B16 vs D16 - Honda Club of Estonia\nB16 vs D16\nPostitusPostitas djelton » 10 Juul 2011 21:41\nKüsimus, et kas Tartus või kuskil Lõuna-Eestis leiduks kaks lahket inimest, kellest üks omaks D16 92kW, SOCH vTec'i ja teine B16 118kW, DOCH vTec'i enda auto kapoti all. Pendeldan kahe moto vahel ning ei suud avalida, tahaks nagu minekut, aga tahaks ka aeg-ajalt üle Eesti trippida, seega mingi 10l/100km ei tahaks eriti:P\nOlen kuulnud, et kui B16-le panna sisse Integra LS 5'es käik, siis pidid pöörded kuskil 110km/h peal jääma 2000rpm kanti, seega too ka variant B mootori küttekulu alla saada.\nKuigi ise tahaks just proovida minekut, eelistatuna nii, et omanikud ise teeks tiiru, sest tema teaks oma mootori tunnetust paremini kuid saaks ka ise natukene proovida ja otsustada.\nMootoritel küll hinnavahe suur, kuid see on natukene teisejärguline, kuna kui nt. otsustaks B moto kasuks, siis ennem koguks natukene aega rohkem, kui lihtsalt kiirelt sahmimise peale minna.\nPostitusPostitas Lauri_s » 10 Juul 2011 21:59\nB mootori kütusekulu maanteel on 7-8 vahel, mis ei ole just palju\nPostitusPostitas Raigo » 10 Juul 2011 22:06\nSee integra 5 käik ei too küll pöördeid kuidagi 2000 kanti . Tavaline on hondadel 100 sõites 3000 +\nD16 on maanteel üli öko , rahvas räägib , et alla 6 sajale saab julgelt hakkama . Linnas kuskil 7 sajale . Mida igapäeva autona on hea praeguste küttehindade juures . Lisaks on ka d eelis poole odavamad jupid . Muidugi on B parem , kiirem jne aga igapäeva autoks kulukam .\nPostitusPostitas matu253 » 10 Juul 2011 22:25\nendal D16Z6 ja väga rahul selle mootoriga. Minekut ja ökot on seal piisavalt, ei oska muud tahtagi\nja mina olen oma mootoriga saanud küttekuluks 4,7 sajale, see on vähim mida näinud olen seni, eelmine aasta oli veel 5 kanti kuni tänaseni kus lambda pekkis, kulu ei tea veel aga märgatavalt rohkem võtab.\nMuidugi B16 venitab tõesti suu kõrvuni aga juppide peale mõeldes ei sooviks siiski endale.\nPostitusPostitas djelton » 10 Juul 2011 22:50\njah, seda ma tean, et D on märgatavamalt ökom kui B, kuid kardan, et D-d muretsedes jään natukene kahetsema. Sellesuhtes, et siiani on mu katkine ja vigane 1.3 võtnud linnas üle 9l/100km ja maanteel mingi 7.3l/100km ning olen hakkama saanud nüüd sai paremaks tehtud ning naudin seda 7l/100km linnas:P\nKuid tahaks ikkagi mõlemaid kõrvuti proovida ära, siis teaks kindlalt. Ses suhtes, et tahaks ikkagi minekut tunduvalt paremaks, see 1.3 astub ka märgatavalt edasi, kuid hinge siiski kiirendusjanu:D(eiole mingi bemmidega linnapeal joonestaja)\nHetkel ongi kaks varianti mul, kas osta B16A2, istutada vahele ära, aeg-ajalt suunurki allapoole näpitsatega kiskuda ja nautida seni kuni esimese remondini.\nVõi isutada mingi D16(z6-7???) kapoti alla, nautida suve veel väiksema kütusekuluga, teha korralikum hooldus mootorile ning ülejäänud raha eest välimust korralikult taastada.\nIseenesest on see D16 plaan hea, aga kõige suurem hirm on see, et hakkan kuu-kahe pärast väga julmalt oma otsust kahetsema ning uuesti selle B16 moto raha korjamine võib võtta veel kauem aega(hetkel tuli lisaks väikestele tööotsadele lihtsalt rahasüst rolleri müügist):/\nPostitusPostitas Raigo » 10 Juul 2011 23:02\nkui panna kõrvuti b ja d siis loog , et b on igatepidi parem . Jõulisem ja kiirem . Samas on ta ainult 1,3 sekki kiirem sajani , kui d .\nMul on täisremonditud d16z6 92 kw ja enda autoga sõitust istusin otse d15b2 66 kw ja siis oli vahe ikka tuntav . 92kw on ikka 100 korda jõulisem ja kiirem .\nOtseselt ma ei kahetse , et selle soetasin ja ära taastasin , oleks hetke elujärg parem ei loobuks sellest . Ostaks teise kere ja paneks sinna ja sõidaks ja tunneks röömu .\nMuidugi alati võiks kiirem olla ja kui 2 kuud juba B olnud on siis saab juu samamoodi mõelda Et lahja , tahaks võimsamat .\nAga nagu õeldakse , siis D on hea ja B on veel parem .\nPostitusPostitas djelton » 10 Juul 2011 23:10\nNo krt, 1.3sekki on ikka väga pikk aeg:D\nKuidas sinul endal muidu selle 92kw-ga on? vTec kick on norm? SOCH 'iga pidi vaevumärgatav olema. Kuidas sinul nt. konkreetselt kütust võtab? Mitu sekki sajani?\n(jah, tean, et neid andmeid ja tekste on igal pool, kuid eeldan foorumikaaslase käest kuulda, sest enamus muud allikad liialdavad, sest kõik tahavad, et neil parem auto tunduks:D)\nPostitusPostitas Raigo » 10 Juul 2011 23:27\nSochil on jh see vtec järgitulemine mitte kõige tuntavam . Esimese käiguga veel tunnetab midagi . Samas , kui panna korralik torukolle siis peaks asi paranema .\nKütte kohapealt hetkel oli 7-8sajale keskmine . Kolvirõngad pole veel sisse kulunud ja pole maanteel eriti sõitnud . Põhiliselt linn .Kui aus olla siis pole üldse eriti sõitnud . kokku 2000 tuleb .\nKiirendust pole viitsinud mööta , kuigi kõik vajalikud seadmed selleks olemas. Aga ega väga aeglane polegi . Kui 1 ja 2 peeneks lasta siis 100 tuleb päris ruttu .\nPostitusPostitas OliverV » 10 Juul 2011 23:50\nno ma võin sulle sõitu teha soch'iga millel on ju tehnikat ka vähe autol peal aga kuna sa oled võrus, siis vast jääb ära.. ma ütleks et ei ole midagi uimane.. rebib päris meeldivalt.. vb oleneb eksemplaarist ka\nPostitusPostitas Method Man » 11 Juul 2011 00:15\nNo igajuhul B16. Kütusekulu pole midagi ulmelist käisin Palangal ja sain kütusekuluks ca 6,6-7 vahel ja see juures üle 110 koguaeg sõites. Üldiselt on linnas ca 8 või natsa peale. B seeria moto saime kasutaja HOCi 0-100 7,53, kuigi tehase andemete järgi on 8 sekki 100-ni ja vtec on tunda kui ikka taha tuleb. Pigem kogu natsa raha ja osta kindlasti b16!\nPostitusPostitas ylts » 11 Juul 2011 00:26\nRemonditud mootor ja torukolle 2. käiguga oli vtecu rakendumist tunda, juhul kui autos ei olenud üle liiksed kola\nEelmisel masinal remontis mootori ära ja Sr avalaksul sõitsin 15.5 sek 402m 0-100 midagi 8sekiga. Kütusekulu pärast remonti 20 kraadise külmaga sai maanteel alla 6l hakkama, möödasõidud 3. käik jne. Harjud suht kähku ära ja tahaks ikka võimsamat. Mu vana masin liigub tartus ringi usun, et kui saad omanikuga jutul siis teeb sulle tiiru ikka, soch mootoriga sedaan.\nVideo kuni 3. käigu lõpuni\nViimati muutis ylts, 11 Juul 2011 11:43, muudetud 1 kord kokku.\nPostitusPostitas djelton » 11 Juul 2011 02:49\nNii, siin tuleb plusse ja miinuseid nii mõlema kasuks kui vastu:D PEan ikka mõtlema ja kaaluma, pole mõtet siiski rohmakalt tegutsega:P Oliver ära nii kindel ole midagi, on ka võimalus, et satun Tallinna:D Plaanis tuttavatega väike Eesti tripp teha Võru-Tartu-Tallinn-Pärnu-Võru ning siis vast saaks katsetada autosid:d Aga peab uurima, äkki siiski lähemal olemas kahel inimesel, tahaks just korraga samal päeval, proovida, et saaks parema tunnetuse:D Ja loomulikult mõlema omanikuga natukene ka rääkida:D\nPostitusPostitas HoCi » 11 Juul 2011 11:07\nEmotsiooni on tunduvalt rohkem B16 motoga sõites. Endal olnud nii D16Y8 kui ka B16A2 ja iga kell võtaks B16 tagasi. Sõitsin mitu aastat B16'ga ringradu ja võistluseid ning mitte ühtegi asja ei läinud mootoril ega käigukastil. Ei läinud isegi käigukangi sünkrod läbi, mida mulle hoiatati kohe algusest peale. Kui maanteel normaalselt sõita, siis kütusekulu on maanteel alla 7 vabalt. Linnas minul oli pigem 9 (vahest ju vaja ikka tahhomeeter tagurpidi ka lasta). Mõlemal oli tehnika 100% originaal ja soovitan ka sul nii jätta, on jama vähem. Maanteel on B16'l 120km/h juures 4000rpm (aga kes käseb nii kiiresti sõita).\nMinu Civic 98' B16A2 mootoriga:\nPostitusPostitas ylts » 11 Juul 2011 11:45\nPärnu satud helista, mul d-seeria mootoriga masin võtta nii automaat kui ka manual mis küll kohvima poolsed\nPostitusPostitas djelton » 11 Juul 2011 21:10\nNiisiis, hakkan 30minta pärast täis autoga liikuma Tartu poole, seega kui kellelgi on B16 või D16 moto ja viicib natukene juttu ajada, tehke mulle vastakas 55536411 ja helistan tagasi ja räägib natukene:D\nPostitusPostitas Raigo » 11 Juul 2011 22:17\nAga arvesta seda , isegi kui sa mootori raha kokku saad , b puhul alla 1000 euri ei tasu lootagi eriti . Siis 200-300 euri läheb sinna kohe sisse ka , ennem kui sõitma saab . Rihmad , rullikud , õlid jne tuleks ära vahetada . Ja kokkuvõttes jääb summa juba 20 000 eesti kadunud krooni juurde.\nMa teeks ennem kere korda , kuna mootorit on kõige lihtsam vahetada . Aga kui kere käest läheb siis pole enam midagi teha.\nPostitusPostitas OliverV » 11 Juul 2011 22:58\nRaigo kirjutas: Aga arvesta seda , isegi kui sa mootori raha kokku saad , b puhul alla 1000 euri ei tasu lootagi eriti . Siis 200-300 euri läheb sinna kohe sisse ka , ennem kui sõitma saab . Rihmad , rullikud , õlid jne tuleks ära vahetada . Ja kokkuvõttes jääb summa juba 20 000 eesti kadunud krooni juurde.\n... siis pole enam jah kere kuhu hea moto istutada, mis on nõiaring\nPostitusPostitas matu253 » 11 Juul 2011 23:00\nRaigo kirjutas: Aga arvesta seda , isegi kui sa mootori raha kokku saad , b puhul alla 1000 euri ei tasu lootagi eriti . Siis 200-300 euri lдheb sinna kohe sisse ka , ennem kui sхitma saab . Rihmad , rullikud , хlid jne tuleks дra vahetada . Ja kokkuvхttes jддb summa juba 20 000 eesti kadunud krooni juurde.\nKallis lхbu .\nMa teeks ennem kere korda , kuna mootorit on kхige lihtsam vahetada . Aga kui kere kдest lдheb siis pole enam midagi teha.