Rahvuslane: juuli 2012\nViimase 20 aastaga on Eestis enneolematult tugevnenud esindusdemokraatia roll ja kadunud on pea kõik võimalused peale valimiste muul viisil riigivõimu alt ülespoole mõjutada. Alates 2003. aastast ei ole toimunud ühtki rahvahääletust ja Eesti tulevikku mõjutavad otsused on tehtud Toompeal valijate arvamusest hoolimata. Riigikogusse kuuluvate erakondade arv on järk-järgult vähenenud ning tõeline opositsioon peavoolupoliitikale on Toompealt kadunud.\nRahvale võimu tagasiandmiseks näeb Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna programm ette järgmisi samme:\n▪ Valimissüsteemi reform, valimiskünnise, -kautsjoni ja häälte ülekandemehhanismi kaotamine. Valituks osutub kandidaat, kes saab kõige rohkem hääli.\n▪ Riigikogu saadikute sidumine mandaadiga. Valijatel peab olema õigus Riigikogu liige, kes ei seisa oma piirkonna valijate huvide eest, Riigikogust tagasi kutsuda.\n▪ Presidendi otsevalimine. Samuti peab rahval olema õigus esitada vajaliku arvu allkirjade kogumise teel presidendikandidaate.\n▪ Seadustame rahvaalgatuse. Kui vähemalt 25 000 kodanikku esitab eelnõu, peab Riigikogu selle menetlusse võtma. Kui vähemalt 25 000 kodanikku vaidlustab Riigikogu otsuse, tuleb antud küsimuses korraldada rahvahääletus.\n▪ Arvutame Riigikogu saadikute palka mediaanpalga järgi, kaotame kõik nende lisatasud ja kompensatsioonid.\n▪ Teeme kohtunikud, prokurörid ja politseiprefektid rahva poolt valitavateks.\nDemokraatiast lugege lisaks veel SIIT.\nLäti äärmusvasakpoolsed ja šovinistid asutasid ametlikult erakonna\njuuli 2012 14:01 Läti ühenduse Rodnoi Jazõk (ek Emakeel) liidrid Vladimir Linderman ja Jevgeni Ossipov registreerisid äriregistris ametlikult uue erakonna Emakeele Eest!.\nLõunanaabrite uudisteagentuuri LETA teatel moodustati uus erakond kahe ühenduse – Lindermani juhitava 13. jaanuari liikumise ja Ossipovi Partei ühinemisel. Seejuures puudub nii Lindermanil kui ka Ossipovil Läti kodakondsus, kuid nad on asutatud erakonna juhatuse liikmed.\nKuigi Lätis, analoogselt Eesti Vabariigi seadusandlusega, on lubatud erakonna liikmeks olla vaid kodanikel (Eestis ka EL kodanikel), siis juhatuse liikmete osas on nõutav vaid teovõimelisuse kriteerium. Kodakondsuse nõue siin puudub.\nSamas on Läti seaduste kohaselt võimalik erakonna registreerimise toimingute läbiviimine siiski vaid Läti kodanikele.\nAntud skeeminõuete rahuldamine šovinistide poolt õnnestus tänu asjaolule, et asutatava (nüüd asutatud) erakonna kolmest juhatuse liikmest ühel - jurist Illarion Girs on Läti Vabariigi kodanik. Tema ka erakonna asutamise toimingud läbi viis.\nAgentuur Latvijas Avīze märgib siinjuures, et Lätis kehtivate seaduste kohaselt ei ole erakonna asutamise juures oluline lojaalsus riigile ega argumendiks registreerimise takistamise juures tulevase erakonna liikmete riigivastane tegevus.\nAinukeseks oluliseks nõudeks on mõttekaaslaste kokkusaamine erakonna asutamiseks ning nende hoidmine alla miinimummäära langemisest.\nLätis on nõutav erakonna asutamiseks ja eksisteerimiseks minimaalselt 200 täisealise läti kodaniku liitumine erakonnaks.\nMuide - venemaal on nõutav 500 inimese olemasolu ja Eestis üleüldse 1000 kodaniku (või EL kodaniku) olemasolu. Millest tulenevalt on erakonna asutamine kõige keerulisem Eestis.\nLindermani sõnul on uue erakonna eesmärgiks, et kõik Lätis elavad mittekodanikud saaksid kodakondsuse ning vene keel kuulutataks teiseks riigikeeleks.\nLindermani ja Ossipovi juhiva liikumise Rodnoi Jazõk algatusel toimus tänavu veebruaris Lätis ka rahvahääletus, kus osalejad ei toetanud vene keele teiseks riigikeeleks nimetamist. Linderman on eitanud Läti julgeolekujõudude väiteid, nagu oleks referendumikampaaniat korraldatud Venemaa eriteenistuste abiga.\nRiias sündinud Linderman juhtis omal ajal Venemaa natsionaalbolševistliku partei Läti haru – ühendust Pobeda ehk Võit, mille tegevus kuulutati seadusevastaseks. Läti endise presidendi Vaira Vīķe -Freiberga vastu suunatud atentaadi kavandamises kahtlustatud Linderman põgenes Venemaale, kus elas mitu aastat. Seal tegutses ta natsionaalbolševike juhina ning kandis lõhkeainete hoidmise ja riigivastase kihutustöö eest ka vanglakaristust.\n2008. aastal anti ta üle Lätile, kus ta anti kohtu alla vägivaldsele režiimivahetusele kutsunud üleskutsete ning seadusevastase lõhkeainete omamise eest. Samal aastal mõistis kohus ta aga õigeks.\nOssipov on aga endine Läti Natsionaaldemokraatliku Partei (LNDP) liider. Viimase eesmärgiks oli samuti vene keele teiseks riigikeeleks kuulutamine. 2008. aastal asutas ta pärast LNDP laialisaatmist omanimelise erakonna.\nAllikad: Postimees ja Latvijas Avīze\nPostitaja: Matti Ilves kell 10:24 Lingid sellele postitusele 0 kommentaari\nSuurem osa sakslastest leiab, et riigi oleks “ilma eurota parem”, näitas pühapäeval avaldatud küsitlus. Uuringufirma Emnid küsitlus ajalehele Bild am Sonntag näitas, et 51 protsendi sakslaste meelest läheks Saksamaal väljaspool 17-liikmelist euroala paremini. Vastupidist uskus 29 protsenti küsitletuist.\nVeel mõni aeg tagasi olid sellised tõdemised, et euro on kahjulik, moraalses mõttes võrdelised vaat, et riigireetmisega(st multikulti riigi reetmisega), ning meediast jäi mulje, et selline väljaütlemine on mingite paremäärmuslaste hullumeelsus. Seda valusam oli multikultidele see, kui Saksamaa Keskpanga endine juht Thilo Sarrazin tuli lagedale oma raamatuga „Euroopa ei vaja eurot.”\nKuigi meedia proovis ka seekord Sarrazinile määrida kaela kapinatsi mainet ei ole see neil õnnestunud ja näib, et sellel “natsil” oli taaskord õigus.\nMerkeli koalitsioon seisab üha nõudlikumate valijate ees ning ei saa enam samasugust laristamist lubada.\nTänane euro on surnud.\nPostitaja: Matti Ilves kell 10:16 Lingid sellele postitusele 0 kommentaari\nesmaspäev, 30. juuli 2012\nEesti Energia ja Tallinna Sadama börsile viimine on hiiliv ärastamine\nTuhalaane, Karksi vald 28.07.2012\nEesti Konservatiivne Rahvaerakond on kategooriliselt vastu plaanile suurte strateegiliste infrastruktuuriettevõtete börsile viimisest, kuna taoline samm tooks kaasa rea olulisi negatiivseid tagajärgi Eesti elanikele.\nAvalikkusele kõige selgemalt tuntav kahju oleks vältimatult järgnev hinnatõus, kuna börsiettevõte peab erinevalt avalik-õiguslikust või riigiettevõttest teenima tulu. Riigile kuuluv või avalik-õiguslik ettevõte peab eelkõige tagama elutähtsate teenuste kättesaadavuse, mitte kasumi. Asjaolu, et meie nime poolest parempoolne, sisult paternalistlik valitsus kasutab suuri ettevõtteid nagu Eesti Energia kasumi teenimise kaudu lisamaksu allikatena, ei muuda seda põhimõtet.\nEesti Energia taolise ettevõtte börsile viimine tähendab ka koheselt omandi muutumist. Hetkel on iga Eesti elanik Eesti Energia omanik. Börsil kaubeldes kaotab riik kontrolli omandi üle ja samuti selle üle, kellele omandit edasi võõrandatakse. Konservatiivne Rahvaerakond väljendab väga tõsist muret võimaluse üle, et meile elutähtsad strateegilised ettevõtted satuvad kasvõi osaliselt võõrriikide poolt kontrollitava kapitali kätte. Me ei saa võtta tõsiselt laialt levinud väärloosungit nagu poleks kapitalil kodumaad. Valitsuse plaan avab meid majandusšantaažile ja otsustab meie energeetilist julgeolekut.\nValitsuse argument, nagu piisaks kahe kolmandikulise osaluse säilitamisest avalikkuse huvide kaitseks, on loogilises vastuolus börsile viimise peamise eesmärgi ehk raha teenimisega: kui riigi huvi on raha teenida, siis kasumlike suurettevõtete osaluse vähendamine annab küll lühiajalise finantssüsti, kuid vähendab maksumaksja tulusid edaspidi vähenenud osaluse tõttu. Eesti Konservatiivne Rahvaerakond ei näe hetkel muud erakorralist eelarvelist hädavajadust kui ESM-i ja ESFS-i maksed. Juhul, kui suurettevõtete osaline erastamine on tingitud kiirest rahavajadusest euroabipakkettide katteks, on tegemist eriti jõhkra rahvuslike huvide reetmisega. Sisuliselt müüb valitsus maha meie rahvusliku rikkuse viimased kroonijuveelid võõraste võlgade tasumiseks, jättes meid edaspidi võõraste omanike armule elanikkonnale elutähtsate teenuste saamisel. Tõsiselt ei saa võtta ka Juhan Partsi väidet, et börsile viimine aitab tuua ettevõtetesse vajalikku lisaraha investeeringute katteks. Ükski välisinvestor pole huvitatud omandi hankimisest ettevõttes, millisse tuleb hakata suurtes kogustes raha veel sisse panema ja loobuda senise omaniku ehk valitsuse praktikast iga-aastaseid dividende välja võtta.\nVäide justkui tuleks riigiettevõtted erastada, kuna nende mõne aasta kasum ei kata vajalikke investeeringuid, on absurdne. Seni on Eesti Energia katnud oma investeeringute vajaduse laenudega, see on normaalne majanduslik käitumine. Investeeringute vajaduse toomine ettekäändeks edukate ettevõtete erastamisele on küüniline ja Eesti huve kahjustav.\nNäeme väga tõsiseid riske ka kogu protsessi läbipaistvuse ja aususega seoses. Hiljutine juhtum Facebooki börsile viimisel näitab, kui kerge on isegi pika kapitalismikogemusega riikides manipuleerida andmetega ning selle abil teha väga väheseid väga paljude arvelt väga palju rikkamaks. Meil ei ole piisavat usku Eesti võimude võimekusse ära hoida pettuseid ja manipulatsioone, pigem on meil Eesti poliitika üldist korrumpeeritust teades põhjust karta kõrgemate poliitikute ja tippametnike osalust taolistes skeemides. Oleks tülgastav, kui rahva vara kujuneb taas üksikute positsioonil olevate isikute rikastumise allikaks üldsuse arvel.\nEesti Konservatiivne Rahvaerakond on seisukohal, et kõige otstarbekam on muuta Eesti Energia avalik-õiguslikuks ettevõtteks ning seadusandluse kaudu tagada, et ettevõtte prioriteet on energiakindluse tagamine – mitte kasumi tagaajamine valitsuse kulutuste katmiseks. Kui valitsus muretseb investeeringute katmise pärast, peaks ta loobuma kasumi välja võtmisest ning ühtlasi vaatama kriitilise pilguga üle ettevõtete juhtkondades koostatud ambitsioonikad investeeringuplaanid.\nVastu võetud EKRE suvepäevadel Tuhalaanes,Viljandimaal\nPäike on hakanud unest ärkama ning järgmise paari aasta jooksul ta aktiivsus suureneb. Maad tabab siis võimas laetud osakeste voog, mis võib elektroonikaseadmed segamini lüüa ning pikaajalisi elektrikatkestusi tekitada. Kriitiline periood on 2012. detsember kuni 2013. juuni.\n10. märtsil 2006. teatas USA kosmoseagentuur NASA, et mõne aasta pärast on oodata väga intensiivset päikesetormi – "See saab olema suurim, mida 50 aasta jooksul näinud oleme."\nJärgmise, tõsisema häire väljastas NASA avalikkusele 4 aastat hiljem - alles 2010. juunis: "Päike on hakanud sügavast unest ärkama ning järgmise paari aasta jooksul ta aktiivsus suureneb. Maad tabab siis võimas laetud osakeste voog, mis võib tundlikud elektroonikaseadmed segamini lüüa ning pikaajalisi elektrikatkestusi tekitada. Kriitiline periood on 2012. detsember kuni 2013. juuni."\nSelline paarilauseline avaldus oli mõeldud avalikkusele, kuid riikide (s.h. ka Eesti) valitsused on teemaga detailsemalt kursis olnud juba mitu aastat. Seda ilmestab hästi tõsiasi, et samal kuul (juuni 2010), kui NASA oma tähelepanunõudva avalduse üldsusele teatavaks tegi, oldi Eestis juba jõutud heaks kiita Tagamaa maaüksuse detailplaneeringu keskkonnamõju strateegilise hindamise aruanne. Tegemist on siis paigaga Kiisal, kus praegu käivad Eleringi avariireservelektrijaama ehitustööd. 2013. jaanuaris algab katseperiood ning märtsiks peaks esimene 110 MW plokk olema valmis avariiolukorras Eesti elektrisüsteemi toimimist tagama. Elektri tootmiseks kasutatakse diiselgeneraatoreid ja maagaasi. Projekti kogumaksumus 135 000 000 EUR ehk vanas rahas 2 miljardit krooni.\nKuigi projekti kirjeldavad tekstid ja illustreerivad pildid on professionaalselt tehtud, võib ikkagi juhtuda, et see kõik on maha visatud raha, ja eesti rahvale ei tule sellest mingit kasu. Lähemalt allpool.\nLäti ja Soome keeldusid Eestit aitamast\nEesti päris oma avariireservelektrijaama ehitamise vajadus kerkis päevakorda alles siis, kuid Läti energiafirma Latvenergo oli teinud teatavaks, et 2012. aasta viimases kvartalis nemad kriisolukorras elektrit enam Eestile ei müü, sest neil läheb seda endal vaja. Ühesõnaga, Latvenergo ei soovinud enam pikendada Eleringiga varem sõlmitud lepingut, mille objektiks oli Eesti elektrisüsteemi stabiilsuse tagamine avariide korral. Avariielektri andmisest Eestile keeldus ilmselt ka EstLink kaabli otsas olev Soome, kuid see väide pole veel ametlikku kinnitust leidnud.\nKuidas on päike ja elektrivõrk omavahel seotud?\nPäikeseplekid (erinevas suuruses mustad alad, mis kerkivad päikese pinnale) on loendatud ja neil on oma järjekorranumber. Väiksemad plekid kaovad päikese pinnalt tundidega, kuid suuremad püsivad seal pikemat aega. Aeg-ajalt näitab mõni selline plekk ka oma jõudu, kui temast purskub välja koronaalne aine (CME) ehk loide ehk päikesetuul, mis sisaldab endas ka laetud osakesi. Kui need laetud osakesed satuvad lendu Maa suunas ja jõuavad Maa atmosfääri, näeme me taevas virmalisi.