Tere, mida arvate teie võlukunstist ?\nMis te arvate kas on olemas sellised loitsud või nõiasõnad mis aitaksid näiteks ust lahti teha ?\nMis te arvate, kas on olemas selllised nõiad ja võlusrid [umbes] nagu on näiteks ''Harry Potter'' - i raamatus , ainult meie ei tea , et na olemas on , [me oleme nagu mugud] .\nMina isiklikult usun sellese ja väga palju .\nusun ja olen kindel, et ei ole. sina võid uskuda, kui soovid.\nJason usub asju ainult siis kui see on kinnitatud Teaduste Akadeemia või Partei Keskkomitee Pleenumi poolt. Kolmas võimalus on see kui võlukunst (või mis iganes muud) talle raudse saapaga kannikasse virutab ning valu sunnib ehk teda ka mõtlemist alustama mitte korrutama religiooni mida mõned ekslikult teaduseks kutsuvad ...\nAga võlukunstist kah siis natukene.\nVaatame siis lähemalt MIS ON VÕLUKUNST. Esiteks kuidas me teda tunneme ehk suudame identifitseerida. Tegemist siis on tegevusega mis mõjutab meid. Tegevus kutsutakse esile isiku poolt teatud sõnade lausumise abil ning ka teatud objektide (võlukepp näiteks) vahendusel. Tegevus väljendub kas esemete ilmumisel, esemete mõjutamisel (sellega kaasneb nende liikumine) või elusolendi tegevuse suunamisel ja juhtimisel.\nKas ei tundu tuttav ? Kui a nüüd õieti mäletan siis sarnase kirjeldusega saab iseloomustada paranormaalseid nähtusi nagu telekinees (asjade liikumine), teleportatsioon (asjade ja isikute ilmumine näiliselt mitte kusagilt) ja ka telepaatia (teise olendi juhtimine mõtte abil või nende lugemine) - seega võib öelda, et võlukunst kui selline on tegelikutl kaugele arenenud paranormaalsed võimed.\nIgasugused võlukepikesed ja maagilised rohud&pulbrid on butafooria mis aitab isikul keskenduda või lihtsalt on kasutusel teatraalse efekti saavutamiseks. Seega ei ole asja juures midagi imelikku. Kuigi Jason saab kohe südame rabanduse minu järgmisest väitest või vähemalt ohkab teatraalselt ning ütleb midagi sellist "jälle üks kergeusklik idioot kes sellisesse jamasse usub" - siis vaatamata selle (äkki veab selle rabanduse osas) väidan ikkagi, et paranormaalsed võimed on olems ning paljud inimesed on kontrollitud tingimustes neid ka demonstreerinud. Nüüd küsimus on lihtsalt selles kas need võimed on meil anomaaliana ehk siis isik kes valdab mingit võimet on geneetiline värd või lihtsalt on tegemist inimevolutsiooni esimeste arglike sammudega uuele tasandile või siis hoopiski hästi unustatud vana võimega mis kunagi inimestel eelmiste tsivilisatsioonide ajal oli vabalt kasutada.\nSiit edasi võib teha päris huvitavaid järeldusi. Näiteks teadlased tundub, et on tõestanud teleportatsiooni võimalust ning ka elementaar osakeste "suhtlemist" mis näiliselt (meie arusaamade alusel) ignoreerivad kooli füüsikat. Kui meenutada vanarahva tarkus mis väljendub lauses "As above, as belove" ehk siis nagu üleval nii ka all ning mida annab siis seletada lahti järgneval viisil. Meie maailm kus me elama on otseselt seotud meie mineviku ja tulevikuga ning kogu UNIVERSUMIGA. Ideeliselt suudame me teha kõike seda mis toimub ruumis meie ümber - asi on ainult õppimises.\nVõttes asja kokku, et me siin liiga pikaks ei läheks jutuga, siis peab ütlema, et võlujõus ei ole midagi maagilist ega üleloomulikku. Mingil hetkel tulevikus saame ka kindlasti teada (mitte küll kõik inimesed personaalselt) kas tegemist on võimega mida me inimestena oleme unustanud vahepeal või võimega mida me alles õpime.\nPean siiski tunnistama, et isiklikult arvan, et tegu on asjaga mis on vahepeal olnud unustuse hõlmas. Sellele viitavad "nõidade ja nõidumise" lood ümber maailma ning ka sügaval kirjeldatud ajaloos. Seega loodan, et meil on eest tore aeg millal saame uuesti avastada sellised toredad võimed, kuid kahjuks arvan ma, et inimkond tervikuna ei ole selleks veel valmis ei psühholoogiliselt rääkimata eetilisest küljest.\nLoodan, et minu kirjapandud mõttekäik aitas sind ning oli ehk ka huvitavam lugeda kui Jasoni oma.\nexcubitoris - aitäh sinust oli väga palju abi .\nMinu jaoks on sellised kindlasti olemas , kuna keegi on neid näinud , muidu ju ei oleks möeldud selliseid asju välja nagu libahundid , vampiirid , ja muu sellinne .\nsee on minuarvamus.\nMuudetud: 16-3-08 kell 14:18:59 Flitwick\nTsitaat: Algselt postitas: Flitwick\nkulla flitwick, ehk leiad hetkeks kannatust, et veidike analüüsida võimalusi, miks ei pea libahunt selleks, et teda välja mõelda, olemas olema? vihjeks küsiks vaid niipaljukest, et kas sa tõesti arvad, et inimesel puudub fantaasiavõime, mis koosmõjus hirmuga, lootusega jmt lisab värvikaid detaile nähtustele, mida esimese hooga seletamatud tunduvad? oled ehk märganud, et kõik taolised usukumused pärinevad ajast, mil inimene end ümbritsevat keskkonda ja nähtusi piisava täpsusega seletada ei suutnud? teisest küljest jällegi -- kas sa tahad samas ka väita, et absoluutselt KÕIK, mida inimene on kunagi mõelnud, PEAB olema tõsi sest (tsiteerides sind ennast) "kuna keegi on neid näinud , muidu ju ei oleks möeldud selliseid asju välja"?\nma soovin, et sa lihstalt mõtleksid tsiiipkaese selle üle. oma asi, mis tulemusele jõuad. minu soov on vaid see, et peale kõge võimalikkust absolutiseeriva ja põlistava para-mõttemaailma oleks oma suhtumise kujundamiseks kaasatud ka elutervet loogikat.\nSa ei saa nähtut välja mõelda, aga see selleks.\nAga miks ei oleks välja mõeldud? Kas tõesti ei või maailmas olla ühtegi piisavalt hea fantaasiaga inimest, kes suudaks välja mõelda libahundi/vampiiri või ükskõik millise taolise olevuse? Kas tõesti kõik olendid, kellest räägitakse, kellest kirjutatakse on päriselt olemas? Sinu väitest peaksime me järeldama, et kõik filmides nähtu, raamatutes loetu on sulatõsi. Näiteks on olemas Spider-man, Lord Voldemort või ükskõik kes muu.\nNSVLs tehti erinevaid katseid omal ajal päris mitmeid ning vähemalt igatsorti spetsidele jäi seisukoht, et tegu oli adekvaatsete nähtustega ja katsetega. Asi nimelt selles, et isik kes väitis, et tal on võimet ning ei suutnud seda demonstreerida saadeti Siberisse ning sai ametivõimudele teadvalt valeinfo andmise eest 15+5 aastat rasket sunnitööd. Sisuliselt võrdsustati see asi riigireetmisega. Vaatamata sellele imbus "metsikutel" üheksakümnendatel sealt välja (dollari jaht nimelt käis täies hoos) nii mitmeidki nimesi katseid ja ka lindistusi (enamuses tehtud peale 2MS ja 16mm lindile) kus olid kirjas nii koht kui ka isiku nimi kes katset sooritas.\n"Organite" järeldus oli, et fenomen (paranormaalsed võimed) kui selline eksisteerib kuid on liiga vähe arenenud ja ebastabiilne, et seda oleks võimalik rakendada "tööstuslikult" militaar tarbeks. Olen isiklikult suhelnud 2 "organistiga" kes viibisid selliste katsete juures ning andsid oma sõna (miskipärast maksab mulle selliste meeste sõna rohkem kui sinu oma), et tegu ei olnud pettusega, sest petja saatusest ma juba mainisin.\nMinule ISIKLIKULT sellest piisab ja ühtin nende meeste järeldustega. Huvilistele soovitan sellist raamatut kui "PSY SPIES" mille autoriks on mees nimega JIM MARRS ning raamatus suhteliselt ilusasti kirjas kuidas analoogsed katsed (kitsamalt kaugnägemise ehk remote viewingi osas) toimusid USAs. Ma olen päris kindel, et sulle minu toodud faktid ei ole adekvaatsed kuid mind jätab see täiesti külmaks. Tulevikus üritan sinu suhtes lähtuda sarnasest käitumismallist - ei vaidle, esitan mis mul on ja vaidlema pikalt (vähemalt) ei hakka sest ei näe sellel sisulist mõtet...\nMuudetud: 2-4-08 kell 09:54:36 Celtic\nTeemaalgataja jutt viis mind huvitavatele mõtetele... näiteks mida ma teeksin, kui tõesti kusagil metsas kargaks põõsa tagant välja sinises kleidis, tiivuline, võlukepiga vehkiv muinasjutuhaldjas ja teataks, et mul on kindlasti 3 mistahes soovi, mida ta võiks täita?\nMa olen legendidestki lugenud, et oma soovid tuleb esitada võimalikult täpselt, vastasel juhul võib asi nihu minna. Näiteks üks vana aja kuningas, kes soovis, et kõik, mida ta puudutab, muutuks kullaks... ja kuidas ta selle tõttu nälga jäi, kuidagi sai ta selle soovi lõpuks ka tühistatud. Oot, kas see mitte Piiblis kirjas polnud...\nSellest lähtudes siis ma hakkasin mõtlema, et mida ma selle haldja käest võiks soovida. Ja tunnistan, et ega midagi mõistlikku ei genereerunudki... ainsad asjalikuna tunduvad ideed olid sellised:\n1. soov - et mu seljakotti tekiks miljon krooni, 500 kroonistes kupüürides. Ja mingil juhul ei hakka ma lisama detaile a´la "et see kunagi otsa ei saaks või et keegi seda minult röövida ei saaks", ma ei suudaks ju piisavalt detailselt oma soovi kirjeldada ja seega las olla see miljon kaduv, mul oleks nagunii vaja seda vaid selleks, et oma elu järjele seada, edasi hakkaks pappi muudel viisidel tulema.\n2. soov - et haldjas sealsamas põõsa taga minuga seksiks. Ei hakkaks ju soovima, et "mul oleks kogu aeg 100 naist ümber" või et "iga naine, keda kohtan, anduks mulle mu sõrmeviibutuse peale", asi läheks ju taas keeruliseks, pealegi oleks see naiste vaba tahte rikkumine. Aga kui see haldjas nii lahkelt soovide täitmist pakub, siis võtan asja nii, et ega ta minuga amelemisest ka ei keelduks\n3. soov - kadugu siit minema. Kuhu, see pole minu asi - kui hakkaksin saatma teda "pimedasse kohta", siis tulemust kirjeldaks järgnev anekdoot:\nKäivad poiss ja vanamees mööda tänavat ning äkki ilmub nende ette hea haldjas. Too pakub, et saab täita kummagi ühe soovi. Poiss kohe õhinal soovib, et tema kübar oleks kogu aeg ääreni raha täis. Vanamees aga selliseid asju eriti ei usu ja vastab mõtlikult: "mine sa õige p..., hea haldjas!"\nLähevad siis mööda tänavat edasi. Poisil on kübar ääreni münte täis ja vanamehe tagumikust tilbendab välja seesama hea haldjas...\nMuudetud: 30-3-08 kell 17:26:52 paadikapten\nMinu arvamus selle kõige peale on.Mingil ajal elas metsarahvas, kel puudus tasemel tehniline tase,aga selle eest teadsid kasutasid nad teisi oskusi selle saavutamiseks.Nad said omale kõik mis vaja sell teel ja nad elasid rahus tavainimeste keskel. Teatud aja pärast hakati neid tagakiusama ja nad muutsid end nähtamatuks meile.Teatud isikuile nad ilmutavad end aegajalt.Sest teised olid kadedad selle üle,mida nad teadsid ja oskasid teha.Seevärk lööb ka siin vahel välja.See ei vii meid kusagile.Parem kasutame seda tühja auru palju millegi kasulikuma jaoks.\nTelepaatiat on vähemalt mingil määral uuritud sipelgate juures. Kuskil siin foorumiski sellest kirjutatud. Mõni muidugi pakub ka fermoone ühe lahendusena, ent see oleks võrreldav inimeste suurusjärgus Tartust Tallinna nuusutamisega.\nKõrgel vaimse leveli tasandil on inimese ära hüpnotiseermis võimalus kerge ja suurte uletustega. Sa saad talle illusiooni ja pilte ette tekitada, tal alateadvusest mälestusi välja tuua, neil emotsioone tekitada. Ta endale alluma panna.\nNeed inimesed, kes on sinna vaimse leveli tasandi tekitanud, alustasid enda kujutlusvõimega "teist maailma" selle maailma sisse.\nNad oli kavalad, ja maskeerisid ennast nende asjadega ära.\nNad, kas elavad ainult öösel, ja metsas, aga ainult paralleel maailmas, kus on nende küla. Ja sinna pääseb, kui sa oled liiga uudishimulik. Või kui nemad sinuga kontakti teevad. Oleneb inimestest. Selliseid inimesi on veel maailmas ainult sada, kes võib olla kuskile nendesse sala gruppidesse kuuluvad. Igal inimesel on oma isiksus. Mõned lihtsalt leiavad läbi ajavärava äkki paradiisi, kiviaja, piltilusa koha, kus nende kujutlusvõime on sinu tunnetest üle ja tekitad enda maailma illusiooni.\nMaailmas peab eksisteerima erinevus.\nSama hästi võib küsida, kuidas Lumivalguke välja mõeldi? Kas on mõnel printsessil olnud kuri kasuema ja ta loomadega suhelda oskab\nEi see võlukunst on ikka imelik asi - mõni usub sellesse, mõni mitte. Mina usuksin, kui tõesti oma silmaga näeks või "võlukepikesega viibutades" midagi juhtuks. Kui väike olin, uskusin küll et kuskil kindlasti ongi olemas Sabrina-teismeline nõid - ja isegi mõtlesin et miks minul selliseid võimeid ei võiks olla?\nAga see on juba igaühe enda asi otsustada, usub ta sellesse või mitte.\nNo sellised vampiirid kes verd imevad, Dracula ja muud sellised lahedad tegelased, ja siis ohver muutub ise kah vampiiriks on puht matemaatiliselt võimatu\nMuudetud: 11-7-08 kell 00:14:39 Raul\nMuide ajal mil inimesed huntiteks muutusid, olid ka levinud pliianumad millest toll ajal joodi, minumeelest aeti plii mingi muu metalliga segamini ja pliianumaid oli massiliselt, nagu teada on eelmainitud aine mitte just tervislik ja ma usun, et pliianumate regulaarne kasutamine mõjus inimese kesknärvisüsteemile niivõrd, et võidigi näha igasugu hundipeaga mehi ja muid veidrusi.\nMuudetud: 11-7-08 kell 01:54:47 xZ32Sd6\nRaul - võimatut ei ole midagi. Selle võimatuse jutuga sa kindlasti meenutasid seda - kellegi poolt tehtud matemaatilist valemist, et kui vampiir kedagi hammustab siis see muutub vampiiriks ja siis see hammasutab jne jne ning lõpuks oleksime kõik vampiird (aga äkki me olemegi ja seda ise lihtsalt ei tea) siis arvan, et see "tõestus" oli nii tobe, et lausa tundub nagu tahaks selle konstrueerija meelega meie valvsust uinutada.\nPüüame siis asja arutada natuke teise kandi pealt.\nMis asi see vampiir on SISULISELT. Kui nüüd meenutada kõike seda mida loetud kuuldud ja vaadatud siis tekib peamine mulje, et tegu on geneetilist haigust põdeva isikuga (või tesit liiki humanoidiga aga see on juba eraldi teema) kes ei ole võimeline toituma "tavapärasel" viisil ning peab tarbima OTSE seda ainest mis viib toiteaineid mööda keha laiali ehk siis verd.\nLoodan, et ma palju ei eksi kui kooliajast meenutada, et just veri on see mis viib toitu mööda keha laiali. Ehk siis - me küll sööme kuid see toit jõuab maost verre ja veri viib selle laiali. Selle käigus veri "vaesustub" ning läheb ringiga tagasi makku (ja kopsudesse) ning võtab peale uue laadungi jne jne.\nSeega peaks olema teoreetiline võimalus, et inimene toitub OTSE verest. Ehk siis talle sooritatakse otse ülekanne ning doonori veres olevad toiteained annavad talle eluks vajalikud energia. Loomulikult eeldab selline viis a teatud filtrit nagu veregruppide ja haiguste leevendamiseks , kuid sisuliselt on need juba tehnilised detailid.\nVaatame siis nüüd protsessi lähemalt. Indiviid kes on nakatunud antud geenimutatsiooni saab selle käigus omale siis mao hamba taolise organi mis süstlna läheb teise isiku veeni ning sealt otse tõmbab vere kas siis muteerunud makku või mõnda teise analoogsesse organisse. Seal toimub vere muutmine ja puhastamine ning siis kantakse puhastatud vere plasma otse sööja vereringesse. Võib loomulikult vaielda kas selline asi on võimalik või mitte ning kui elujõuline on selliste olendite populatsioon jne jne.\nKuid tooksin välja paar huvitavat seika. Esiteks - vampiiride piik eluiga. Enamus toitumise uurijatest teavad ning ka räägivad sellest, et koos leiva-saia-ja-vorstiga seal peal saame endale suure koguse PAHNA kaasa. Ja siin ei ole mitte ainult seda mõeldud mis laias laastus kannikate vahelt lõpuks WC väljub aga ka palju seda mis ladestub neerudes, sapipõies ja maksas ning mida saab nimetada ühise nimetajaga - MÜRKAINED. Just need ained lõpp kokkuvõttes aitavad kaasa meie vananemise protsessile ning meie eluea lühenemisele.\nSeega - see mis jõuab vereringesse on juba PUHASTATUD energia mida siis keha saab tarbida. Seega - tegemist on sisuliselt IDEAALSE toitumisviisiga -ä indiviid saab kõik toitumise plussid (miinus siis maitseelamused), kuid samas sisuliselt mitte ühtegi mürkainet mis viiks keha elujõudu miinustesse.\nVeel siis ka korraks Draculast. Tegemist oli reaalse ajaloolise isikuga kellele lihtsalt omistati vampiirlike võimeid HILJEM ja seda ILUKIRJANDUSE vahendusel. Lood vampiriidest olid tuntud juba ammu enne Draculat ning see andis võimaluse võrrelda Dracualt nendega. Sellisest võrdlusest kasvas hiljem ka välja siis legend vampiirist kui Draculast. Tegelikult ei tohiks neid 2 asja omavahel segada.\nLisaksin veel ühe arutluse MIKS üritati Draculat siduda vampirismiga. Kui meenutada Vlad Dracula elu siis tegemist oli Euroopa vabadusevõitlejaga kes võitles Euroopa rahvaste vabaduse eest pealetungivate moslemite vastu. Tema sidumine vampiiridega, kes olid/on mütoloogias PAHAD olendid annab võimaluse lisada vabadusevõitlusele paha varjundi. Vlad Dracula võitles MEIE vabaduse eest, vahenditega mis olid TEMA arvates, antud ajahetkel kõige efektiivsemad antud vaenlase - pealetungiv islam - peatamiseks ja tagasilöömiseks. Para rahval pole vist enam saladuseks, et lisaks islamile on ka üks teine reiligioon võidelnud Euroopa anastamise nimel. Erinevalt islamist kasutab see religioon tunduvalt rafineeritumaid võtteid ja pigem salajast imbumist kui avalikku sõda. Selles võitluses on see religioon korduvalt võtnud omale liitlaseks islami ja selle relvad.\nNii on lood ka Dracula suhtes. Demoniseerides vabadusvõitlust soovitakse MEIST teha uimaseid ja pimedaid isikuid kes lasevad ennast vallutada ilma olulise vastuhakuta ilma, et oleksime IDEELISELT võimelised vastupanu organiseerida.\nLoomulikult ei saa ei üle ega ümber asjast, et ENAMUS sellest mida kirjutatakse raamatutes ja näidatakse kinolinal vampiiride kohta täielik väljamõeldis ning tehtud ainutl selleks, et asi oleks põnev ja saaks rohkem raha kassasse. Kuid nagu meediaga üldse on ka sellel oma salajane peidetud mõte ja see on just see millest rääksiin enne - ÄRA HAKKA VASTU - OLE ORI.\nKui sa mõtled selle teise religiooni all kristlust siis olen ma sinuga täiesti nõus.\nKa sellega olen ma nõus, et meid püütakse kontrollida ja püütakse meie jõudu kasutada meie vastu. Kas või see kui paljud annavad oma mõttetega jõudu maailmalõppu genereerimisele. Ka siin foorumis ...\nKõik mida me mõtleme on meie jaoks reaalsus. Kui väga suur grupp mõtleb sarnaselt siis see reaalsus on ka suuremalt näha ja tuntav. Ka nedele kes nii ei mõtle ... Ehk lüüakse massiga.\nMass oma korda tähendab juba egregorit. Egregoril on kõigi hea juures ka inimesi orjastav programm. Kui keegi otsustab rünnata mingi gruppi ühisvälja siis aktiveeruvad kõik gruppi liikmed rohkemal või vähemal määral. Kõik tunnevad, et rünnatakse neid isiklikult ja see ongi nii, sest kui ikka terve gruppi mentaal välja kõigutada siis on kõigil selle gruppi liikmetel ebamugav olla, kui nende jalge alune kõikuma lüüakse.\nNii, et erinevalt ratsionalistidest, kes kah siia foorumisse on mõnikord sattunud, eitan ma asju hoopis teistel põhjustel.\nNäiteks vampiiride kohapealt ei sooviks ma eriti puupulk käes ringi liikuda ning mulle ei meeldi olla toiduahelas kellegist tagapool.\nMina usun, et mõtlemisel on suur mõju, ehk siis mõttejõud. Mine tea, võibolla on mõnel tõesti see nii hea, et uks avada või küünal süüdata. Aga füüsikaliselt on viimane ju võimatu, või mis?\nMuudetud: 11-7-08 kell 18:12:13 TheDarkest\nMina isiklikult usun, et ON olemas selline asi nagu võlukunst, aga ehk veidike teisel tasemel. Kindlasti ei usu ma sellist "potteri-laadset alaohomora, avada kedavra, riddiculus, flipendo jne" taolisi loitse, mis tapaksid, teeksid uksi lahti, kaotaksid peletisi ära ja kasvataks sul kõrvadest porrulauku välja. Ei, ega ma ei halvusta, ma ise olen ka kohutav potteri fänn, aga siiski ei usu et selises ulatuses oleks olema seda. Kuigi kes teab. Minu arvamus siis ^^\nMa usun ,et on olemas loitsud kui neid õieti kasutada ja neisse uskuda. Loitsud on ühed vähesed asjad mida ma usun.\nHinge ei saa maha müüa ega tükeldada.\nAga kahjustada küll ja samas ka tervendada.\nVõlukunst on teadmised, mis on ees teadusest. See saab järjest kiiremas tempos tavainimestele kättesaadavamaks. Ja igasugused gurud, nõiad, šamaanidd, selgeltnägijad ei saa enam tavainimese uudishimu pealt kasu (loe raha) lõigata/ahnitseda.\n(02-04-2019 16:05 )Lokster Kirjutas: Igas asi tuleb pisisammude ja arengujärkudega-tulemiks aga ikkagi kõigest tavaline INIMENE.\nSee ongi ju peamine\n(selle postituse viimane muutmine: 05-04-2019 22:12 säga.)\nAint ma pole aru saand, miks osade Vaimuosa sekkub ja teiste oma on selline kõrvaltvaataja pigem - et noooo, kas upud või ujud välja\n(selle postituse viimane muutmine: 05-04-2019 22:13 säga.)\n(04-04-2019 08:23 )Lokster Kirjutas: Tõstan roteeruvad postid siia kokku.\nOk. #Võlukunst - mis te arvate? #Muidugi võlukunst. Igapäevane, nagu seebikas\n(04-04-2019 08:23 )Lokster Kirjutas: Kraav-kanal. Kanaldamine. Allikas-kaev-VÄGI. Sammas...... Et kust allikast-kaevust see ,,kanaldamine,, õigupoolest käib? Kolm kaevu kokku. Igal kaevul kolm valvuri. Englisi keeles ilmapuust, kaevudest , valvuritest ja muidugi mu lemmikrott Ratatoskr. Mingeid muid kanaleid maapeal pole.\nVist umbes nii oli kanaldamiste ja kraavikeste kohta, et esmalt kaks "kaevu":\nKirjeldamatu kirjeldamine ja mäng energiatega. Kui palju ja agressiivselt mullitada kraavikeste ja kanalitega, pannakse ümberkaudsed tegelema enesega ja kogutakse neilt energiat. Ja siis see kolmas:\nKui on ise ja päriselt vaja sügavast kaevust midagi tuua, võib sinna energiat kuluda.\nKraavike kui toitejuhe ja laskumine pimedasse põhjatusse kaevu kollase kanistri järele päris oma samm ühenduse poole -\nja eks siis selgub, kes sealt kaevupõhjalst tagasi tuleb.\nMuidugi saab selle kanistri ka kaubaks teha, kaevu kive loopida ja sulpsatusi kuulata jpm, kuidas keegi riskib v julgeb v suudab allikaga ühendust luua - jagada - hoida...\nNiiet võimalus otsustada, kas ikka nõus või mitte,\nJa siis räägi malun päriselt ka lihtsalt, mis kotkas, miks just valgusetoojate maksa nokib ja mis pistrik?\nMa ei mäleta enam, millest jutt käis, kui see segi peksti, mingist tervikust?\nPalun lihtsalt tõesti, ja taandridadega. #29 algus on väga huvitav aga juba mitmes kord jään kolmanda rea keskel magama, silmeees hüplemas tähti segiläbi...\nEi ole siin infot kogumas vms. Küsimus puudutas sootuks teist tahku. Ei dikteeri sulle ka midagi. Kontrollisin:\n(04-04-2019 16:15 )Lokster Kirjutas: Kas näha terviku lihtsust või filosofeerida lihtsus köidete sarjaks?\nKunglas kangesti kiitis su isetust, no mu vaist kohe ei uskunud, aga vaatamata ohule solgiämber kraesse saada, tasub üle kontrollida. Ma ümbernurga ja miilustamistega ei tegele.\n(04-04-2019 18:47 )Lokster Kirjutas: Ise ütsid ,et lugesid põhjala kirjeldust.\nSamuti, ei! Ajad mind kellegagi segamini.\nps. ja see mingi vihjamise jutt, uuh, täiesti mööda....\n... või siiski mitte? vaatasin selle pilguga siit ja sealt neid lugemata poste ja ütlemisi ja tõepoolest, ehkki minu kirjutises polnud sellist taotlust, tuli vihje siis vist seestpoolt ja asja eest. Info siiski teeb seda sinu eest, et ilmneb ja saab tuntavaks seal, kus king pigistab ka siis, kui seda pole saadetud ja ilmneb olenemata vastuseisust valmisolekule. Ära noki naiste maksa, su sõber ei tule sind päästma kui mürgituse saad, temal oma särk on ligemal, see on vendlus, nagu tead.\n(selle postituse viimane muutmine: 04-04-2019 23:53 Fenkol.)