\nPostitusPostitas paf » 11 Juul 2011 23:40\nsee on sama nagu osadele meeldib ema teistele tütar....mul on ka D16 mootor ja olen ka väga rahul...samas muidugi tahaks kiiremat jne. aga milleks...kõik oleneb ka sellest milleks sulle seda mootorit tarvis on....mõni vend on happy kui tal on 1,3 ja arvab et see mootor on ilge püss...niiet vali ise\nPostitusPostitas Jackpuuk » 12 Juul 2011 00:48\nVahet pole, mis sinna vahele pistad B või D, MAKSIMAALSELT ühe suvega jääb nagunii lahjaks (või sõidad ennast puruks) . Tänapäeval on pooltel pereautudel rohkem võimu ja väänet, ning kütusekulu jääb samasse auku. Võimsus ja minek ei tule tühjalt kohalt, alati ei peagi võimsamat mootorit vahele pistma, muuda peaülekannet. See aga tõstab kütusekulu tavasõidul. Kahte head korraga ei saa. Üks ülikena CRX liigub aegajalt radadel, rebib nagu loom (D16 Z5 on aiste vahel), sellel on tippkiirus 160! Tee omale selgeks, mida tahad. Enne kui mingit moto teemat hakkad aretama, areta normaalsed pidurid külge, siis vedrustus jne. Kui plaanid uulitsatel sellega kiiresti sõita, siis on pidurid ja vedrustus tähtsamad kui mootorivõim. Ei võta sinu elukest äkiline moto, ikka lahjad pidurid .\nPostitusPostitas Bait-R » 12 Juul 2011 07:50\nPostitusPostitas ylts » 13 Juul 2011 21:30\njackpuuk 1 kirjutas: Vahet pole, mis sinna vahele pistad B või D, MAKSIMAALSELT ühe suvega jääb nagunii lahjaks (või sõidad ennast puruks)\nMul piisas kevadest\nRe: B16 vs D16\nPostitusPostitas pacard » 13 Dets 2015 13:12\nMul B18c4 sai maanteel 7,5 hakkama aha linnas arvestan 10 sajale. Kuid maanteel pole vaja käike vahetada ja viiendaga möödasõidud pole mingi probleem.\nPostitusPostitas djelton » 14 Dets 2015 16:51\nEnda teema updateks siis ütlen ka ära:\nEnda B16A2 sai ikka mõned sõidud väga ökolt tehtud. Saksa kiirteel täislastis(ja ma ütlen maast laeni täislastis suht) saime kõige madalamaks kuluks 6.2l/100km, seda siis umbes 150km/h sõites stabiilselt\nKui igapäeva autona kasutasin oli kulu: maantee 6.5-7.5l/100km & linn 8-9l/100km\nNüüd kus igapäevakaks oli teine auto ning Hondaga käidi rohkem paugutamas, siis kulu ikka üle 10-11l/100km ei tõusnud Arvatavasti mootor ei mahuta rohkem kütust põletama xD


SEB hakkab pangakaarte koju saatma - Äriuudised - Majandus\nSEB hakkab pangakaarte koju saatma\nUue pangakaardi saab aktiveerida näiteks internetipangas\n1. juunist hakkab SEB uusi pangakaarte klientidele koju saatma. Selleks, et pangakaart koju tuleks, peab olema interneti- või telefonipanga klient. Samuti on vajalik, et inimene oleks viimase kahe aasta jooksul kinnitanud oma kontaktandmete õigsust.\nPostikasti potsatanud kaart tuleb kliendil aktiveerida, ilma sellega tehinguid teha ei saa. Kaarti saab aktiveerida interneti- või telefonipangas või sularahaautomaadis ning selleks on vaja teada kas internetipanga paroole või PIN-koodi.\nSEB jaepanganduse juhi Erika Vaikmäe-Koidu sõnul tehakse uute deebet- ja krediitkaartide kättesaamiseks SEB kontoritesse keskmiselt 150 000 visiiti aastas. Kui pangaskäik võtab kas või 30 minutit, siis kulutatakse sellele 40 inimese tööaasta jagu aega, sellest ka idee kaardid klientidele koju saata.\nKui inimene aga ei taha kaarti koju saada, võib sellele ka edaspidi panka järele minna.


Võluv hall mikrotsemendist viimistlus vannitoas\nVõluv hall vannitoas\nMeie head koostööpartnerid Soomest firmast SBL, kes on põhjanaabritele juba pea aastakümne jagu mikrotsementi paigaldanud rääkisid kohe alguses, et toon, mida inimesed sealkandis kõige rohkem oma niisketesse siseruumidesse valivad on just nimelt hall.\nVõtsime selle info teadmiseks, aga oma esimese tegutsemisaasta jooksul paigaldasime Eestis mikrotsemendi erinevaid toone: musta, valget, punast, kollast, pruuni, beezikat ja ka mõned hallid toonid. Meie kogemuses oli hall toon üks teiste seas, mitte mingil juhul aga peamine valik.\nOn olemas üks populaarne rahvusvaheline koduleht (pinterest.com-discover and save creative ideas), kuhu inimestel on võimalik erinevate teemadel pilte üles riputada ja teistel siis neid vaadata, imetleda ja häid ideid koguda.\nSuur oli üllatus kui sisestasin sinna otsingusõna vannituba (ingl. bathroom). Ilma liialdamata võib öelda, et raske oli leida vannituba, kus ei oleks halli mõnd erinevat tooni kasutatud. Lugesin kokku esimesed 50 pilti ja nendest umbes 5-s ei olnud halli kasutatud!\nMinu uuring ei ole muidugi liiga tõsiselt võetav, aga siiski 90%-l seal esitatud vannitoa piltidest oli suuremal või vähemal määral kasutatud halli tooni.\nMis seal salata, aga mingitel põhjustel on see toon ka meis hakanud huvi äratama ja tekitanud küsimuse, et milles seisneb halli võlu. Küsimusele vastuse otsimiseks sisestasin internetti märksõna: värvide mõju inimesele, kust tuli välja üksjagu värvipsühholoogia alaseid artikleid nii värvimüüjate, sisekujundajate kui ka sisustusideede kodulehtedelt.\nSiin kokkuvõtvalt halli tooni mõju:\nRuumis loob hall rahu ja stabiilsuse tunde.\nSee värvus on elegantne ja vaoshoitud.\nKeskmine hall on meie silmadele kõige rahulikumana tajutav värv, ka emotsionaalselt on hall täiesti neutraalne.\nHall võib ka tekitada apaatsust ja igavust. Tumehall lagi võib mõjuda ähvardava või hirmutavana.\nHall paneb teised värvivarjundid eredamalt sä Hallil on palju varjundeid: punakas, sinakas või kollakas, näiteks betoonhall.\nHall võib olla teiste värvide täiuslik tasakaalustaja, sest ei tõsta ümbritsevaid värvitooni esile ega suru ka maha.\nKui vaadata halli tooni mõju ja üha kasvavat kasutamist vannitoas, siis tegelikult tundub see igati mõistetav. Inimesed vajavad ühte kohta, kus vaikselt ja rahulikult oma päeva alustada ja lõpetada, kus ruum liigselt ei domineeri ning ka nutiseadmed oma infoküllusega jäävad tavaliselt ukse taha.\nMaitsekalt halle toone kombineerides jääb tulemus tõesti rahulik, puhas ja stiilne. Samas aitavad hallid toonid kenasti välja tuua teiste värvide mõju või mõne detaili, mida soovitakse ruumi sisekujunduses rõhutada.\nEelmine: Eelmine postitus: Mikrotsemendi erilahendus duširuumis\nJärgmine: Järgmine postitus: Vannituba värskendamas


Mis mind on siia toonud, see mind edasi enam ei vii\nNetiKink.eu kingituste e-poe tegemised ja toimetamised Mis mind on siia toonud, see mind edasi enam ei vii\nKui tööst saab rutiin…\nOlen seda ka enne kirjutanud, et olles oma tööd teinud varsti juba 9 aastat, siis on tekkinud teatud rutiin ja sageli enam ei suuda tavapärasemate fotomeenete valmistamisel nendest vaimustuda. Seda tunnetan eriti selgelt viimasel ajal, kui noor kolleeg on minu kõrval tööd alustanud. Tema igapäevane, siiras rõõm toodete ja valminud kingituste üle on nii vahetu ning südantsoojendav, et tekib kadeduski, et minul seda enam pole. Kui aga see, mis mind siia on toonud, enam edasi ei vii (parafraseerides meie endist presidenti), peab leidma alternatiive, et ka minu silm ikka säraks ja süda hüppaks.\nÄge ja praktiline t-särk parimas eas mehele….\nViimasel ajal on minu “kirss tordil” eridisainiga T-särgid. Aina enam küsitakse meilt kingitusteks t-särke, millel on nüansirikkam kujundus ja sügavam mõte. Inimesed on leidnud interneti avarustest mõne t-särgi mõtte ja soovivad siis saada samasugust endale või oma lähedasele. Olen otsustanud, et 100% ma ühtki disaini ei kopeeri ja püüan alati lisada midagi minulikku. Kui vähegi võimalik, siis püüan ka t-särgi sõnumid panna eesti keelde.\nIsadepäev on püha, millal meilt tellitakse kõige enam t-särke. Tundub, et meie isad on suured t-särgi kandjad ja kui see praktiline kehakate on veel ekstra vinge disainiga, siis on seda veel eriti uhke kanda. Plaan on uuel aastal nii mõnigi neist eridisainiga t-särkidest meie e-poodi müüki panna, et teisedki saaks endale või lähedasele tellida väga ägeda kingituse.\nSeoses ühe meeste t-särgi tellimusega meenus ka juhtum, kus meid külastas taas see (kuri)kuulus härra Murphy. Tegime t-särgi kirjaga If You think i’m Cute, you should see my girlfriend. Saatsime ära ja siis mõned päevad hiljem selgus, et transpordifirma oli selle paki ära kaotanud. Kuna oleme klientidele lubanud, et transpordil katki/kaduma läinud tooted me asendame ja saadame uuesti, siis tegime uue t-särgi ja panime uuesti teele. Katse 2. Mõni päev hiljem sain kliendi käest väääääääga kurja SMSi, sest pakiga oli järgmine segadus ja ta ei saanud seda mitu päeva kätte. Hakkasime, siis uurima, mis toimub ja selgus, et meid oli tabanud haldusreform. Nimelt aadress, kuhu pakk pidi minema, oli vahepeal maakonda vahetanud, aga kullerfirma ponud oma ringe ja marsruute veel haldusreformiga vastavusse viinud. Lõpuks sai ikka kõik korda ja teine t-särk jõudis lõpuks ka kohale ja sai suurepärase kingitusena üle antud.\nLahedad t-särgid naisele\nNaistele tellitakse t-särke vähem kui meestele. Naiste t-särkidele on iseloomulik see, et tihti soovitakse sätendavate kiledega trükki, et oleks ikka silmatorkavam ja ärataks tähelepanu. Eriti silmatorkavad on tüdrukuteõhtuks tellitavad t-särgid, tulevastele pruutidele. Eks vallalisepõlv tuleb ikka meeldejäävalt ära saata. Mulle endale meeldib, kui soovitud ideed t-särgile, on silmatorkavad või (kaasa)mõtlemapanevad. Südant soojendab, kui mõni mehepoeg näeb veidi enam vaeva ja püüab oma pruuti/naist millegi erilisega üllatada. Saada kingituseks t-särk, mis nimetab sind printsessiks või kuningannaks, see tõstab ju iga naise tuju ja enesehinnangut. Üks väga äge töö oli, kui tegin 2016 aastal, Keila Hoovikohvikute päevaks, Ohvitseri Prouadele Moskva olümpiamängudest inspireeritud t-särke. Külastades ka ise seda kohvikut võin kinnitada, et need t-särgid lisasid sellel üritusele kindlasti suure portsu vürtsi ja fiilingut. Kui kedagi peaks huvitama, siis võitsin seal kohvikus kummikeksus medali (mõned asjad ei unune 🙂 ).\nT-särgid ja bodyd lastele\nKa meie järelkasv peab stiilne välja nägema. Kui issi on ManU fänn, siis on ju igati loogiline, et ka pisipoeg kannab body, kuhu trükitud lemmik jalaklubi logo. Ega käbi saa kännust kehvem olla. Kui meie oma väiksem poeg oli pisem, nägin kuskil t-särki kirjaga Tough enough to wear pink. Mõeldud tehtud – valmis t-särk PIISAVALT JULGE, ET KANDA ROOSAT. Kutt kandis selle roosa põhimõtteliselt valgeks ja loobus särgist alles siis, kui naba altääre juurest välja paistma hakkas. Sellel sügisel tegime uue eksemplari meie kuti nimekaimule, kes septembris tähistas oma esimest sünnipäeva.\nSuur nauding oli teha mõne aja eest meie e-poodi valmiskujundusi beebi bodydele. Palju vaimukaid ja armsaid ideid said kujundusteks. Muie tuleb mul siiani alati näole, kui teen body kirjaga ÄRGE VAADAKE MIND, SEE LÕHN TULEB ISSI JUUREST.\nbeebibodydbodydkingituskingitus mehelekingitus naiselelahedad t-särgidt-särkt-särk isale