\nTartu observatooriumi astrofüüsika osakonna vanemteadur Indrek Kolka selgitab:\n"Kui laetud osakeste voog – prootonid ja elektronid – jõuab Maa pihta, hakkab rolli mängima Maa enda magnetväli, mis toimib püünisena, ning osakesed hakkavad mööda Maa magnetvälja jõujooni magnetpooluste poole liikuma. Liikumisel tekitavad nad omakorda magnetvälja, ja kui see on Maa magnetväljaga vastastikuses mõjus, üks häirib teist, siis just muutuv Maa magnetväli, kui see lõikub elektrienergia ülekandeliinidega, võib tekitada lisavooluimpulsi ning ülekandeliinid, transformaatorjaamad ja mis iganes kaitsmed lüüakse välja."\nKaitseOmaTervist.ee jätkab: Isegi elektriseadmed, mis pole vooluvõrku ühendatud, võivad läbi põleda, sest elektromagnetpulss on igal pool õhus, mitte ainult juhtmetes. Seetõttu pelgalt elektrikaitsme välja lülitamine ei pruugi aidata. Elektrienergia tarbijateni viimise nõrgad kohad on alajaamad, transformaatorid ehk pingemuundurid ning igasugused elektrikapid, mis pole korralikult maandatud.\n(NB! Elektromagnetpulsi eest maandamine on keerulisem kui tavaline maandamine, sest valesti tehtud lahenduse puhul põleb elektrikapp kiiremini maha, kui ilma maanduseta.)\nSee tähendab seda, et olenevalt päikesel toimunud purske suurusest võib mõnes riigis vool olla ära mitu kuud või koguni aastat. Miks? Selline katastroof mõjutab kõiki riike ja need tehased, kes vajalikke varuosasid toodavad, ei suuda nõudlust tükk aega rahuldada. Tekivad järjekorrad, mille eesotsas istuvad rikkad riigid. Vaesemad saavad oma jupid kätte siis, kui nende kord kätte saabub.\nJuhul kui Eesti alajaamad ka maha põlevad, pole Eesti majapidamistele Kiisal asuvast avariielektrijaamast mingit kasu ja Eestis toodetud avariielekter müüakse Estlink kaablit pidi hoopis Soome ja Rootsi.\nLoodetavasti on Eesti elektrisüsteem siiski kaitstud ja me elame rõõmsalt edasi, kuid võiksid välja mõelda plaani B juhuks, kui päikene ikkagi purskab, vool kaob, väljas on miinuskraadid ja paks lumi.\nVene välisministeerium tõrjub Leedu nõudeid maksta kompensatsiooni kahjude eest, mida tekitas nõukogude okupatsioon.\n"Me oleme korduvalt selgitanud, et Vene Föderatsioonilt kompensatsiooni nõudmiseks ei ole mingit alust. Selle küsimuse arutamine on jäädavalt lõpetatud," ütles Vene välisministeeriumi pressiesindaja Aleksandr Lukaševitš kolmapäeval BNS-i vahendusel.\n"Me peame äärmiselt kahetsusväärseks, et praegused Leedu võimud algatavad jätkuvalt meie vastu ideoloogial tuginevaid vaenulikke kampaaniaid. See mõjutab kindlasti Vene-Leedu suhete õhkkonda ning meie praktilise koostöö kulgu. Me oleme veendunud, et meie partnerid Euroopas ei nõustu minema kaasa Leedu plaaniga tuua Euroopa Liidu-Vene dialoogi purustavaid elemente," ütles Lukaševitš.\nVarem teatas Leedu peaminister Andrius Kubilius, et kavatseb kompensatsiooni küsimuse tõstatada Euroopa Liidu ja Venemaa suhetes.\n"Postimees" kirjutab: "Statistikaameti vabade ja hõivatud ametikohtade statistika järgi on Eestis võrreldes 2008. aasta esimese kvartaliga ligi 100 000 töökohta vähem."\nSee on lausa uskumatu tulemus. Mäletame hästi, et peaminister Ansip lubas meile seoses euro tulekuga meeletut välisinvesteeringute voogu ja sellega kaasnevaid tuhandeid töökohti, sama lubas ka IRL. Tegelik olukord on aga selline, et "Välismaalased viisid siit rohkem raha välja, kui sisse tõid," kirjutab Neivelt oma blogis. Mis siis nüüd juhtunud on? Midagi ei ole juhtunud, see on lihtsalt tavapärane praeguste valitsejate vale, mis aitas neil üleeuroopalisi föderaalseid eesmärke saavutada. See vale on sarnane näiteks valega, et € ei tõsta hindu. Ma ei usu, et eestlased hääletavad veel tulevastel valimistel neid parlamendierakondi võimu juurde, et nad saaksid samamoodi jätkata. Lisaks lugege praegusest valitsemisstiilist SIIT.\nValikud on meil ju olemas! Eestis on registreeritud 10 erakonda ja vaid 4 parteid on Riigikogus. Igas parlamendivälises erakonnas on väga võimekaid isikuid, kes tuleksid riigi juhtimisega toime ja tõenäoliselt paremini, kui korrunpeerunud ning mandunud võimuerakonnad.\nMuidugi ei ole need võimekad isikud nii tuntud, iga päev me ei näe neid teleekraanilt ja ka kartellierakondadele allutatud ajakirjanduses, väheste ilmuvate artiklite juures ei ole pea kunagi märgitud autori parlamendivälist erakondlikku kuuluvust - näiteks Mart Helme, kes on EKRE juhatuse liige; või Henn Põlluaas, EKRE volikogu esimees. Mina soovitaksin valida Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna, see on Eesti suuruselt neljas erakond (8000 l.), mille liikmed on paljudele tuntud rahvuslikult mõtlevad ja väga hästi haritud inimesed. Lugege ka lühitutvustust EKRE eesmärkidest - SIIN.\nPostitaja: Matti Ilves kell 11:24 Lingid sellele postitusele 7 kommentaari\nEUGEN VEGES: Piinlik konstateerida, et Eestis ei praktiseerita isegi referendume\nEPL (Ignar Fjuk): Põhiseaduses on riigikogu õigused ja kohustused kirjas. Muu hulgas näiteks: riigikogu otsustab valitsuse ettepanekul riigilaenude tegemise ja riigile muude varaliste kohustuste võtmise.\nKui mitte seda, siis mida riigikogu üldse peaks tegema? Mida arutama? Söandaksin öelda enamatki: võib olla, et selle teema puhul jääb isegi riigikogu mandaadist ja pädevusest väheseks. Tõsiselt tuleks mõelda rahvahääletusele.\nParlamendi tähendus on praegu sootuks teistsugune kui nendel aegadel, mil olin riigikogu liige. Kui midagi juhtus, läks toona ühiskonna pilk riigikogu poole. Muutus on toimunud parlamendis endas ja samm-sammult – vähendades opositsiooni ja fraktsiooni mittekuuluvate inimeste võimalusi kaasa rääkida. See on olnud järkjärguline parlamendi tasalülitamine.\nEsimene põhjus oli, nagu neil puhkudel ikka, otstarbekus. Ma isegi ei protestinud, kui millalgi tehti kodukorra seaduses üks sedasorti muudatus. See oli seotud kunagise vasakparteilase Tiit Toomsaluga, kes kasutas kõiki võimalusi, et sõna võtta. See muutus tal omamoodi hasardiks. Ja siis hakati arutama, kuidas parlamendi tööaega „otstarbekamalt” kasutada. Järgnevad sedalaadi ettevõtmised vähendamaks parlamendi õigusi on seda kergemini olnud elluviidavad. Praegust parlamenti pean ma mugavusparlamendiks. See on valitsusele mugav ja ka parlamendiliikmetele mugav. Mida vähem on neil võimalusi aktiivselt osaleda, seda vähem tuleb neil üldse midagi teha. EL kasvatab seda mugavustunnet veelgi – „küll nemad seal otsustavad”, mõeldakse. Lõpuks hakatakse otsuseid tegema vaid kitsas ringis. Ent eks valitsuseski ole oma väiksem ring, mis tooni annab. Mille poolest on paljud valitsuse liikmed paremad kui nii mõnedki riigikogu liikmed? Ei ole! Nad on olnud vaid osavamad erakonnas positsioonide hõivamisel. See ei saagi anda head nahka.\nEesti probleemid tulenevad otsustusprotsessist. Otsused põhinevad tühise seltskonna soovidel, vastutama peavad kõik. Õigused ja kohustused ühiskonnas pole proportsioonis, tulemuslikkuse hindamiseks tugineme suvalistele mõõdikutele. Tühise seltskonna arvates läheb hästi, ülejäänud kitkuvad rahulolematusest karvu. Öeldu kehtib ka ESMi kohta.\nOtsustusmehhanismi kaasajastamata jäävad domineerima valed otsused. Sellistes tingimustes tuleb tegelikkust teistsugusena kajastada, muidu naerdakse meid välja. Tarmukas pööraks otsustusmehhanismi asendisse, mis tagaks ühisnimetajal põhineva tulemi. Väide, et see pole võimalik, on lambist võetud. Tegemist on lähenemisega, millest oleme unistanud. Seda nimetataksegi Demokraatiaks!\nEesti valimissüsteem ei soosi esindusdemokraatiat, sellest ka pinged, mis riigikogus vormistatud otsustega kaasnevad. Kui Riigikogu koosseisu pääsevad vaid võimuladvikutele lojaalsed inimesed, siis esindusdemokraatia ei toimi. Valimisnimekirjade järjestamine ja ajupesuks saadavad hiigelsummad teevad valimised mõttetuks. Valijad saavad kaasa rääkida erakondade jõuvahekorra selgitamises, kuid isikkoosseisu panevad paika partebürood. Sellist protseduuri ei saa valimisteks nimetada. Riigikokku ei valita ju parteisid, vaid inimesi. Eestis kehtiv valimisseadus teenib võimuladviku huve, vormistab nende tahet.\nValimissüsteem peaks pakkuma võrdseid võimalusi kõikidele kandidaatidele, valituks osutumine ei tohiks sõltuda nimekirjalisest eelistusest, finantsvõimekusest ega poliitilise eliidi tahtest. Õiglaste valimisteta demokraatia ja võimude lahusus ei toimi. Eesti on (pindala kui ka rahvaarvu poolest) väga väike riik. Erinevalt teistest riikidest poleks meil keeruline ka koguneda ja esindajad valida, olulistes küsimustes aga ühiselt otsuseid langetada. Piinlik tõdeda, et Eestis praktiseerita isegi referendume.\nneljapäev, 26. juuli 2012\nUue sajandi algul andis Dalai-laama välja 18 reeglit eluks. Need reeglid võiks meile kõigile igapäevaselt teed juhendada. Igal juhul on tegemist väga heade ja aegumatute juhistega, mida tasub endale vahest meelde tuletada.\n1. Arvesta sellega, et suur armastus ja suured saavutused käivad käsikäes suure riskiga.\n2. Kui sa kaotad, siis ära lase õppetunnil kaduma minna.\n3. Järgi kolme olulist aspekti:\n- austa iseennast\n- austa teisi\n- vastuta kõikide oma tegude eest.\n4. Pea meeles, et oma tahtmise mitte saamine võib mõnikord osutuda suurepäraseks õnne hoobiks.\n5. Õpi selgeks reeglid, siis tead, kuidas neid korralikult eirata.\n6. Ära lase väikesel lahkarvamusel kahjustada tõelist sõprust.\n7. Kui mõistad, et oled eksinud, astu koheselt samme selle parandamiseks.\n8. Leia iga päev veidi aega üksinda olemiseks.\n9. Ole avatud muutustele, kuid jää oma põhimõtete juurde.\n10. Pea meeles, et vaikus on mõnikord kõige parem vastus.\n11. Ela head, austusväärset elu, siis vanemana tagasi vaadates, naudid seda uuesti.\n12. Armastav õhkkond sinu kodus on sinu elu aluseks.\n13. Lahkarvamuste korral oma armastatud inimestega, tegele ainult hetkesituatsiooniga. Ära võta kõneaineks minevikus toimunut.\n14. Jaga oma teadmisi. See on võimalus surematuse saavutamiseks.\n15. Käi õrnalt ümber maaga.\n16. Aastas korra mine mõnda paika, kus Sa pole varem kunagi käinud.\n17. Pea meeles, et parim suhe on see, milles teie armastus teineteise vastu ületab teie vajaduse teineteise järele.\n18. Otsusta oma edu üle selle järgi, millest sul tuli loobuda, et seda saavutada.\nPostitaja: Matti Ilves kell 10:59 Lingid sellele postitusele 2 kommentaari\npostitas mauri vat-kus-lops osak. 23:08 25. juuli, 2012\nTundmatu Sõdur kirjutab: "Businessinsider irvitab Euroopa Keskpanga hiljutise statistika üle. Selle järgi on kätte saadud võltseurode arv euroajaloo madalaimal tasemel. Artikli alaosas asuval graafikul näeb, et 2004dal aastal kõrvaldati käibest ca 300 000 võltseurot. Hiljem see arv tõusis kuni 2010dal aastal tipnes 450 000 võltskupüüriga. Seejärel hakkas avastatud võltskupüüride arv langema ning hetkel on see Euro olemasolu madalaimal tasemel, alla 250 000 võltskupüüri 2012 esimese poolaasta jooksul. Even Counterfeiters Are Giving Up On The Euro"\nPaljud arvavad, et meie Riigi ja Rahva põhiülesanded on kirja pandud meie Riigi Põhiseaduse preambluas:\n„Kõikumatus usus ja vankumatus tahtes kindlustada ja arendada riiki, mis on loodud Eesti rahva riikliku enesemääramise kustumatul õigusel, mis on kaitseks sisemisele ja välisele rahule ning pandiks praegustele ja tulevastele põlvedele nende ühiskondlikus edus ja üldises kasus, mis peab tagama eesti rahvuse, keele ja kultuuri säilimise läbi aegade -...”\nSellest lähtuvalt peaks Põhiseaduse IV peatüki järgi Riiki juhtima ja Põhiseaduses püstitatud eesmärgid-ülesanded ellu viima Riigikogu. Nimetuse järgi on meil Riigikogu olemas, kuigi Riigikogu nime all tegutseb meil Parteide Esinduskogu, mis komplekteeritakse parteilastest.\nParteide Esinduskogu (PE) moodustatakse meie Põhiseaduse vastaselt ebademokraatlikult. Sellist seisukohta on avaldanud paljud meie inimesed. Parteide Esinduskogusse hääletatakse Parteide poolt etteantud nimekirjadest - kelle poolt võib hääletada - kuid nendest kandidaatidest teevad valiku Parteid ise, arvestamata Rahva (hääletajate) tahtega. Väljaspool Parteinimekirja (Partei tahet) EI PÄÄSE KEEGI Parteide Esinduskogusse (RK).\nMis on siis Parteide Esinduskogu (PE) funktsioonid? Tegelikult PS mõttes täidavad nad meil Riigikogu funktsioone.\nRiigivõimu teostamisel ja valitsemisel seda nad (PE) ka teevad…aga. Kuna neid (PE) moodustavad Parteid, siis esindavad nad ka Parteide - mitte Riigi ja Rahva huvisid. "...praeguste ja tulevaste põlvede ühiskondlik edu ja üldine kasu, mis peab tagama eesti rahvuse, keele ja kultuuri säilimise läbi aegade…” - need PS normid jätavad Parteide Esinduskogu liikmed külmaks. Riigi ja Rahva vajaduste-huvide asemel tegeldakse Parteide ja parteilaste isiklike huvidega. Meie Parteid on muutunud kasumit taotlevateks äriühinguteks. 20 iseseisvusaastaga oleme Euroopas paljude negatiivsete näitajate hulgas esirinnas, elatustasemelt edastame napilt Venemaad (nagu ENSV ajal) ja oleme alles Serbia järel (ametlik statistika).\nKuidas elavad meie Parteid ja parteilased ise meie Rahvaga võrreldes? 