ausalt ja avalikult sinna teenistusse (teenima, aga mitte valitsema) valitud isikud. Sest arstid on ikka seisnud rahvusliku haritlaskonna keskväljal, tehes muistsest tänaseni palju hoopis muud ja õilsamat kui pelk „raviteenuse osutamine”.\nSeega, kui haritlaskond praegu jätab oma arstid toetuseta, reedab ta iseennast, annab ära osa oma südamest või südametunnistusest. Vähe sellest, et jättes praegu toetusteene osutamata, pole hiljem lootust vastuteeneks – aga teened ja võlgnevused on iga ühiskonna liim. Suur osa (avaliku andmestiku järgi praegu arstidest vähem teeniva) haritlaskonna lootust aineliselt paremale elule ja ka suhtelisele tõusule sotsiaalsetes hierarhiates on vältimatult seotud arstide praeguse edu või edutusega. Ega vist meditsiinisüsteemi kõrval polegi ühtki teist, mille tööseisak ühiskondlikku elu valitsusele arusaadaval määral mõjutada suudaks. Arstkonnaga kõrvutatavat protestijõudu pole vedurijuhtidel, kangrutel ega isegi koolmeistritel. Kui praegu lasta arstidel läbi kukkuda, võib filoloog ja teoloog, kunstnik ja teadur ühtviisi pikaks ajaks loobuda unistusest oma sissetuleku eest lihttöölistelt (kellel ka vaieldamatult on õigus aineliselt väärikale elule) mõnd teenust osta. Värvimist või õmblemist, toru- või mullatööd.\nKaaludes jõuvahekordi realistlikult pole vähimatki põhjust arstide läbikukkumist eeldada. Erinevalt valitsemisteenusest on arstiabi (et mitte öelda raviteenust) varem või hiljem vaja igal kodanikul. Mõtteharjutusena võib igaüks teha endale tabeli, kus ühte tulpa kirjutab kõik argumendid, mis annavad põhjuse olla arstide poolt ja teise, mis vastu. Viimasesse polegi peale valitsuse poolt sugereeritava „ahnuse” midagi lisada. Üksikute eranditega, sest loomulikult esineb meditsiinis, nagu kõigis ebatäiuslikes süsteemides, vigu, kahjuks nii mõnelgi korral saatuslike tagajärgedega. Meediku vastutus nende eest on aga võrreldes poliitiliste otsustusvigade eest määratava poliitilise vastutusega nagu päev ja öö.\nValitsusel võib ju olla taktikaline eelis. Muuseas maksumaksjate kulul toimiv suhtekorraldus sosistab ministritele, et võidab see, kel rohkem ressursse ja kes seega kauem vastu peab või pori loopida jaksab. Püha lihtsameelsus, mis võibki töötada ainult juhul, kui arstid täitsa üksi jäetakse. Sest nad ju, elu hoidjad, on nii pagana viisakad inimesed ja käivad iga kord, kui kutsutakse, minister Pevkuri juures tema vanema kolleegi Ligi käest saadud Powerpointi esitlust vaatamas selle kohta, et kuidas raha üldse ei ole. Ja sellises olukorras ei karda minister mitte üldse.\nNagu kirjutab oktoobrikuine Scientific American, on ka demokraatlike riikide poliitiliste juhtide hulgas keskmisest sagedamini psühhopaate. Ja see pole tingimata halb, sest psühhopaat ei tee igal juhul kurja ega ole vägivaldne, küll aga langetab ta raskete valikute puhul kiiresti halastamatuid otsuseid, kuna nn kuum empaatia tema ajus ei toimi. Kriisiolukordades võib juhi halastamatus osutuda kogukonna päästjaks lõplikust hävingust.