Regio pidurdab välismaal jooksuhoogu - Uudised - Tartu Postimees\nRegio pidurdab välismaal jooksuhoogu\n26. mai 2010, 14:35\nRegio juht Teet Jagomägi palus aastaks peatada oma volikogu liikme volitused.\nMullu oma 20-aastase ajaloo suurima, 7 miljoni kroonise kasumi teeninud Regio tarkvara on mobiilioperaatorite kaudu saanud kättesaadavaks 200 miljonile inimesele 14 riigis. Uute turgude haaramise hoo tahab firma maha võtta.\nRegio juhatuse esimehe Teet Jagomäe kinnitusel püüab firma juba võidetud turgudel suurendada teenuste hulka. Universaalseim neist on seni mobiilne positsioneerimine. Valdkond ulatub teenusest «vaata, kus on sinu laps» kriminaaljälituseni.\nEsimest aastat pakub Regio tarkvara, mis seab taskutelefoni kõne hinna sõltuvusse helistaja asukohast. Jagomäe sõnul annab see mobiilifirmadele võimaluse olla tõsine alternatiiv neile, kes eelistavad kodust välja helistades lauatelefoni.\n«Tarkvara vastu on jõudnud huvi tunda näiteks Lõuna-Aafrika Vabariigi valitsus,» märkis Jagomägi. «Neil on mõte jagada slummides tasuta mobiiltelefone, et sotsialiseerida inimesi üldises mõttes, aga konkreetsemalt teha näiteks lihtsamaks töökoha otsimine ja tööpakkumiste saamine.»\nJagomäe väitel on Regio kaartide turuosa Eestis kasutatavais navigatsiooniseadmeis umbes 80 protsenti. Need on tuntumaist GPS-seadmeist Garmineis ning vanem versioon TomTomi-des.\n«Praegu tegeleme sellega, et teeinfo liiguks navisead-mest auto ajju,» avaldas Jago-mägi. «See tähendab, et auto teab, et saja meetri pärast on tõus või järsk kurv ning vastavalt sellele seab elektroonika käiguvahetust või pidureid.» (TPM)


Metsakonsultandid töötavad topeltagentidena\nPriit Harik • 17 aprill 2001\nEestis on palju kogemata-metsaomanikke. Varade tagastamise käigus on esivanematelt ära võetud maad uuesti õigete omanike kätte sattunud ? mõnikord põlv või paar noorematele pärijatele.\nKellel rohkem õnne, saavad tagasi kuuse- või männimetsa. Sagedamini aga ollakse ühtäkki raieküpse lepametsa omanik, mis aastakümnete jooksul karjamaade asemele kasvanud.\nMetsakonsultandid on vallas teadjamehed, kes metsaomanikule head nõu peaksid andma. Lisaks keskkonnateenistusele teenivad paljud konsultandid aga ka erafirmades, neid nõuga aidates. Järjest sagedasemad on juhtumid, kus mõni päev pärast metsakonsultandiga oma plaanide arutamist ilmuvad omaniku juurde puidufirmad, kes lahkesti on nõus metsa majandama hakkama või hoopis teevad ahvatleva hinnaga pakkumised kogu metsa ja maa ostmiseks. Topeltagendid teevad oma tööd. Väheste teadmistega metsaomanik tõttab segaduses loomulikult valda konsultandi jutule, kes sõbralikult saabunud pakkumised mõistlikuks hindab ja metsaomanikule selgeks teeb, et ei ole mõtet ise punnitama hakata ja nii head koostööpakkumised tuleb ära kasutada.\nOsa metsakonsultante on nii jultunud, et ei varjagi oma seoseid puidufirmadega ning avalik saladus on nende ?hinnakiri?, mille tasumisel võib ükskõik kes vallas asuvate kinnistute kohta detailset informatsiooni saada.\nPatust pole puhtad ka kinnistusameti ja maakatastri töötajad. Info kohe-kohe erastatava kinnistu kohta lekib kiirelt huvilistele ja ärimehed saavad signaali turule jõudvast suutäiest.\nLääne-Virumaa metsaomanikuni jõudsid esimesed äripartnerite pakkumised enne seda, kui ta sai ametliku paberi omanikuõiguste kohta.\nSelliste kiirpakkumiste taga on tihti ka pettuseskeem, mille lõpuni mängimise korral jääb heausklik või ka rahaahne metsaomanik ilma oma varast, firma aga on leidnud metsa lagastama ?volitatud isiku?, kes igapäevast elatist hoopis prügikaste sorteerides teenib. Süüdistada pole kedagi ? kõige vähem nutikat topeltagenti, kes juba järgmisi abivajajaid nõustab.


AS Liviko hea äritava - Liviko\nAS Liviko eesmärgiks on olla laia valikuga kvaliteetalkoholi tootmise, impordi ja hulgimüügiga tegelev ettevõte, kelle koduturuks on Baltimaad ning prioriteetne arengusuund omatoodete eksport. AS Liviko missiooniks on alkoholi tarbijate ja edasimüüjate seas kultuurse, vastutustundliku ja kvaliteeti väärtustava mõtteviisi edendamine. AS Liviko kuulub NG Investeeringud kontserni.\nAS Liviko jaoks on oluline meie põhiväärtuste ja eeskujuliku äritegevuse põhimõtete igapäevane järgimine. AS Liviko põhiväärtusteks on ausus – me oleme avatud ja siirad, ega moonuta tõde; hoolivus – oleme sõbralikud ja abivalmid ning avatud lahendustele; usaldusväärsus – peame kinni oma lubadustest ja kohalduvatest reeglitest; uuendusmeelsus – oleme avatud uuenduslikele ja kaasaegsetele ideedele; ja keskkonnateadlikkus – hoolime meid ümbritsevast keskkonnast ja kasutame kõiki ressursse võimalikult säästlikult.\nHea äritava eesmärgiks on koondada ning kirjeldada olulisemad põhimõtted, millest lähtuvalt AS Liviko töötajad ja koostööpartnerid on kohustatud oma tegevuses juhinduma. Hea äritava moodustab osa AS Liviko pikaajalisest äristrateegiast. AS Liviko eeldab igas olukorras oma töötajatelt ja koostööpartneritelt ausat, eetilist ning seadusekuulekat käitumist.\nAS Liviko oma tegevuses juhindub ja hea äritava on koostatud juhindudes siseriiklikest ning rahvusvahelistest seadustest, suunistest ja põhimõtetest, hõlmates tööjõu, töötervishoiu ja –ohutuse ja keskkonnaga seotud regulatsioone, sealhulgas Finantsinspektsiooni Hea Ühingujuhtimise tavast ja OECD juhistest rahvusvahelistele ettevõtetele, samuti ÜRO ettevõtluse ja inimõiguste juhtpõhimõtetest.\nAS Liviko eeskujuliku äritegevuse põhimõtted\nAS Liviko lähtub oma tegevuses järgmistest põhimõtetest, mis kehtivad nii AS Livikole endale kui ka Liviko töötajatele ning juhatuse liikmetele (edaspidi tähistatud koos kui töötajad). Põhimõtete järgimine on kohustuslik kõigile koostööpartneritele ja nende töötajatele (edaspidi Partner) ning AS Liviko-ga koostöö tegemise eelduseks, sh võib põhimõtete rikkumine olla koostööpartneritega koostöö lõpetamise aluseks.\nAS Liviko, töötaja ja Partner käituvad oma kogu tegevuses eetilisel, õiglasel ja professionaalsel viisil.\nTöötajad ja Partner käituvad usaldusväärselt ning väldivad olukordi, kus nende isiklikud või ka nende lähedaste huvid oleksid vastuolus AS Liviko huvidega või kus nad ei saa tegutseda AS Liviko huvisid arvestades.\nPartner ja töötajad teavitavad koheselt AS Liviko pädevaid isikuid taolistest olukordadest, kus huvide konflikt on tekkinud või on oht, et see võib tekkida.\nAS Liviko, töötaja ja Partner rakendavad nulltolerantsi korruptsiooni kõikide vormide suhtes, sh altkäemaksu, pettuste või mis tahes muude keelatud äripraktikate suhtes ning järgivad seda oma kõigis tegevustes. Oma mis tahes tegevuses ei tohi kasutada positsiooni kasu saamiseks või kellelegi kolmandale isikule ebaõiglase eelise andmiseks ega teha mis tahes muid teeneid.\nAS Liviko, töötaja ja Partner on kindlalt vastu kõigile rahapesu vormidele ja kohaldavad kõiki meetmeid ennetamaks, et finantstehinguid ei kasutataks rahapesuks.\nPartner ja töötajad on kohustatud hoidma ja edastama salajast teavet turvaliselt ning salajasena ega tohi neile teatavaks saanud siseteavet väärkasutada. Seejuures loetakse siseteabeks avalikustamata täpset teavet, mis otseselt või kaudselt puudutab AS Liviko-t. Salajasena käsitletakse AS Liviko ärisaladusi ja muud kaitstud teavet ettevõtte tegevuse, tehnoloogia, vahendite, finantsolukorra, lepingute, klientide, tarnijate, koostööpartnerite, või hinnapoliitika kohta.\nPartner tagab, et oma kõikides lepingulistes suhetes on AS Liviko salajase teabe hoidmine hõlmatud konfidentsiaalsuskohustusega ning vastav kohustus kohaldub ka kõigile tema töötajatele ja koostööpartneritele.\nAS Liviko, töötaja ja Partner toetavad oma tegevuses vaba ja ausat konkurentsi, välistades äritegevuses vaba konkurentsi takistamise, piiramise ja kahjustamise.\nAS Liviko ja Partner toetavad igati töötajate isiklikku ja tööalast arengut, tagades töötingimuste vastavuse kohalike õigusaktidega ning võimaldades neile ohutut ja tervislikku töökeskkonda.\nAS Liviko ja Partner ei toeta mistahes mittevabatahtlikku tööjõu kasutamist. Ärisuhted iga kolmanda osapoolega, kes kasutab tööjõudu sunniviisiliselt või hanked alltöövõtjalt, kes kasutab ükskõik millist sunniviisilist tööjõudu, samuti lapstööjõudu, lõpetatakse.\nAS Liviko ja Partner järgivad kõiki kehtivaid töötingimusi puudutavaid seadusi, sealhulgas töötaja ohutust ja tervist, sanitaarnõuete täitmist, tuleohutust, riskikaitset, elektrilist, mehaanilist ja ehituslikku ohutust.