1. Parteid saavad Riigi eelarvest ligi 6 miljonit Eurot.\n2. Paljud parteilased saavad raha ka riigilt - poliitiliste nõunikena ministeeriumites, KOV-des - oma parteide juhtfiguuride poliitilise nõustamise eest.\n3. Paljudes RAS-des, KOV ettevõtete juhatustes/nõukogudes ISTUMISE (mitte teadmiste/oskuste rakendamise eest, sest tihti ollakse VÕHIKUD antud elualal) eest saavad nad raha (mitte palka töö tegemise eest).\n4. Ministeeriumites-ametkondades luuakse oma parteigenossedele kõrgepalgalisi tihti mittevajalikke töökohti.\n5. Mitmetes MTÜ-des Parteide esindajana OLEMISE eest saadakse kõrget tasu. Pole ÜHTKI eluala - mille juhtkonda ei mehita Partei.\n6. Parteid (kerjustena) saavad aastas ANNETUSI miljonite Eurode ulatuses…\n7. Parteide Esinduskogu liikmete hüvitised, millest enamusel on vähe tegemist riigivalitsemisega, vaid need suured summad lähevad rohkem parteilaste isiklike hüvede kindlustamiseks.\nMitu miljonit Eurot läheb tegelikult riigi eelarvest Parteide ülalpidamiseks parteilaste taskutesse - seda ei tea keegi, sest selline statistika puudub ja kui statistika oleks, siis oleks selle andmed salastatud 200-ks aastaks. Parteidele ja parteilastele on sellest ikka vähe! Mulle tundub, et Parteide ja parteilaste saadavad rahad üldsummas lähenevad või ületavad Kaitseministeeriumi aasta eelarvet.\nMeie PE (RK) juhib kogu meie Riigi tegevust. Parteide Esinduskogus omakorda on loodud Põhiseaduskomisjon selleks, et nad jälgiksis PE poolt Põhiseaduse kõrvalekaldumatut järgimist ja seda, et Parteide Esinduskogu tegeleks siiski Riigi ja Rahva eluks KÕIGE PÕHILISEMATE-TÄHTSAMATE ÜLESANNETEGA.\nParteide Esinduskogus on mitmeid ENDISI JURISTE. Miks nad on endised juristid? Juristid peaksid seisma SEADUSLIKKUSE, ÕIGUSE ja ÕIGLUSE eest ning seda igati kaitsma. Astudes poliitikasse PEAVAD nad (juristid) alluma partei distsipliinile ja automaatselt oma Partei huvides tegutsema nii nagu Partei seda neilt nõuab. Oma juriidilisi teadmisi peavad nad kasutama hakkama Partei - mitte Riigi ja Rahva huvides. Peamine on Partei VÕIMU kindlustamine ja parteilaste (ehk „sinivereliste") võimu põlistamine. Selleks peavad endised juristid kasutama JOKK-seadusi ja seaduste asemel kasutama Parteideleomast demagoogiat. Näiteks kauaaegne Põhiseaduskomisjoni Esimees Väino Linde VÕIS kunagi olla jurist. Igor Gräzin, Rait Maruste - olid juristid. Nüüd on nad poliitilised keerutajad ja Partei (mitte Riigi ja Rahva) huvide eest seisjad.\nMeil on Parteide Esinduskogus Põhiseaduskomisjon. See komisjon jälgib küll Põhiseaduse täitmist… Kuid kuna Põhiseaduskomisjon koosneb parteilastest, siis on neil kõigil PARTEILINE SÜDAMETUNNISTUS, ehk ülimuseks on neile ikkagi Parteide põhikiri ja allumine Parteide juhtkonna tahtele - mitte Põhiseadus ja teised seadused.\nMis oleks siis meie riigi sellised PÕHILIDEMAD-TÄHTSAMAD küsimused? Seda muidugi vastavalt meie Põhiseaduses seatud eesmärkidele-ülesannetele. Mis on praegu kõige tähtsam meie Riigile ja Rahvale? Laste vaesus? Töötus? Väljarände piiramine?...\nMeie Riigi Põhiseaduskomisjon leidis, et MEIE RIIGI KÕIGE TÄHTSAM KÜSIMUS ON Riigi kõige vaesemate aitamine, mis viib peatselt-koheselt meie Riigi õitsengule - see on parteide täiendav rahastamine (DASA, MSA). Kas tõesti on meie riigi ja rahva suurim mure Parteide/parteilaste Riikliku rahastamise suurendamine?\nOleks ka imelik, kui Parteide Esinduskogu ei seaks esikohale Parteide ja parteilaste (e. endi) heaolu, unustades kõik muu - alates Põhiseadusest. Parteide Esinduskogu koosneb parteilastest, kes määravad ise endi palgad ja hüvitised - Rahva arvamusega nad ei pea arvestama ja ega Rahva arvamus ei kostugi Partei ülikute kõrvu.\nVõiks arvata, et Parteide Esinduskogu (RK) põhiülesandeks on Eesti Riigi areng rahvusriigina, meie kultuuri ja Rahva edasiketmine edukus ja areng. ”...praeguste ja tulevaste põlvede ühiskondlik edu ja üldine kasu, mis peab tagama eesti rahvuse, keele ja kultuuri säilimise läbi aegade…” (nagu ütleb Põhiseadus).\nParaku nii see pole. Meie Parteide Esinduskogu on võtnud eesmärgiks uute „sinivereliste” e. meie aadelkonna loomise, nende privileegide suurendamise ja põlistamise. Meie uued „siniverelised” luuakse Parteide juhtkondade poolt ning koosneb enamikus Parteid Esinduskoja liikmetest ja Parteide juhtkondadest.\nRahvas nimetab neid küll teisiti (heal lapsel ikka mitu nime), nagu näiteks: „poliitbroilerid”, „rämpseliit”, „101 puuslikku”, „toompeavargad”…\nMiks need poliitbroilerid on uus-„siniverelised”? Nad on isehakanud siniverelised, kes kehtestavad ise endile palgad ja soodustused - kellestki sõltumata ja arvamust küsimata. Palk ja soodustused ainult tõusevad - sõltumata Riigi ja Rahva olukorrast.\nSinivereliste kohta ei kehti Töölepingu ega Puhkeseadused. Tööl käiakse oma äranägemise järgi, töötatakse 365x24 tundi aastas - kusjuures magamine oma (ja ka võõra) abikaasaga käib makstava palga hulka. 4 kuud puhkust ei lähe puhkuse arvesse, vaid on tasustatav töö tegemisena. Siniverelised saavad asutuste-ettevõtete juhatuste/nõukogude liikmeteks, kus saavad nimekirjas olemise eest tasu ehk rohkemgi kui põhitöökohal. KÕIK tasuvamad-kergemad töökohad jagavad siniverelised AINULT omavahel ja omadele.\nUus-siniverelised on ise oma sõna peremehed - kui tahavad annavad oma sõna; ja kui enam ei taha - võtavad oma ausõna tagasi. Peamine on hundimoraali, omakasu ja Kauka Jumala propageerimine. Meie (tavainimeste) seadusi täidavad nad JOKK süsteemis, ehk nii nagu see neile meeldib. Mis on vastutus või vastutustunne - seda meie siniverelised ei tunne. Oma südametunnistus??? See on meie siniverelistele tundmatu faktor, sest neil kõigil on ühine, ehk KOLLEKTIIVNE PARTEILINE SÜDAMETUNNISTUS.\nKui vanasti peeti siniverelisi õilsateks rüütliteks, ausateks, eetilisteks ja kõrge moraaliga isiksusteks, siis meie „siniverelised” ei pea evima neid omadusi. Ausus, moraalsus, eetilisus pole meie siniverelistele vajalik.\n„Sinivereliseks” saab teenete eest Partei juhtkonna abil, kusjuures peab näitama truudust Partei juhtkonnale - ehkki need teod võivad olla tegelikult Rahvale kahjulikud. Partei paneb siis (siniverelise)kandidaadi Valimise nimekirja - ja Partei valibki ta Parteide Esinduskogusse. Pärimise teel „sinivereliseks” saamise tunnustega on meil esialgu Kallase dünastia näide - aga meie siniverelised on ka lühikest aega - ainult alla 20 aasta kestnud - muidu oleks neid näiteid ehk rohkemgi. Kuna „siniverelised” nimetatakse Parteide juhtkondade poolt, siis saavad „sinivereliseks” ainult need keda nad (Parteide tagatoad) ise tahavad endi hulka.\nKuidas on see võimalik? Meie Põhiseadus „sinivereliste” institutsiooni ju ette ei näe! Mis sellest. Põhiseadus ei näe ette ka Parteilisi valimisi, kus sisuliselt Parteid panevad paika Parteide Esinduskogu. Põhiseaduse esimene paragrahv tuleks muuta tegelikkusele vastavaks umbes nii: § 1. Eesti on iseseisev ja Euroliidust sõltuv partokraatlik vabariik, kus kõrgeima riigivõimu kandjaks on rahva tahtest sõltumatu Parteide koalitsioon.\nKui tavaseadustega ei saa Parteide Esinduskogu kuigi hästi hakkama, siis oma Võimu kindlustamisega, parteilaste materiaalse kindlustamisega ja poliitikute JUMALUSE staatusesse tõstmisega said nad hästi hakkama.\nPostitaja: Matti Ilves kell 10:40 Lingid sellele postitusele 4 kommentaari\nkolmapäev, 25. juuli 2012\nPiinlik lugu: BBC tunnistab, et Süüria relvastatud mässajad loetakse tsiviilideks\npostitas mauri ikka-juhtub osak. 12:30 23. juuli, 2012\nPaljud meediaväljaanded, sealhulgas BBC ja praktiliselt kõik Eesti kanalid, viitavad Süüria sündmusi kajastades pidevalt organisatsioonile, mis nimetab ennast "Syrian Observatory for Human Rights". Reuters on kirjutanud, et tegemist on ühe mehe üritusega, mida peab Suurbritannia kodanik Coventry's. Nüüd selgub BBC uudisest, et SOHR hukkunute hulka loetakse ka relvastatud mässajad, kelle likvideerimist Süüria valitsus pole kunagi eitanudki. BBC uudis (millest allpool lokaalne koopia) toob peale SOHR väidete ära ka ametlikud numbrid, mida meedia üldiselt on vältinud.\nNüüd sai mulle teatavaks, et sotsialistist president Francois Hollande tühistab Nicolas Sarkozy kehtestatud maksu välismaistele kaupadele. Selle sammuga näitab Hollande end tõelise euroföderalistina ja globaliseerijana.\nKehtestas ju Sarkozy selle maksu kohalike tootjate huvides ja tööpuuduse vähendamiseks. Tööpuudus on seal pragu peaaegu 10% ja on viimase 12. aasta suurim, see ei näi aga sotsialiste häirivat. Muidugi ei anna selline tööpuudus võrrelda Hispaaniaga, kus see võib varsti ulatuda juba 25%-ni. Selle asemel tegeleb Hollande populistlike sammudega, nagu presidendi ning ministrite palkade vähendamise ja mitmete soodustuste piiramisega neile, mis riigieeralve tasakaalustamisele ei avalda mingit tulemust. Ja veel üks "hea" uudis prantslastaltele, Hollande lubas ka tunduvalt vähendada presidendi lennuki kasutamist! Tõsi, on asutud ka pitsitama rikkaid ja kõrgeima palgaastme sissetulekutelt võetakse maksudena riigieelarvesse tervelt 70%, mis minu meelest on liiga suur osa.\nSiin oleks Eesti valitsusel Nicolas Sarkozy´lt nii mõndagi õppida, ka meil tuleks kehtestada välismaistele kaupadele kõrgem maks ja vastavalt alandada Eestis toodetud kaupade (ka toidukaupade) käibemaksu. Sest ei ole meil ju võimalik Euroopa Liidu tingimustes kasutada kaitsetolle, mis soodustaksid kohalikku tootmist. Aga kahjuks jääb see vaid soovituseks, sest meie euroföderalistidest valitsuselt ja Riigikogult pole selliseid samme kahjuks oodata.\n127 majandusteadlast hoiatavad: algab Euroopa rahvaste riisumine!\n127 saksakeelsete riikide pärituolu majandusteadlast hoiatavad saksakeeleses ajalehes Frankfurter Allgemeine Zeitung (faz.net) tehtud avalduses Euroopas toimuva eest! Teadlased toovad välja, et võlgade panemine Euroopa rahvaste peale ei lahenda pikaajalises perspektiivis tegelikke probleeme; see viib ainult selleni, et solidaarsuse sildi all subsideeritakse üksikuid võlausaldajate gruppe ja moonutatakse rahvamajanduse keskseid investeerimisotsuseid. Majandus tervikuna ei võida, vaid kaotab sellest.\nKommertspank on samasugune äriettevõte nagu kõik teisedki - seega ka vastutab enda võetud riskide ja tehtud vigade eest samamoodi - omal kulul.\nTegelik elu on alati näidanud, et lihtsalt kummi venitamine pikemaks, mitte ei tee asja paremaks, vaid rebenemisel käib palju valusam laks. Kas toimuv ei tõuka Euroopat hoopis suuremasse kriisi? Mida arvad sina?\nneed otsused, mis kantslerile Euroopa Liidu riikide tippkohtumisel peale suruti, olid valed. Meie, saksakeelsete riikide majandusteadlased, vaatame suure murega samme pangandusliidu loomise suunas, mis tähendab kollektiivset vastutust eurosüsteemi pankade võlgade eest. Pankade võlad on peaaegu kolm korda suuremad kui riigivõlad ning ulatuvad viies kriisiriigis miljardite eurodeni.\nSeni veel tugevate Euroopa maade maksumaksjaid, pensionäre ja hoiustajaid ei tohi nende võlgade tagamise eest vastutavaks teha, sest on ette näha hiiglaslikke kaotusi lõunariikide inflatsioonimullide rahastamisel. Pankadel tuleb lasta kokku kukkuda. Kui võlglased ei suuda võlgu tagasi maksta, siis võivad ja peavadki kahjusid kandma võlausaldajad, sest nemad on investeerimisriski teadlikult enda peale võtnud ning ainult nende käsutuses on selleks vajalikud vahendid.\nPoliitikud võivad loota ühtse pangandusjärelevalve raames tagatissummasid piirata ja nende kuritarvitamist ära hoida, aga vaevalt see neil õnnestub, kuni võlgnikriigid on eurotsoonis enamuses. Kui tugevad riigid pankade võlgade tagamises põhimõtteliselt kokku lepivad, siis hakatakse neile survet avaldama, et nad tagatisi suurendaksid või leevendaksid nende väljamaksmise tingimusi. Riid ja lahkarvamused naabrite vahel on sellesse üritusse sisse programmeeritud.\nPankade tagatiste suurendamisega ei päästeta ei eurot ega euroopluse ideed, kasu saavad sellest hoopis Wall Street, City of London ning ka mõned Saksa investorid, samuti rida kehvas seisus kodu- ja välismaiseid panku, kes saavad oma äri edasi ajada nende riikide ja kodanike kulul, kellel ei ole selle kõigega kuigivõrd pistmist. Võlgade sotsialiseerimine ei lahenda pikaajalises perspektiivis tegelikke probleeme; see viib üksnes selleni, et solidaarsuse sildi all subsideeritakse üksikuid võlausaldajate gruppe ja moonutatakse rahvamajanduse keskseid investeerimisotsuseid.\nPalun, teavitage nendest probleemidest oma valimisringkonna saadikuid. Rahvaesindajad peavad teadma, missugused ohud majandust varitsevad.\ndie Entscheidungen, zu denen sich die Kanzlerin auf dem Gipfeltreffen der EU-Länder gezwungen sah, waren falsch. Wir, Wirtschaftswissenschaftlerinnen und Wirtschaftswissenschaftler der deutschsprachigen Länder, sehen den Schritt in die Bankenunion, die eine kollektive Haftung für die Schulden der Banken des Eurosystems bedeutet, mit großer Sorge. Die Bankschulden sind fast dreimal so groß wie die Staatsschulden und liegen in den fünf Krisenländern im Bereich von mehreren Billionen Euro.