Kontsert: Mayhem Tapperis – Rada7.ee\nKõige verisema käekäiguga bänd black-metali ajaloos, Mayhem, erilist tutvustamist arvatavasti ei vaja. Vaatamata kahele surnud ja ühele vangistatud bändiliikmele, tegutsevad nad 20 aastat pärast esikalbumi „De Mysteriis Dom Sathanas” ilmumist endiselt kahe algse liikmega (kuigi Hellhammer on tõesti bändi liige olnud suurema aja selle eksistentsist, siis kaastegevaks asutajaliikmeks saab siiski lugeda hetkel ainult Necrobutcherit – toim. märkus) edasi ning astusid oma tuuri raames kõigi siinsete fännide rõõmuks üles ka Tallinnas, rokiklubis Tapper. Tõsi, kuigi bassist Necrobutcher esimese plaadi bassiradu sisse ei mänginud – see kohustus jäi Vargi kanda, kes hiljem ansambli ninamehe Euronymouse maha koksas -, oli ta siiski bändi asutajaliige, nii et kuulub siia loetelusse küll.\nBänd sai sel aastal valmis ka uue, järjekorras seitsmenda, kauamängiva, mille helikeele järgi on ilmne, et ideedevaegus neid veel ei kummita. Helipilt on taas kord muutunud, seekord veidi futuristlikumaks. Uut plaati „Esoteric Warfare” kuulates meenutab kitarritoon mulle väga 1998. aastal välja antud Thronsi self-titled plaati, mis on kahtlemata hea, kuna too plaat pole siiamaani veel järge saanud. Seoseid ei ole vaja kaugelt otsida, sest Thornsi ninamees ja ainus liige Blackthorn oli Mayhemi algusaastatel sellega tihedalt seotud.\nArvestades, et minituur, mille raames Tallinna kontsert aset leidis, toimub pärast uue plaadi ilmumist, oleks võinud arvata, et kavas on eeskätt just uus materjal, kuid ei. Esimese loona pärast introt võeti kohe ette ühelt esimeselt demolt pärit, üks kuulsamaid Mayhemi ja kogu black-metali lugusid „Deathcrush”. Aggressiivse strobo põhjal oli selge, milliseks kontsert kujuneb – kvintessentsiaalne black-metal etendus!\nLaest alla rippuvad silmused ning teibasse löödud neli seapead on samasugused visuaalsed black-metal ikoonid nagu tagurpidi pööratud ristid ning lumistel maastikutel corpsepaintis tõrvikutega ringi tõttavad tegelased. Attilat, Mayhemi solisti, võib pidada žanri üheks kõige eredamaks kujuks – oma voolava esinemismaneeri, kehahoiakute ning käežestidega justkui black-šamaanina omamoodi vihmatantsu tehes, suudab ta lava täita praktiliselt üksinda. Tegemist on lausa hüpnotiseeriva vaatepildiga. Ka tema kostüümivalik on alati väga silmapaistev, tegemist on tõelise black-metal Lady Gaga’ga. Lisada sellele veel vajalikud aksessuaarid, nagu kolp, kellele laulda, ja luudest konstrueeritud tagurpidi rist, millega muusika saatel publiku suunas viibutada, ning kokku saab väga muljetavaldava vaatepildi. Ehe.\nSetlist pettumust ei valmistanud – viis lugu esimeselt, juba eelnevalt mainitud kauamängivalt „De Mysteriis Dom Sathanas” ning valitud palad ka hilisematelt albumitelt, kaasa arvatud lood plaatidelt, kus tegi kaasa eelmine vokalist Maniac, kelle vokaali stiil oli Attila omast hoopis erinev. Tõepoolest, rahva seas oli pauside ajal kuulda soovi, et juba „Freezing Mooniga” pihta hakataks, ning sellest keegi ka ilma ei jäänud. Eelviimase loona mängiti too žanri üks superhitt efektselt ära, kuid teine samaväärne lugu „Funeral Fog“ jäi paraku esitamata. Aga tühja kah.\nHeli oli, arvestades muusika tihedust ja tempo agressiivsust, väga hea, ning valgustus sobis saundiga väga hästi kokku. Publik see-eest oli rohkem jälgija kui väga metsiku kaasaelamis-laine peal, kuid arvestades laval toimuvat, oli ka endal väga lihtne seda lihtsalt mesmeriseeritult jälgima jääda, nii et nurisemiseks põhjust pole.\nOli väga ehe ja žanripuhas esitus ning väärt kogemus iga veidi ekstreemsema muusika huvilise jaoks.\nAvalehe foto autor on Jaanika Noevere.\nKuula: Electrobation – Johnathan the Drama Boy