\nKolmandad osapooled peavad tagama, et igasugune alkohoolsete jookidega seotud kommertsinfo, mis puudutab alkohoolsete jookide reklaami, vastaks kehtivatele seadustele.\nAS Liviko, töötajad ja Partner on oma tegevuses keskkonnasäästlikud ja lähtuvad alati püüdest mitte kahjustada keskkonda.\nAS Liviko, töötajad ja Partner peavad oma tegevuses oluliseks ja toetavad taaskasutust, säästlike tarbimisharjumisi, sh elektri, vee, kütte kokkuhoidmist ning samuti rakendatakse oma tegevuses ümbritseva keskkonna igakülgset hoidmist.\nKõik AS Liviko töötajad kohustuvad siintoodud põhimõtetega tutvuma ja neid oma tegevuses järgima. AS Liviko töötajad vastutavad selle eest, et nad on põhimõtetega tutvunud ja käituvad neile vastavalt ning teevad AS Liviko nimel koostööd vaid selliste koostööpartneritega, kes tunnustavad siintoodud põhimõtteid. Põhimõtete rikkumine võib seaduses lubatu ulatuses tuua kaasa töölepingu lõpetamise.\nHea äritava avalikustatakse AS Liviko kodulehel www.liviko.ee , allkirjastatakse lepingute lisana ja see on täitmiseks kohustuslik kõigile Liviko Grupi ettevõtetele ja koostööpartneritele. Liviko koostööpartnerid tagavad, et nende tegevus on vastavuses siinkohal käsitletud põhimõtetega ning kannavad hoolt, et nende töötajaid on teavitatud põhimõtetega kaasnevatest õigustest ja kohustusest. Livikol on õigus kontrollida Partnerite või nende koostööpartnerite vastavust esitatud põhimõtetele, mis võib muu hulgas tähendada asjakohaste dokumentide esitamise palvet või kohapealset auditeerimist enne või pärast omavahelise koostöö alustamist.\nKäesoleva hea äritava põhimõtete rikkumist loetakse Partneri poolseks oluliseks lepingu rikkumiseks. Rikkumise tuvastamisel võib AS Liviko paluda Partneril teha oma tegevuses korrektuure või täpsustusi. AS Liviko-l on olulise rikkumise korral seejuures õigus üle vaadata omavahelise lepingulise suhte tingimused, mille tagajärjeks võib teatavatel juhtudel olla tellimuste vähendamine, tööülesannete ümberkorraldamine või lepinguliste suhete lõpetamine.


Isiklik abistaja avab ukse maailma – Tomka mõtlemisi\nTags isiklik abistaja, isikliku abistaja teenus, tom rüütel märts 19, 2020 369 Views\nKui suures osas maailmas levib praegu tõdemus, et kõiksugu inimhulkadest tasub eemale hoida ning õues jalutades ära suhtle võõrastega, siis on inimesi, kes ei saa näiteks puude või mõne muu terviseprobleemi tõttu iseseisvalt välja minnagi. Olgu siis selleks takistused pesemisel, söömisel, riietumisel, uksest välja saamisel, treppidel või mõni muu takistus, mida inimene, kes igapäevaselt iseseisvalt tegutseb, tõenäoliselt tähelegi ei pane. Ratastooli kasutaja võib oma eluga suurepäraselt iseseisvalt hakkama saada, aga kui tema koduukse ning välisukse vahel on näiteks üks või kaks trepiastet, siis vajab ta kellegi kõrvalise abi. Jah, sageli on selleks heatahtlik naaber, mõni sõber või inimene tänavalt, kes on nõus aitama. Tihtilugu on neid treppe või muid takistusi kümneid ja seepärast ongi abivajavad inimesed kodudesse isoleeritud. Ühekordset abistajat ei saa pidada isiklikuks abistajaks. Tema abi on juhuslik ning sellega ei saa arvestada. Isiklik abistaja on pikaaegsem koostööpartner, kes aitab neis tegevustes, mida inimene füüsiliselt teha ei saa. Seega on isikliku abistaja teenus paljude puudega inimeste jaoks tõesti “Kuldvõtme” vääriline, sest see aitab olla sotsiaalne ning täisväärtuslikult elada! Isiklik abistaja on “Kuldvõti”, kes avab ukse, aitab kodust välja!\nMaarika Susi aitab jopet selga\nIstusin 2011. aastal Tallinnas Astangu Kutserehabilitatsiooni Keskuse sööklas ning päike soojendas nii, et akna ääres otsaesise märjaks võttis. Olin sel ajal klienditöö praktikal ning esimest korda elasin kodust kuu aega eemal. Praktikandina sain elada õpilaskodus ning mind abistasid ametis olevad hooldajad ning üks asendusteenistuja. Ja kõik nägi välja täpselt nii, nagu ma seda toimimas nägin. Hommikul tuleb abistaja, aitab mul ära toimetada ning ma lähen tööle. Nende toimetuste all pean silmas neid tegevusi, mis hommikuti sageli rutiinsed on. Duši all käik, riiete valik ning selga panek. Hommikusöögi tegemine ning ette andmine. Riidesse panek ning uksest väljumine. Töökohal on mul samuti abistaja, kes aitab mul sisuliselt samu asju teha, mida hommikul. Jah, teinekord lähetustelgi on kolleeg see, kes aitab mul end jälle värskeks saada. Õhtuti käib samuti abistaja, kes aitab söögi tegemisel jms. Sel ajal olid minu suured iidolid ja on praegugi Tiia Järvpõld ning Margit Rosental-Tustit, kes isikliku abistaja teenust kasutades juba siis täisväärtusliku elu elasid. Miks ei võiks siis mina? Tol ajal tundus see mõnegi inimese jaoks utoopiline ning pisut võimatu. Ilmselgelt tundus minu võrdlemisi suur abivajadus takistusena. Teiseks ei olnud juba siis neid inimesi, kes isiklikuks abistajaks olemist võtaksid pigem tööna, mitte vabatahtliku tegevusena. Ja kui aus olla, pole olukord muutunud tänaseni.\nNii mu elu läks, et isiklikeks abistajateks olid Tallinnas minu korterikaaslased ja ma olen neile selle eest südamepõhjani tänulik. Kui meie elud laiali läksid, mis oli täiesti loogiline samm (ning takkajärgi mõeldes oleks see võinud varemgi juhtuda), sain hakata elama elu, millest olin unistanud. Ma leidsin endale abistaja, kes käis hommikul, aitas hommikurutiiniga ning sain tööle. Ka tööl on olnud mul kindel inimene, kes mind aitab ja selle eest väikest tasu saab, sest see ühest küljest motiveerib ning teisest küljest on mul selle inimese poole lihtsam pöörduda. Kusjuures oskuse abi küsida ning üle saada valehäbist olen ma endale teadlikult omandanud ning täna ei ole mul tõesti vahet, kes mind aitab. Muidugi ei pruugi see nii lihtne olla abistajale. Aga kõik on läbirääkimiste küsimus!\nKes on need isiklikud abistajad ja kust ma olen nad leidnud? Nad on inimesed meie kõigi seast. Kõiksugu ametitelt – alustades õpetajaga, lõpetades tegevsõjaväelasega. Nende seas ei ole ametilt isikliku abistajat, sest sellist ametit ei ole loodud. On olemas hooldaja amet ning kõik teavad seda, aga isiklik abistaja ei ole kindlasti hooldaja. Nii nagu eespool kirjeldasin, on isiklik abistaja inimesele tema käte ja jalgade pikenduseks. Ning isiklik abistaja aitab abistataval teha, mida too palub. Isiklikud abistajad on olnud minu tuttavad, tuttavate tuttavad. Minuga on ühendust võtnud ka minu jälgijad sotsiaalmeedias või inimesed, kes on mõnda saadet näinud. Minu abilise töö ei ole lihtne. Et mina tööle saaksin, peaks abistaja minu juures olema pisut enne seitset, st, tema hommik algaks veel varem. Abistajal on ka pere, on raske pere kõrvalt käia just töövälisel ajal minu juures. Mida siis kodune pere teeb? Sõjaväelasest abistaja käis minu juures ka enne kella kuute hommikul. Suveperioodil oli see väga mõnus. Tasu, mida kohalik omavalitsus isiklikule abistajale maksab, on nii väike, et inimesed teevad seda pigem motivatsioonitundest. See on ka põhjuseks, miks üks isiklik abistaja saab või jaksab umbes 4-6 kuud. Kui tasu oleks suurem, oleks ka motivatsioon suurem. Nii maksavadki inimesed tihti oma palgast ja toetustest ise abistajale juurde. Nii on näiteks minul abistajatega kokkulepe, et kui ära väsitakse vms, siis on see täiesti okei, aga et jõuaksin uue inimese leida, läheks mul umbes kaks nädalat. Kohalikel omavalitsustel ei ole loodud andmebaasi nendest inimestest, kes oleksid valmis seda tööd tegema, seega tuleb otsida uus abistaja jälle tuttavate ja tuttava tuttavate hulgast. Siiani on need olukorrad hästi lahenenud. Aga iga inimesega tuleb ümber kohaneda, teda tundma õppida. Ma tean, et see on vastastikune! Siin tuleb aga abiks positiivne ja avatud suhtumine.\nOn ikka öeldud, et sul on naist vaja! Ja olen ikka öelnud, et naisest ei tohi saada isiklik abistaja. Jah, ta võib olla ja parem oleks kui ta ongi, isiklik kabistaja! On ilmselge, et üksteist paarisuhtes aidatakse, aga see ei ole eeldus. Olen abielus ning näen ikkagi isiklikul abistajal oma elus suurt kohta, et oleks vaheldus, et suhe saaks puhata. Olgu selleks siis hommikune privaataeg hügieenitoimetustel või õhtusöögi valmistamine kallimale! Muidugi tuleb leida lahendus, kuidas abistaja mõlemale sobib ja ellu sobitub!\nMe kõik sõltume millestki ja kellestki. Tavainimene, kes hommikul ärkab, tehes möödaminnes ära hommikused kükid, kätekõverdused ja samal ajal, kui soe vesi dušist pähe voolab, laulab ooperiaariaid, ei pea mõtlema, kas ma jõuan täna õigel ajal tööle, sest isiklik abistaja on näiteks liiklusummikus 10 minutit hiljaks jäänud. Tema töölejõudmine sõltub vaid temast endast. Või kas õhtuseks teatrikülastuseks leian kaaslase, kes võiks aidata ratastooli üle uksepiitade jne. Isikliku abistaja teenusel on vaja areneda ning minu nägemuses võiks see olla riiklik teenus. Praegu on isikliku abistaja teenus iga kohaliku omavalitsuse otsustada, see aga seab erinevate KOV-ides elavad teenust vajavad inimesed ebavõrdsesse olukorda. Kui teenus oleks riiklik, siis kehtiks kõikjal Eestis üks hindamisinstrument ning oleks tagatud rahastus. Kui rahastus on piisav, areneb ka isikliku abistaja elukutse väärtuslikumaks. Nii nagu me ei kujuta ette, kui meil poleks tuletõrjujaid, politseinikke või sotsiaaltöötajaid, peaks meie jaoks olema mõeldamatu, et pole isiklikke abistajaid . Mida aktiivsem saab inimene tänu abistajale olla, seda rohkem ta selle raha maksude näol riigile tagasi teenib.