\nDie Steuerzahler, Rentner und Sparer der bislang noch soliden Länder Europas dürfen für die Absicherung dieser Schulden nicht in Haftung genommen weden, zumal riesige Verluste aus der Finanzierung der inflationären Wirtschaftsblasen der südlichen Länder absehbar sind. Banken müssen scheitern dürfen. Wenn die Schuldner nicht zurückzahlen können, gibt es nur eine Gruppe, die die Lasten tragen sollte und auch kann: die Gläubiger selber, denn sie sind das Investitionsrisiko bewusst eingegangen und nur sie verfügen über das notwendige Vermögen.\nDie Politiker mögen hoffen, die Haftungssummen begrenzen und den Missbrauch durch eine gemeinsame Bankenaufsicht verhindern zu können. Das wird ihnen aber kaum gelingen, solange die Schuldnerländer über die strukturelle Mehrheit im Euroraum verfügen. Wenn die soliden Länder der Vergemeinschaftung der Haftung für die Bankschulden grundsätzlich zustimmen, werden sie immer wieder Pressionen ausgesetzt sein, die Haftungssummen zu vergrößern oder die Voraussetzungen für den Haftungsfall aufzuweichen. Streit und Zwietracht mit den Nachbarn sind vorprogrammiert. Weder der Euro noch der europäische Gedanke als solcher werden durch die Erweiterung der Haftung auf die Banken gerettet; geholfen wird statt dessen der Wall Street, der City of London – auch einigen Investoren in Deutschland - und einer Reihe maroder in- und ausländischer Banken, die nun weiter zu Lasten der Bürger anderer Länder, die mit all dem wenig zu tun haben, ihre Geschäfte betreiben dürfen.\nHanns Abele (Wien)\nWerner Abelshauser (Bielefeld)\nKlaus Adam (Mannheim)\nNiels Angermüller (Göttingen)\nThomas Apolte (Münster)\nLutz G. Arnold (Regensburg)\nLudwig von Auer (Trier)\nUlrich Baßeler (Berlin)\nSascha Becker (Warwick)\nGerard J. van den Berg (Mannheim)\nAnnette Bergemann (Mannheim)\nPeter Bernholz (Basel)\nNorbert Berthold (Würzburg)\nThomas Beißinger (Hohenheim)\nMartin Biewen (Tübingen)\nCharles B. Blankart (Berlin)\nEckhart Bomsdorf (Köln)\nMichael Braulke (Osnabrück)\nFriedrich Breyer (Konstanz)\nJeanette Brosig-Koch (Duisburg-Essen)\nCarsten Burhop (Köln)\nVolker Caspari (Darmstadt)\nDieter Cassel (Duisburg/Essen)\nNorbert Christopeit (Bonn)\nManfred Deistler (Wien)\nAlexander Dilger (Münster)\nKlaus Diller (Koblenz)\nJürgen B. Donges (Köln)\nAxel Dreher (Heidelberg)\nHilmar Drygas (Kassel)\nJürgen Eichberger (Heidelberg)\nPatrick Eichenberger (Zug)\nPeter Egger (Zürich)\nWolfgang Eggert (Freiburg)\nMathias Erlei (Clausthal-Zellerfeld)\nHans Fehr (Würzburg)\nStefan Felder (Basel)\nCay Folkers (Bochum)\nReto Föllmi (St. Gallen)\nAndreas Freytag (Jena)\nJan Franke-Viebach (Siegen)\nMichael Fritsch (Jena)\nMarkus Frölich (Mannheim)\nWilfried Fuhrmann (Potsdam)\nMichael Funke (Hamburg)\nWerner Gaab (Bochum)\nGerhard Gehrig (Frankfurt)\nEgon Görgens (Bayreuth)\nVolker Grossmann (Freiburg/Schweiz)\nJoachim Grammig (Tübingen)\nWolf-Heimo Grieben (Würzburg)\nThomas Gries (Paderborn)\nJosef Gruber (Hagen)\nErich Gundlach (Hamburg)\nHendrik Hakenes (Bonn)\nGerd Hansen (Kiel)\nAndreas Haufler (München)\nHarry Haupt (Bielefeld)\nNikolaus Hautsch (Berlin)\nBurkard Heer (Augsburg)\nArne Heise (Hamburg)\nChristoph Helberger (Berlin)\nFlorian Heiss (Mainz)\nThomas Hering (Hagen)\nCarsten Herrmann-Pillath (Frankfurt)\nMatthias Hertweck (Konstanz)\nHelmut Herwartz (Kiel)\nHans Hirth (Berlin)\nStefan Hoderlein (Boston)\nAndreas Hoffmann (Leipzig)\nStefan Homburg (Hannover)\nJürgen Jerger (Regensburg)\nUwe Jirjahn (Trier)\nLeo Kaas (Mannheim)\nAlexander Karmann (Dresden)\nGebhard Kirchgässner (St. Gallen)\nOliver Kirchkamp (Jena)\nGuy Kirsch (Freiburg/Schweiz)\nRoland Kirstein (Magdeburg)\nKai Konrad (Berlin)\nWalter Krämer (Dortmund)\nTim Krieger (Paderborn)\nHans-Martin Krolzig (Canterbury)\nJens Krüger (Darmstadt)\nJörn Kruse (Hamburg)\nFranz Peter Lang (Braunschweig)\nBernd Lucke (Hamburg)\nHelga Luckenbach (Gießen)\nHelmut Lütkepohl (Berlin)\nErnst Maug (Mannheim)\nGeorg Meran (Berlin)\nDirk Meyer (Hamburg)\nGeorg Milbradt (Dresden)\nGertrud Moosmüller (Passau)\nKarl Mosler (Köln)\nGeorg Müller-Fürstenberger (Trier)\nMarc-Andreas Muendler (San Diego)\nBernhard Neumärker (Freiburg)\nWerner Neus (Tübingen)\nDirk Niepelt (Gerzensee)\nVolker Nitsch (Darmstadt)\nPeter Oberender (Bayreuth)\nWalter Oberhofer (Regensburg)\nIngrid Ott (Karlsruhe)\nMax Otte (Graz)\nWolfgang Paffenberger (Bremen)\nHans-Georg Petersen (Potsdam)\nDietmar Petzina (Bochum)\nWilhelm Pfähler (Hamburg)\nMichael Pickhardt (Cottbus)\nWinfried Pohlmeier (Konstanz)\nMattias Polborn (Urbana-Champain)\nOlaf Posch (Aarhus)\nBirger P. Priddat (Witten-Herdecke)\nBernd Raffelhüschen (Freiburg)\nOlaf Rank (Freiburg)\nFranko Reither (Hamburg)\nTil Requate (Kiel)\nRudolf Richter (Saarbrücken)\nGerhard Rübel (Göttingen)\nRalf Runde (Siegen)\nDirk Sauerland (Witten-Herdecke)\nWolf Schäfer (Hamburg)\nMalcolm Schauf (Essen)\nBernhard Scherer (London)\nJörg Schimmelpfennig (Bochum)\nBurkhard C. Schipper (University of California)\nKarl Schmedders (Zürich)\nAndré Schmidt (Witten-Herdecke)\nGunther Schnabl (Leipzig)\nRonnie Schöb (Berlin)\nKlaus Schöler (Potsdam)\nSiegfried G. Schoppe (Hamburg)\nMatthias Graf von der Schulenburg (Hannover)\nChristian Seidl (Kiel)\nFranz Seitz (Weiden)\nFriedrich L. Sell (Neubiberg)\nGernot Sieg (Braunschweig)\nHans-Werner Sinn (München)\nPeter Spahn (Hohenheim)\nGeorg Stadtmann (Frankfurt/Oder)\nJoachim Starbatty (Tübingen)\nThomas Steger (Leipzig)\nMartin Steinrücke (Greifswald)\nErich Streißler (Wien)\nWolfgang Ströbele (Münster)\nHans Gerhard Strohe (Oppen)\nTymon Tatur (Bonn)\nTheresia Theurl (Münster)\nStephan Thomsen (Hannover)\nKarl-Heinz Tödter (Frankfurt)\nStefan Traub (Bremen)\nSiegfried Trautmann (Mainz)\nHarald Uhlig (Chicago)\nStefan Voigt (Hamburg)\nAndreas Wagener (Hannover)\nGerhard Wagenhals (Hohenheim)\nAdolf Wagner (Tübingen/Leipzig)\nMartin Wagner (Graz)\nKlaus Wälde (Mainz)\nMartin Wallmeier (Freiburg/Schweiz)\nGerhard Wegner (Erfurt)\nJoachim Weimann (Magdeburg)\nThomas Wein (Lüneburg)\nRafael Weißbach (Rostock)\nRobert K. von Weizsäcker (München)\nFrank Westermann (Osnabrück)\nHans Wielens (Münster)\nMichael Wolf (Zürich)\nElmar Wolfstetter (Berlin)\nKlaus F. Zimmermann (Bonn)\nAchim Zink (Kalsruhe/Wien)\nPostitaja: Matti Ilves kell 10:03 Lingid sellele postitusele 0 kommentaari\nRiigikohus kiitis ESM-i heaks, kuigi tunnistas, et tegemist on Eesti suveräänsuse riivega. President Ilvesel oli Riigikohtu otsuse üle hea meel. Oma arust rahvast ja selle soove hästi tundes kinnitas ta, et "Olen kindel, et rahvas toetab arukaid valikuid", ehk siis jätkuvat iseseisvusest loobumist ja põhiseaduse rikkumist. Peaminister kuulutas, et tema ootaski sellist tulemust. Ilmselt teadis Ansip hästi, mida enda erakonnakaaslase Raski juhitult Riigikohtult oodata oli. Nii napp häälteenamus võis neil aga hirmuhigi küll lahti võtta.\nParaku ei oska inimesed seda hinnata. Äripäeva küsitluse järgi on 66% inimestest ESM-i vastu. Päevalehe küsitluse järgi lausa 85%. Tahes tahtmata peab president tõdema, et järelikult pole tema rahvas sugugi arukas - ei taha millegipärast otsustusõigusest loobuda ega võõraid hiigelvõlgu kinni tampida.\n"Maailma parim" rahandusminister Ligi pani seepeale aga asja kindla käega paika. Tema sõnul on igasugune rahva tahte küsimine, ammugi sellega arvestamine, täielik porno. Ja ei midagi muud. Vaat nii, kallis rahvas. Pange aga suu kinni ja laduge raha letti.\nHenn Põlluaas on EKRE volikogu esimees.\nPostitaja: Matti Ilves kell 09:55 Lingid sellele postitusele 2 kommentaari\nesmaspäev, 23. juuli 2012\nEuro kukkus dollari suhtes 1 protsendi võrra enam kui kahe aasta rekordmadalusse – allapoole 1,22 dollari taset. “Läheneme kriitilisele hetkele,” ütles JPMorgan Asset Managementi rahvusvaheliste investeeringute osakonna juhataja Nick Gartside.\nEuro on marksistide kuntslik moodustis sidumaks omavahel kokku riike, mille majandused ja neis elavate rahvaste etnilised ja kultuurilised erinevused on liiga erinevad. Nad lootsid siduda need riigid ühte loomaks ühtset suurriiki, kus rahvusriigid on hävitatud ning pole takistusi nendeföderalistide võimule. See ette hukule määratud idee on aga nüüd lagunemas ja hiiglaslike kahjudega majandustele ning mängib terved rahvad pikaks ajaks säästureziimile, et tagasi maksta eurohullusele antud võlgu.\npühapäev, 22. juuli 2012\npostitas mauri maskide-langemise-aeg osak. 3:16 22. juuli, 2012\nPeale ÜRO kaudu Süüriast järjekordse Liibüa-Iraagi tegemise luhtumist on USA asunud oma eesmärke veelgi avalikumalt ellu viima. Tänane New York Times tsiteerib tervet rida ametnikke ja militariste, kes kirjeldavad Süüria riigi kukutamiseks peetavaid tegevusi erinevatest aspektidest. Kadunud on varem suusoojaks räägitud humanitaarjutt ning nüüd on teema valitsusvastaste võõrvõitlejate toetamine erinevate vahenditega. NYT artiklile lisaks meenutame ka kindral Wesley Clark'i juttu 2007 aastast ja Süüria olulisust Iraani vastases eskalatsioonis.\nKindral Wesley Clark: Viisaastaku plaanis on seitse riiki.\nJuba hulga aega tagasi tunnistas Euroopa Komisjoni president José Manuel Barroso uhkusega, et Euroopa Liit on impeerium, president Barroso nimetas ELi ka "impeeriumita impeeriumiks", kinnitades, et see pole moodustatud jõuga, vaid vabatahtlikult. Sellise avalduse tegi ta ühel pressikonverentsil, selle impeeriumi olemusest lugege SIIT. Antud impeerium pole küll klassikaline, puudub valitsev rahvus, seda aga asendab edukalt bürokraatia.\nEesti on kahjuks taandatud iseseivast riigist vaid impeeriumi provintsiks ja üha rohkem otsustusõigust, mille riismeid on veel "riigile" alles jäänud, liigub sujuvalt Brüsseli bürokraatide kätte. Osast võimust loobutakse vähehaaval salaja, osast aga avalikult valitsuse, Riigikogu ja Riigikohtu palaval heakskiidul.\nNüüd lisaks seadusandlusele (85% tuleb EL-ust) antakse ära ka kontroll provintsi rahanduse üle (Riigikohtu otsusest lugege SIIT). Ega siis meie rahandusminister Ligi ei osanud, või ei julenud, ajakirjanike korduvatele küsimustele vastata, et kui palju meie raha läheb siis tegelikult Hispaania pankade aitamiseks? Ligi võis seda ka mitte teada, sest need otsused ei sõltu nüüd temast.\nTegelikus on aga selline, et meil on nüüd veel vähem võimu, kui USA osariikidel ja Euroopa Liit liigub unitaarse impeeriumi poole. Kui keegi kartellipoliitikutest julgeb veel rääkida Eesti Vabariigi iseseisvusest, siis proovitakse meid petta ja õige on ta lihtsalt välja naerda. Iseseisvust ja eesti rahvast hindavad inimesed peaksid järgmistel Riigikogu erakorralistel, mis võivad tulla - arvestades tänast olukorda, või siis korrslistel valimistel tegema kindla valiku ja andma oma hääled Eest Konservatiivse Rahvaerakonna (EKRE) poolt. Erakonna programmiga saate tutvuda SIIN.\nESM ehk lugu sellest, kuidas Goldman Sachs vallutas Euroopa\nEllen Brown - 19.07.2012\nGoldman Sachsi* poolt kavandatud riigipööre, mis Ameerika Ühendriikides ebaõnnestus, on Euroopas peagi teoks saamas – st asutamisel on maksumaksjate rahadega tagatud püsiv, pöördumatu ja ümberlükkamatu päästefond pankadele.\n2008. aasta septembris õnnestus Henry Paulsonil, endisel Goldman Sachi juhatuse esimehel, USA kongressilt välja nõuda 700 miljardi USA dollarini ulatuv päästepakett pankadele. Ent eesmärgi saavutamiseks oli Paulson sunnitud kasutama äärmuslikku lunimisstrateegiat, mis hõlmas endas ähvardusi maailma rahandussüsteemi kokku kukkumisest kuni riikliku sõjaseisukorra kuulutamiseni. Mis peamine – nimetatud abipakett kujutas endast ühekordset meedet. Paulsoni katse luua USA-s pankade päästmiseks püsiv organ (nn TARP – Troubled Asset Relief Program) põrkus kongressi vastuseisu vastu ning oli määratud läbi kukkuma.\n2011. aasta detsembris õnnestus Euroopa Keskpanga presidendil Mario Draghil, endisel Goldman Sachsi Euroopa divisjoni asepresidendil, ilma kelleltki luba küsimata heaks kiita 500 miljardi euroni ulatuv päästepakett Euroopa pankadele. Nimetatud sammule järgnes Eurotsooni rahandusministrite vastu ööd aset leidnud kohtumine 2012. aasta jaanuaris. Üksnes minimaalset meediapoolset kajastust leidnud miitingul võetigi vastu otsus asutada Euroopa Stabiilsusmehhanismi (ESM) nime kandev alaline päästefond. Põhimõtteliselt on ESM institutsioon, mille võimuses on asetada Eurotsooni liikmesriikide valitsustele piiramatu võlakohustus. Seega kujutab ESM endast süsteemi, millega liitunud riikide maksumaksjatel lasub ühepoolne kohustus teha ESM-ile väljamakseid ja seda niipea kui ESM-i bürokraadid seda tarvilikuks arvavad.\nEsmapilgul tundub nagu oleks Euroopa pankurite riigipööre õnnestunud ilma sisulise vastupanuta. Lõppude-lõpuks toetavad ESM-i nii eurotsooni riikide valitsused, nende võlausaldajad kui ka “turg” ja seda kõike selle nimel, et rahaturgudel võiks jätkuda riigivõla ostmine. Võlausaldajate nõudmiste rahuldamise nimel ei ole ükski ohver liiga suur, sest kus võiks veel leiduda raha, et finantseerida Eurotsooni liikmesriikide rusuvaid riigivõlgu?