115 m pikkune Stormbreaker Superyacht on ehitatud ruudustiku jaoks - Sõidab\n115 m pikkune Stormbreaker Superyacht on ehitatud ruudustiku jaoks\nOma niši leidmine võib olla keeruline asi. Neile vähestele õnnelikele, kes seda teevad, võib see olla võimalus näidata maailmale, milleks olete võimeline. Theodoros Fotiadise jaoks on superjaht ja arhitektuurne disain tema nišš ning ta on maailmale näidanud mitte ainult oma uskumatut oskuste kogumit, vaid ka seda, mida saab teha luksuslike superjahtidega. Tema 115-meetrine Stormbreaker on suurepärane näide sellest, mida Fotiadis nimetab eritellimusel disainilahendusteks.\nStormbreakeril on teravad jooned ja nurgad, mis on tõeline kõrvalekalle tüüpiliste superjahtide lainetavamatest ja kumeramatest joontest. Teravam lähenemine annab Stormbreakerile agressiivsema ilme ja tunde, muutes selle seiklusrikkaks, isegi kui see on täis mugavust ja luksust. Superjaht on varustatud mitme helikopteri padjaga ja ka kopteri riidepuuga, mis mängib otse sellesse seikluslikku maadeavastaja vibe. Tegelikult on Stormbreakerit kirjeldatud kui ükskõik millise avastaja järgmist taset ja see on loodud omanikule, kes soovib elemente vallutada, maailma avastada ja kogeda ülemaailmse purjetamise virgutust ja rahu.\nSuur osa jahist on valmistatud klaasist voodriga, mille aknad moodustavad peaaegu kolmandiku laeva kogupinnast. Interjööris ühendab keskne keerdtrepp mitu lugu ning toimib ka puhkeruumi ja kunstigaleriina. Jahil on täiustatud ühenduvus tänu oma tipptasemel sidesüsteemile, mis suudab pakkuda suure ribalaiusega Interneti-ühendust. Omanik leiab ka suure pakkumisega garaaži, kuhu mahuvad väiksemad paadid ja allveelaev, rannaklubi, spaa-jõusaalikompleks, sigarisalong, vaateplatvorm, bassein ja raamatukogu. Jahi jõujaam on hübriid-diisel-elektrimootor, mis koos jahi muude omadustega muudab selle tõhusa tõukejõu ja pika tööulatusega põhjatu mänguasjakastiks. Fotiadis selgitab, et see jaht on mõeldud inimestele, kellele meeldib iga kord pardal olles võrgult maha minna ja kogeda midagi ainulaadset. Päris erinev muusa traditsioonilisematele kruiisidele.\nkui tihti peaksite oma aluspesu välja vahetama\ntasuta tutvumissaidid Austraalias tasuta\nteisendada bensiiniauto elektrikomplektiks


Kui tossutäkk raudruunaks kohitseti — Sirp\nEesti maastikule jõudmise järel kolisid rongid ja raudtee kiiresti ka eesti kirjandusse, nii armastamiseks kui ka pahandamiseks ja pilkamiseks.\nRaudtee rajamine langes samale ajale rahvusliku ärkamisaja sünniga. Aasta varem peeti esimene üldlaulupidu. Küllap pole juhus, et laulupeotraditsiooni ja rahvusliku ajakirjanduse looja J. V. Jannsen oli ka agar raudteede propageerija. Teenivad ju kõik kolm sotsiaalse suhtluse kiirendamise, silmaringi avardamise ja ühistunde kasvu huve. Kes palju liigub, see palju teab. Ning muidugi saab rongiga kiiremini ja mugavamalt laulupeole kui vankriga või jalgsi. Sellest on kirjutanud nii Eduard Vilde kui ka Juhan Smuul, ehkki selle olulise vahega, et Vilde muhulased sõidavad marsruudil Keila-Tallinn-Tartu, Smuuli omad aga Virtsu-Rapla-Tallinn.\nJa iga jaam on kipjatok\nKuigi Eestis veel raudteed polnud, teadsid ärksamad pead sellest paljut juba enne, kui siinmail rööpaid laduma hakati. Kellel rahakott laiemalt reisida lubas, oli ka isiklik kogemus, näiteks 1851. a avatud Peterburi-Moskva raudteelt.\nJuba aastal 1857 kirjutas auruvankrist elavalt ja innustunult J. V. Jannsen Perno Postimehes: „Oleme jo monda korda kuulnud, et raud teesid ka ma peäl peab ollema, kelle peäl aurowankriga sõidetakse, ei hoost egga härga ees – ei tea, kas se ka tõssi peaks ollema?\nTõssi kül, terwe tõssi. Saksa-, Prantsuse- ja Inglismaal on neid jubba tuhhat pennikoorma kaupa walmis; ka meie Wennemaal on Peterburgist Musko linna 700 wersta raudteed, mis ühhe ö ja päwaga lahkeste ärrasõidetakse. Et luggejad raudtedest ja aurowankridest parremat arro saaks, panneme sia üht pilti jure, kus peäl üks auromassing sõites nähhä on. Raudteel ei olle mitte röped tee sees, waid rattaste sees, nago wokki rattastel, kus nörid peäl jookswad. Joud, mis rattad wurrama panneb, on kewa wee aur, mis massingi sees essimesse wankre peäl järgeste kötakse. Pallawal aurul on wägga suur wäggi sisse lodud, mis innimessed wannal aial weel ei tunnud, agga meie päiwil ni hästi raudtede peäl, aurolaewade jures, weskites ja mitmes muus kohtas sure sure kassoga prugitakse. Kül se üks imme assi on!“\nJohannes Semperi luuletuse „Veduri enesetapp“ ilmumine mõjus omal ajal nii vägevalt, et Otto Krusten kujutas autorit šaržil vedurina – ilmselt ainus selline juhtum eesti kunstis (Sädemed 38/1926).\nSamal aastal ilmus teinegi tuumakas raudteelugu Friedrich Nikolai Russowilt – jätkväljaande „Tallinna koddaniko ramat omma söbbradele male“ 12. osas. Selle autor ei kiitnud „aurowankrit“ mitte kuulu järgi, vaid sõitis selles ise maha ligi 700 kilomeetrit Peterburist Moskvasse, tsaar Aleksander II kroonimispidustustele. „Enne sõitu oli pisut aega, nõnda et ma seda tulevankrit ja raudmaanteed võisin läbi vaadata. See tulevanker on kõiksugu masinaid täis, nõnda kui see tulelaeva peal oli, ja ka ligi nii suur veekatel kui vanker ise on, tema sees. Nõnda kui laeval on ka tulevankril pikk paks korsten ja niisamuti kui seal ajab veeaur tema rattaid ümber (nõnda et see vanker õigem peaks auruvankriks nii kui laev aurulaevaks nimetatud saama). Tema taha pandi tõllad ja vankrid rahva ja asjade tarvis, siis hakkas masin mürama ja tõukama, siis liikuma ja ikka usinamast edasi minema, et viimaks puud ja majad silma ees nagu lendasid.“\nJärgneb raudteed iseloomustav uute tutvuste sobitamise ja silmaringi avardumise kogemus:\n„Mina olin kaks päeva tee peal ja aiva venelaste sekka juhtunud. Esiti ma hoidsin ennast ikka tagasi oma vaese vene keele pärast, aga nemad olid nii lahked minu vastu, et pidin ometi hakkama jutustama, nii veider ja imelik kui minu keelemurre ka oli, aga nemad ei ole mitte üks kord naernud, vaid aitasid sõbralikult minu vene keelt kohendada, ja nõnda siis ma sobrasin ikka seni kui läks dobraks. Pealegi kutsusid nemad mind jaamade peal, igakord kui masin seisma jäi, üheskoos teevett jooma, ja nõndaviisi sain ma nendega veel ligemalt tuttavaks.“\nTeejoomine kujunes niisiis kohe Venemaal (hiljem NSV Liidus) tähtsaks rongisõiduga seotud traditsiooniks. Hiljem oli igas suuremas jaamas, kus kraanist kuuma vett lasta sai, selle juures vastav silt „Kipjatok“. Nii pole ime, et Paul Viidingu luuletuses „Rongis“ (1961) peab väike poiss sõna kipjatok jaama nimeks ning imestab, et ühenimelisi jaamu nii palju leidub.\nRussow juhib tähelepanu asjaolule, mis eristas rongisõitu teravalt näiteks hobusega linna sõitmisest. Rong on geograafiliselt ja etniliselt defineerimatu, sel ei ole rahvust ega pea seda riigipiirid. Tuleb ei tea kust ja kaob ei tea kuhu. Saab ilma sinuta tunduvalt paremini hakkama kui sina ilma temata (erinevalt hobusest). Liigub iga päev kindlal marsruudil ja kellaajal. Ometi pole tänane rong sama, mis eilne ega ole homne sama, mis tänane. Reisijad või kaup on uued, uued on ka mõtted ja meeleolud. Võib öelda, et rong on irreaalne nähtus, korraga liikuv ja paigalseisev. Aknatagusel linal vahelduvad kaadrid kiirelt, vagunis püsitakse paigal ning vahitakse võibolla tundide kaupa vastasistujaga tõtt. Juhtub vastupidistki: rong võib teadmata põhjusel pikemalt seisma jääda, vagunis istujate seas toimub aga pidev rotatsioon.\nEesti proosas on rong peamiselt reisimiseks, mõtlemiseks, aknast välja vaatamiseks ja vestlemiseks. Intensiivseid tegevusi pakutakse lugejale harva. Alles Andrus Kiviräha „Ivan Orava mälestustes“ esineb pööraselt kirglik raudteehull – Aleksei Müürisepp. Aga tema ongi raudteelane, seega professionaal.\nEnamasti on rongisõit turvaline või suisa igav. Üldpilt meenutab üsnagi Eduard Ole kuulsat maali „Reisijad“. Esimene tõsiseltvõetav rongikatastroofi kujutav raamat oli alles Ellen Niidu „Rongisõit“ (1958) – ja seegi luulevormis. Ka hilisem aeg pole midagi suundamuutvat lisanud.\nSeal roopas karjus raudne täkk\nRongiteema on oluline juba esimeseks eesti romaaniks peetavas Maximilian Põdderi „Bob Ellerheinas“ (1884). Nimitegelane reisib marsruudil Pihkva-Peterburi-Moskva. Tema huvi pälvivad mõlemad rongiga sõites elamust pakkuvad sfäärid: akna taga kiiresti vahelduv pildirida ning vaguni muutlik miljöö. Esimest võiks võrrelda filmiga, teist teatriga. (Viimane võib võtta ka osalusteatri vormi, mis elamuslikkust kahtlemata suurendab, ehkki mitte alati positiivses suunas.) Põdder märkab vagunis mõndagi, mis Eestimaal tollal võõras. „Üks noor naisterahvas mustas lihtsas ülikonnas, meesterahva viisi lühidalt lõigatud juustega ja siniste prillidega, võis ehk mõni Peterburi naisstudent olla; oma kommete poolest aga oli tema õige vaba, sest tema ei võtnud mitte ainult oma paberossitoosist aeg-ajalt mõne uue paberossi välja, vaid mõistis neid ka imeliku kiirusega viimase otsani ära põletada.“\nPõdder nimetab vedurit tossutäkuks, mitte raudruunaks nagu hiljem valdavaks sai. See tundub loogiline. On ju vedur energiline, võimas ja särtsakas, nagu üks suguvõimeline isahobune olema peab. Ka meie XIX sajandi teise poole nekrutilauludes võrreldakse vedurit ikka täkuga. Näiteks „seal roopas karjus raudne täkk, / tal suitsust, aurust uhke lakk“ ja „varsti valjad välja toodi, / raudteetäkku rakendati …“\nAga juba 1885/86 järjejutuna ilmunud Ed. Bornhöhe „Teekond Õhtu-Euroopas“ seisab: „Mina ei jäänud lugeja õnneks kuhugi tee äärde seisatama ega kriipseldama, vaid andsin ohjad täiesti raudruuna hooleks, kuni jälle üle Saksamaa raja jõudnud olin.“ Eks omamoodi ole õigus Bornhöhelgi – vedurid tõesti järglasi ei saa.\nBornhöhele oli raudtee südamelähedasem kui vist ühelegi teisele eesti kirjanikule. See ilmneb mitmest tema reisikirjast. „Tasujas“ ja „Vürst Gabrielis“ ta ju rongisõitu kasutada ei saanud. Küllap on Põdder meie esimene „päris“ kirjanik, kes rongirataste raginat omamoodi tõlgendab. „…muud midagi enam kuulda ei olnud kui ainult raudteerongi uinutav rattatttata-rattatttata, mis ühtsoodu edasi kõlas.“\nSee „ratatttata“ ei jäänud viimaseks taoliseks „tõlkeks“ meie proosas. Juhan Smuuli „Muhulaste imelikud juhtumised …“ (1955) võtab rataste kõnega kokku Eesti NSV raudteede olukorra: „Algul aeglaselt, siis ikka kiiremini laulsid rattad rööbastel Virtsu-Tallinna rongi igapäevast viisi: „Raud-tee-va-lit-sus, raud-tee-viletsus, Raudteevalitsus, raudteeviletsus … Ning viimasel pöörangul põrutasid ühtlaselt ja kiirelt: „Viletsus! Viletsus! Viletsus!““\nV. Beekmani „Transiitreisijas“ tajub armunud Uibo selles helis 500 kilomeetri jooksul kallima nime: „San-na, San-na“. Teet Kallase romaanis „Kes tõttab öisele rongile“ kuulevad aferistlikud peategelased Daume, Hamburg ning Karloff liikuma hakkava rongi rataste kõmas: „Läks õn-neks, läks õn-neks, läks vist tões-ti õn-neks …“. Aivo Pihlaka „Rattad viivad“ (2001) algab rõõmsalt. Viljandi kooliõpilased sõidavad Helsingisse ekskursioonile ning neile tundub, et rongi rattad laulavad: „Hel-sin-gis-se, Hel-sin-gis-se“. Ootamatult aga laul muutub: „Pär-nu-Jaa-gu-pis-se, Pär-nu-Jaa-gu-pis-se“.\nNii muutub rong kirjasõnas mõnikord justkui mõtlevaks olendiks.\nEduard Vilde sulest pärinevad nii meie traagilisim kui koomilisim rongilugu. Romaanis „Külmale maale“ (1896) assotsieerub juba pealkiri raudteega, sest sel ajal kedagi enam muul viisil Siberisse ei saadetud. Kurb pole siin niivõrd mitte sunnitööle sõit, mis avab Jaanile ja Annile positiivsed väljavaated (abiellumine), vaid lahkuminek Tallinna vaksalis.\n„Veel pilk pojale, tema miniale. Teine kellalöök. Erutatud kihin.\nOma nõrga jõuga tõstab eideke esmalt nutva Manni, siis kartuses väriseva Mikukese kõrgemale, et vend neid läbi trellide viimast korda saaks paitada. Ka Anni tahab neid sel kombel jumalaga jätta, aga juba kajab kolmas kell üdist läbi tungiva manitsusega üle rahvahulga, konduktorid lagendavad rongi ääre inimestest – ja juba liiguvad rattad.\n„Jumalaga, poeg, jumalaga, minia!“\nKaie silmad läigivad nagu palavikutõbisel, ta sirutab mõlemad käed kaduvale rongile järele, nagu tahaks ta seda veel vilkeks peatada; siis hakkab valju häälega nii südantlõhestavalt nutma, et kõik lähedalolijad seisma jäävad ja tema ümber sõõri kogunevad.\nSel silmapilgul sähvatab hele välk, pika täkilise tulejoana mustavaid pilvemägesid lõhestades. Kõu kärgatab nii, et maa vangub ja paljud jaamahoone aknad põrisevad. Ühtlasi algab raske vihmahoo tume pahin. Ruttu tühjeneb vaksaliesine, igaüks otsib ulualust, nutja naine vaid jäetakse sinna seisma voolava vihma, piksemaru ja ta suure valu kätte.“\nPerestroika ajal muutis romaani pealkirja akuutseks Villu Tamme samanimeline laul, mis samuti rongidega seotud. „Ja meie kõik sõidame külmale maale, / külmale maale, külmale maale. / Vagunites laulame hümni kodumaale.“\nTäiesti teine Vilde avaldub vaid kaks aastat varem ilmunud jutustuses „Muhulaste imelikud elamused Tartu juubeli-laulupeol“. See toob eesti kirjandusse senitundmatu tõve – raudteehaiguse. Sitika Kaie pole mitte ainult laulupeole sõitev muhulane, vaid ka vanatüdruk, mistõttu temast tehakse kahekordne juhm, süüdlaseks Siim Sikusarv. „Ei, veesõitusid enam ei tule, vaid Tallinna sõidame siit hobustega ja sealt kihutame raudteel edasi. Aga või see raudteehaigus parem on kui merehaigus! Mõne pureb teine veel palju hullemini ära ning tapab teinekord kah.“ „No miks sa seda mulle siis kodus ei öelnud!“ virises Kaiekene. „Ega ma nüüd üksi või tagasi minna. Hea küll, siis sõidame mõlemad maad mööda sinna laululinna; oma jalga ma raudteele ei tõsta, kui seal mind jälle surmatõbi ootab.“ Sikusarvest omakorda saab üks meie esimesi ja väga värvikaid rongijäneseid.\nKõige rohkem tehtigi vanasti Eestis rongisõidunalju muhulaste, aga ka hiidlaste üle. Oli ju nende raudteekogemus tunduvalt väiksem kui mandrieestlastel. (Virtsu raudtee avati alles 1931.) Näiteks M. J. Eiseni kogus „Eesti rahvanaljad“ (1909): „Korra tahtnud hiidlane raudteega sõita. Võtnud esimese klassi pileti ja ütelnud: „Eks ma nüüd ikka rutemini edasi saa kui teised! Mida rohkem raha, seda kiirem sõit!“ Viimaks jäänud rong teise vaksali seisma. Hiidlane astunud maha ja ütelnud: „Mina mõtlesin, et ma pidin esimene olema. Näe, teised ka siin!“\nJuhan Smuuli muhulased sõidavad üldlaulupeole lühemal marsruudil, kuid eredaid läbielamisi piisab neilgi. Smuuli jutt ilmus Stalini surmale järgnenud sula tingimustes 1955. aasta sügisel Sirbi veergudel ning pakub tunduvalt lopsakamat huumorit ja kibedamat satiiri kui hilisem, kuuekümnendate aastate eesti kirjandus. „Järgmine – Rapla!“ teatas vagunisaatja täpselt samuti, nagu Võrumaalt päritolev vagunisaatjagi Tapa jaamas: „Tapan mahaminejad!“\nPaljuütlev on Vilde ja Smuuli vastandlik suhtumine raudteepersonali: esimesel austav, teisel halvustav. Muidugi on erinevus ka selles, et Vildel sõidetakse laulupeole laia-, Smuulil kitsarööpmelisel raudteel. Viimasesse suhtuti Eestis läbi aegade tunduvalt kriitilisemalt. Bornhöhe „Tallinnast Nuustakule“ (1903): „Kitsaroopaline raudtee on meie ajakirjanikkudel peksupoisiks, kes naha peale saab, kui ajakirjaniku süda vahest hoopis teise asja peale täis on (õige ajakirjaniku süda on ikka täis). Mina ei taha kitsaroopalisest halba rääkida. Ta ei ole heategev asutus ja teeb ometi tuhandetele head, kõigepealt muidugi iseenesele.“\nMuidugi oli vahepeal nii eestlaste kui muhulaste rongikogemus 60 aasta võrra rikkamaks saanud ja respekt väiksem.\nJustkui hundid seal vagunis\nEesti kirjanduse üks kuulsaim, aga ka traumeerivaim rongistseen leidub O. Lutsu „Suves“: Kiire sõit Moskvasse ja tagasi. Kiirgi satub vagunis osalusteatrisse ning seda väga kurvas osas. „Justkui hundid seal vagunis … Siis tuli veel üks trobikond kaabakaid sinna vagunisse ja sõimasid mind juudiks, ja ikke, kui midagi oli, siis jälle: „Noh, Berka, ai-vai, kuda sehvt läheb?“ Mis patseertokki või kallusid sa seal veel mäletad – katsu, et välja saad.“\nRahvuslik diskrimineerimine on siiski naljaasi võrreldes paljaksvarastamisega Moskva perroonil ning sellele järgnevale haletsusväärsele tagasisõidule.\nArvo Kruusemendi samanimelises filmis (1976) omandab raudtee veel tähtsama funktsiooni. Luts ei räägi Tootsi reisist sõnagi, filmis aga vastanduvad teravalt tema ja Kiire toimetulek rongides. Tootsi enesekindel suhtlemine kaaslannadega kupees, edukas köstri rongiaitamine ja südamlik kohtumine jaamas Liblega moodustavad kontrasti Kiire rongiõudustega. Ka viimase paljaksvarastamine toimub filmis mitte perroonil, vaid vagunis. Puändiks on Tootsi ja Kiire sõidumarsruutide kujutamine kaardil: need on visuaalselt identsed, kuid sisult vastandlikud. Järeldus: tõeline mees saab rongis alati hakkama, hädavarese jaoks on see aga õuduste tipp.\n„Kevades“ leidub üks lühike, kuid suurejooneline rongivõrdlus Vipperi ja Tootsi dialoogis.\n„Kuda lõpp? Mis lõpp? Mis sa arvad selle lõpuga?“\n„Maakera lõpp? Ah et maakera lõpeb õhtu poole ära, nagu raudtee Tallinna alla, mis?“\nNii vastandatakse planeet Maa kui ebastabiilne, suuremalt jaolt tajumatu ning ohtudest tulvil objekt stabiilse, tajutava ja turvalise raudteega. Rong ei eksi teelt ega jõua Rapla asemel San Franciscosse, nagu loodab minategelane Margus Kappeli laulus „Jänese Boogie“ (sõnad Priit Aimla). Veel enam: ta jõuab sinna reeglina kindlal kellaajal. Rongis ühenduvad ruumiline ja ajaline täpsus.\nLutsule, kes igasugust reisimist vihkas, tossutäku kastreerimine meeldis. Näiteks „Viis väikest pakikest“: „Järgmise raudruunaga tossutasime (nagu ütlevad vaimukad kirjasaatjad) edasi pealinna poole.“ „Moodsas reisikirjelduses“ esineb see sõna kolm korda. Ilmselt Lutsu teene ongi see, et ruun meie rongikirjanduses täku lõplikult seljatas.\nKohitsetud vedur jõudis ka luulesse. Adolf Rammo „Kus punast värvi maja …“ (1955): „Päev talle pikkust lisab, / ja peagi aeg on käes, / mil teda vanaisa/ raudruunal sõitmas näeb.“ Ivar Grünthal „Jaamas“ (1960): „Raudruuna haagistati eluslooma, / rong oli punane ning vedur must.“\nKa A. H. Tammsaare kujutab rongisõitu ängistavana. Eriti romaani „Tõde ja õigus“ 2. osa alguses, kui Indrek on teel Tartusse Treffneri gümnaasiumisse. Inimese privaatsfäär lahustub ükskõikses või vaenulikus massis. Seda võib tõlgendada isikliku suhtumisena, sest on ju Indreku kujus – vähemalt selles köites – palju autorit ennast.\n„Ta oli endalegi võõras selles võõras ümbruses. Võhivõõrad inimesed kiilusid ta vaguninurka. Ainukene lohutus, et võis aknast välja vahtida, kus vilksatasid mööda valgete kannudega traate kandvad postid lagedal või poolraagus põõsaste vahel, niidud aedadest piiratud heinakuhjadega, metsad, sood, rabad, viljarõukudega tipitud põllud. Siin-seal kirju kari, tule ääres seisev karjapoiss ja koer, kes silkas põriseva rongiga kaasa, kadudes mahalangevasse vedurisuitsu. Aga need tuttavadki asjad jätsid külmaks ja ei äratanud huvi.“\nKriitiliste realistide Vilde ja Tammsaare loomingule vastandub meie ilmselt kõige ebakriitilisema realismi näitena Hans Leberechti „Valgus Koordis“ (1949). Ja tõepoolest – rongisõidu meeleolu on suisa vastandlik!\n„Naabrid lõid kaasa ja nendega koos Paul Runge. Siis lauldi „Viljandi paadimeest“ ja „Kusta, Kusta, anna piitsa oma valgel’ hobusel!“. Ühes suuremas jaamas tõi keegi veel pudeli viina. Ja igaüks, kes sellest oli lonksu võtnud, jutustas midagi lõbusat ning naljakat elust, nagu ühes heas reisiseltskonnas peabki olema.“\nSamas ei saa ette heita, et see situatsioon oleks eriti ebarealistlik. Rongis juhtub kõike. Ja seda kõike pakub ka eesti kirjandus. Olgu ruun või täkk – peaasi, et ruttu ja mugavalt kohale viib.