Andris Dzenītis – Eesti Muusika Päevad\nAndris Dzenītis (s 1978) on Riias sündinud helilooja, kes on õppinud Pēteris Vasksi ja Pēteris Plakidise juures. Tema “Pamestie” (“Deserted”) – sonaat viiulile ja klaverile sai Läti Heliloojate Liidu kammermuusika preemia (1994), kui ta oli ainult 16-aastane. Ta on kompositsiooni õppinud Viini muusika- ja draamakoolis Kurt Schwertsiku juures ja Leedu muusikaakadeemias Osvaldas Balakauskase juhendamisel. Ta on osalenud ka noorte heliloojate seminaridel ja meistriklassides Magnus Lindbergi, Pär Lindgreni ja Bent Sørenseni juhendamisel.\nDzenītise muusikat on tellitud ja esitatud Lätis ja mujal riikides, näiteks “Varssavi sügisel”, “Gaida festivalil” Vilniuses, Berliini “Maerzmusikil”, festivalil “Musiikin aika” Viitasaaris ning ISCMi festivalil Hongkongis ja Pekingis. Tema loomingut on ette kandnud näiteks Läti Raadio koor, Ensemble Modern, Berliini ja Amsterdami Raadio sümfooniaorkester, Leipzigi Gewandhaus-orkester, Bostoni sümfooniaorkester jpt. Tema “Seitse madrigali E. E. Cummingsi tekstidele” metsosopranile ja kuuele instrumendile sai Moskva rahvusvahelisel Jürgensoni nimelisel noorte heliloojate konkursil esikoha. 2007. ja 2015. aastal sai ta oma muusika eest Läti suure muusikapreemia. Ta on saanud auhinna ka filmimuusika eest. Andris Dzenītis on ka muusikapedagoog ja muusikaajakirjanik.


VIDEO | Salat on jäneste toit, seda mehed ei söö - Pere ja Kodu\nVIDEO | Salat on jäneste toit, seda mehed ei söö\nTeen trenni ja pekk kaob särisedes kõhult. Söön normaalselt ja kokkan ise. Koos sõpradega ka. Murran koos vingete meestega müüte. Tegemist on päris esimese meie enda tehtud kodukootud kokkamisvideoga. Olge leebed.\nVideotesse kutsun lahedaid sõpru ja koos näitame, kuidas saab ilma suhkruta teha maitsvat kooki ja kuidas valmistada võikusid nii, et need oleksid vitamiidest pakatavad täisväärtuslikud toidud. Räägime meestega tarka inspireerivat juttu ja teeme törts naljagi. Boonusena annab igas videos minu toitumisnõustaja Elis nõu, miks mingi asi meile vajalik on ja mida on millegagi hea kokku miksida, et saaks ikka toidust maksimumi.\nEsimesse episoodi kutsusin Eesti esiviikingist kirjanikuhärra Jesper Parve. Ühtlasi kannab ta ka mu naabrimehe tiitlit, mis sest, et elame üksteisest pooleteise kilomeetri kaugusel, meeldib meil ikka üksteist naabrimeesteks kutsuda. Jesper on mind oma arengu ja tegemistega viimastel aastatel väga võimsalt inspireerinud. Tema on ka üks peamiseid põhjuseid, miks ma blogima hakkasin ja täna olen valinud endale südamelähedase üsnagi hipiliku elustiili. Jesper oskab läbi oma edukate tegemiste, sorava jutu ja kirjasõna inimestesse süstida julgust. Oma viimati ilmunud Mees 3 raamatus räägib ta otse ja ausalt sellest, et eesmärkideni jõudmine ei ole mingi mee lakkumine, kuid kui leiad oma ELU KUTSE ja hakkad selle nimel tööd tegema, tunned, et elad päriselt. Soovitan lugeda, saab korraliku inspiratsioonilitaka.\nLisaks kirjutamisele, raadiosaate Suhtes juhtimisele ja inimeste inspireerimisele on Jesper suur tänavatoidukultuuri austaja. Tal on lausa Jes võileivastuudio. Kes pole Jesperi imeliselt maitsvaid võikused veel proovida saanud, soovitan kindlasti see plaani võtta. Sa võid imestada, kuidas pealtnäha nii lihtne asi nagu võileib võib olla nii rikkalike maitsetega. Rääkisime Jesperiga saates veel kodustest kokkamisrituaalidest, punnitasime muskleid ja olime niisama muhedad. Elis tutvustas meile selliseid tegelasi nagu küllastunud rasvad ja idandid. Eks tuli sealt tarkuse teri veelgi. Mis ma siin ikka pikalt seletan, vaata parem ise!


Rohkem julgeolekut ≠ julge olek | Müürileht\nAasta 2011 juulis – kohe pärast Anders Behring Breiviki Oslos ja Utøya saarel sooritatud tapatalguid – küsiti tollaselt Norra peaministrilt Jens Stoltenbergilt, kellest sai hiljem NATO peasekretär, milline on riigi reaktsioon terrorile. Kas turvakaalutlustel kavatsetakse suurendada kontrolli Norra ühiskonna üle ning kitsendada kodanike õigusi? Stoltenberg vastas ajakirjanike küsimustele, et Norra ei loobu demokraatlikest väärtustest ega uhkusest ning vastab terrorismile rohkema demokraatia ja avatuse ning suurema poliitilise osalusega. Kui Norra hakkaks loobuma demokraatlikest väärtustest ja ühiskonna avatusest, tähendaks see lihtsalt seda, et äärmuslased on oma eesmärgi saavutanud. Stoltenbergi reaktsioon, mis järgnes vahetult terroriaktile, erines Ameerika Ühendriikide George W. Bushi vabariikliku administratsiooni reageeringust kümme aastat varem pärast islamiterroristide rünnakut New Yorgile ja Washingtonile, mis põhjustas üleilmse sõja terrorismi vastu ja tõi kaasa piirangud kõikidele ühiskonnagruppidele sõltumata nende välistest tunnustest või päritolust. See on valiku küsimus, kas näiliselt suurema turvalisuse ettekäändel ollakse valmis piirama liberaalse ühiskonnaga kaasnevaid individuaalseid vabadusi või neist isegi loobuma.\nKäesolev artikkel otsib hirmu ja hirmukultuuri mõjusid poliitikas laiemalt, sealhulgas Eesti ühiskonnas. Ameerika poliitikateadlane ja kunagine president Carteri julgeolekunõunik Zbigniew Brzezinski on nimetanud hirmukultuuri arendamist terrorismivastases sõjas üheks põhiliseks suunavaks jõuks, kuna see varjab nähtuste põhjusi, tugevdab emotsioone ja teeb demagoogilistele poliitikutele kergemaks avaliku arvamuse mobiliseerimise selle poliitika toetamiseks, mida nad soovivad ellu viia. Ameeriklaste reaktsioon islamiterroristide rünnakule tõi kaasa riigi ja ühiskonna jaoks elutähtsate küsimuste suurema julgeolekustamise ning hirmukultuuri plahvatusliku leviku.\nJulgeolekustamine eeldab eemaldumist traditsioonilisest julgeolekukäsitlusest, milles nähti julgeoleku ainuvõimaliku destabiliseerijana väljastpoolt riigipiire lähtuvat sõjalist rünnakut ning milles ei olnud sisejulgeoleku mõistet veel avalikku teadvusesse tekkinud. Laiem julgeolekukäsitlus tunnistab, et kõrvuti sõjaliste ohtudega võivad riiki, ühiskonda ja indiviidi mõjutada teiste hulgas poliitilised, majanduslikud, sotsiaalsed ja keskkonnast tulenevad ohud, hilisemal ajal seoses küberruumi tekkimisega ka paljud sellega otseselt või kaudselt seotud riskid, näiteks informatsiooni julgeolek. Järelikult peame rääkima võrdselt neist kõigist, mitte ainult sõjalisest julgeolekust. Nende erinevate julgeoleku lähtevormidega toimetulekuks ei piisa enam uute tankide ja sõjalennukite muretsemisest. Tavakodanikul võib mõiste säärane laienemine panna pea valutama ning suurendada tema hirmutunnet. Näiteks kui mõni poliitik käsitleb oma kõnes „ajude äravoolu” riigist julgeolekuohuna ja soovitab selle tõkestamiseks midagi ette võtta, on tegemist ühe sotsiaalse nähtuse julgeolekustamisega. Hea näide julgeolekustamisest Läänemere regioonis on Nord Streami gaasitoru, mille rajamist teadvustasid Balti riigid valdavalt sõjalise julgeolekuohuna, samal ajal kui teised sama piirkonna maad tajusid enam sellega kaasnevaid majandus- ja keskkonnakaitseprobleeme.\nÜhiskonna afektiivne häälestamine\nKanada päritolu ühiskonnateoreetik Brian Massumi viitab 2001. aasta rünnaku järel Ameerika Ühendriikide sisejulgeolekuministeeriumi (Department of Homeland Security) kasutusele võetud kaartide süsteemile, kus erinev värv vastab erinevale riikliku julgeolekuohu astmele. Kasutatavat värvigammat on julgeoleku näitlikustamisel mujalgi kasutatud – roheline (madal), sinine (kontrollitud), kollane (kõrgendatud), oranž (kõrge), punane (tõsine). Hinnang Ameerika Ühendriikide julgeolekuseisundile on pärast 2001. aastat kõikunud tavapäraselt vahemikus „kõrgendatud” ja „kõrge”. Hinnang „turvaline” puudub sellel skaalal üldse, mistõttu Massumi väidab, et 2001. aastal New Yorgi ja Washingtoni terroristlike rünnakute järel toimunud muutused Ameerika ühiskonnas tõid kaasa ebakindluse teisenemise normaalsuseks. Teisiti sõnastatuna viidi riik permanentsesse julgeolekustatud seisundisse. Sellisele paradigmamuutusele on tähelepanu juhtinud teisedki. Taani teadlane Georg Sørensen nendib, et klassikaline julgeolekudilemma (security dilemma) ehk olukord rahvusvahelistes suhetes, kus subjektide julgeoleku tajumine oli modelleeritav vastaspoole ründe- ja kaitselahenduste tajutavusele (kui üks riik muretseb endale sõjamasina, et sellega oma julgeolekut suurendada, võib see teise riigi, kes tajub seda kavatsusena rünnata, julgeolekut hoopis vähendada), on asendumas ebakindluse dilemmaga (insecurity dilemma), kus ohu tajumine hõlmab märksa laiemat skaalat, näiteks võidakse ohte väärtustele tajuda eksistentsiaalselt ohuna julgeolekule. Ameerika Ühendriikide kontekstis tekkiski pärast 2001. aasta rünnakuid ebakindluse dilemma, kui teistsuguseid väärtusi esindava paarikümne terroristi toime pandud kuritegu, mille tagajärjel hukkus 3000 inimest, tajuti märksa laiemalt islamitsivilisatsiooni rünnakuna Lääne liberaalsetele väärtustele, kuid nende väärtuste kaitseks sooviti isikuvabadusi hoopis suurema kontrolli alla võtta.