\nEnt alternatiiv pankade võlaorjusele on tõepoolest olemas. Kuid enne alternatiivi formuleerimist on meil vaja kõigepealt mõista, miks ESM-i lepingu läbisurumine kujutab endast sisuliselt Euroopa Keskpanga vaikset ülevõtmist Goldman Sachsi poolt.\nESM on alaline päästefond, mis on mõeldud asendama ajutise iseloomuga Euroopa Finantsstabiilsuse Fondi (EFSF) ja Euroopa Finantsstabiilsusmehhanismi (EFSM) ning seda niipea kui ESM-i aluslepe on ratifitseeritud liikmesriikide poolt, millede kapitali sissemaksed ületavad 90% fondi kogumahust – miskit, mis peaks eeldatavasti juhtuma 2012. aasta juulis. [Tuleviku vorm on kasutusel, kuna käesolev artikkel avaldati esmalt 2012. aasta aprillis – tõlkija märkus.] Algselt 2011. aastal saksa keeles Youtube’is ilmunud video pealkirjaga “The shocking truth of the pending EU collapse!” (Šokeeriv tõde peatselt saabuvast Euroopa Liidu kollapsist) paljastab ESM-i olemuse piisava selgusega, õigustamaks videos sisalduva tsiteerimist alljärgnevas:\n“Euroopa Liit kavandab uut aluslepet, mille nimeks on Euroopa Stabiilsusmehhanism, ehk ESM: tegemist on võlaleppega..., mille omakapitali maht on planeeritud ulatuma 700 miljardi euroni."\nKüsimus: Miks just 700 miljardini? [Tõenäoline vastus: summa suurus oli ilmselt mõeldud jäljendama USA kongressi poolt 2008. aastal heaks kiidetud $ 700 miljardi suurust abipaketti.]\n[Artikkel 9]: “...ESMi liikmed kohustuvad tingimusteta ja pöördumatult tegema kapitali sissemakse… seitsme päeva jooksul pärast sellise nõude saamist.”\nSeega, niipea kui ESM vajab raha, antakse meile seitse päeva, et täita meile pandud rahaline kohustus. Kuid mida ikkagi tähendab “tingimusteta ja pöördumatult”? Mis juhtub, kui rahvas valib riigi parlamenti esindajad, kes on raha ESM-ile andmise vastu?\n[Artikkel 10] Juhatajate nõukogu võib korrigeerida lubatud aktsiakapitali ning vastavalt muuta artiklit 8.”\nKüsimus: Seega 700 miljardit eurot on üksnes algsummaks!? Sellest nähtub, et ESMile on antud õigus nõuda fondi täitmist piiramatus ulatuses ja millal iganes vaid heaks arvatakse ning meil lasub artiklist 9 tulenevalt “tingimusteta ja pöördumatu” kohustus maksta!?\n[Artikkel 32, lõige 3]: “ESM, tema omand, vahendid ja varad on... puutumatud igat laadi kohtumenetluse osas”\nKüsimus: Seega ESMile on antud õigus meid kohtusse kaevata, ent meil ESM-i vastu sellist võimalust ei ole!?\n[Artikkel 32. Lõige 4]: “ESMi omand, vahendid ja varad on... puutumatud täitev-, kohtu-, haldus- või seadusandliku tegevuse raames toimuva läbiotsimise, arestimise, konfiskeerimise, sundvõõrandamise või muu kinnipidamise, ülevõtmise või sekkumise osas.”\nKüsimus: Aga see tähendab ju seda, et tegelikult puudub ESM-i üle kontroll nii meie valitsustel, parlamentidel kui mis-tahes demokraatlikel seadustel. See on tõepoolest hämmastavalt suure võimuga leping!\n[Artikkel 35] (ESMi)... “juhatajate nõukogu esimehel, liikmetel ja asendusliikmetel, direktorite nõukogu liikmetel ja asendusliikmetel, samuti tegevdirektoril ja muudel töötajatel on kohtulik puutumatus protsesside osas, mis puudutavad nende ametikohustuste käigus sooritatud tegusid, ning kõigi oma ametlike dokumentide osas.”\nKüsimus: Seega kõik isikud, kes on seotud ESM-iga omavad sisuliselt isikupuutumatust? Neid ei ole võimalik mitte millegi eest vastutusele võtta?\nESM-i lepe asutab sedasi uue valitsustevahelise organistatsiooni, millele me oleme kohustatud seitsme päeva jooksul pärast organisatsiooni enese nõudmist kandma üle piiramatus koguses raha. Kusjuures tegemist on organistatsiooniga, mis võib meid kohtusse kaevata, ent mida ennast ei ole võimalik mitte mingisugsel viisil ega tingimustel kohtusse kaevata ning mille ametnikud naudivad samasugust õiguslikku immuniteeti! Sõltumatud audiitorid puuduvad ja mitte ükski kehtivatest seadustest ESM-i suhtes ei kohaldu? Riiklikud valitsused on selle organisatsiooni ees võimetud ja kõik Euroopa riigieelarved on asetatud rahvusvahelise organisatsiooni kätte, millel ei ole mingisugust mandaati rahvalt, kelle vara üle ta tegelikult valitseb? Kas see ongi “Tuleviku Euroopa”? Kas see ongi uus Euroopa Liit? Liit, milles suveräänsed rahvusriigid on hävitatud?\nGoldman & Sachsi kaheksajalg haarab Euroopa oma kombitsaisse\nMöödunud novembris vannutati minimaalse meediakajastuse tingimustes ametisse Euroopa keskpanga uus president. Jean Claude Trichet’ vahetas Euroopa tipp-pankurina välja endine Goldman Sachsi juhtivpankur Mario Draghi. Draghi ei kulutanud palju aega tegemaks pankade hüvanguks seda, mida Euroopa keskpank (EKP) on keeldunud tegemast Eurotsooni liikmesriikidele – st avas ülimadala intressiga krediidiliinid. Nagu prantsuse kommentaator Simon Thorpe tabavalt märkis:\n"21. detsembril “laenas” EKP Euroopa pankadele 1% intressiga, 3-aastase tähtajaga kokku 489 miljardit eurot. Sõna “laenama” saab antud kontekstis kasutada üksnes väga tinglikult. Kuna EKP-l ei ole raha, mida tegelikkuses laenata, siis oli tegemist järjekordse näitega rahatrükkimisest.\n523 panka neelasid hiigelsumma alla momentaanselt. See on lausa hullumeelsus! EKP loodab, et need pangad kasutavad neile pakutud odavat krediiti mõistlikel eesmärkidel – nagu näiteks selleks, et tagada soodsamatel tingimustel finantseerimist Kreekale, mis on hetkel sunnitud raha saamiseks nõusutma võlakirjaturgude poolt pakutava 18%-lise intressiga. Samas ei ole raha sihtotstarbe osas mingisuguseid garantiisid ja kui pangad otsustavad EKP-lt saadud odava raha lihtsalt jagada tippjuhtide boonusteks või liigutada maksuparadiisidesse, siis ei ole midagi parata."\n18% intressikohustus tähendab, et võlakoormus kahekordistub vaid nelja aasta jooksul. Justnimelt intressimaksetes, mitte võla põhiosas peitubki kurja juur, mis on ruineerimas nii Kreekat kui teisi võlglasriike. Thorpe pakub probleemile oma arutluskäigus välja ilmse lahenduse:\n"Aga miks ei võiks vajaminevad summad laenata välja Kreeka valitsusele otse? Või siis näiteks Portugali valitsusele, mis peab momendil laenama raha 11,9% intressiga? Või Ungari, Iiri või Itaalia valitsustele, mis on sunnitud rahaturgudelt laenu saamiseks tasuma hetkel vastavalt 8.53, 8.51 ja 7.06%-ni ulatuvaid intressimakseid?"\nŠabloonvastuseks kõige kainemõistuslikumale küsimusele tsiteeritakse reeglina Lisaboni Leppe Artiklit 123, mis keelab Euroopa keskpangal väljastada laene otse riikidele. Ent Thorpe jätkab arutluskäiku järgnevalt:\n“Minu arusaamise kohaselt on artikkel 123 mõeldud selleks, et välistada võimalus, et rahva poolt valitud valitsused annavad keskpangale käsu trükkida liigsete valitsuskulude katteks raha. See on põhjuseks, mis tuuakse alatasa välja, et õigustada vajadust hoida Euroopa keskpank riikide valitsustest sõltumatuna. Hüva... Kuid olukord, milleni me oleme tänapäeval jõudnud, on ju võrreldamatult hullem! Sisuliselt elame tänapäeval situatsioonis, kus Euroopa keskpank on kontrollitud täielikult erapankade poolt. “Andke meile kohe pool triljonit eurot odavat raha!” Aga palun... Mario hoolitseb selle eest, ilma, et oleks vajadust kellegagi konsulteerida. Kummatigi on pankadele väljastatud raha hetkeks, mil EKP jõuab väljastada sellest teavitava pressiteate, nende kontodelt juba kadunud."\nKui EKP töötaks valitud rahvasaadikute järelvalve all, siis säiliks meil vähemalt mingisugune ülevaade Euroopa rahandust haldava organi üle momendil, mil valime oma rahvasaadikuid. Ent seltskond, kes on tänapäeval haaranud võimu Euroopa võimuinstrumentide üle, on nüüdseks väljunud igasuguse kontrolli alt.\nTõde on see, et Goldman & Sachs ning finantsisitidest tehnokraadid on kaaperdanud Euroopa. Demokraatiast on saanud vaid sõnakõlks ja seda kõike ettekäändel, et tagada keskpanga “sõltumatus” valitud rahvaesindajate “kuritarvituste” eest. Ent valitus ja rahvas on üks või vähemasti peaks olema ning demokraatlikult valitud valitsus peaks esindama rahvast. Eurooplasi on kelmusega sunnitud loobuma oma armastatud demokraatiast üksnes selle nimel, et loovutada võim kontrollimatutele finantspiraatidele – kurss, mille jälgedes tundub tänapäeval liikuvat enamus maailma riikidest.\nSelle asemel, et allkirjastada drakooniline ESM-i leping, oleks eurooplaste jaoks võrreldamatult eelistatum tühistada lihtsalt Lisaboni leppe artikkel 123, mis lubaks koheselt Euroopa keskpangal väljastada raha otse hädasolevate liikmesriikide valitsustele. Alternatiivselt oleks mõeldav, et eurotsooni liikmseriigid läheksid majandusliku suveräänsuse taastamise teed, taastades oma riiklikud keskpangad. Need oleksid võimelised väljastama intressivaba raha, et finantseerida rahvuslikult olulisi majandusprojekte. Kuigi tegemist ei ole originaalse mõttega, on seda sammu kasutatud ajaloos korduvalt ja vägagi edukalt (nt Austraalias ja Kanadas).\nParaku elame tänapäeval maailmas, kus raha loomise ning krediidi väljastamise funtksioonid on muudetud parasiitilike rantjeede monopoliks – privileegiks, mida kasutatkse selleks, et pigistada riikide majandussüsteemidest elumahlad välja. Sellepärast ongi kriitiliselt oluline, et raha loomise võime tagastataks riiklike valitsuse pädevusse, sest krediit on avalik hüve, mida peab haldama ja väljastatama pidades silmas ühiskonna kui terviku huve.\nArtikkel avaldati algselt ingliskeelsena portaalis Global Research. Artikli autor Ellen Brown on advokaat ja organisatsiooni The Public Banking Institute president. Oma üheteistkümnendas raamatus pealkirjaga "Võla võrgustik" selgitab ta, kuidas erapanganduse kartell on usurpeerinud rahvalt raha loomise funktsiooni ja kuidas rahvad võivad selle tagasi võita. Tema kirjutisi võib leida aadressilt http://WebofDebt.com ja http://EllenBrown.com.\n[*] Goldman & Sachs on USA suurim ning tugevaimate poliitiliste sidemetega investeerimispank. Paljud Goldman Sachsi kõrged funktsionärid (USA endine rahandusminister Henry Paulson, hetkel ametis olev Euroopa Keskpanga juht Mario Draghi, Itaalia peaminister Mario Monti jpt) on vahetanud oma juhtivad positsioonid erapangas hämmastava kiirusega ametite vastu USA, Euroopa ja rahvusvaheliste organisatsioonide võimupüramiidi absoluutses tipus. Reeglina kontrollivad Goldman Sachsi endised töötajad rahandusvaldkonda, viies ellu poliitikat, mille põhiolemus on kõikjal – olenemata sellest millise riigi või rahvusvahelise instititusiooniga on parajasti tegemist – sisuliselt identne. “Finantssüsteemi stabiliseerimiseks” nimetatud programmi tuum peitub maksumaksjatelt kogutud riiklike ressursside üha laialdasemas ümbersuunamises pangandussektori subsideerimiseks, et säilitada iga hinna eest – sh rahvusriikide suveräänsuse faktiline hävimine Euroopa Liidus – võlapõhise rahasüsteemi toimimine ilma pankade pankrotistumise, riigistamise, tagastamatute laenude anulleerimise või liigkasuvõtmist piiravate seaduste vastu võtmiseta. Euroopa Stabiilsusmehhanismiks nimetatud organistatsioon on vaid üks (ent oma piiramatute volituste poolest kõige drakoonilisem) liigkasuvõtmisel põhineva rahasüsteemi päästmise programmi paljudest elementidest.\nKeda võib süüdistada ? Koostöös natsliku Saksamaaga.\nPunaarmee tegi vehkat ENSV-st, loovutades valitsemise ohjad\nNatsidele, jättes oma kodanikud nende hoole alla ja valitseda.\nSellel ajal ühel poisil kukkus kell, ta sai täisealiseks ja kutsealu-\nseks, ning võimulolija pani talle oma mundri selga, tahtis poiss\nseda või mitte, pääsu tal polnud. Nüüd tekkisid hulganisti isi-\nkuid, kes süüdistavad kõneallolevat koostöös natsidega ja fašis-\nmis, kus juures enamus süüdistajaid on just need, kes pagesid.\nVähe sellest, temast aasta vanemale vennale topiti eelmise valitsuse\nmunder selga, aga nüüd leidub neid, kes teda tituleerivad okupandiks\nAga kõige aktiivsemad süüdistajad on nn natsikütid, Zuroffi eestvedami-\nsel, kes samaaeg vaikivad kommunistidega koostööd teinutest.\nAastal 1939 Tallinna sadamas seisid nii saksa, kui ka vene laevad ,\nkus teistelt ööd-päevad lossiti esimeste trümmidesse igasugu stra-\nteegilist toormet, nagu nikkel, tsink, cobalt, kuni plaatinani välja. Ja\ntohutul hulgal toiduaineid. Kõik see toimus suure riigijuhi, Stalini,\nkorraldusel. Samal ajal sõlmiti koostööleppeid, nagu MRP. Ei saa\naru, miks seda meest ei süüdistata aktiivses koostöös natside ja\nHitleriga, kui veel meenutada, et saksa sõjalendurid said omal ajal\nväljaõppe NL sõjakoolides , ning tänavu „kaunistati” tema portreedega\n9 mail Moskva linna, kust ülalnimetatud süüdistusi levitatakse üle kogu maailma.\nKui mingisugused klassivennad, vilistlased või ametivennad tulevad\nkokku, see on normaalne ja kedagi ei häiri, aga kui kokku tulevad rel-\nvavennad Sinimägedes, hakatakse protestima, et sõdisisid mitte seal pool.\nMina soovitan, ärge toppige oma nina eesti rahva tegemistesse ja pidage\nmeeles, et on olemas Põhiseadus ja seal § 12 ja § 13 !!!\nMeenub, et leidus ka inimesi, kes halvustasid laulupiduliste rahvarii-\ndeid, et polevat euroopalik.\narusaamatuses olev Oleg Burov.