Paula Johanna: breezeblocks\nVastupidiselt mu ootustele, et suve tulekuga kirjutan igapäevaselt blogisid koos rohkete piltidega, on blogi viimasel ajal täitsa unarusse jäänud. Pole kindel, kas ajapuuduse või laiskuse pärast, aga kindlasti mitte selle pärast, et midagi kirjutada poleks.\nVahepeal sain valmis on geograafia referaadi ja tean nüüd Bahreini kohta igasuguseid detaile, alustades SKT-st, lõpetades levinumate mullatüüpidega. Ühtlasi käisime Joosepiga mitu korda korvpalli vaatamas või siis tegime süüa ja vaatasime kodus telekast. Lisaks sellele oleme ka jooksmas käinud. Kui keegi veel mäletab, siis millalgi, kui õues veel suured lumehanged ja jääväljad olid, lubasin suure suuga, et suve alguseks (loe: juuniks) kavatseme Joosepiga 100 km joosta. Lumi sulas ära ja ilmad läksid soojaks, aga jooksmisega alustasime heal juhul kuu enne tähtaega. Sellegipoolest oleme umbes veerandi maast ära jooksnud ja alles on kõigest kolmveerand. Kasu on sellest igatahes olnud, sest - Joosepilegi üllatuseks - jooksin kehalises oma NATO testi jooksu sajale punktile, mis tähendab, et sellest pole VÄGA hullu, et ma kõhulihaseid ega kätekõverdusi teha ei jõua.\nMillalgi rääkisin ka meie ühisest projektist, millest lubasin siis pildi panna, kui see õnnestub. Mina tõesti ei uskunud, et nendest maitseainekastidest asja saab, aga ühel päeval avastasime, et kast on pisikesi basiilikukesi täis. Niisiis võib projekti õnnestunuks lugeda!\nKorvpalli käisime ka mängimas, võinoh, niisama loopisime viite miinust. Mul on tõestusmaterjal HD-s, et ma tegin Joosepile ära :P Ahjaa, kuuldavasti käiakse Kambjas juba ujumas, seega me oleme oma "kevadise" ujumisega lootusetult hiljaks jäänud.\nby Paula Johanna Adamson at Sunday, May 19, 2013\nTobujuss, need pole kollalilled, need on võililled...\nJoosep alustas makropiltidega ka :D Ma absoluutsel...\nNeljapäeval seadsin lõunapaiku sammud bussi peale ...\nEt blogis ei jääks muljet, et ma käsutan oma pois...\nglam rock ja ROCK