\nValitsuse praeguse koosseisu vanemate liikmete hulgas domineerivad mu mulje järgi need, kes Judith Thomsoni sõnastatud eetikaeksperimendis pikalt aru pidamata üldsuse huvides „paksu mehe” rööbasteele rongi alla tõukaksid. (Katses on valida, kas lasta rongil viis inimest surnuks sõita või raudtee kohal olevalt sillalt õigeaegselt seal kõõluvat paksu meest rataste alla tõugates see viisik ära päästa). Meedikute nn töötülis aga tasub mõelda, et pool valitsuse koosseisust kuulub hoopis teise kategooriasse, on noorsugu, kes pole oma täiskasvanuks saamise teel isegi nõukogude okupatsiooniarmee sundajateenistuse lihtprotseduure pidanud läbima, rääkimata siis mingist päris-töökoha pikemast pidamisest, mistõttu iga eruseersant suudaks profülaktilise vestluse käigus – mitte telesaates, vaid näiteks nurga taga – viis-kuus ministrit meditsiinisõbralikuks ehmatada.\nValitsus on Eesti vabariigis see esimene ja ainus kõva. Kuid ainult välispinnalt. Ülejäänud, need pehmed, ei ole pikka aega muud palunud kui mõistuspärast dialoogi, tulemuseni viivat mõttevahetust. Ja selle saamise päev pole õnneks üldse kaugel. Surve all vahetab valitsus kiiresti hobuseid, nagu varakevadisest ACTA-loost mäletame. Ja seetõttu on lõbus oodata päeva, mil peaminister Ansip riigikogu kõnepuldist suurt riigilaenu rahvatervise heaks Fausti sõnadega põhjendab:\nMa selle üle pead ei murra,\nKas vihkan, armastan ma seal,\nJa kas ka seal, kui tuleb surra,\nOn mõte mõisteil „all” ja „peal”.


Kuidas peaksite veebis müüma Martech Zone\nEsmaspäev, jaanuar 14, 2013 Neljapäev, juuni 18, 2015 Andrew Davis\nVeebis esemete müümise kohtade valimine võib natuke sarnaneda esimese auto ostmisega. See, mille valite, sõltub otsitavast ja valikute loetelu võib olla ülekaalukas. Kogukonna poodsaidid pakuvad võimalust kasutada väga laia klientide võrku, kuid nad lõikavad kasumit suuremalt. Kui soovite kiiresti müüa ega ole marginaalide pärast mures, võivad need olla teie parim valik.\nJärgmisena on saadaval e-poe saidid, mis pakuvad tarkvara pakutuna teenuseplatvormidena, millel on mõned väga tugevad integreerimised - paljud on tasulised klõpsamise integreerimise ja e-posti turundusega. Kui soovite rohkem kontrolli kiiruse, paindlikkuse ja kohandamise üle, võib vastuseks olla oma poodide saidi majutamine. Ja kui soovite ise ehitada, olete lihtsalt pähklid.\nSiin on lõbus ja vaimukas infograafik, mis uurib erinevaid müügi võimalusi praeguses veebisaitide valikus.\nAllikas:CPC strateegia ajaveeb\nSildid: poodmüüa võrgus\nJan 15, 2013 kell 7: 59 AM\nKuidas oleksite selles infograafikus „Olxi” vahele jätnud: /\nJan 15, 2013 kell 9: 58 AM\nVeetsin üsna palju aega selle infograafiku vooskeemi läbimisel. Ma leidsin, et see on tõesti lõbus ja tegelikult üsna kohapeal - tõesti. Inimesel, kes selle infograafiku kujundas, on tõesti mõned teadmised, kuidas asju veebis müüa.