Full-Metal-Metsavana: Memorîzu (1995)\nPolnud veidral kombel senini leidnud aega ,et vaadata Memorîzu viimaks ometi, täielikult otstast lõpuni läbi. Sellest kolme osalisest filmist olin siiani vaadanud vaid kõigeviimast Cannon Fodderit (ja korduvalt) kuid esimesi millegipärast polnud viitsinud. Igaljuhul vaatasime üks õhtu Ovega veelkod Kahuriliha ära ning hiljem ,saadud energiast, leidsin endas jõu ka esimesed osad läbida. Osa süüst anime meeldetuletamisel lasub ka Higginsil kelle enda postitus asub siinkohas. Esimese osa nimeks on Magnetic Rose ja seda võib usun vabalt nimetada kosmosehorroriks. Neli kosmilist rämpsu koguvat astronauti leiavad sos signaali järgi mahajäetud kosmosejaama mida ümbritseb ülitugev magnetväli ja suures koguses teisi hävinud laevu. Jaamas sees on aga ühe aastakümmneid surnud naise poolt loodud hologrammide ja robotite abil terve maailm. Väga mõnus lugu ja hea ulme. Tõestus ,et inimkäte loodud kummitused võivad sama hirmutavad-salapärased ja ohtlikud olla kui traditsioonilised vaimud. Teine osa jutustab loo äärmiselt juhmist laboriassistandist kes nohurohu pähe võtab bossi kabinetist salajast keemiamürki mis muudab ta tuumapommist ohtlikumaks biorelvaks. Ja ise sellest igasugust aimu omamata asub ta korporatsiooni juhti valeotsuse tulemusena teele Tokyosse. Jaapani armee tormab koos oma heade liitlate ameeriklastega teda muidugi peatama enne kui mees suudaks Jaapani pealinna hävitada. Paljud vaatajad on seda osa nimetatud antud triloogia kehvemaiks, mulle tegelikutl isegi meeldis, polnud midagi nüüd erilist aga samas ka midagi täielikk jama, visuaalselt pealegi ok. Kolmas lugu on mu isiklik lemmik ja täielik aurupunk. See jälgib lihtsalt ühe tavalise perekonna päeva ebatavalises linnas, mille kõigi elanike ainukeseks eesmärgiks on tulistada tohutust hiigelkahurist mürske teadmata suunas mingi tundmatu vaenlase pihta. Hingelt 1984 või Brazil, vormilt puhas punk. Selle looga tulid koheselt meelde ka Philip Reeve liikuvad linnad, umbes sellistena arvatavasti võikski kujutada teraslinnu ja nende elanikke ning eluolu. Linnarahvas on kujutatud muide anime kohta väga ebatavaliselt, õrnade ja kaunite suuresilmsete olevuste asemel võib näha masendunuid, mürgistest püssirohugaasidest mürgitatud inimvaresid. Igaljuhul ohtralt suuri masinaid, terast, auru ja 1900 algusaja stiili. Kunagi võiksid selle (kogumiku lühima) loo autorid end kätte võtta ja antud teemal terve täispika filmi kokkupanna. Arvasin siiani ,et kõik kolm lõiku on tehtud Katsuhiro Ôtomo poolt, tegelikult selgus ,et tema isiklikult oli resisööriks vaid viimasele. Esimesed kaks tegid Kôji Morimoto (The Animatrix) ja Tensai Okamura (Android Kikaider: The Animation), küll muidugi Ôtomo mangade baasil ning arvestades stiili oli mees ikka asjal juures ning tõmbas kindla käega paberile jooni ette. Kaasa lõi veel ka Satoshi Kon (Tokyo Godfathers, Millennium Actress, Perfect Blue), ei viitsinud kontrollida mida ta täpsemalt anime juures tegi. Ôtomo ise on minuarust Miyazaki järel lahedustel teine animelooja.Talle on omane lahe äärmiselt detailirohke ja aurupungist-tehnikast pungil stiil. Üheks kõige kindlamaks eristavaks jooneks teiste joonistajate suhtes nimetaks ta armastust kõige purunemise väga pikalt ja hoolikalt väljajoonistamise. Rebenevad juhtmed, murduvad hammasrattad, pragunevad aurutorud, üleslahvatavad leegid ning lendlevad sädemed ning kildudepilved. Selliseid pikki ja nauditavaid stseene võib leida pidevalt kõigis ta teostes. Igaljuhul väga kobe kogumik, nagu imdb's öeldi, Disney couldn't make a film this engrossing if the fate of mankind depended on it. Soovitan taas soojalt ja plaanin ise veel paar seninägemata vanemat sama autori animet äravaadata. 9/10\nPosted by Metsavana at 23:27\nHehe... sama kahuripilt mis mul oli. =)\nKahjuks kustutas hot.ee kõik mu pildid oma servust maha ja ma pole veel oma blogi taastada jõudnud nende taaslisamisega.\n25. november 2008 17:50\nAntud kahuripildi võib lahkelt siit vähemalt tagasi krabada, pead pilte hot'i asemel mõnda populaarsesse välismaa albumisse uploadima kus on öeldud ,et enne kümmet aastat andmeid ei kustutata. Pean ise vist varsti sama teed minema kui blogspot täis saab, mida ta kardetavasti võib aastapärast vabalt olla.


Sõnastikurünnak: kõik, mida peate teadma – rollmaps.com\nKas olete kunagi oma Facebooki kontot häkkinud? Kui jah, siis olite tõenäoliselt sõnaraamatu rünnaku ohver. See artikkel selgitab kõike, mida peate teadma sellist tüüpi rünnakute kohta, eriti kuidas neid ära hoida.\n1 Mis on sõnastikurünnak?\n2 Kuidas töötab sõnarakk??\n3 Kuidas kaitsta ennast sõnastikurünnaku eest?\n3.1 Kaitske oma kohalikku andmebaasi\n3.2 Keerutage oma paroole\n4 Sõnaraamaturünnakud – lõplikud mõtted\nMis on sõnastikurünnak?\nSõnastiku rünnak on tüüpi julm jõu rünnak, mis kasutab sõnade loendit, et pääseda juurde kellegi paroolile. Need rünnakud toimivad eeldusel, et enamik Interneti-kasutajaid loob endiselt paroole, mida on lihtne ära arvata. Lihtsad paroolid on paroolid, mis kasutavad:\nKasutaja nimi või selle variant.\nKasutaja sugulase nimi.\nLemmik söök / jook.\nSünnipäevad ja tähtpäevad.\nLihtne numbriline kombinatsioon.\nKuidas töötab sõnarakk??\nOn kaks asja, mida ründajal on vaja eduka sõnastiku rünnaku jaoks. Esimene neist on sihtkoha kohalik andmebaas. Kui ründaja õnnestub, saab ta loendi räsitud paroolidest (mõelge sellele kui krüpteeritud paroolile), mida ründaja saab arvutada (crackida).\nTavaliselt on ründajal pikk arv eelnevalt arvutatud räsi. Seejärel jookseb ründaja kogu nimekirja läbi, kuni sihtmärgi parool leitakse. Siit pärineb nimi “sõnastikurünnak”. Eelnevalt räsitud paroolide loend toimib nagu sõnastik, mille ründaja saab läbi käia. Selle rünnaku muudab veelgi tõhusamaks see, et räsialgoritme on piiratud koguses, nii et räsi lagundamine pole nii keeruline, kui võiks arvata. Samuti kipuvad inimesed kasutama sarnaseid ja tavalisi paroole. Kõik see lihtsustab seda, et kellelgi oleks tulevaste rünnakute jaoks sõnastiku koostamine lihtsam.\nKuidas kaitsta ennast sõnastikurünnaku eest?\nSõnaraamaturünnaku eest kaitsmiseks on kaks võimalust.\nKaitske oma kohalikku andmebaasi\nEsimene viis tegeleb kohaliku andmebaasi kaitsmisega varastamise eest. Sellise kaitse jaoks on vaja VPN-i. VPN krüpteerib teie andmed ja suunab kogu liikluse turvalise serveri kaudu ümber. Kui liiklust ümber suunatakse, muutub keegi peaaegu võimatuks isegi teie liiklust jälgida, rääkimata sellest, et varastab midagi teie kohalikust andmebaasist. Teisisõnu kaitseb VPN teid võimaluse eest sattuda sõnastikurünnaku ohvriks.\nSoovitan kasutada oma turvalisuse poolest tuntud VPN-i, näiteks ExpressVPN. ExpressVPN pakub oma kasutajatele sõjaväelist krüptimist ja uusimaid VPN-i protokolle. Kaaluge oma VPN-i installimist ruuterisse, et tagada kõigi ühendatud seadmete üheaegne kaitse.\nKeerutage oma paroole\nTeine viis, kuidas vältida sõnastikurünnakute sihtmärki, on parooli keerutamine. Nagu ma eespool mainisin, kasutavad sõnastikurünnakud eelnevalt räsitud loendit tavalistest paroolidest ja paroolide variatsioonidest. Kui kasutate parooli, mida selles loendis pole, on teil turvalisus. Nii saate tagada, et teie paroolid on piisavalt tugevad, et kaitsta sõnastikurünnakute ja julma jõu rünnakute vastu:\nKasutage pikki paroole. Kunagi ei tohi olla parooli, mis koosneb vähem kui 8 tähemärgist.\nKasutage suurtähtede ja väiketähtede variante. Täiendava miili läbimiseks lisage mõned sümbolid.\nÄRGE kasutage paroolis oma perekonnanime, oma nime, sugulase või lemmiklooma nime.\nÄRGE kasutage lihtsaid sõnu, mida sõnaraamatust võib leida.\nVältige sisselogimist ega parooli loomist ühelegi HTTP-veebisaidile. Veenduge alati, et veebisait, kuhu sisse logite, oleks turvaline HTTPS-sait.\nPraegu on soovitatav, et kasutajatel oleks üks neist kahest paroolitüübist: (1) juhuslike suurtähtede, väiketähtede ja sümbolite segu. (2) Neli juhuslikult seotud sõna, mis on omavahel ühendatud (sama juhuslikult kui õige hobuse patarei klammerdaja).\nTeise variandiga olge siiski ettevaatlik. Peate olema kindel, et ükski sõnadest pole kuidagi seotud. Samuti on alati parem hoiduda tavalistest fraasidest ja sõnakombinatsioonidest eemal, kuna tavaliselt on ründaja loendis eelräsitud parool..\nVaadake seda veebisaiti, kui soovite viisi juhuslike, tugevate ja originaalsete paroolide loomiseks.\nSõnaraamaturünnakud – lõplikud mõtted\nSee on kõik, mida peate sõnastikurünnakute kohta tegelikult teadma. Pidage meeles, et tehnoloogia arenedes on ka ründaja arsenalis olevad tööriistad. Teie parool on viimane kaitseliin, mis teil on enne, kui keegi pääseb juurde teie teabele. Kasutage alati tugevaid paroole ja ärge kunagi korrake sama parooli erinevate süsteemide jaoks.