\nKui kodanikud tajuvad ohtu nende turvalisusele, vahet pole, kas see oht on reaalne või imaginaarne, võivad nad nõustuda kergesti suletud ühiskonnale omaste piirangutega.\nTotaalne julgeolekustamine võib aga vastupidi ootustele ebakindluse dilemmat ühiskonnas hoopis süvendada, mille toimel võib inimene tajuda julgeolekuohte elu praktiliselt kõikides sfäärides. Massumi kasutab oma artiklis näitliku kuvandina rahvastiku ühendamist juhtmevabasse võrgustikku, mille kaudu jõuab valitsus iga kodaniku individuaalsesse kesknärvisüsteemi ja kutsub seal teatavate märksõnade sisestamisega esile enesekaitsereflekse tajutavate ohtude vastu, kusjuures ohtude tajumine toimub ärrituse kaudu. Ärritunud inimest ei huvita lahenduse leidmine, vaid süüdlase tuvastamine. Emotsioonide kaasabiga häälestatakse ühiskonda toetama ühte või teist otsust ning etteantud käitumismustrite kaudu, mida kodanikud üksteiselt matkivad, mobiliseeritakse ühiskonda neid otsuseid ka ellu viima.\nJuhtmevaba võrgustiku loomisel ei saa meedia rolli sugugi alahinnata. Ajakirjanduse vahendusel hakkasid Lääne ühiskonnas levima laialt populaarsed kuvandid islamiusulisest kui sünnipärasest terroristist. Meenutame siinkohal kas või seda, kuidas Breiviku aktsioon omistati vahetult pärast selle toimumist samuti islamistidele, sest see vastas kehtivale kuvandile – mitmed islamistlikud terroriorganisatsioonid jõudsid enne rünnaku toimepanija tabamist kuriteo isegi oma arvele kirjutada. Niisiis ei sõltu hirmukultuuri levimine ainult poliitikute või ametkonna kabinetivaikuses sündinud strateegiatest. Kui meedia ei ulataks poliitikutele abikätt, jääksid viimased oma hirmudega üksi. Meedia rolli võib näha siin eelkõige populaarsete ja lihtsustatud kuvandite võimendamises ning tarbijaühiskonnale loodud maailmapildi „hollywoodiseerimises”, millega nende toodetud informatsiooni kujundatakse vastavalt tarbija ootustele ning see paisatakse turule samasugustele reeglitele toetudes, nagu tehakse Hollywoodi kassahitte turustades. Poliitikute ja meedia vahel tekib vastastikune sõltuvus, sest meedia on oluline vahend, mille kaudu saab oma poliitilisi sõnumeid massidesse viia, samal ajal sõltuvad poliitikute populaarsus ning valimistulemus otseselt nende võimest siduda oma poliitilisi eesmärke meedias levinud kuvanditega.\nViimasel ajal on hakatud emotsioonide mõju rahvusvahelistele suhetele ka teaduslikult uurima. Richard Ned Lebow juhib oma teoses „A Cultural Theory of International Relations” tähelepanu paradigmamuutusele ameeriklaste maailmapildis: pärast külmale sõjale järgnenud rahukümnendit tõi 2001. aasta julgeoleku taas esiplaanile. Ameeriklaste šokist võib 11. septembri sündmuste konteksti arvestades isegi aru saada, sest tegemist oli esimese tõsisema rünnakuga nende territooriumil pärast seda, kui jaapanlased ründasid 1941. aasta lõpus Pearl Harborit. See võis küll suurendada ühiskonna sisemist solidaarsust – kõik asetusid ohvrite poolele –, kuid ühtlasi muutis ühiskonna ohuretoorikast kergemini mõjutatavaks ja hirmudele allutatavaks. Ameerika ühiskonnas laialdaselt levima hakanud hirmukultuur tekitas näilise õigustuse ulatuslikuks jõudemonstratsiooniks, mida ei kasutatud üksnes teo vahetute toimepanijate karistamiseks, vaid vaenlastest ühtse koondportree loomiseks, mida on ka avalikkusele kindlasti kergem turustada. Selle asemel et Al Qaeda tegevust kriminaliseerida, ühiskonda rahustada ning hirme maha suruda, otsustas Bushi administratsioon talle kätte mängitud olukorra ära kasutada ja algatada ambitsioonika sõja terrorismi vastu. Osama bin Ladenist vormiti Hollywoodi kuvandeid matkides seitsmepealise lohena mõjuv antikangelane, kuid ka antikangelane võib aja jooksul kellegi jaoks kangelaseks muutuda, eriti veel siis, kui tema peade maharaiumiseks kulub kümmekond aastat, mille jooksul filmistsenaarium areneb mitmeosaliseks sarjaks. Iraagi ründamine 2003. aastal on ilmekas näide stsenaariumi laiendamisest, mille kaudu üritati tabada mitu kärbest ühe hoobiga.\nGeorge W. Bushi rakendatud üleilmse terrorismivastase sõja väljakuulutamise poliitika suurendas ebakindlust mitte ainult Ameerika Ühendriikides, vaid kogu maailmas, ning ebakindluse dilemma laienes Ameerika ühiskonnast väljapoole. Niinimetatud Bushi doktriini järellainetusena hakkasid Ühendriikide eeskujul sarnast afektiivset poliitikat kasutama mitte ainult lääneriigid, vaid selle võtsid omaks mitmed Läänele vastanduvad ideoloogilised või poliitilised liikumised, kes rõhutasid hirme Ameerika Ühendriikide ning sealsete väärtuste leviku ees kui ohtu nende ühiskonnakorraldusele ja kasutasid seda hirmu omakorda suuremaks julgeolekustamiseks. Kui me pöörame tähelepanu kas või Venemaa presidendi Vladimir Putini julgeolekupoliitilistele käitumismustritele, siis võime tajuda sarnasusi Bushi doktriiniga. Kuna ameeriklased ründasid ebakindluse dilemmast lähtudes 2003. aastal Iraaki, võisid venelased leida kergesti õigustuse Gruusia ründamiseks 2008. ja Ukraina ründamiseks 2014. aastal. Paradoksaalsel kombel õigustasid nad sellega ühtlasi Bushi rakendatavat poliitikat.\nNiisiis ei sõltu hirmukultuuri levimine ainult poliitikute või ametkonna kabinetivaikuses sündinud strateegiatest. Kui meedia ei ulataks poliitikutele abikätt, jääksid viimased oma hirmudega üksi.\nKui kodanikud tajuvad ohtu nende turvalisusele, vahet pole, kas see oht on reaalne või imaginaarne, võivad nad nõustuda kergesti suletud ühiskonnale omaste piirangutega. Hirm, eriti hirm teistsuguste ees, kelle käitumisloogikat me ei mõista või ei taha mõista, võib olla samuti üks grupi solidaarsusel põhineva identiteedi kujunemist soodustavatest kriteeriumidest. Massumi jõuab järeldusele, et hirmudele järeleandmine ning võimsa poliitilise masinavärgi rakendamine nende võimendamiseks ei muuda ühiskonda turvalisemaks ning Ameerika Ühendriigid ei ole praegu turvalisemas seisundis, kui ta oli seda enne 2001. aasta rünnakuid. Ühtlasi tekitati foon poliitikale, mille vilju lõikavad praegu paljud populistlikud poliitikud. Donald Trumpi hirmudele rajatud presidendikampaania sai sisulise alguse viisteist aastat tagasi. Trump pakub silmaga nähtavaid ja käega katsutavaid lihtsaid lahendusi, mille keskmes on tugev visuaalselt tajutav kuvand avalikus ruumis levivate hirmudega võitlemiseks. Ühiskonnas tunnetatav ebaturvalisus akumuleeritakse hirmukultuuri oskusliku võimendamisega poliitiliseks kapitaliks. Kui ühiskonnas ringleb kuvand, et mehhiklased ohustavad oma põhjanaabrite sotsiaalset turvalisust ning võtavad ära nende töökohad, siis tuleb ohu näitlikustamiseks ehitada kahe riigi vahele müür ja panna mehhiklased selle eest maksma. Samamoodi viis Suurbritannia rahvahääletusel Euroopa Liidust välja teatud ühiskonnakihtides leviv hirm Ida-Euroopa odava tööjõu ees.\nEesti ja Ameerika Ühendriikide sarnasus peitub selles, et sisejulgeoleku teemasid hakkasid mõlemad teadvustama üsna hiljuti: Ameerika Ühendriigid pärast 11. septembri terrorirünnakuid, Eestile helises äratuskell veelgi hiljem, alles 2007. aasta aprillirahutuste järel. Enne seda teadvustati Eestis ainuvõimaliku julgeolekuohuna üksnes Venemaalt lähtuvat sõjalist rünnakut, mille eesmärk on territooriumi vallutamine ja Venemaaga liitmine. Eesti on nüüdisaegses Euroopas üks kõige tugevamini julgeolekustatud ühiskondi, mis teeb ta avatuks massikommunikatsioonivahendite kaudu levivatele kõikvõimalikele paanikahoogudele alates tatrapaanikast kuni kooselupaanika ja sealt edasi pagulaspaanikani hoolimata sellest, et kõikide nende nähtuste tegelik mõju ühiskonnale on väike. Tatar ei ole kindlasti Eesti rahva põhitoiduaine, mille kadumine toidulaualt võiks põhjustada näljahäda. Kooseluseadus puudutab tegelikult vaid marginaalset osa ühiskonnast, kellele ta annab näiliselt juurde rohkem õiguseid, kuid nende õigustega kaasnevad ka varjatud kohustused. Pagulaspaanika kirjeldab ilmekalt olukorda, kus mingi teema edukas „hollywoodiseerumine” suurendab probleemi mõju ühiskonnale märgatavalt, kui populaarsete kuvanditega maalitakse ühe pildi peale kokku mitmeid erinevaid probleeme: Euroopat tabanud migratsioonilaine, millel võivad olla nii humanitaarsed kui ka majanduslikud ajendid, ja Euroopas toime pandud terroriaktid. Nende nähtuste omavaheline seostamine on valdavalt imaginaarne.