Eesti Kirik » Väljaanded » 1. veebruar 2012 Nr 6\nLehenumber » Väljaanded » 1. veebruar 2012 Nr 6\nEELK Usuteaduse Instituudi töös on pärast hiljutisi juriidilisi ning administratiivseid raskusi, vaevanägemisi ja ajakulu taas kätte jõudnud see argipäev, mis seisneb oma ülesande täitmises Jumala, kodukiriku ning eesti rahva ees. Kõik küll voolab, panta rhei, kuid instituut jätkab 1946. aastal saadud missiooni aidata koos partneritega ning sõpradega kodu- ja välismaal tagada EELK töötegijate ...\nSeto etümoloogiast 3. osa\n3. Aus oleks, et setoks kutsuksid meid ka sugulased suureestlased, mitte ei ajaks liialt kangekaelselt taga «setu» kirjapilti, mis midagi ei tähenda ja mis saja aasta jooksul tõesti teenimatult halvustava tähenduse on saanud. Kuid poliitikas ei sobi ega tohiks kasutada ei ühte ega teist nimekuju. Ei setul ega setol ole oma kodakondsust, oma passi ega muid riikluse tunnuseid. Poliitikud ei teeks endale häbi, kui nad riikluslikus ja poliitilises kontekstis meid ...\nIlmar Vananurm 01.02.2012 Loe edasi\nHelduse Jumal,kui sageli tunnen, et võiksin olla üksnes vahend,ühekordselt kasutatav nõu –pärast tarvitamist hea ära visata...Helduse Jumal,korja oma kätega üles mu tükidja liida taas terveks.Täida mind oma heldusega nagu õliga,et ma hoiaksin endas Sinu headust.\nIssand ütles: «Aga kes teie seast, kellel on sulane kündmas või karja hoidmas, ütleks temale, kui ta väljalt tuleb: «Tule kohe siia ja istu lauda!»? Eks ta pigem ütle talle: «Valmista mulle õhtusöök ning pane vöö vööle ja teeni mind, kuni ma saan söönud ja joonud, ning pärast söö ja joo sina!» Kas ta seda sulast tänab, et see tegi, mida tal kästi? ...\nArmas Jumal, aita kõiki inimesi, kel pole kodu ja kes kannatavad külma ja nälga.\nPühapäeva ladinakeelne nimetus septuagesima ('seitsmekümnes') väljendab päevade arvu, mis jääb ülestõusmispühadeni. Seda pühapäeva on nimetatud ka 9. pühapäevaks enne ülestõusmispüha. Kogudus pöörab nüüd pilgu saabuvatele pühadele. Vanasti algas sellest pühapäevast preestrite paastuaeg. Kogudust kutsutakse üles kannatlikult elama ja tegutsema, lootes ...\nKaido Soom 01.02.2012 Loe edasi\nNoorte juhtide konverents «Põlev pirn» on peagi tulemas!\nKonverentsi peetakse 24.–26. veebruarini Tallinna Inglise Kolledžis.Selle aasta teemaks on «Mine müü kõik». Küsime üheskoos rohkem kui 100 juhiga, kuidas saame aastal 2012 armastada Jumalat kogu südamest, hingest, mõistusest ja jõust?Peakõnelejad on Greg Carlson (Poolast) & Märt Saar.Lisaks jüngerlusgrupid ning ülistusbänd.Konverentsi hind veebruaris 25 eurot.Info ning registreerimine: ...\nUsuteaduse instituudi kirikumuusika osakond kutsub osalema täienduskursusel «Orelikultuur 21. sajandil – kas hääbuv või arenev nähtus?».Kursus toimub 16. veebruaril kell 10–16.30 Tallinnas usuteaduse instituudis Pühavaimu 6. Orelitest ja nende suhtest ümbritseva maailmaga räägib oreliasjatundja Kadrina koguduse organist Külli Erikson. Tutvume oreli(ehitus)kultuuri hetkeseisuga Euroopas, räägime ...\nOodatakse lauljaid ühendkoori\nRahvusvahelise misjoninädala Heartbeat Tallinn raames toimub 28. juulil Lilleküla staadionil Kristuspäev. Seepärast kutsutakse lauljaid moodustatavasse kirikutevahelisse ühendkoori. Avaldusi võetakse vastu 15. veebruarini.Kristuspäevaga soovitakse anda nähtav tõendus Eesti kristlaste ühtsusest ja üksmeelest. Lisaks heatasemelisele muusikale ja ühispalvele toimub suurejooneline lippude tseremoonia. Kogu Eesti ...\nIn memoriamHilma Talvar26.07.1913–17.01.2012Pühapäeval, 22. jaanuaril saadeti Nõmme Rahu kirikust viimsele teele Eesti Evangeelse Luterliku kiriku vanim organist-koorijuht Hilma Talvar.Hilma Talvar (neiuna Magnus) sündis Tallinnas. Kooliteed alustas Hilma seitsmeaastaselt humanitaarkallakuga Kaarli eragümnaasiumis, kus olid väärtustatud kristlik kasvatus ja üldhumaansed põhimõtted. Usuõpetus, hommiku- ja ...\n2.2. kl 10 Tartu rahu aastapäeva ja küünlapäeva jumalateenistus Jaani kirikus. Kl 14 mälestushetk vabadussamba juures.4.2. kl 16 kontsert Jaani kirikus. Esineb Haapsalu kammerkoor.\nPille Talvar-Heckmann1. veebruaril – 51Ants Rajando, diakon2. veebruaril – 52Aare Vilu3. veebruaril – 44Taavi Laanepere, peakaplan5. veebruaril – 43Argo Olesk6. veebruaril – 39Urmas Paju7. veebruaril – 40Kristel Engman, mag7. veebruaril – 36Ordinatsioonitähtpäev1. veebruaril – 14Raino Kubjas (preestriordinatsioon 15.08.2006)2. veebruaril – 46Peep Audova, emeeritusIvar-Jaak Salumäe, titulaarpraost2. veebruaril – 20Valdo Reimann (preestriordinatsioon ...


Saaremaad külastas kolmas kruiisilaev - meiemaa.ee\nEile saabus Saaremaa sadamasse käesoleval aastal kolmandat korda kruiisilaev, millel seilab 100 turisti, kes veedavad saarel päeva.\nKolmapäeva hommikul kell 7 saabus Saaremaale agentuuri Estma vahendusel kruiisilaev Island Sky. Laeval seilavad 100 turisti veetsid saarel päeva. Tegemist on käesoleval aastal kolmanda kruiisilaevaga, mis Saaremaad külastab.\nNoble Caledoniale kuuluv 90-meetrine alus lahkub Kuressaarest kell 17.30.\nKokku ootab AS Tallinna Sadam Saaremaa sadamasse käesoleval aastal seitset kruiisilaeva, mis toovad saarele ligi 1600 kruiisireisijat. 10 tegutsemisaasta jooksul on kruiisilaevad kokku külastanud Saaremaa sadamat 69 korral.


F1 aastal 1985: pika ootamise järel kihutas Alain Prost esimese maailmameistritiitlini - Forte\nF1 aastal 1985: pika ootamise järel kihutas Alain Prost esimese maailmameistritiitlini\nAlain Prost. Foto: Lothar Spurzem/Wikimedia Commons\nJätkame Fortes läinud sügisel pooleli jäänud sarja Vormel-1 ajaloost sealt, kus see pooleli jäi. Oleme jõudnud kaheksakümnendate keskpaika.\nVormel 1-s väljendusid kaheksakümnendad peamiselt ühes sõnas ja see sõna oli "turbo".\nAastaks 1985 polnud 80ndad veel jõudnud oma groteski tippu, aga olid selle lähedal. Maailma suurimad popmuusikud üritasid aidata Aafrika vaeseid ja esinesid hiiglaslikul kontserdil nimega Live Aid, mis toimus korraga kahel staadionil Inglismaal ja USAs. Nõukogude Liidu juhiks sai suhteliselt noor ja väga staarkvaliteetne Mihhail Gorbatšov. Keegi ei aimanud veel, kuidas ta varsti kogu maailma täielikult muudab.\nVormel 1s väljendusid 80ndad peamiselt ühes sõnas: turbo. See sõna tähistas kõike, mis oli cool as f..k, kuigi tegelikult oli see lihtsalt õhupump, mida käivitati auto väljalasketorustiku pealt ja mis surus õhku silindrisse. Aga mida rohkem õhku, seda võimsam mootor. Ja 80ndate vormelid pidid võimsad olema. 1985 keelati samas sõidu ajal tankimine, see tähendas aga lühikestes pükstes mehaanikuid rehve vahetamas ja koomilisi sõidulõppe bensiinitilku loksutavate autodega.\nJuhtivad tiimid olid suuresti samad\nAastal 1985 olid juhtivad tiimid enam-vähem samad, mis aasta varem. TAG-Porsche mootoriga McLarenis sõitsid endiselt maailmameister austerlane Niki Lauda ja pidanuks-juba-olema-maailmameister prantslane Alain Prost. Renault`mootoriga Williamsis jätkas soome vunts Keke Rosberg, tema kõrvale kolis aga aastaid Lotuses võiduta sõitnud sorakil vurrudega ja ka muidu naljakas britt Nigel Mansell.\nRobustseid, tänavaauto mootoritest välja arendatud BMW jõuallikaid kasutavas Brabhamis jätkasid nii staardisainer Gordon Murray kui ka staarsõitja Nelson Piquet Brasiiliast. Musta värvi Lotuses (mootor Renault`lt) jätkas hurmurist itaallane Elio de Angelis, Manselli asemele saadi rivistusse Tolemanis päris häid tulemusi teinud brasiilia nohik Ayrton Senna. Ferraris sõitsid italiano Michele Alboreto ja rootsi täkk Stefan Johansson; Ligieris Andre de Cesaris, Philipp Streff ja Jacques Laffite; Tyrellis saksa lootus Stefan Bellof ja brittide igavene neljas Martin Brundle.\nÜlejäänud meeskondadest võiks mainida Renault`d, Alfa Romeot, Osellat, Arrowsi, Minardit, Zakspeedi, RAMi ja Loladega sõitvat Haasi.\nHooajal eel oli peamine küsimus: kas tagasihoidlik äss, prantslasest „professor” Alain Prost tuleb ükskord lõpuks maailmameistriks või mitte?\nRio de Janeiro GP\nHooaja esimesel ajasõidul sai mõneti üllatuslikult esikoha Michele Alboreto Ferraril, järgnes Rosberg ja seejärel kaks Lotust, Prost oli viies. Prosti ees startinud Mansell põrutas kohe esimeses kurvis rajalt välja ja üritas veel jõuga piirdevõrgust läbi murda. Rosberg hüppas aga esimeseks, Prost kolmandaks. Peale mõnda aega rongimängimist hakkasid autod lagunema, välja kukkusid mõlemad brasiillased ja ka Rosberg eesotsast. Prost möödus Ferrarist ja võitis. De Angelis jõudis kolmandaks.\nPortugali ajasõidu võitis esimest korda Ayrton Senna, Prost jõudis teisele kohale ning talle järgnesid Keke ja Elio.\nVõistluspäeval sadas korralikult. Lotused põrutasid eest minema ja Prost jäi kolmandaks. Paduvihmas hakkasid autod pigem iluuisutamist tegema ja selle tõttu lahkusid Rosberg ja Prost rajalt. Alboreto üllatas oma vihmakindlusega ja tõusis teiseks Senna järel. Senna võitiski elus esimest korda F1-arvestuses ja sai sajus koos Alboreto ja Renault`sõitja Patrick Tambayga šampust juua.\nImola rajal võitis ajasõidu jälle Senna, teiseks jäi Rosberg, de Angelis oli kolmas ja Ferrari piloot Alboreto pidi leppima neljanda kohaga.\nVõistluspäeval sai Senna ees minema, Elio de Angelis kippus maha jääma ning Prost ja Alboreto võitlesid kolmandale poodiumikohale. Alboretol ütles elektrisüsteem üles, tagant tuli Johannson teise Ferrariga ja tõusis lausa esimeseks! Kuid siis sai rootslasel kütus otsa... Nagu ka Sennal. Prost võitis de Angelise ja Arrowsi üllatusmehe Thierry Boutseni ees, kuid hiljem diskvalifitseeriti liiga kerge auto pärast. Seetõttu oli üldarvestuse esikolmik nüüd omapärane, juhtis Elio de Angelis (16 punkti), teine oli Alboreto (12 p.) ja kolmas Tambay (10 p.). Senna ja Prost olid neljandal-viiendal kohal 9 punktiga.\nSenna võitis jälle ajasõidu, Mansell ja Alboreto olid natuke aeglasemad. Võistluse alguses hakkas Senna mootor hakkas tossama ja Alboreto pääses esimeseks. Siis aga põrkasid väga efektselt omavahel Patrese ja Piquet, Alboreto takerdus rusudesse, Prost hiilis tast mööda ning võitis. De Angelis sai kolmandana poodiumile.\nSpa võistlus Belgias jäeti viimasel hetkel viletsa asfaldi pärast ära. Circuit Gilles Villeneuve`l võitis kvalifikatsiooni jälle Lotus, aga seekord Elio de Angelis Ayrton Senna ees. Järgmistel kohtadel olid kaks Ferrarit. Senna auto andis varsti otsad, Alboreto möödus Angelisest, nagu ka Johansson. See tähendas, et tulemus oli Ferraride kaksikvõit, Prost hiilis kolmandaks.\nKitsal tänavarajal sai ajasõidu esikoha Senna Manselli, Alboreto ja Prosti ees. Vana tänavavõitleja Rosberg aga sai kohe alguses kolmandale kohale ja varsti oli ka esimene. Ülejäänutel oli probleeme kuhjaga. Mansell ja Prost müksisid seinu ja katkestasid. Rosberg võitiski, Johannson ja Alboreto said samuti poodiumile.\nIlm oli kuum, kuid see ei häirinud jäist Keket Prantsusmaal Le Castellet`s Paul Ricardi ringil Senna ees ajasõitu võitmast. Manselli tagumine rehv lõhkes (prohvetlikult) ja britt sai ka korralikult põrutada. Alboreto oli kolmas, Prost neljas. Võistluse alguses sebis aga Piquet end kolmandaks ja hiljem möödus ka Sennast. Brabhamil olid all Pirelli rehvid, mis olid kuumas paremad ning osava manöövriga tõusis Piquet Rosbergi ette esimeseks, kuhu jäigi. Senna aga sai hakkama võimsa avariiga - õnneks lendas ta piirdesse, auto tagaots ees, nii et ainus kahju talle oli punktikadu. Rosberg kemples Prostiga teise koha pärast, kuid säilitas selle.\nRosberg võitis jälle kvalifikatsiooni Piquet`ja Prosti ees, aga sellest oli vähe kasu, kuna Senna tormas stardis esimeseks. Kuid varsti hakkas teda kiusama Prost. Võitlus läks nii ägedaks, et Sennal sai kütus otsa. Prost jätkas uhkes üksinduses Alboreto ja Laffite`i ees.\nÜldkokkuvõttes säilitas Alboreto 37 punkiga liidrikoha, Prost (35) ja de Angelis (26 p) olid sabas. Ferraril oli korralik edumaa McLareni ja Lotuse ees.\nAjasõidu võitis kõigile üllatuseks Teo Fabi Tolemanil Stefan Johannsoni ja Alain Prosti ees. Õnnest uimane Fabi jäi stardis toppama ja hoopis Senna ja Rosberg põrutasid ette, Alboreto ja rootslane nende sabas. Rosberg pani varsti ka Senna kotti, kuid mitte kauaks, sest ta auto muutus pikapeale aeglaseks ning Lotuse mees läks jälle juhtima. Brasiillase auto aga andis ka varsti otsad. Seejärel sai Rosberg jälle liidriks olemist nautida, kuni Alboreto ja Prost talle järgi jõudsid ja koos mööda sõitsid. Soomlane jäi nii aeglaseks, et kaotas ka Mansellile ja Laffitele. Ligieri veteran tõusis lõpuks kolmandaks, Alboretole jäi aga see võit viimaseks F1 arvestuses.\nAustria kiirel rajal hiilgasid McLarenid, kuigi ajasõidus suutis Mansell end Prosti ja Lauda vahele sokutada. Senna oli alles 14. kohal. Stardis tekkis kohe korralik rüselus ja tuli uuesti alustada. Prost ja Lauda juhtisid pikalt, kuni viimase turbo lagunes. Sennal õnnestus tagant teiseks ronida ja Alboreto sai kolmanda koha. Populaarne avariimeister Andrea de Cesaris ei petnud ka seekord oma fännide lootusi tehes mitu efektset saltot. Aga Guy Ligier polnud sellest just vaimustuses ja lasi itaallase lahti, mis de Cesarisele oli kui hane selga vesi - teda võis näha vormelautosid lõhkumas veel aastaid. Üldse lõpetas korralikult vaid kuus autot.\nÜldarvestuses oli nüüd nii Alboretol kui Prostil 50 punkti.\nOma esimese kvalifikatsioonisõidu sel aastal võitis Piquet Rosbergi, Prosti ja Senna ees, kuid stardis jäi ta korralikult toppama. Rosberg juhtis, kuni ta auto lagunes. Seepeale asus liidripositsioonile Prost, kuni stardirivi keskelt alustanud Lauda ta selja taha ilmus ja peale rehvivahetusi ettegi rebis. See oli Lauda karjääri viimane võit ja ka legendaarse Hollandi raja viimae F1-etapp.\nNädal enne võistlust oli Tyrrelli tiimis sõitnud saksa noor lootus Stefan Bellof Spa rajal sportautodel kihutades seina sõitnud ja surma saanud. See ei seganud Sennat võitmast kvalifikatsiooni Rosbergi ja Manselli ees, Prost oli viies. Tifooside meelehärmiks oli Alboreto alles seitsmes.\nWilliamsid trügisid end peale starti esimesteks ja Prost kolmandaks. Manselli elektroonika aga hakkas jukerdama ja ta vajas boksipeatust, tagant tuli Piquet suure hooga, tõustes kolmandaks. Seejärel lagunes Rosbegi auto nagu ka Alboreto Ferrari ja Prost võttis võidu. 80-ndate suurimad vormelistaarid olid kõik rõõmsalt poodiumil, teine Piquet ja kolmas Senna.\nBelgia rajal, kus mõned nädalad varem oli hukkunud Bellof, oli nädalavahetus niiske. Ajasõidu võitis Prost, Senna oli teine ja Piquet kolmas. Stardis tormas Senna märjal rajal kohe ette, Piquet aga pööras hoopis otsa ringi. Mansell sai samuti Prostist ja boksipeatusega ka Sennast mööda, kuid mitte kauaks. Vihmase ilmaga juhtus palju koomilisi õnnetusi, kuid Senna võitu see ei seganud. Poodiumil veel Mansell ja Prost.\nUK rajal toimunud Euroopa GP-l võitis ajasõidu jälle Senna, tema järel teine brasiillane Nelson Piquet ning kodupubliku rõõmuks oli kolmas kiireim Mansell.\nPiquet`l ja Mansellil oli startides natuke probleeme ja Rosberg ronis teiseks. Tihedas võistluses Keke ja Nelson põrkusid. Rosberg jätkas peale boksiparandust ja ringiga mahajäänuna segas Senna ja Manselli võitlust niipalju, et tiimikaaslane sai mööda. Soomlasel õnnestus ennast lõpuks isegi kolmandaks vedada, mõistlikult punkte koguv sarja liider Prost leppis neljanda kohaga, mis tagas talle lõpuks ometi kauaoodatud meistritiitli. Mansellil aga esimene võit üldse, sümboolselt otse brittide silme all.\nTiitlivõistlus oli lõppenud ja pinged maas. Lõuna-Aafrikas võitis ajasõidu Mansell Piquet` ja Rosbergi ees. Pidune Prost oli alles 9-s. Sõidu alguses suutis de Angelis end kolmandaks manööverdada, aga alguses toppama jäänud Rosberg vedas ennast varsti esikohale. Kuid ta masin libastus õliloigus ja Mansell pääses jälle ette. Prost võttis jalad kõhu alt välja ja finišeerus järjekordselt kolmandana.\nVastupidiselt tänapäevale lõppes hooaeg toona Austraalias. Senna ja Mansell startisid esireas, Rosberg ja Prost teises. Mansell pääses alguses ette, aga Senna seda ei jätnud ja tekkis rüselus, mis lükkas briti murule. Rosberg lipsas esimeseks Senna ette. Prost oli turvaliselt kolmas, kuni ta mootor efektselt plahvatas. Senna sõit hakkas hajameelseks muutuma, ta sõtis Rosbergile tagant sisse, lõhkus esitiiva, eksles murul, kuid veidral kombel ei katkestanud ei tema ega soomlane.\nSenna jõudis isegi esimeseks, aga võidusõidust loobuv Niki Lauda sõitis tast mööda, et varsti ise lõplikult seina müksata. Senna asus seejärel jälle juhtima kuid siis ütles ta mootor üles. Rosberg saavutas oma vigastatud autoga võidu. Iroonilisel kombel said ülejäänud poodiumikohad Ligieri sõitjad Lafitte ja Philippe Streiff, kes olid veidi varem omavahel kokku põrganud.\n1. Alain Prost 73 (76)\n1 McLaren-TAG-Porsche 90