Philips Avent käsi-rinnapumpa testinud ema: Piim hakkas hoogsalt voolama ning sain läbi läbipaistva süsteemi protsessi ka jälgida. - Kogemused - Emmede Klubi\n21. Jun 2021, 15:12 Marianne Haar\nSaatsime koostöös Philips Aventiga 4-kuuse beebi emale testimiseks Philips Avent käsi-rinnapumba. Täna jagabki oma kogemust meiega Marianne ja kirjutab nii :\n"Olin äärmiselt positiivselt üllatunud, kui Emmede Klubi mind Facebookis välja valis üheks Philips Aventi rinnapumba testijaks. Kuna esimese lapsega sai ka korraks manuaalset rinnapumpa proovitud, on võrdlusmomenti eriti hea kommenteerida.\nRinnapump saabus minuni juba mõni aeg tagasi, kuid kuna beebi kõrvalt juba igav ei hakka, jõudsin reaalse proovimiseni alles mõne päeva eest.\nEsmalt tuleb pump korralikult puhastada, nii nagu juhend ette näeb. Minul kulus selleks terve päev, kuna tegin seda käsitsi (mitte masinpesuga, mis oli ka variant) teiste asjade kõrvalt. Kõigepealt puhastasin tavalise veega, siis kuivatasin õhu käes pesurestil, leotasin pesuvahendiga, loputasin, taas kuivatasin, keetsin osad läbi jne. Protsess ise oli üpris pikk, aga kindlasti vajalik.\nKuna järgmiseks päevaks oli ühte rinda tekkinud kummaline põletik, oli ajastus ideaalne, et katsetada problemaatilisel rinnal pumpamist. Võtsin diivanile mugavalt istet, asetasin pumba rinnale ning vajutasin, kuniks tundsin imemise tunnet. Seejärel kordasin tegevust. Piim hakkas hoogsalt voolama ning sain läbi läbipaistva süsteemi protsessi ka jälgida. Valu, mida tekitaks beebi haige rinna imemisel, oli pumbates KORDADES väiksem ning sain seda ise reguleerida. Ideaalne! Vaid ligikaudu 5 minuti jooksul oli juba pool pudelist täitunud. Minu jaoks oli see täiesti hämmastav tulemus. Kordasin sama protsessi juba järgmisel päeval, kui lapsega mängumatil mängisin. Tuleb tunnistada, et ükskõik mis asendis ma pumpasin, oli igalt poolt sama hea tulemus.\nLigikaudu 5 aastat tagasi, kui proovisin samuti manuaalset rinnapumpa, jäigi see ainsaks korraks. Piim ei voolanud ühtlaselt ning selleks, et täita pool pudelist, kulus meeletu aeg. Mõtlesin ka uue tutika teise beebiga, et ei hakka isegi enam pumpa muretsema, kuna rinnapumpa on meie peres pigem vähe vaja.\nMul on väga, väga hea meel, et saime siiski katsetada. Kindlasti julgen soovitada kõigile, kes tunnevad manuaalse rinnapumba vajadust enda elus. Usun, et ka meie peres jääb issi nüüd rahulikuma südamega beebiga kahekesi koju. Aitäh Emmede Klubi ja Philips Avent!"\nAitäh Marianne, et meiega oma kogemust jagasid!\nPhilips Avent philips avent rinnapump


Aden Cosmetics - Merili´s Scrapbook\nJaanika L 8 December 2013 at 14:16\nSee roosa huulepulk on väga minulik - mulle meeldib kanda talvel roosakaid põski ja huuli! Minu meelest näen ma siis eriti muinasjutulik välja ja täpselt selline nagu külm oleks veidi põski näpistanud :)\nMerili 8 December 2013 at 16:03\nMulle meeldivad ka pigeb roosad huuletoonid. Kuigi oranzikad huuled oleks ka super ilusad aga mulle tundub, et see värv ei sobi minule :( Nii kahju\nDiana Koop 9 December 2013 at 21:06\nSee roosa huulepulk on tõesti super <3 ;)\nLiisK 20 November 2014 at 08:40\nAga toodete swatchid?\nMerili Tull 20 November 2014 at 21:14\nOi.. Ega ma uskunud, et kedagi need üldse huvitavad :)\nNüüd ma kahjuks neid swatche enam teha ei saa, kuna praeguseks on kaks neist juba oma aja ära elanud.\nAga luban, et edaspidi hakkan neid tegema kõikide uute huulevärvidega!\nPS! Nii armas, et keegi veel mu nii vanu postitusi leob!