\nPaanikahood muudavad kogu ühiskonna hirmukultuurist kergesti haavatavaks. Meil on saanud tavaks lisada kaaluka argumendina mis tahes poliitiliste otsuste õigustamiseks epiteet „tänases julgeolekuolukorras”, mis kanaliseerib või lämmatab võimaliku diskussiooni juba eos, sest kõik saavad aru, et ühe või teise otsuse varjus tõstatuvad ohud meie julgeolekule. 2015. aasta jaanuaris Reformierakonna üldkogul peetud kõnes rõhutas peaminister Taavi Rõivas: „Miks peaksid Reformierakonna toetajad neil valimistel kindlasti valima tulema ja hääletama Reformierakonna poolt? Esiteks on tänasest keerulisest julgeolekuolukorrast tulenevalt eesootavad valimised mingis mõttes kui usaldus- ja toetushääletus Eesti riigile, meie kestmise tahtele.” Kirjas erakonnakaaslastele uue välisministri ametisse nimetamise puhul viitab Rõivas jällegi ärevale julgeolekuolukorrale. Sarnast retoorikat kohtab aga ka kohaliku omavalitsuse tasandil. Hiiu maavanem Riho Rahuoja teatab Eesti Vabariigi 97. aastapäeva aktusel peetud kõnes: „Tänases julgeolekuolukorras saame üha paremini aru, et ühe väikese riigi iseseisvuses ja vabaduses ei ole midagi iseenesestmõistetavat.” Need on vaid mõned valitud näited sarnaste sõnumite hulgast, mis võimalikest headest kavatsustest hoolimata suurendavad tegelikult ärevustunnet. Kui sisendada mingit sõnumit piisava intensiivsusega, tajub auditoorium ohtu võimendatuna. Selles kontekstis meenutab Eesti itaalia kirjaniku Dino Buzzati romaanis „Tatarlaste kõrb” maalitud ühiskonda, mis oli pidevas valmiduses teiselt poolt kõrbe saabuvate tatarlaste rünnaku ootuses ja unustas sageli ära, mis nende endi poolel toimub. Eesti ei ole kindlasti mingi erand, kui vaatame kas või üle mere Rootsi suunas, mida on 1981. aastast saati, mil nõukogude allveelaev Karlskrona lähedal karidele sõitis, tabanud regulaarse sagedusega allveelaevapaanika.\nKuna ameeriklased ründasid ebakindluse dilemmast lähtudes 2003. aastal Iraaki, võisid venelased leida kergesti õigustuse Gruusia ründamiseks 2008. ja Ukraina ründamiseks 2014. aastal.\nHirmukultuuri edukaks maaletoojaks Eesti ühiskonnas on osutunud Eesti Konservatiivne Rahvaerakond (EKRE), kes on kogunud poliitilist kapitali nii kooselu- kui ka pagulaspaanika toel. Oma poliitika toetuseks pakutakse emotsionaalseid lahendusi. Nende presidendikandidaat Mart Helme soovis tõsta kaitsekulutusi 2,4 protsendini sisemajanduslikust koguproduktist (SKP), küsida Ameerika Ühendriikidelt 500 miljoni dollari ulatuses abi ning võtta ka sõjalise riigikaitse tarvis laenu. Kõik see pidi toimuma väljaspool laiapõhjalist riigikaitset, st olema suunatud kitsalt sõjalise võime suurendamisele. Kokkuvõtlikult soovitab Mart Helme ilmselt valmistuda sõjaks, sest sõjaliste kulutuste suurendamine peab tulema millegi arvelt. Ma eeldan, et EKRE soovib vähendada vastukaaluks näiteks haridus- ja teaduskulutusi, mille rahastamine võib vähendada nende toetajaskonda. Arenguruumi on veel piisavalt, sest erinevatel hinnangutel võivad näiteks Põhja-Korea kaitsekulutused ulatuda kuni 50 protsendini SKPst, kuid iseküsimus on see, kas sealne elukorraldus on üldse väärt kaitsmist. Kahe protsendi mantra väärib ehk mõningat seletamist, sest seegi on märk riigi kõrgest julgeolekustamise tasemest, kuna riigi sõjaline julgeolek on riigieelarvet silmas pidades asetatud eelisseisundisse. Tasub üle korrata, et tegemist ei ole Eestile ei Washingtonist ega Brüsselist peale surutud nõudmisega, vaid vabatahtliku soovitusega, mille täitmise on Eesti võtnud kohustuseks. Selle taga võib näha ratsionaalset loogikat, sest riigikaitsekulutuste reaalne suurus sõltub sellest, kuivõrd edukas on riik majandusrindel. Küll aga tasub hoiatada populistlike hirmukultuurist tulenevate katsete eest saavutatud tasakaalu muuta. Riigi kaitsevõime oleneb siiski sellest, kuivõrd need kaks protsenti on kaetud riigi tegelike kaitsevajadustega, kulutatud raha hulk ise riiki ei kaitse. Kui riik kannatab tõsiste poliitiliste, majanduslike, sotsiaalsete ja miks ka mitte keskkonnaprobleemide all – Ukraina näide on siin väga ilmekas –, siis ainuüksi sõjalise kaitsevõime eelisarendamine julgeolekut ei taga.\nÜha rohkem jõudu koguv mastaapne julgeolekustamine loob soodsa pinnase laiema hirmukultuuri tekkimisele, mis väärtustab ühiskonna suletust. Massumi nimetab hirmu ontogeneetiliseks ja see võib kujuneda isemajandavaks jõuks, mis liigub korduste ja paljundamiste abiga ühelt elualalt teisele. Seda võime märgata Eesti ühiskonnas levivas vastuseisus kõikvõimalikele uuenduslikele lahendustele, kui võtta näiteks Rail Baltic, neljarealine Tallinna-Tartu maantee, tuumaelektrijaam, Saaremaa sild või ükskõik milline muu suuremahuline tulevikku suunatud projekt, mida tabab pea alati tugev hukkamõist, sest hirmukultuurist kammitsetud ühiskond kardab muutusi. Tihtipeale hakkavad suurprojektide teemalistes diskussioonides emotsioonid domineerima ratsionaalsete argumentide üle, sest emotsioone ei pea üksikasjalikult põhjendama, vaid rõhuma sotsiaalsele sidususe ja solidaarsuse vajadusele huvi- või identiteedigrupi liikmena. Nii võime jõuda kergesti populaarse otsuseni, mis ei vasta ühiskonna arenguloogikale. Rohkem demokraatiat ja avatust ning rahva suurem poliitiline osalus esitavad paraku ka kodanikuvastutuse nõude – selleks et teha kvaliteetne otsus, pead sa ühe või teise otsuse tagajärjed endale ratsionaalsete argumentide abiga selgeks tegema, mitte tuginema emotsionaalsetele hinnangutele, mida mõjutab sageli otsuse tegemiseks vajaliku informatsiooni mittetundmine. Eriti ohtlik on emotsioonipõhine käitumine julgeolekusituatsioonide hindamisel, mis nõuavad ratsionaalset analüüsi, sest emotsionaalne julgeolekukäsitlus võib põhjustada valestimõistmist ning potentsiaalset ohuallikat hoopis tegudele provotseerida. Nii ongi ebakindluse dilemma kerge tekkima. Hirmudega ei tule võidelda, vaid püüda neist vabaneda – suletud ruumis on neist raskem lahti saada kui avatud maastikul. Kui nüüd kokku võtta, mida peaks Eesti oma lugematute julgeolekuohtude leevendamiseks tegema, siis mina soovitan usaldada praeguse NATO peasekretäri nõuandeid, nagu need on välja toodud selle artikli alguses.\n „Hirmukultuur” (culture of fear) on ühiskonnateadustes kasutatav mõiste, mis käsitleb hirmu kui emotsiooni süstemaatilist levitamist näiteks poliitiliste eesmärkide saavutamiseks. Väga sageli on seda rahvusvahelises poliitikas seotud terrorismi ja terrorismivastase sõja kuvanditega.\n „Julgeolekustamise” (securitization) mõiste tõi julgeoleku-uuringutesse nn Kopenhaageni koolkond (Barry Buzan, Ole Wæver jt). See on protsess, mille käigus laiendatakse „julgeoleku” mõistet – nähtusi erinevatest eluvaldkondadest tõlgendatakse julgeoleku kaudu, nähes neis eksistentsiaalset ohtu julgeolekule.\n Massumi, Brian 2005. Fear (The Spectrum Said). – Positions, vol. 13 (1), lk 31–48.\n Ka see on näide julgeolekustamisest, millega tunnistati suurema tähelepanu omistamise vajadust sisejulgeolekule. Massumi mõistet „julgeolekustamine” ise ei kasuta, see on rohkem omane Euroopa julgeolekukoolkondadele.\n Sørensen, Georg 2007. After the Security Dilemma: The Challenges of Insecurity in Weak States and the Dilemma of Liberal Values. – Security Dialogue, vol. 38 (3), lk 357–378.\n „Bushi doktriin” on mõiste, mis koondab president George W. Bushi välispoliitilisi põhimõtteid, mille keskmes oli Ameerika Ühendriikide julgeolekuhuvide kaitsmine üle kogu maailma ja rahvuslike huvide eelistamine rahvusvaheliste institutsioonide tegevusele.\n Ka Ameerika Ühendriikide kontekstis on Trumpi tüüpiline valija sarnaselt EKRE valijaga Eestis elanikkonna eakam ja vähem haritud kontingent. Täpselt sama ühiskonnasegment, kes on hirmukultuurist kergemini mõjutatav, toetas Suurbritannia lahkumist Euroopa Liidust.\nHolger Mölder on politoloogiadoktor ja Tallinna Tehnikaülikooli rahvusvaheliste suhete dotsent, kes on töötanud aastatel 1995–2015 Eesti riigikaitsesüsteemis, kaitseministeeriumis ja Kaitseväe Ühendatud Õppeasutustes. Hirmukultuuri mõju rahvusvahelistele suhetele ja julgeolekule on olnud üks uurimisteemasid tema teadustöös.