Uuring: Eestis sooritavad naised üle 80% toiduostudest - LG Electronics\nKõikidest vastanud naistest üle 80% tunnistas, et just nende ülesandeks on poes käimine ja toidukaupade koju toomine. Samal ajal aga pidas 37% vastanud meestest end pere söögilaua eest vastutavaks.\nEestis läbi viidud uuringust selgub seegi, et mida suurem on leibkond, seda vähem vastutavad mehed igapäevase toidupoes käimise eest. Viie- ja enamaliikmelistes peredes käivad toidupoes kõigest 3% meestest, kuid kahe kuni kolme pereliikmega leibkondades ligi 20% meestest.\nTäisealistele noortele ostavad toitu nende vanemad\nLisaks ilmnes uuringust selgub ka, et lausa 60% elanikest vastutavad oma toidulaua ja poeskäimise eest ise, ega jää lootma teistele pereliikmetele. Kõrgeim on see näitaja 50-59- aastaste seas, kus ligi 80% vastanutest teevad sisseoste ise.\nVaid pooled 18-29-aastastest vastanud noortest peavad igapäevaselt ise toidupoes käima ning üle 10% tunnistas, et just vanemad ja vanavanemad on need, kes neile toidu lauale toovad.\nSildid: LG, LG Electronics


VALGEVENE AITAB UKRAINAL - SõJALIST JA TEHNILIST KOOSTööD, KüTUSE- JA õHUSõIDUKITE TARNEID, LUKAŠENKO MOTIIVE JA MõJU KONFLIKTILE NOVOROSSIJAS - GEOPOLIITIKA\n2014. aastal sai kogu postsovetlikuks ruumiks omapärane tagasipöördumise punkt. Seda, mida juhtus, peeti varem mõeldamatuks. Pärast Krimmi annekteerimist ja Ukraina idaosas toimunud sündmusi mõistsid endiste nõukogude vabariikide juhid, et ka nemad ei ole absoluutselt immuunsed "roheliste meeste" ilmumise ja "sõjalise kaubanduse" avamise suhtes nende piiride lähedal.\nSamal ajal avati Lukašenka jaoks ootamatult "võimaluste aken" ja ma pean ütlema, et Alexander Grigorievichil õnnestus olukorda maksimaalselt ära kasutada. Esiteks sai ta käegakatsutavaid poliitilisi dividende: Minsk „Euroopa viimase diktaatori” kindlusest muutus kohe kinni peetud läbirääkimisplatvormiks Ukraina kriisi lahendamiseks, kus Lääne diplomaadid ja isegi juhtivate Euroopa riikide juhid ei kõhkle. Ja teiseks, pärast sanktsioonide ja sanktsioonide režiimi kehtestamist on Valgevenest saanud teatud liiki ümberlaadimisbaas, mille kaudu keelatud kaubad sisenevad Venemaa territooriumile. Nii ilmusid Valgevene krevetid, ananassid ja parmesani juust.\nKõik see on hästi teada, kuid on veel üks aspekt, mida Venemaa meedia praktiliselt ei kata, nimelt Valgevene-Ukraina sõjaline koostöö, millel oli oluline roll 2014. ja 2015. aastal. Me võime öelda veel: Lukašenka õigeaegne abi päästeti praeguste Kiievi ametivõimude poolt ja suuresti tänu talle, et rasvaprojekt pandi Novorossia projekti.\nVennaline õla Ukraina armeele\nUkraina päris NSV Liidust võimas armee ja suurim sõjaline tööstuskompleks nõukogude-järgses ruumis. Kuid iga uus Kiievi valitsus pidas oma kohustust osaleda selle pärandi röövimises: võitlejad müüsid squadrons, tankid lõigati metallist, kaubanduskeskused ilmusid ainulaadsete ettevõtete kohale.\nSelle trendi apoteoos oli Ukraina eelviimane president Viktor Janukovitš. Seetõttu oli pilt, mis ilmus enne uut "postmaid" võimu, tõesti sünge. Sõjavägi lihtsalt ei olnud sõjalise varustuse tankimiseks ja ida poole saatmiseks. Veelgi enam, pärast Janukovitši lendu riigikassas ei olnud tema ostmiseks raha. Ja selles kriitilises olukorras pakkus Minsk ise Kiievile bensiini ja diislikütuse tarnimise tasumise edasilükkamist. Küsi Valgevene ettemakset, siis oleks tõenäoliselt vägivald lihtsalt jõudnud Dnepri kaldale, sest Ukraina armee lihtsalt ei saanud operatsiooniteatri juurde. Tuleb märkida, et alates "null" aastate keskpaigast kontrollis Valgevene 60% Ukraina naftatoodete turust.\nATO algfaasis kasutas ametlik Kiiev aktiivselt sõjalist lennundust, kuid probleemiks on see, et see oli peaaegu täielikult täis Venemaa kütust. Valgevenelased panid siia ka oma lõunanaabri õlgadele, olles kehtestanud Ukraina relvajõududele katkematu petrooleumi. Selleks pidid nad isegi vabastamist oluliselt suurendama. Olukorda lisab ka asjaolu, et kogu Valgevene kütust toodetakse Vene naftast.\nSamal ajal ei andnud kogu 2014. aasta, eelistades mitte Moskvat kiusata, Ukrainale üht liitrist lennunduskütust, märkides, et seda saab kasutada sõjaliseks otstarbeks.\nKuidas Lukašenko aitas ukraina armee üles ehitada\nKuid mitte ükski kütus. Kiievi ja Minski vahelise sõjalise koostöö „tehnoloogiline” pool ei olnud vähem viljakas. 2014. aasta sügisel Valgevenes moodustati tõeline spetsialistide maandumine, mis läks pika ekskursiooni Ukraina kaitsetööstustele. Nende eesmärk oli otsida võimalikke koostöövõimalusi kahe riigi sõjalise tööstuskompleksi vahel ning need leiti kiiresti.\n2014. aastal hakkasid Ukraina armees ilmuma Valgevene MAZ veoautod ja mitmerattalised traktorid, mis traditsiooniliselt tegelesid MZKT tootmisega. Nüüd on ühes Bogdan Corporationi ettevõttes loodud MAZ veoautode litsentsitud kokkupanek.\nVaatamata oma muljetavaldavale suurusele ei ole Ukrainal kunagi olnud oma sisepõlemismootorite tootmist. Euroopa "liitlased" (Mercedes, IVECO) keeldus varustamast Kiievi ja siis Vene Valgevene tuli ukrainlaste abile uuesti. Just nüüd on Euroopa mootorite marsruut muutunud veideramaks: peatus Valgevene territooriumil. Jah, ja kohalikud tootjad - sama Minsk Motor Plant - on suurendanud tarneid "Square'ile" mitu korda.\nHüdrauliliste ja pneumaatiliste süsteemide tarned, mis oma omaduste poolest sobivad suurepäraselt soomustatud sõidukitele paigaldamiseks, on kümnekordistunud.\nUkraina sõjaväele suur probleem Donbase konflikti alguses oli patareide puudumine. Seal on kümneid tunnistajate aruandeid selle kohta, kuidas kogu sõjaväe sõidukite veerud ühest akust lõpetati. Probleem lahendati kiiresti, samas kui 2015. aastal kasvas Valgevenest Ukrainasse tarnitud akude maht sadu kordi.\nEraldi tuleks mainida optilisi süsteeme, mille tootmisel on valgevenelased traditsiooniliselt tugevad. Vaatamisväärsuste, binoklite ja muude optiliste seadmete pakkumise ulatus kasvas 2015. aastal mitu korda ja ulatus miljoneid dollareid.\nEma-riigi purunenud tiivad\n2014. aasta alguses ütles Lukašenka järgmist: „Me peame lennuväe ajakohastama ja millised õhujõud on ilma lennukita? ... Püüame jõuda ukrainlastega kokkuleppele ja teha koostööd, et Ukraina intellektuaal-, insenerikeskused ja disainerid ei kaduks." Said - tehtud. Varsti hakkas Orsha õhusõidukite remonditehases tööle keema: siin ei parandanud nad mitte ainult Ukraina sõjaväevarustust - Mi-24, mis on võitlusoperatsioonidele iseloomulik, vaid ka moderniseerinud vana nõukogude helikopterid. Näiteks ilmus Mi-8MSB modifikatsioon. Masinad viidi lõpule viimaste EW süsteemide, tuletõrje, öise nägemisega.\n2015. aastal demonstreeriti Ukraina UAV-sid, mis mingil põhjusel osutusid silmatorkavalt sarnaseks Valgevene firma Agat sarnaste toodetega. Samuti saate lisada, et valgevenelased varustavad Ukrainat navigatsioonisüsteemidega, õhusõidukite kaugjuhtimise seadmetega ja radarsüsteemidega.\nPealegi ei ole ametlikult otseseid tarneid olemas. Sel eesmärgil kasutatakse mitut tihendit koos registreerimisega Balti riikides, Ameerika Ühendriikides, Hiinas jne.\nKahe riigi sõjalise tööstuskompleksi ühisprojektid\nJuba enne 2014. aastat olid Ukrainas ja Valgevenes kogemused edukate ühisprojektide läbiviimisel sõjalise tööstuse kompleksis. Kõige kuulsam näide on Skifi tankimiskompleks, mille rakett on välja töötatud Kiievi Artemis ja juhtimissüsteem Minski disainibüroos Peleng. Teiste ühiste arengute põhjal võib mainida mobiilseid tankimisseadmeid Karakal ja Stiletto õhukaitse raketisüsteemi.\nSelline koostöö avaldab positiivset mõju mõlema riigi sõjalise tööstuskompleksi arengule ning võimaldab neil pakkuda täiesti uut tüüpi tooteid välisturgudel.\nMinsk on huvitatud Ukraina kogemusest raskete soomustatud sõidukite, raketisüsteemide ja MLRSi loomisel.\n2015. aastal esitleti viimast Valgevene MLRS-i "Polonez", mille arendamisel aitasid Hiina seltsimehed väidetavalt Syabry'd aidata. Venemaa ei osalenud selles projektis. Loomulikult on vähe avalikku teavet, kuid on väga tõenäoline, et mitte ainult hiina, vaid ka ukraina disaineritel oli selle kompleksi loomisel käsi - Polonezi kasutuselevõtu tingimused langevad liiga palju kokku. Lisaks kavatseb Lukašenka omandada oma rakettmootorite tootmise.\nMida see kõik valgevene jaoks vajab?\nTekib loomulik küsimus: miks peaks Sabrá toetama Ukrainat Kremli vanema venna tahte ja soovide vastu? Lõppude lõpuks peetakse Valgevenet Venemaa lähimaks liitlaseks, välja arvatud majandus- ja rahaliit, see on ikka veel CSTO sõjalise üksuse osa.\nTõenäoliselt mõistis Lukašenka 2014. aastal selgelt, et Kiievi lüüasaamise korral olid tema päevad nummerdatud. Kui projekt “Novorossiya” oli edukas, siis tõenäoliselt saab Valgevene NSVLi taaselustamisel järgmine sihtkoht 2.0. Sel juhul võiks Lukašenko vaevu kuberneri ametikohale loota.\nSeda võib nimetada peamiseks põhjuseks, miks ukrainlastele anti enneolematut abi. Ja majanduslik kasu ning võimalus saada uusi sõjalisi tehnoloogiaid on pigem meeldiv magustoit põhirooga jaoks.