Bukahooliku märkmed: juuni 2008\nKäisin poes - ostukeskuses täpsemalt. Tee viis mööda raamatupoest. Mõtlesin, et piilun natuke ukse vahelt, mida uut ka ilmunud on. Siis pidin ikka vähe kaugemale ka astuma. Leidsin allahinnatud raamatute riiulilt Maurice Druoni "Zeusi mälestused" 19 krooni eest. Küll ma mõistatasin, kes see Druon küll oli ja mida ta veel kirjutanud oli. Nii tuttav nimi! Koju jõudes vaatasin wikipeediast järgi - seesama mees, kes kirjutas ka "Tistou, roheliste sõrmedega poisi" ja "Neetud kuningate" sarja. Tore!\nRõõmustasin, et olen vahepeal kõvasti arenenud ja suudan raamatupoest ühe 19-kroonise ostuga lahkudagi, kui tegin taktikalise vea - lonkisin poes veel niisma ringi. Arvata oli, et heaga see ei lõpe ega lõppenudki, kuna avastasin kaks (allahinnatud) teost Tea "50 klassikut" sarjast. Need raamatute omad muidugi - "Romaanid, 16-19 sajand" ja "Romaanid, 20 sajand". Mitte et mul neid raamatuid vaja oleks, eriti arvestades, et üks taoline - "1001 Books You Must Read Before You Die" on mul juba olemas. Teiseks olen ma neid juba lugenud. Kolmandaks... No ei ole üldse arenenud...\nKirja pani Tiina kell 22:09 Kommentaare ei ole:\nOlen tähele pannud, et kriminaalkirjandust Eestis eriti palju ei arvustata. Kui just tegu ei ole meie raamatulettidel millegi erilisega, nagu näiteks Jason Goodwini Türgi-ainelised raamatud või ka üksikute Eesti kirjanike poolt avaldatud kriminullid. Aga näiteks Agatha Christie raamatutest olen kohanud vaid ühte arvustust. Kui nüüd tõele au anda, siis ega seal midagi nii väga arvustada polegi. Loed läbi ja võtad järgmise:) Just niimoodi ma vihmasel jaaniajal tegingi. Lugesin läbi tervelt kaks Christie raamatut, mis sest et mõlemat juba varem lugenud olin. See pisiasi ei vähendanud naudingut üldsegi mitte.\nPean vajalikuks märkida, et üldiselt ma kriminulle ei loe, puhas ajaraiskamine mu meelest. Kuid Christie on ainuke krimikirjanik, keda kindlasti ostan ja loen. Julgen arvata, et mul on enamik tema eesti keeles välja antud teostest olemas. Niimoodi selguski peale esimest kahte peatükki, et olen lugenud ka viimase raamatupoes käiguga soetatud uut Agatha Christie raamatut "Sinise rongi mõistatus". Seda raamatut pidas Christie ise oma kõige ebaõnnestunumaks teoseks: "Iga kord, kui seda uuesti loen, leian, et see on vaimuvaene, täis klišeesid, ebahuvitava süžeega. Kahjuks aga paljudele inimestele see meeldib." (A. Christie "Minu elu lugu", lk 585)\nVähemalt oli seda teost põnev lugeda, midagi toimus, tavapärased salasuhted ja nauditavad vestlused. Hercule Poirot pingutas halle ajurakke ja ületas oma edevusega iseennastki. Isiklik arvamus, et "Saatuse tagauks" - Christie viimasena kirja pandud teos - oli palju-palju hullem, mille ma ainult suurest austusest meistri vastu läbi suutsin lugeda (et kohe unustada).\nTeisena uuendasin tutvust Miss Marple’iga tema kogutud lühijuttude abil. Lühijutud on tänuväärne žanr – võib suvalisel hetkel pooleli jätta ja mõrvari saab ka ruttu teada. Kuna paljusid neist juttudest olin juba korduvalt lugenud, oli huvitav otsida autoripoolseid vihjeid ja mõelda, et kas nende abil ikka oleks olnud võimalik tulemus ära arvata. Peale nii sügavat Christie doosi pean tunnistama, et nii mõnigi lahenduskäik oli konstrueeritud ja tulemus ebaloogiline. Teise järeldusena leidsin, et lugeja on ikka alati ebavõrdses olukorras, sest talle ei anta mitte kunagi samapalju infot, kui detektiiv teab.\nKui keegi veel lugenud ei ole, siis Christie eluloo soovitan kindlasti ette võtta - mõnusa sulega kirjutatud mälestused, mille lisaväärtuseks on põhjalik sissevaade Victoria-ajastu lõpu Inglismaa eluolusse ja kommetesse.\nKirja pani Tiina kell 11:15 Kommentaare ei ole:\nSildid: Agatha Christie\nLugesin kusagilt, et kultuurne inimene jõuab elu jooksul läbi lugeda 5000 raamatut. Väikese arvutuse tulemusena leidsin, et see tähendab umbes 80-100 raamatut aastas. Mis omakorda tähendab, et mina ei ole kuigi kultuurne inimene, sest püüan kuidas ma püüan, niipalju aega lugemiseks mul ei ole. Teine järeldus siit on, et mul ei ole mingit mõtet enam raamatuid juurde osta. Hetkel lugemist ootava ligi 300 raamatu läbisaamiseks kulub praeguse tempo juures vähemalt viis aastat. Aga kui ma nende ostmist samamoodi jätkan, on karta, et elunatuke enne otsa saab, kui raamatud riiulist. Sest lisaks on mul nimekiri raamatutest, mida raamatukogust võtta...\nTeisalt on raamatuid, mida lihtsalt ei saa ostmata jätta. Üks neist on äsjailmunud J.R.R. Tolkieni kirja pandud ja Christopher Tolkieni toimetatud "Hurini lapsed". Ingliskeelse väljaande ostsin kohe peale selle ilmumist, kuid pean piinlikkusega tunnistama, et lugemiseni pole siiani jõudnud. Ja täiesti teadlikult ei ole, sest tean, et niipea kui ma ühe Tolkieni teose kätte võtan ja tema maailma sisse elan, ei saa ma enne pidama, kui olen läbi lugenud kõik, mis mul temalt olemas on. Ja seda on päris palju, mis temalt olemas on. Nüüdki pidin ennast lausa sundima raamatut käest panema. Peale lehitsemist tuli hirmus Tolkieni-isu peale:) Aga see peab suve ootama.\nSeekord käisin Rahva Raamatus, mis mulle muidu üldse tee peale ette ei jää ja kuhu väga harva satun. Väga proosalisel põhjusel - "Eesti Ekspress" teeb seal oma lugejatele 10% allahindlust. Ja mis kassas selgus - soodustus lõpetati maikuuga ära! Nüüd ma olen kuri. Kui Ekspress sellega välja tuli, olid kõik kohad suuri reklaame täis - "Ekspressi lugeja loeb!". Niimoodi sai luua omale positiivset kuvandit kui oma lugejatest hooliv ja teistest eristuv ettevõte. Aga nüüd - mitte kusagil mitte kõige pisematki teadet, et soodustus ära lõpetati! Oma lugejate suhtes on see väga inetu käitumine ja usaldust just juurde ei loo. Väga vana tõde on see, et reputatsiooni lood omale aastatega ja kaotad minutitega. Mispärast küll Eesti ettevõtjad ei ole sellest kõige lihtsamast tõest siiani aru saanud?\nMuidugi, Ekspressist oli väga tore, et nad soodustust üldse pakkusid, ega nad ju ei pidanud seda tegema. Ärilised otsused on nende enda valida ja läbi viia ning see ei ole kellegi teise asi. Mille üle ma praegu kuri olen, on asjaolu, et soodustuse lõpetamisest mitte mingisugust infot ei antud. Vähemasti niipalju austust oleme ju lugejatena ära teeninud!\nKirja pani Tiina kell 21:32 Kommentaare ei ole:\nErnst Theodor Amadeus Hoffmanni Ööjuttude tsüklisse kuuluvad jutud "Uneliivamees" ja "Tõotus" on äratuntavalt Hoffmannlikud, lugedes kangastusid silme ette nii tema Pähklipureja kui "Fantastiliste lugude" tegelased. Müstiku ja õudusteloojana tuntud Hoffmann toob nendes kahes jutus meie ette inimeste varjatud, pimedama poole. Võib öelda, et tegemist on õudusjutu elementidega jutustustega. Raamatu üldine stiil on vanaaegne - pikad, lohisevad kirjeldused, eksalteeritud monoloogid, armunute tundepalang ja õhkamised. Ilmselt mõni lugeja nimetaks sellist teost igavaks ja tüütuks, kuid minu jaoks mõjus värskendavalt. Vahel tuleb pilku teritada, et mõttele pihta saada.\nUneliivamees on saksa pärimuses sõbralik olend, kes lastele uneliiva silma puistab, et need magama jääksid, nagu meie Une-Mati. Hoffmannil on temast saanud kurjuse kehastus, kes kratsib laste silmad välja ja võtab kaasa, kui need õigeaegselt magama ei lähe. Loo peategelane on tundliku närvisüsteemiga mees, kes usub, et Uneliivamees on kehastunud lapsepõlvekodu advokaat Coppeliuses ja hiljem ilmaklaaside müüjas Coppolas. Lugu jutustatakse läbi erinevate vaatepunktide, aga mida siis tegelikult õigeks pidada, jätab autor lugeja otsustada - kas Uneliivamees on vaid mehe väljamõeldis, tema tumedama poole kehastus või tegelikkus.\nTeises jutus "Tõotus" on esmapilgul tegemist klassikalise armastuslooga, kus kaks armastajat saavad kokku ja siis iseenda mõistmatuse tõttu lahku lähevad ja mis kõik pärast saab. Aga ka siin huvitavad autorit inimloomuse äärmuslikud väljendused, hinge "öine" külg. Tegemist tehakse hallutsinatsioonide, hullumeelsuse, pettekujutelmadega, tundliku natuuri võimega tajuda sündmusi mis toimuvad kaugel.\nLõpetuseks ei saa mainimata jätta, et see raamat on välja antud Eesti Raamatu vastupandamatu kujundusega Klassikaliste lugude sarjas ning et Rein Põder on sellele kirjutanud väga hea järelsõna.\nTõlkinud Ilme Rebane\nBaas: Uneliivamees. Tõotus\nSildid: E.T.A. Hoffmann\nStewart Clark "Duu juu spiik inglišš?"\nLaenasin ülemuselt kaks raamatut. Ei, ma ei laenanud talt majandusteooria aluseid ega isegi mitte Sawyeri "Internal Auditing'i", rääkimata siis Krediidiasutuste seaduse viimastest muudatustest. Raamatuteks olid hoopis Tartu NAKi "Väike pornoraamat" ja Stewart Clarki "Duu juu spiik inglišš?".\nAga kuna hoolimata oma suurest lahkusest oleks tööajal nende lugemine hävitanud kogu ülemuse huumorimeele, võtsin koju ja lubasin veeta nende seltsis unustamatu öö. Mida ma ka suurima mõnuga tegin, kusjuures oma pidevate naerupahvakutega peletasin lapse toast minema. Sest ega vanainimestel ei ole ju viisakas noorte juuresolekul kõva häälega naerda (nagu ka sama muusikat nautida või sarnaseid riideid kanda, mis nemadki). Vanainimesed teadku oma kohta!\nVäiksest pornoraamatust on niipalju juba kirjutatud, et ega siia enam midagi uut lisada ei ole. Ausalt öeldes võtsin kätte väikse eelarvamusega, aga lugedes nautisin järjest enam. Kõige enam hämmastab mind autorite loovus, et üldse sellise idee peale tulla ja seejärel niivõrd leidlikke seoseid leida.\nIhara pagari porno: paneks või saiale.\nAedniku aastaringi porno: kevadel panen kartulit, sügisel sõnnikut.\nKäskiv joogaporno: pane endale kõrva taha!\nRäme literatuuriporno: raiusin raamatusse.\nLesbiporno: laine heitis kai peale.\nLäti raha kaugporno: põrutas viie meetri pealt latti.\nNaabrimehe porno: kargasin Kaera-Jaani.\nPirukaporno eesti moodi: keerasin sõbrale käkki.\nKellapervo kevadporno: keerasin kellale tund aega peale.\n"Väiksele pornoraamatule" väga sobivaks järjeks oli Stewart Clarki innovatiivse inglise keele kogumik "Duu juu spiik inglišš? Perfektselt halb inglise keel". Autor on Norras elav inglane, kes on kokku kogunud totakaid, naljakaid ja eksitavaid inglise keele kasutuse juhtumeid üle maailma - lauseid kõnedest ja vestlustest, silte hotellides ja poodides, reklaame, juhendeid ja eeskirju. Võttis küll kõva häälega naerma. Eriti toredad olid menüüdest leitud uued ja innovatiivsed toidud:\nOld salt cooked the natural way (Prantsusmaa)\nFried steam (India)\nFried fishermen (Jaapan)\nFrench fried ships (Egiptus)\nTry traditional Finnish pee soup (Soome)\nTuletas meelde ka meil Eestis ette tulnud "toidunimetusi", millest valiku võib leida siit.\nNo mis sa oskad kosta, kui loed hotellis sellist silti: "Non-smoking forbidden" (Jordaania hotell). Või sellist: "Our maids are especially selected to your service. Do whatever you want with them" (Jugoslaavia hotell). Üks Jaapani hotell on veelgi lahkem: "You are invited to take advantage of the chambermaid".\nSama lubavad on hotellide reklaamvoldikud: "The provision of a large French widow in every room adds to the visitor´s comfort" (Hispaania hotelli reklaamvoldik). "The manager has personally passed all the water served here" (Mehhiko hotelli reklaamvoldik).\nNing kui sa juba reisil oled, läheb eriti põnevaks.\n"Skiers must be raped before crossing the pass" (Silt Šveitsis).\n"It is forbidden to enter a woman even a foreigner if dressed as a man" (Silt Bangkoki templi ees).\n"Foot wearing prohibited" (Silt Myanmari templi ees).\nHispaanlased on kõige radikaalsemad:\n"No automobiles. Pederasts only" (Silt Hispaania parkimisplatsil).\nKui sa järgmisena otsustad sööma minna, võivad sind oodata sellised sildid: "Special cocktails for the ladies with nuts" lubab Jaapani baar. "Customers who find our waitress rude ought to see the manager" (Keenia restoran).\nAga ka inglise keelt emakeelena rääkivad inimesed suudavad ennast ületada. Silt Bostoni pangas:\n"In case of fire, evacuate the building.\nDo not use stairways.\nDo not use elevators."\nSilt fotoäri uksel: "Out to lunch. If not back by five, out to dinner also."\nLõpetuseks veel mõned jaburad kasutusjuhendid:\n"Not to use in an aquarium" (vispli kasutusjuhend).\n"Not Dishwasher Safe" (teleripuldi kasutusjuhend).\n"Warning: Do not drive whilst using this product" (hoiatus kondoomipakil).\nEks peab tunnistama, et päris kindlasti olen isegi kunagi ja kusagil inglise keelt "uuendanud", õnneks enamasti on inimesed viisakad ja otse näkku ei naera, naeravad pärast selja taga.\nEkspress, Veiko Märka\nKauksi Ülle Postimehes\nTartu Linnaraamatukogu lugemissoovitus\nKirja pani Tiina kell 20:26 Kommentaare ei ole:\nSildid: Kogumik, Stewart Clark, Tartu NAK\nIlmselt juba kaua-kaua ringleb selline harjutus ringi. Olen isegi seda paar korda kusagil foorumis teinud. Aga kuna mul nime poolest ikkagi raamatublogi on, teen siin ka.\n5. Saada see meem edasi viiele inimesele ja anna teada kes sulle saatis.\nLaua peal oli Peter Hoegi "Preili Smilla lumetaju".\n"Oli üks sõna, mille kohta nad aina pärisid. See oli "Niflheim". Ühel päeval otsisin ma selle üles. See tähendab "udumaailm". See on surmariik Hel´i kõige kaugem osa."