KÕNE IFFILE ⟩ Hoidke end! Parem karta kui kahetseda - Arvamus - Saarte Hääl\nHoidke end! Parem karta kui kahetseda\n28. märts 2020, 0:21\nKÕNE IFFILE ⟩ Hoidke end! Parem karta kui kahetseda\nIvo Linna FOTO: Madis Sinivee/Postimees\n"Oleme koos naisega Muhus veetnud juba kaks nädalat ja kui kauaks siia jääme, teab ainult jumal taevas, ütleb saarlasest muusik Ivo Linna.\nVahepeal pidime küll korra Tallinnas käima, aga siis sai veel mandri ja Muhu vahet liikuda. Ootamatult on mul tekkinud puhkus. Mis ma ikka teen – toimetan vaikselt kodus ja õues.\nKuna õhtud on vabad, saan mõnuga raamatuid lugeda. Mul on siin ligi kolm tuhat raamatut, nii et peaks piisama küll.\nPraegu on kõige parem tunne see, kui tead, et su lähedased on terved. Laste ja lastelastega suhtleme praegu telefoni teel. Räägime iga päev, lisaks saadavad nad pilte ja videoid.\nPatuasi küll öelda, aga meil siin Muhus läheb hästi. Ega minu elu karantiini ajal siin tavaelust suurt ei erine. Käin ka tavaliselt oma kodust väga harva väljas, toimetan ikka oma õue peal. Ainuke – ja paraku kõige suurem – erinevus tavaelust on see, et kui poodi lähen, siis näen, et Muhu saar on justkui välja surnud. Küla vahel jalutab mõni üksik inimene, mööda sõidavad väga üksikud autod. Kui tavaliselt on Liival uhkes keskuses suur mäsu, siis kolmapäeval, kui poodi läksin, seisis kaupluse ees ainult kolm autot.\nOlen truult jälginud juhiseid, mida praeguses kriisiolukorras täitma peab. Poes käies kannan maski. Õigemini polegi see mingi mask, vaid riidest toru. Tõmban selle kaela ja venitan silmadeni. Päris maske polnud ju siis enam kusagilt saada, kui eriolukord välja kuulutati. Olen väga jälginud, et keegi väga lähedale ei tuleks – pole tulnud ka.\nAutos on mul desinfitseerimisvahend. Kui olen sunnitud kas või bensiinijaamas käima, siis autosse tagasi tulles kohe desinfitseerin. Kodus pesen kogu aeg käsi.\nKaupluses käin kolme-nelja päeva tagant. Poest me kriisivarusid kokku pole ostnud – ei näe selleks vajadust. Küll aga on mul kui suurel korilasel keldris igasugust sissetehtud kraami.\nNii palju, kui olen kas või autoga ringi sõites näinud – inimesed võtavad juhiseid oma tervist hoida õnneks aina tõsisemalt. Koduõuedes käib küll koristamine, mõni ehitab midagi, aga rahvas koos ei käi.\nOlen üritanud sellesse koroona-teemasse väga rahulikult ja mõistlikult suhtuda. Kui ei saa rändama minna, siis ei saa. Peaasi, et elu on sees.\nEks minulgi lendasid mingid plaanid vastu taevast. Viimati esinesin 8. märtsil kontserdil „Meestelt naistele“ Tartus. Järgmised esinemised on lükkunud teadmata kaugusse. Pidime sõitma Supernovaga Brüsselisse sealsetele eestlastele mängima ja pensionäridega Rootsi laevale, aga need sõidud jäid ära. Aprillis plaanisime naisega Türki sõitma, aga seegi reis jääb ära. Õnneks saime piletid tagasi müüa.\nJuuli algul pidid mulle Muhusse oma ekskursioonil külla tulema pensionärid Lõuna-Eestist. Paar päeva tagasi nende esindaja helistas ja palus, et lükkaksime selle kohtumise aasta võrra edasi.\nInterneti vahendusel kontserdi korraldamisele ma mõelnud ei ole. Esiteks ei ole ma interneti-inimene. Peamine põhjus on aga siiski see, et eelistan päris kontserti. Tahan publikuga silmast silma kohtuda ja neile laulda. See on asi, mida tõesti ootan.\nSamas – loominguline pool pole siiski pausile jäänud, pigem isegi aktiveerunud. Mõtlemegi Supernova poistega praegu uusi lugusid välja, mida tulevikus salvestada.\nMul on hea meel, et inimestel on praeguses kriisiolukorras aru peas. Isegi, kui keegi teataks, et tema sünnipäev ikkagi toimub ja paluks mind tulla – ega ikka ei läheks küll. Parem karta kui kahetseda.\nSaarte Hääle lugejatele soovin tervist. Hoidkem end ja püüdkem vastu pidada!\nREPLIIK ⟩ Viiruse võitmiseks vajame kiiret reformi\nJUHTKIRI ⟩ Viirusele piir?\nKAROL KUNTSEL ⟩ Inimahv ja laulupidu\nERKI AAVIK ⟩ Haigus, mida pole olemas\nAJALOOLANE ⟩ On aeg Eestisse linnad ehitada - sellised nagu Kuressaare\nJUHTKIRI ⟩ Esikoht koroonas (1)\nMEELIS KUBITS ⟩ Pigem vähe, kuid väärikalt!\nErivajadustega inimeste probleemid pole prioriteet\nREPLIIK ⟩ Mis vihakõne seadusega muutuks?


PARANDUS: Ei saa kohta koopia, kui see pole nähtav kättesaadavusrühma SQL serveris\nKuva algne ingliskeelne artikkel: 3112362\nOletame, et Microsoft SQL Server 2012 või SQL Server 2014 Kättesaadavusrühmad funktsiooni kasutada. Windowsi Tõrkesiirde klastri ja ühe selle koopiad nurjub, koopia pole enam nähtav kättesaadavus rühma. Lisaks muudab andmebaasi taastamine olek.\nKui tekib selline olukord, te ei saa andmeid SQL Server error log probleemi tõrkeotsingu sooritamiseks.\nLangenud koopia probleemi kohta lisateabe saamiseks vaadake probleemi: koopia ootamatult langenud kättesaadavusrühma.\nArtikli ID: 3112362 – viimati läbi vaadatud: 25. jaan 2017 – redaktsioon: 1


Nurru Ometi!: Haapsalu õudusloo algus\nOli imeilus päev, kui me Eliisi ja Eleriniga Haapsalu poole sõitsime kaasas palju heade inimeste annetatud kingitusi uuele vastavatud Läänemaa loomade varjupaigale - et viimaks ometi oleks ka Haapsalu loomadel võimalus, mida senises varjupaigas kunagi polnud!\nSealsamas, pidukringlit nautides, jõudis meieni kohalik kassikoloonia lugu. Ei midagi enneolematut - õnnetuseks on terve Eesti neid täis. Aga otsustasime siiski vaatama minna, sest väidetavasti toimetab tädi Reet nende kümnete loomadega, kelle linn kuus aastat tagasi loomasõpradele kaela määris, päris üksinda. Jah, just määris, sest vastasel juhul oleks nad linna varjupaigas hukatud. Need on needsamad Kastani metsa kiisud, kellest ajakirjanduseski juttu olnud - kes kuus aastat metsas elasid ning kuhu ikka ja jälle mõni üleliigseks muutunud lemmik juurde poetati. Tädi Reeda kavatsus oli hea, kuid aastatega oli olukord käest läinud. Kes suudakski väikeses garaažis ligi 20 kassiga üksi toimetades hakkama saada? Et kõik nad oleksid neutraliseeritud, kiibistatud, vaktsineeritud, toidetud ja ravitud. See pilt, mis meile avanes, oli enam kui õõvastav. Ruumide olukorrast pikemalt rääkida ei tahakski - nii hirmus oli see mustus ning hais, mis silmist pisara välja pigistas.. Toit ja jook oli kiisudel küll vähemalt korra päevas olemas, kuid silmad mädanesid peas ühel ja teisel. Silmnähtavalt tiineid oli vähemalt kolm, hiljem selgus, et paar olid juba poeginud - pojad mõistagi hukkunud. Kassipoegadest oli ellujäänuid vaid üks, temalgi üks silm peast mädanenud. Mõni loom suri paari päeva jooksul kohapeal ilmselt haiguse tagajärjel, mõni hiljem operatsioonilaual. Kurioossel kombel leidis kohapeal käinud kohalik veterinaarametnik, et kõik on korras...\nMõistsime, et peame midagi tegema. Me ei saanud seda nii jätta! Haarasime kaasa mädaneva silmaga kassipoja, mõned tiined. Osad saime ajutiselt viia vastavatud Läänemaa varjupaika, kes aitas kiisud ka kinni püüda ja kohalikus kliinikus Eesti Loomakaitse Seltsi rahalisel toel steriliseerida ning kastreerida. Mõned nurrikud tõime kohe Tallinnase - ühte ja teise hoiukoju, süda jätkuvalt valutamas nende pärast, kes veel kohapeale jäid. Tädi Reet otsustas vahepealsel ajal, et ta on liiga väsinud ja tagasi sinna enam ka opereeritud loomi võtta ei taha, et Läänemaa äsjaavatud uute ruumidega varjupaik oli niigi me kolooniakasse täis ning ükski MTÜ kassipojabuumi ajal paarikümnest haigest, osalt tiinetest kassidest midagi kuulda ei taha, ei jäänudki meil muud üle, kui luua omaenda MTÜ, mis sai nimeks MTÜ Nurru Ometi.\nMeie püüd on kõigile Haapsalu koloonia kassidele ja teistele meieni jõudnud kiisudele - kokku ligi 30nele - jõuluks kodud leida. Nii palju on meil praegu jõudu, et nendega tegeleda, et ravida, toita ja sotsialiseerida. Me anname endast parima, aga ka siis jääb veel veidi puudu. Ruumid, kus loomad elama hakkavad vajavat siit ja sealt veel tublisti nokitsemist. Raviarvete tasumisel vajame abi. Ja lõpuks me vajame abi, et neil kiisudel, kel kunagi kodu olnud pole, saaks olema päriskodud. See on väike missioon, kui seal sees olles tundub, et ikka päris suur. Seega, kui Sul on mõtteid, kuidas meid aidata, siis palun anna endast meile teada: nurru.ometi@gmail.com või kirjuta meile läbi meie FBi lehe!\nPostitaja: Kertu Jukkum kell 13:50


CES Estonia juht põlvkondade vahelisest lõimumisest\nJätkame meie vestluste sarja ettevõtete tegevjuhtidega tööjõuturu tulevikust ja tööandja mainekujundusest. Seekordses artiklis tegime juttu AS CES juhi Kaspar Otsaga. AS CES kuulub rahvusvahelisse Consolis kontserni, mis on Euroopa suurim monteeritavast raudbetoonist ehituslahenduste pakkuja ning eelpingestatud betoonelementide tootja.\nKaspar Ots on tõenäoliselt üks kõige huvitavama taustaga tegevjuhte Eestis – kui paljud saavad öelda, et nende resümees on pronksmedal Eesti võrkpalli meistriliigas!? Loe lähemalt, mida peab Kaspar ise oluliseks edu saavutamisel ja juhtimisel.\nKõigepealt sooviksime kuulda Sinust – tutvusta ennast ja oma tausta.\nMinu taustas pole midagi glamuurset. Tulen tavalisest Eesti väikelinnast, Suure-Jaanist, kus käisin täiesti tavalises Eesti keskkoolis. Kuna olen pärit suurest perest, siis soov olla alati esimene on kaasa sündinud. Konkurents oli peres, konkurents on olnud spordis, see on alati minuga kaasas käinud. Tihtipeale teevad sõbrad nalja, et minuga ei saa üldse midagi teha, hakkan kohe võistlema. Sama leian ka töö osas – kui midagi teen, siis peab see olema minu jaoks põnev ja hasartne.\nTagasihoidlikust algusest olenemata oled olnud oma karjääris märkimisväärselt edukas. Mis on Sinu jaoks 2 – 3 märgilise tähtusega sündmust, mille puhul Sa tunned, et just need on Sind tänasesse sihtpunkti aidanud?\nMa arvan, et hea ajastus on minu puhul märksõna. Tegelesin Eestis professionaalse võrkpalliga Silvesteri võrkpalliklubis ja samal ajal töötasin ehitusettevõttes, kus töötasin järelvalves. Mingi hetk polnud võrkpall minu jaoks enam prioriteet ja tundsin, et pean tegema otsuse ning otsustasin töö kasuks, sest see pakkus tulevikuks rohkem perspsektiivi.\nNoore, just ülikooli lõpetanud insenerina avastasin ühe kesklinna projektiehituse raames väga suure vea, mis oleks sellele projektile saatuslikuks saanud. Olenemata kogemustest muutuvad inimesed ühte sama tööd tehes pimedaks või tähelepanelikkus väheneb – kiputakse ära unustama fundamentaalseid teadmisi. Tänu selle ohtliku vea avastamisele jäin ma oma põhjalikkuse ja järjekindlusega silma, mind tunnustati ning sellega avanesid uued võimalused projekteerimise projektijuhtimises.\nÜhel hetkel otsiti Soome kapitalil loodud ettevõttesse personali juurde ning kuna olin oma kursusekaaslasele alati öelnud: „Kui midagi põnevat on, siis paku mind välja”, tuligi kutse. Hakkasin käima Ukraina teed – mind ootasid täiesti uued väljakutsed, rahvusvahelised projektid ja oma ala professionaalid. See oli tõsiselt tore aeg, mil õppisin palju uut ja hakkasin asju nägema suuremalt. Kõik see aeglustus 2008. aasta kriisiga, kuid projektid kestsid 2009. aasta lõpuni.\n2010. aastal liitusin ma Arricanoga, hakkasime kriisijärgselt tegelema suurte projektidega – sain endale meeskonna, töötasin koos mainekate arhitektide ja professionaalidest konstruktoritega. Kuna projektid olid mahukad, siis äärmiselt oluliseks faktoriks õnnestumisel kujunes edukas planeerimine ja meeskonna juhtimine. Olin juba Eestis saanud põhja alla, kuid see aeg Arricanos andis mulle väga tugeva kooli lisaks.\nPlaneerimisest ja meeskonna juhtimisest sai minu meelistegevus ning ma tunnen, et juhina on see minu üks peamisi tugevusi. Minu jaoks on oluline tuvastada ettevõttes kehv ressurssside planeerimine ja realiseerimine. Usun, et just see on ebaefektiivsuse ja stressi peamiseks allikaks.\nKes peaks kehva planeerimise korral vastutuse võtma?\nVastutuse peaks võtma juht ning koolitama personali – ettevõttes küll koolitatakse inimesi, kuid kahjuks üks asi, mida ei taheta õpetada, on enda aja planeerimine. Insenerid, nagu meie, võivad teha väga raskeid arvutusi, kuid kui nad satuvad tegelema planeerimise või juhtimisega, siis tihtipeale nad seda ei oska.\nSul on pikk staaž projektijuhina ja nüüd oled juba mõnda aega olnud ettevõtte tegevjuhi rollis. Mis on Sinu silmis peamine erinevus nende kahe töö vahel?\nPeamine erinevus seisneb selles, et projektijuhi töö on palju tehnilisem ja projektikesksem. Soovisin CES-is tööd alustades protsesse lahata ja viia töö struktuursemaks. Esialgu see töötas, kuni tuli mängu inimfaktor, inimeste erinevused. Ajapikku olen hakanud mõistma, kuidas erinevaid inimesi juhtida. Kõiki ei saa ühe puuga lüüa, inimeste põhimõtted ja soovid on erinevad. Tuleb adapteeruda, inimesi ja tema oskusi tundma õppida, püüdes teda arendada ja tema jalanõud hetkeks jalga panna – leida, kuidas mina juhina võiksin tema situatsioonis käituda.\nKui projektides tekivad konfliktid, kasutatakse sellistes olukordades jõulist dokumenti: kokkulepet või lepingut. Projektides on asi teistmoodi, sest sa töötad koos partnerite ja alltöövõtjatega. Kuid kui juhina proovid konflikti lahendada, siis abistav dokument puudub ja tuleb lähtuda ka sotsiaalsetest aspektidest. Lahendus peitub erinevates nüanssides, vaja on mõelda lahendus lähtuvalt inimtüübist.\nVäga palju on viimasel ajal käibel sõnapaar „kaasaegne juhtimine”. See on teema, mille üle diskuteeritakse palju ja iga juht näeb seda erinevalt. Kuidas Sina seda tõlgendad?\nKõigepealt pean ma mainima, et ma pole kunagi juhtimist õppinud. Samuti ei ole mul olnud ühtegi konkreetset mentorit, keda otseselt välja tuua. Olen alati oma juhtidest kaasa võtnud tükikesi, mis mulle on meeldinud ja neid hiljem erinevates olukordades kasutanud.\nKaasaegne juht peaks ajaga kaasas käima ning mõtlema sellele, millised generatsioonid ettevõttes töötavad: Z või Y või millennium. Tänapäevane ja kaasaegne juhtimine tähendab seda, et inimesi kaasatakse. Tuleb tunda töötajate iseloomulikke jooni, kuidas kedagi motiveerida. Kaasaegne juht käib kaasas kõige sellega, mis meie ümber toimub. Lisaks mõistab ta, et elame IT-maailmas, kus püüame integreerida tänapäevaseid töövahendeid ja -võtteid. Töö võib küll olla sama, mis 20 aastat tagasi, kuid töövahendid on teised.\nMainisid põlvkondade vahelist sünergiat ja selle tekkimist. Mida on vaja teha edukaks põlvkondade vaheliseks lõimumiseks?\nEttevõtte struktuur peab olema õige just vanuse osas. Kui on palju noori, siis ei pruugi õiget know-how’d majas sees olla. Noorte inseneride areng professionaalideks on märksa aeglasem, kui puuduvad vanemad spetsialistid, kes oma kogemustega kasvuprotsessi panustaksid. Kui struktuur on selline, et on vanemaid, kes noori õpetavad ja kogemust jagavad, siis on ka ettevõte jätkusuutlikum. Loeb ka see, et oleksid vastavad projektid, mis noori arendavad. Projektide raskusaste peaks tõusma vastavalt arenguga. Õpetusi ja tarkust saavad kogenud inimesed jagada.\nEelnevalt mainisid, et oled ajaga kasutusele võtnud mõned kogutud juhtimispõhimõtted. Millised need on?\n1. Püüan ennast panna töötaja asemele, just tema jalanõudesse. Vahel tuleb välja ja vahel mitte. Kõik me areneme. Miks on see oluline? Kui teen otsust, siis tahan end panna tema situatsiooni – kuidas otsus teda mõjutab, kuidas sellesse suhestutakse. Muidugi ei saa seda teha kõikide töötajatega, tuleb valida rollid või inimesed, kellele ettevõttes mõtlen.\nJuhina olen palju öelnud, et minu roll siin ettevõttes on tagada kõigile kõige mugavam töökoht, mis võimalik. Kui tingimustega ollakse rahul, ei mõelda palgale, vaid sellele, kuidas saaks töötaja ennast ettevõttele kõige kasulikumalt realiseerida. Kui suudan asjad viia sinna, et ma ise töötajana tahan ettevõttes olla ja naudin protsessi, on ka töö nauditav. Panna ennast töötajate positsioonile – seda ma püüan teha. Siiani on see hästi edasi aidanud.\n2. Töötajat tuleb austada. Ettevõtte juht on lihtsalt ettevõttele suunaandja, süsteemi looja, hoidja ning arendaja. Alati tutvustatakse ettevõttes eesmärki ja visiooni. Juht peab ISE neid mõistma ning seadma seeläbi eesmärke. Juhi roll on näha, milline info tuleb alt üles ja kuhu suunda selle laevaga minemas ollakse – kas tuleb kuskilt juurde anda, kui hakatakse sihist mööda liikuma.\nMinu põhimõte on lihtne: kui keegi tahab midagi rääkida, öelda või teha ettepanekuid, siis mul ei ole paguneid. Ettevõttes ei tohi olla juht, kelle kabineti uksed on kinni. Ei. Ma olen alati hoidnud seda, et käin kohvinurgas, mängin lauatennist ja jälgin, mida töötajad teevad. Püüan neile näidata, et olen tavaline inimene. See, et ma juht olen, ei ole midagi erilist. Päeva lõpuks olen mina samamoodi ettevõtte töötaja.\nEelmine lugu: Brandemiga liitus endine Circle K HR Business Partner\nJärgmine lugu: Kuidas kujundab digitaalne jalajälg värbamise edukust?