\nIlus, väga ilus. Sellepärast ei suutnud kiusatusele vastu seista ja kopeerisin hoopis viis lauset siia:) Seda raamatut loen kohe järgmisena.\nMulle ei saatnud seda testi keegi, aga pean tunnistama, et lugema juhtusin seda siit blogist, mille lugemise soovituse saatis mulle Kaia:)\nJärgmised viis lugejat, palun korrata!\nLisaks sain teada, mida tähendab meem. Kes ütles, et arvuti taga istudes inimene taandareneb? Internet teeb targaks! :)\nSiin veel pikemalt memeetikast.\nKirja pani Tiina kell 10:28 Kommentaare ei ole:\nSelline hea mõte, et teeks omale raamatublogi, on mul juba varem kusagil peas arenenud, aga nüüd äkki lajatas kõvasti. No et ikka rohkem asendustegevusi oleks tegeliku elu elamise asemel. Juba mitmendat aastat panen märkmikusse kirja, mis raamatuid olen lugenud ja millal. Sealt hea vaadata, mitu raamatut ma keskmiselt aastas läbi loen. Trend on tõusvas suunas...\nPeale mõne raamatu lugemist tekib hirmus tahtmine emotsioone kellegagi jagada ja üleüldse võiks ka oma hinnagu, emotsioonid vm lühidalt kirja panna, mitte ainult pealkirja ja autori. See aga ei osutunudki nii lihtsaks, kui oleks võinud arvata. Ma ei tea, mida ma siin täpselt kirjutan. Ilmselt mitte raamatuarvustusi. Lugemispäevikut. Aga mis see lugemispäevik tegelikult on? Uurin asja ja õpin targematelt.\n1. Raamatu pealkiri, autor.\n2. Miks valisid just selle raamatu?\n3. Millest see raamat räägib (sisu)?\n4. Milline mulje jäi raamatu algusest? Kas see kutsus lugema?\n5. Kuidas sujus raamatu lugemine?\n6. Kirjelda raamatu peategelast. Kas peategelase käitumine on usutav?\n7. Kuidas raamat lõppes?\n8. Milline on raamatu sõnakasutus?\n9. Mis sulle kõige rohkem meeldis?\n10. Mida uut said raamatu kohta teada?\n11. Kas soovitad seda raamatut teistelegi? Kellele? Miks?\n12. Kas loetud raamat oli romaan või jutustus? Mille põhjal seda järeldad?\nKuna Baas ütleb enda kohta: "Pigem on ta oma olemuselt sarnane avalikule lugemispäevikule." ja annab lahkelt nõu, siis õpime ka siit: Abiks algajale arvustajale.\nAga kõige ilusam õpetus on ikkagi siin:\nRaamatuid lugedes täidetakse lugemispäevikut. Lugemispäevikusse märgitakse teose autor, pealkiri, tegelased, oma arvamus raamatu kohta. Joonistatakse illustratsioon, lisatakse katkend.\nLihtne, selge ja kõikehõlmav. Illustratsioon on olemas (esikaane näol) ja mõnikord katkend ka. Seda, et teises klassis õpitust elus kõige rohkem kasu on, peaks igal minuvanusel täiskasvanul selge olema.\nTänapäeva kirjastuse näpunäited arvustuse kirjutamiseks.\nKirja pani Tiina kell 10:44 5 kommentaari:\n"Vahukommimasin" - Bobbie Peers


Näitan 30 postitust - vahemik 91 kuni 120 (kokku 177 )\nZarast, kust ma harva midagi asjalikku leian, sai suvekleidi, mida aastaid tahtnud olin. Kolmveerand varrukas, üle põlve pikkus, vööga, värviline, ja puuvilla seguga. Kadusid ruttu müügist.\nKasutaja on kirjutanud teemasse 6 korda. Täpsemalt 28.07 15:50; 28.07 16:02; 28.07 16:14; 28.07 16:20; 28.07 16:28; 28.07 16:33;\nIlmselgelt püütakse toota kangast, mis oleks võimalikult odav. Seega on oluline, et sinna kuluks hästi vähe materjali, vähe värvineid ja see toormaterjal oleks hästi odav. Tulemuseks on üliõhuke lirakas, millest ei saagi midagi normaalset õmmelda. Sellest saab ribasid, millest kombineerida mingi asjake, mis vaevu üle tagumiku või naba ulatub. Katvam rõivas näeks nii hale välja, sest materjalil pole tegu ega nägu.\nOdavalt pole normaalseid rõivaid mitte kunagi saanud, odav ongi rämps, sest selliste rõivaste tootmine eeldab algusest peale odavust. 100 ühesuguse odavast sünteetilisest kangast massimoe trende järgiva eseme turustamine ühes kaupluses on odav, erinevaid maitseid arvestav kvaliteetne riie on alati kallis.\nKasutaja on kirjutanud teemasse 4 korda. Täpsemalt 29.07 12:21; 29.07 14:29; 29.07 15:49; 29.07 17:13;\nMa ei soovigi odavaid tooteid, vaid keskmise hinnaga tooteid, kuid ka keskmises hinnas ei ole midagi sobivat saada (selliseid asju, mida ülalpool olen kirjeldanud). Ja paradoksaalselt on aeg-ajalt juhtunud nii, et olen spetsiaalselt läinud poodi eesmärgiga osta siis kalleid asju ja teha investeering – peaasi, et saaks endale midagi sobivat, kuid lõpetanud ikkagi sedasi, et ostad odava, sest ka kallilt pole midagi ilusat saada.\nJa tuleb välja, et kui oled isegi nõus igapäevase kontorikleidi eest 100 eurot välja käima, siis ikkagi ei ole sobivat saada (endiselt on probleem kleidi liigse või lühikese pikkusega, sügava dekolteega või keskelt kott-lõikega kakavärvi tooted).\nOngi tõesti juhtunud seda, et lõpuks sellisel juhul lähen ikkagi New Yorkerisse, sest sealt võib leida vähemalt midagi keskelt kehasse töödelduna (kui hästi otsida ja proovida) – ilma, et ma isegi sooviks nii vähe investeerida (nt ainult 15 eurot). Sest ka vahepealse hinnaga midagi soovitut saada ei ole.\nSeega paraku on pigem nii, et ka kallid asjad (nt kalli kanga tõttu) ei ole enamuses poodides oma lõike, tegumoe ja värvi poolest enam ilusad. Ja ma ei ole sellist tüüpi inimene, kes igasuguste moeröögatustega kogu aeg kaasa jookseks lihtsalt selle tõttu, et selline stiil on parasjagu moes. Ma lähtun sellest, mis on maitsekas, viisakas ja mis sobib minu kehaehitusega.\nVaata, hind 50+, mida sina oma teemaalgatuses mainisid, ongi tänapäeval keskmine hinnaklass. Selle hinnaga saab täiesti käidavaid rõivaid nii Kaubamajast kui Stockmannist, kui mõnedest brändipoodidest. Odavad, millest mina rääkisin, maksavad 20-40 €. Kui sa 50+ hinnaklassis endale midagi ei leia, siis sa oled pirtsakas. Mina leian küll ja ma kannan suhteliselt klassikalist moodi. Baltika brändide hulgaski on täiesti minu maitsele valik olemas.\nKuidas saab 50+ olla keskmine hinnaklass? Pluss märk tähendab 50 ja rohkem (s.t. 100, 200, 300, 1000 jne). Ma ei ole märkinud ära ülemist piiri. Ehk siis see väide on absurd, et 50+ on keskmine hinnaklass. Ja kuni 20 eurosed tooted ei kuulu siis sinu seisukohast mitte mingisugusesse hinnaklassi? Ometi on sellises hinnas kraami pool kaubanduskeskustest täis.\nKui sa oleksid tahtnud näidata kallimat hinnaklassi, siis sa oleksid kirjutanud 100+.\nKuni 20-euro eest ei ole võimalik mitte kunagi midagi selga pandavat saada, eriti kui jutt käib seelikutest ja kleitidest. Veendu ise, valdav enamik tuntuima, massimoodi müüva odavpoeketi seelikute hindadest algab 20st (19,99) eurost ehk jääb vahemikku 20-50 €. https://www2.hm.com/en_eur/ladies/shop-by-product/skirts.html\nT-särke saab jah, aga neid sa ilmselt silmas ei pidanud. OK, sekkarist tõesti saab vahel ka korralikke asju kuni 20 € väärtuses.\nMulle ka meeldivad need tooted, mis seal on, aga miks need ilusad tooted siis ainult suurtele naistele peavad olema?\nKas tõesti selline kleit tundub kellelegi ilusam ja keha kaunistavam kui praegu moes olevad midikittelkleidid ja plisseerseelikud? 😀\nJaja, sai osta lapsele kallid Vansi tennised. 2 kuud pidasid vastu, augud sees varvaste kohal. Ei ole kallimad alati paremad. Mul 9 eurised tennised kestavad terve suve ja natuke järgmistki.\nKas tõesti selline kleit tundub kellelegi ilusam ja keha kaunistavam kui praegu moes olevad midikittelkleidid ja plisseerseelikud?\nkui sa ei vaata seda, et modell on plus suuruses ja kleidimuster pole suurem asi, räägid ainult LÕIKEST, siis jah, sellise lõikega kleit on igal juhul etem kui mingi kottis kittel või ükskõik missugune plisseerseelik.\nKui sa vaatad antud modelli kehaehitust, siis talle ka ei sobiks ei plisseerseelik ega midikittelkleit, ta oleks kohe 10 aastat vanem ja 20 kg tüsedam.\nmina läksin üks nv poodi, tahtsin endale normaalseid t-särke osta. olen 33 ja nabapluuse enam ei kanna.\nkõik t-särgid on ruudukujulised laiad jubedused. kui isegi nabapluusid ei ole, siis lühikesed on ikkagi ja see pluusi pikkus ei sobi. tahan lihtsaid tavalise l6ikega tsärke et teksadega igapäev kanda- ei ole!!!!\nausalt öeldes, raiskasin mitu head tundi ära ja tolku polnud mitte üldse.\nLindexist olen saanud vahel mõne kleidi v pluusi (holly and white ). kleite, pluuse ja seelikuid olen leidnud nextist(online).\nkvaliteet on nii alla läinud, et jube kohe. toodetakse massiliselt saasta. kahju.\nKirjutasin selgelt, et kui just parasjagu iga hilbu eest 50+eurot välja käia ei ole, siis…\nKas tõesti ostad iga asja 50+ euro eest? Kui kirjutan 50+, siis mõtlen 50 ja sealt edasi kuni lõpmatuseni. Ma tean ise paremini, mida ma mõtlesin, kui ma midagi kirjutasin. Ilmselt oled sina see, kes ostab ka kõik sokid, sukad, trussikud, sallid ja iga vidina 100, 200, 500 eurot tk, et siin hüppad ja laiad oma suhtumisega?\nJa muide, ma pole öelnud, et välistasin 50+ all T-särgid, topid v muud vidinad, mille eest üle 50 euro on ikka ilmselgelt palju maksta. Siis peaks tõesti raha peale väga vihane olema, kui peaks trussikuid v sokke 100 eurot/tk ostma.\nJa kusjuures on võimalik just isegi arulagedalt madalate hindade a la 10-20 eurot leida omale normaalsem kleit, kui ca 100 eurone kott-kleit – see räägibki hetke olukorra paradoksaalsusest. Inimesed on nõus normaalse asja eest rohkem maksma, aga lihtsalt pole nomr lõikeid, värve jne ja siis tulebki tarbida seda odavat kiirmoodi, mille puhul vahest üliharva mõne hea asja otsa satud.\nJa muide, see näide kleidist, mis on seljas ülekaalulisel. Mida see ülekaalulisus siia teemasse puutub üldse?\nSee leht on tõepoolest õudseid riideid täis. Aga tundub, et paljudele meeldib, sest siingi kiidetakse taevani.\nVõtad lahti esimese kategooria Pintsakud ja jakid ning edasi enam vaadata ei taha. Poola polüester, rämedad lillemustrid. Kleidid poolde säärde pikkuses- just sellised, mida siin kõik kiruvad. Need riided sobiks ehk 80+ prouale pühapäeval turul käimiseks. Midagi soliidset, kehasse töödeldud või viisakat seal küll pole. Hindu arvestades ei saagi muidugi paremat tahta. Tõelised mutiriided kogu oma eheduses.\nTavapoest, jah, ostan reeglina neid 50+ esemeid, aga harva 100+ esemeid. Nagu ma väitsin, odavketid müüvadki odavat maitset. Minu garderoobi põhiosa moodustab second hand valik, sest sealt leiab väga ilusaid ja kvaliteetseid asju.\nMinu arust on kõige jubedamad need maksikleidid.\nEhk siis kõik, mis on rinna alt kroogitud lõikega. Olen 45+ vanuses ja…täidlasem ning rinnad ka D korv jne. Maksimood mulle väga meeldib ja sobib ka (säärtel krooniline nahahaigus ), aga vot kui sellise kleidi selga panen, siis oleksin nagu viimase vindi peal rase. Tahaks sellist vabalt langevat ja rinnast ülevaltpoolt kroogitud või siis sirget vabalt langevat maksikleiti- no seda pole lihtsalt. Ei ole sissetulek ka selline mis lubaks üle 20 euro maksta kleidi eest…\nSuperlõiked oleks minu jaoks:\nJa siis veel selline lõige mis oleks nagu seeliku moodi, et üleval kummid ja alt nagu kergelt laienev…minivarianti ja tuunikaid selliseid on, maksit pole.\nPildid on näited, neil pole kindlasti minu soovitud mustrid-värvid!\nSinu unistustest on vist järgnevad ultra-moodsad superägedad riided:\nSeppäläst olen kunagi leidnud ilusaid ja naiselikke riideid. Üks kena jakk näiteks, ilus naiselik punane, mida kandsin mitu aastat ja mõni meesterahvas ka kiitis mind koos jakiga 🙂 Lõpuks muutus Seppälä ka selliseks nagu H&M, New Yorker jne need kõik, et osta polnud enam midagi. Väga kahju, et kogemata ära rikkusin ühe pesukorraga selle jaki ja uut sellist pole kuskilt leidnud. Eks sel muidugi juba hakkas värv ka luituma, vat nii kaua oli lemmik.\nÜks kena jakk näiteks, ilus naiselik punane\nJätkuvalt soovitan – sobrage Yooxis, seal on igasugust kraami, sisuliselt nagu second-hand aga tooted on uued, eelmiste hooaegade rõivad, mida pole hooaja jooksul maha müüdud. Boonuseks on see, et pole ohtu sattuda samasse ruumi inimesega, kel täpselt samasugune asi seljas. Punaseid jakke on seal nagu muda, nii sirgeid kui kehasse, pikki ja lühikesi, muttidele ja mittemuttidele. Odavamaid ja kallimaid. Ja enamik tooteid on Made in Italy, mis tähendab et ei ole toodetud hiina või indoneesia orjade poolt.\nEi näinud sellist seal. Sarnast ka mitte. Mul oli veripunane, riidest ja tagant lõhikuga.\nKüll tahaks kõige selle nelja lehekülje peale näiteid, millised need ilusad riided kirujate jaoks üldse on??\nHuvitav, mina just täna ostsin Zarast 2 tk – V-kaelusega ja pikkus puusanukini. Klassikalised t-särgid, 100% puuvill.\nVastupidi – antud modelli kehast võikski varjata just jalgu (mis on selle kleidiga vägagi esile toodud) ning rõhutada vöökohta (mis on selle kleidiga täiesti ära kaotatud). Kena vööga poolde säärde laia seelikuosa ja kolmveerandvarrukaga kittelkleit teeks mõlemat. Samuti midipikkuses plisseerseelik koos sinna sisse pistetud topiga. Näha jääks vaid ilusam ja saledam osa jalast. Ning tänu moodsale riietusele paistaks see naine ka noorem – st oma eale vastav, kuna praegu on ta selle mutikleidiga lihtsalt 20a vanemaks tehtud.\nKuidas te küll ei näe ja aru ei saa, mis tegelikult keha kaunistab? 🙂\nSul võib õigus olla, tule või nõu küsima, mis mulle sobiks… 🙂\nkittelkleit ja plisseerseelik ei muuda mitte kedagi kaunimaks