Alustamine veebisaidil Office.com - Microsoft Office\nOffice 2019 Office 2019 for Mac Office 2016 Office 2016 Mac-arvuti jaoks Office 2013 Office.com Rohkem... Vähem\nLogige sisse oma Microsofti kontoga või töö-või kooli kontoga\nOffice.com parima kogemuse saamiseks logige sisse oma Microsofti kontogavõi Office ' iga kasutatava töö või kooli kontoga .\nMicrosofti konto See on meiliaadress, mille abil logite sisse Microsofti teenustesse (nt Outlook.com või isegi Xbox Live ' i). Seda nimetatakse teie Microsofti kontoks, kuid see ei pea olema Microsofti meiliaadress; See on mis tahes meiliaadress, mida soovite kasutada – samamoodi, nagu logite sisse mis tahes mitmesse teenusesse (nt Facebooki või Twitteri).\nTöö-või kooli konto See on konto, mille määrasite teie ettevõttes, ja see on see, mida kasutate oma ettevõttes sisselogimiseks ja juurdepääsuks Office 365 teenused.\nPärast sisselogimist saate talletada OneDrive teegis Office’i veebiväljaanne programmides olevad dokumendid, arvutustabelid, esitlused ja märkmikud. Seejärel saate oma Office ' i faile ühiskasutusse anda lingi kaudu ja töötada nendega reaalajas koos teiste inimestega. See koostöö funktsioon võimaldab teil samal ajal koos töötada ja vaadata teineteise muudatusi kohe.\nTeenuste vahel hõlpsalt vahetada, valides rakenduse käivitaja lehe vasakus ülanurgas ja klõpsama rakenduse ikooni, et:\nOffice ' i dokumentide loomine ja ühiskasutusse andmine (Wordi veebirakendus, Visio veebirakendus, PowerPointi veebirakendus või OneNote’i veebirakendus )\nVeebisaidil templates.Office.com leiate palju tasuta malle, nii et te ei pea algusest peale alustama iga kord, kui loote flaieri, kalendri, eelarve, arve, kooli projekti, fotoalbumi või mitut muud tüüpi dokumente.\nOffice’i veebiväljaanne töötab teie veebibrauseris, nii et te ei saa midagi alla laadida ega installida, kuid kui teil on Office ' i töölauarakendus, saate oma arvutisse installitud Office ' i rakenduste abil ka oma OneDrive salvestatud veebidokumentidega töötamist jätkata ja selle edasi kasutada. Lisateavet leiate teemast OneDrive ' i video koolitus.\nOffice’i veebiväljaanne kasutamine töölaua Office ' i rakendustega\nOffice’i veebiväljaanne sobib suurepäraselt võrgus töötamiseks ja igalt poolt, kuid saate sujuvalt ka täisfunktsionaalne töölaua rakendused ka oma dokumendist lahkumata edasi minna. Lisateavet veebirakenduste ja töölauarakenduse vahel liikumise kohta leiate teemast artiklite kavandamine ja redigeerimine või veebirakenduse kiire käivitamise juhised.\nExceli veebirakenduse Lühijuhend\nPowerPointi veebirakenduse Lühijuhend\nVeebirakenduse Quick Start Word\nOffice ' i mallid\nOffice ' ihttps://support.office.comspikker


Macron: Balti riikide võtmine Schengeni tsooni oli viga, mis tuleb parandada\n16:50 28. Oktoober 2020\nMacron: Balti riikide kuulumine Schengeni tsooni on viga, mis tuleb parandada\n14:30 01.05.2019 lühendatud link\nPrantsuse politoloog Nicolas Charras kommenteeris riigipea Emmanuel Macroni avaldust Schengeni ala reorganiseerimise vajaduse kohta.\nTALLINN, 1. mai — Sputnik. Hiljutisel avalikul esinemisel teatas Prantsuse president Emmanuel Macron, et Schengeni leping ei tööta enam, seega tuleb see uuesti läbi vaadata ja jätta sellest välja mitmed riigid, kes ei suuda tagada ühiseid piire või kes ei taha sisserändajate jagamisel osaleda, vahendab RIA Novosti.\n© AFP 2019 / Nickelsdorf\nEuroopa Liidu "raskekaallased" seavad Schengeni tuleviku kahtluse alla\n"Rahvused püsivad muu hulgas ka tänu oma piiridele. Ma usun igati avatud patriotismi, Prantsuse riiki, mis rahvusvahelisel areenil särab. Kuid selleks, et olla avatud, peavad meil olema piirid."\n"Et kedagi vastu võtta, peab meil olema kodu. See tähendab, et me vajame piire, vajame reegleid," ütles ta.\nMacroni arvates on vajalik migratsioonipoliitika täielik ümbervaatamine. Ta ei välistanud, et riigid, kes ei soovi ise Schengeni tsoonist lahkuda, võivad end siiski sellest väljastpoolt leida.\nBrüssel kavatseb Eestil elamislubade "müümise" ära keelata >>\nOma avaldusega tunnistas Macron tegelikult, et Balti riikide ja Visegradi grupi (Poola, Slovakkia, Tšehhi ja Ungari - Toim.) kaasamine Schengeni tsooni oli viga, kinnitas Nicolas Charras.\n"Tegelikult tunnistas Macron, et Balti riike ja Poolat, nagu ülejäänud Visegradi rühma, ei oleks pidanud Schengenisse lisama, sest need on konservatiivsed riigid ja nende patriotism ei ole avatud piiride poliitikaga kooskõlas," lisas analüütik.\nCharrasi arvates on Macroni avaldus Schengeni territooriumi vähendamise kohta "vastuolus tema senise ülemaailmse liberaalse poliitikaga ja tähistab rahvuste rolli taastumist rahvusvahelisel areenil."\nNagu Sputnik Eesti juba kirjutas, pöördus Prantsuse president varemgi oma rahva ja kõigi eurooplaste poole emotsionaalsete, kuid küllaltki ebamääraste üleskutsetega.\nNii esitas ta käesoleva aasta märtsis Euroopa Liidu riikide elanikele plaani Euroopat "uuendada", Euroopalikke väärtusi kaitsta ja kriisile vastu seista.\nPrantsuse riigipea ei nimetanud Euroopa ühtsuse "peamisi vaenlasi", kuid ütles, et ilma Euroopa Liiduta ei suuda ükski maailmaosa riik suurriikide "agressiivsetele strateegiatele" vastu seista ega "digitaalsete hiiglaste" ees suveräänsust säilitada.\nPrantsuse minister: Pariis ei ole USA alluvuses >>\nPrantsuse president tegi ettepanekud luua üleeuroopaline siseministeerium, ühtne piiri- ja migratsiooniamet, valmistada ette ja allkirjastada kaitse- ja julgeolekukokkulepe, sealhulgas kollektiivkaitse kohustus agressiooni korral, suurendada sõjalisi kulutusi, teha koostööd NATOga ja moodustada koos Ühendkuningriigiga Euroopa Julgeolekunõukogu.\nMünchen: miks võeti "uuenenud maailma liidrit" vastu surmavaikuses\nmigratsioonikokkulepe, migratsioonipoliitika, migratsioonikriis, migratsioon, Schengen, Visegradi grupp, Eesti, Baltimaad, Emmanuel Macron


* Meie esimene tegevusaasta aruanne 2019!\n* Meie teise tegevusaasta aruanne 2020!\nOlen alati nautinud looduses viibimist. Seikluslik eluviis sai alguse noorukieas, kui tekkis Eesti Skautide Ühinguga koostöös võimalus õppida köietööd ja seiklustegevust. Selle juurde kuulus ka ronimis- ja mägimatkamise koolitused. Aastate jooksul olen aidanud korraldada seiklustegevust erinevatel matkadel ja üritustel üle Eesti.\nMatkamine ja seiklus on minu jaoks tegevus, mis võimaldab iseennast tundma õppida, läbi eneseületuse ja mugavustsoonist välja saamisega. Tahan, et rohkem inimesi seda kogeda saaks. Elu on seiklus!\nOlulised läbitud koolitused:\nMägironimise abitreener EKR3, Eesti Matkaliit, 05.-27.10.2019, 38 h\nSkautlik köietöö kursus "Ämblik" I, II ja II\nSuurematesse ettevõtmistesse kaasame oma häid matkasõpru ja koostööpartnereid, kelle väärtused ühtivad meie missiooniga.\nIga-aastased seenel ja marjul käigud vanaemaga õpetasid mind loodusest lugu pidama ning innustasid loodusteadusi õppima. Sportliku matkamise vastu tekkis huvi juba 5-aastasena, kui esimest korda isaga rattamatkale kaasa sain. Teismelisena seiklesin Eestimaa metsades skautidega - seal kohtusin ka Toomasega!\nMatkade planeerimist, laagrite korraldamist, seiklusradade ja loodusprogrammide loomist, mägedes matkamist ning kaljul ja jääl ronimist olen õppinud erinevate asutuste ja klubide all. Täiendkursuste fusioon mängulisest õppest, põgenemistoa metoodikast ja LARP'ide korraldamisest abistavad mind loometöös. Nüüd tahan oma oskusi proovile panna ning inimesi loodusesse liikuma ja mõtlema suunata.\nAlustava ettevõtja baaskoolitus, SA Tartu Ärinõuandla, 56 akad. h.\nMägironimise abitreener EKR3, Eeati Matkaliit, 05.-27.10.2019, 38 h\nSpordi üldained, abitreener, tase 3, Tallinna Ülikooli loodus- ja terviseteaduse instituut, 02.02-10.03.2019, 30h\nMatkamise keskõppekursus, Harju matkaklubi, 8.06.2019, 60 h,\nLaagrikasvataja, tase 4, osakutsetunnistus, ENTK, 26.06.2019-25.06.2024\nEsmaabi täiendõpe, Juunika Koolitus, 8 akad.h., 07.06.2019-06.06.2022\nSkautlik köietöö kursus "Ämblik" I\nCopyright Loodusseiklused OÜ 2020


Bailbrook House Bath Suurbritannia - Hotellide suurimad allahindlused\nKuva kõik 321 majutuskohta asukohas Bath.\nEveleigh Avenue, London Road West, Larkhall, Bath, Suurbritannia, BA17JD - Vaata kaardil\nClassic kahene tuba dušiga (Classic Double Room with Shower)\nSaid küsimuse Bailbrook House kohta?\nRohkem majutuskohast Bailbrook House\nIdeaalne lõbuks ja lõõgastuseks, paikneb Bailbrook House linna Bath alal Larkhall. Siit võivad külalised nautida lihtsat ligipääsu kõigele, mida pulbitseval linnal pakkuda on. Varjupaigana puhkamiseks ja lõõgastumiseks pakub hotell täielikku uuendust vaid loetud sammude kaugusel linna paljudest vaatamisväärsustest, nagu Rondo Teater, The Corridor, Leather Chairs of Bath.\nBailbrook House teeb kõik endast oleneva, et teha külaliste olek mugavaks. Selleks pakub hotell parimat teenindust ja teenuseid. Majutudes selles suurepärases hoones, võivad külalised nautida tasuta WiFi-ühendus kõigis tubades, faksiaparaat, fotopaljundus, printer, igapäevane toateenindus.\nKogege siin majutudes kõrgekvaliteedilise toa võimalusi. Mõned toad sisaldavad lameekraanteleviisor, vaipkatted, voodipesu, peegel, rätikud, mis aitavad külalistel end peale pikka päeva laadida. Hotell pakub suurepärast puhkuseteenuste valikut, sealhulgas treeningkeskus. Naudi Bailbrook House ainulaadset teenindust ja mainekat asukohta.\nAgoda arvustused (69)Booking.com arvustused (1547)\nKõik reisijate tüübid (69)Ärireisijad (2)Paarid (33)Üksikreisijad (6)Pered väikeste lastega (17)Pered suuremate lastega (7)Grupid (4)\nLovely hotel as per usual for Handpicked\nRoger alates Hongkong\nLynnsey alates Suurbritannia\nLestherine alates Indoneesia\nClassic kahene tuba dušiga\nSithiravelu alates Suurbritannia\nMelina alates Suurbritannia