Lümanda vaidlustab PRIA otsuse\nLümanda vaidlustab PRIA otsuse (17)\nRIID MAJAS: PRIA nõue vallavalitsusele on keeruline pähkel ja annab ka kohalikele poliitikutele tööd pikaks ajaks. Tarmo Pikner (paremal) vaidleb Mart Maastikuga. Foto: Egon Ligi\nLümanda vallavolikogu eilsel istungil vaieldi Atla sadama üle ja otsustati esitada vaie PRIA otsusele, millega nõuti vallalt tagasi 38 000 eurot sadamaehituse puuduste tõttu.\nVolikogus opositsiooni esindav Tarmo Pikner väitis, et tema pea 20-aastase europrojektide kirjutamise kogemuse juures on Atla sadama ehitus enim vaidlusi tekitanud projekt. Lisaks väljendas ta pettumust vallavalitsuse tegevuse üle, kuna vallavalitsus pole tema väitel oma lepingupartneritega suhelnud.\nSamuti ei olnud Pikner rahul, et vald tellis ehitusekspertiisi, milleks ei olnud eelarves raha ette nähtud. Tema meelest peaks ekspertiisi eest maksma ehitaja. Oma kõne lõpetas ta ettepanekutega mitte maksta ekspertiisi eest ja suunata raha tagasinõue peatöövõtja Monoliit OÜ vastu.\nVallavanem Jaanika Tiitson tegi ettepaneku vaidlustada PRIA otsus täies mahus. Juristide arvates on selles vaieldavad nii tööde mahud, hinnad, raha tagasinõudmise alus kui ka selleks ette antud aeg.\nTellitud ekspertiisi järgi on vähem valatud erosioonibetooni, puuduvad vendrid ja slipi käsipuu ning vaieldav on slipi nõlva kindlustuse maht. Slipi aluse täite kontrollimiseks tuleks aga betoon ära lõhkuda.\nTiitson märkis, et PRIA algsest nõudest on nüüdseks mitu punkti juba maha võetud. Vaidega saab selgeks, mis summa jääb, ja see pööratakse ehitaja vastu.\nVolikogu esimees Mart Maastik lisas, et tegelikult on ju PRIA esimese etapi raha välja maksnud, mis tähendab, et siis oli kõik korras. Pealegi on aega ehitajale varjatud puuduste kõrvaldamiseks pretensioone esitada viis aastat.\nTarmo Pikner jäi aga seisukoha juurde, et kogu nõude maksumus tuleks pöörata ehitaja vastu. Pealegi on PRIA-l tema sõnul II etapi maksumusest veel 44% välja maksmata.\nSelle peale arvas volikogu esimees, et Pikner võiks rahustit võtta. “Ega me teiega õllelauas ei istu,” tuletas ta meelde.\nNimelt pole Mart Maastik seni välja võtnud volikogu juhtimise eest ette nähtud tasu. Nüüd on ta valmis seda tegema, et maksta valla tellitud ekspertiisi eest, mis jääb suurusjärku 200–400 eurot.\nLisatud: 21.05.2013 / 06:20\nSelle Atla sadamaga jändid lood.\nKõige lõpuks pidi veel kalapüügikeeld olema ka olema. Seepärast ei olevat kalapaate.\nLisatud: 21.05.2013 / 08:09\nkes see ikka sadamas kala püüdma hakkab.\nLisatud: 21.05.2013 / 09:07\nmaastik pole ainus õilishing,kes rahad vallale jätnud. ups..aga see vist ka suur saladus. huvitav eelarve sel vallal,jagatakse kuhu täna just vaja on.\nLisatud: 21.05.2013 / 10:31\nPikner ihkab ju uuesti vallavanemaks, et siis vallas saaksid lokata taandarengud ja igasugused keelud. Kus ta tegusaid ettevõtmisi näha saab, nagu see Atla sadam.\nAitäh praegustele tegijatele, küll rahvas seda mõistab\nLisatud: 21.05.2013 / 10:40\nKuule, Pikner, kui Kuke Helle lahti lasid ja kohtus käisid, siis ei olnud ka valla eelarves selleks raha, aga kulutasid ikka. Räägi ka sellest rahvale kui suur summa see oli, tunduvalt suurem, kui praeguse vaide summa\nLisatud: 21.05.2013 / 11:25\nkohtus käis juba uus vallavalitsus ja ei makstud ju midagi.\nLisatud: 21.05.2013 / 10:53\nMis volikogu ja istung selline on, kus volikogu esimees selliselt käitub? Öelda volikogu istungil volikogu revisjonikomisjoni esimehele võta rahusteid! Ennekuulmatu!\nSelle Atla sadamaga on vallal ülepea jamad kaelas. Võtta sisuliselt peatöövõtjaks, peale ehitajatevahelisi vaidlusi, vallavolikogu liikme firmale. Korruptsioon!\nLisatud: 21.05.2013 / 12:26\nEt tahaks ka näha, millised need hr. Pikneri projektid olid? Mina vallakodanikuna pole kuulnud-pole näinud. Üks siiski oli, aga sellega oli ka päris palju probleeme. Pikner- palun anna teada, mida silmas pidasid nende paljude projektide all? Praegune vallavalitsus on selles valdkonnas teinud ääretult palju valla heaks. Lisaks olid Sina Tarmo, kes väitis, et Lümanda valda ei saa teha ega tule ühtegi sadamat. Mis põhjendus see siis oli, kas nüüd sellepärast võitledki nii ennastsalgavalt?\n700 kevadist hetke\nLisatud: 21.05.2013 / 12:48\nPikner ütles vallateede höövliga üleskündmise peale, et Lümanda vallas elab 768 teedeinseneri, kes ei saanud endeeli künnitööst õieti aru ja protestivad asjatundmatusest\nLisatud: 21.05.2013 / 15:09\nSelle Pikneriga ei ole muud kui negatiivsed uudised, nii valla juhtimise ajal kui ka nüüd. Lõpeta ükskord ära ja lase Lümanda rahval rahus elada. Kasvata lapsi ja lapselapsi ja ära õelutse nii kangesti tegijate üle. Lümanda vald on tegus olnud enne sind ja soovib seda olla ka edaspidi. Mine loodusesse ja tunne armastavat suhet orhideedega.Tänan!\nLisatud: 22.05.2013 / 20:13\nMetel pole jõega pistmist, metel meri keikse kallim. Seetõttu mede randumissillakesed, mis ju ka just kut me hoomse püsiühendus. Nüüd aga pole äi lautrit, äi sadamat, ega ses seda varju! Va asjamehed ja nende teud mereraju räsida! Aga, las möllab se torm, me kanget randlase verd, need piskud muhud ja vopsud hoidvad just tööpinget. See vastasseis mobiliseerib me ridu, koondab meiteid, kut käe rusikaks!\nLisatud: 21.05.2013 / 15:15\nHei pitner, musirull, tao rauda seni, kuni see on veel tuline!! Ujula tuleb Atla sadamasse niikuinii!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!\nLisatud: 21.05.2013 / 16:33\nTule Kata, lääme Atla lahele sõudma,\npaadi põhja teen sul pehme aseme\nja kui sadamavaht meilt tuleb tasu nõudma,\nsiis me talle varbale k—-e.\nLisatud: 21.05.2013 / 17:05\nPiknerit ootan tagasi,sest ta projekt jäi pooleli.Teedest oleksid saanud jõed ja jõe kaldal oleksid õitsenud orhideed,kalad ujuksid iga maja ukse ees,bensiini ei kuluks,õhk oleks puhas.Kõik oleks ilus.Kukk ja Pikner sõidaksid paadiga,vaataksid vallarahva üle.Ilus.\nLisatud: 21.05.2013 / 20:23\nPRIA-le jõudu! Teistele asjaosalistele tuleks ks näppud sahtli vahele panna!\nLisatud: 21.05.2013 / 22:31\nPRIA-le tõesti palju jõudu ja jaksu see sasipundar läbi närida ja kõik vussardajad ja asjaosalised avalikkuse ette tuua,sest tegemist on suurte rahadega ja õiglusega.\nLisatud: 22.05.2013 / 04:37\npooldajad vötku rahakott ja vallamajja,siis saab makstud. ja vaevalt see 38tuhat viimane summa. nüüd veel juristid ja kohtukullid tulevikus juures,egas nemadki aitäh eest tööd tee. nii et makske kohe rohkem.


4 inimest, kellele võiksid andeks anda veel sel aastal | Buduaar\n4 inimest, kellele võiksid andeks anda veel sel aastal\n2013. aasta 2. detsember 06:29\nMeie kõigi elus on inimesi, kes lihtsalt käivad närvidele, isegi kui nad pole midagi otseselt halba meile teinud. Andesta neile veel selle aasta sees ja sinust saab parem inimene.\nSa oled üritanud talle korduvalt öelda, et sulle ei meeldi triibud, kihiline lõikus ega lokid. Aga ometi teeb ta neid järjekindlalt sulle edasi. Anna talle andeks, sest tema näeb sind just nii ilusana, ega ürita su elu meelega rikkuda. Lõppude lõpuks, juuksed kasvavad ju edasi ja midagi pöördumatut pole toimunud. Otsi endale parem uus juuksur.\nMeil kõigil on selline sõber. Kui sa teda esimest korda kohtasid, ei tundunud ta teistmoodi. Siis hakkas ta endale uut korterit otsima, kaebles nagu me kõik kõrgete hindade üle ja ostis hoopis väikese maja Piritale. Ja ta on joogatreener! Ning sulle meenub jälle, et tema vanemad on rikkad … Samal ajal kui sina saad vaevu hakkama palgapäevast palgapäevani, käib tema oma perega igal aastal pikal reisil. Aga kas sa ikka pead selle pärast teda vihkama, et ta sündis jõukasse perre? Muidu on ta ju täiesti normaalne ja armas inimene, kes isegi ei eputa oma rahadega. Luba endale 15 sekundit enesehaletsust ja ole talle hea sõber edasi. Sest see on kallim kullast.\nTa ei meeldinud sulle juba siis, kui ta teile tööle tuli. Aga nüüd on tema uus boss ja see ei tee teda just meeldivamaks. See koht oleks pidanud olema sinu ja sul on õigus olla tige ta peale! Kuid ära raiska oma energiat, see ei tee asju paremaks. Ega ta ju ise ennast bossiks ei määranud. Nii et ärka üles – sinu tööd ei hinnatud juhatuse poolt piisavalt ja ehk oleks aeg suunata see vihaenergia uue töö otsingutesse.\nSee on kõige raskem – andestada endale. Andesta endale möödunu eest, aga ka kõige selle eest, millega sa tulevikus hakkama saad. Kui sa pole olnud sellel aastal nii helde, nii viisakas, nii julge kui võiks ja mõnikord oled isegi ebasõbralik olnud, siis anna endale andeks. Sest sa vähemalt üritasid. Vigu teevad kõik ja teed ka sina edaspidi.\nTee endale uueks aastaks ambitsioonikas plaan ja planeeri suurepäraseid asju, ära ole vihane, kui kõik ei õnnestu. Andesta endale, nii saad sa edasi proovida uusi asju enda elus.


🟢 REIBERT OÜ (11938399) - Ülevaade @ Inforegister.ee\nElektriinstallatsioon valdkonnas tegutseb 738 ettevõtet.\nREIBERT OÜ: Palgarallilugu 13.01.2022\n2021 aasta IV kvartalis kuulus REIBERT OÜ meeskonda 1 töötajat, kellele maksti hinnanguliselt keskmist brutotöötasu 1 052 EUR/kuus. Võrdlus eelmise kvartaliga Võrreldes III kvartaliga meeskonna suurus ei muutunud ja töötasu tõsteti summas keskmiselt 402 EUR töötaja kohta (38%). Aasta kokkuvõte Aasta lõikes saab töötaja ühes kuus keskmiselt palka 750 EUR ja teeb sealjuures...\nREIBERT OÜ: Tegevuslugu 28.12.2021\nREIBERT OÜ alustas peaaegu 12 aastat tagasi, mil juhatuse liige V. V. selle asutas, omades selleks ajaks ettevõtluskogemust ligikaudu 12 aastat. REIBERT OÜ valdkond on elektriinstallatsioon. Samas valdkonnas (EMTAK 4321) on tegutsevaid ettevõtteid 2021 aasta seisuga kokku 437 tükki, kes annavad tööd kokku 1287-le inimesele ja kogu valdkonna 2021 käibeprognoos...\nREIBERT OÜ: Ekspordilugu 04.05.2021\nREIBERT OÜ teeb ka eksporti ning müük välismaale moodustas eelmise deklareeritud majandusaasta (2019) jooksul ettevõtte käibest 17,4 protsenti ning kokku müüdi kaupu teistesse riikidesse 8 680 euro eest. Kõige rohkem aeti äri Soome (100 protsenti käibest) turul, kuhu müüdi aasta jooksul kaupu 8 680 euro eest, mis moodustas 100 protsenti ettevõtte ekspordikäibest. Riigiti...\nREIBERT OÜ on asutatud 11 aastat tagasi.\nDeklareeriti - riiklikult tasutud maksud 1 052 €, tööjõumaksud 643 € ja maksustatav käive 11 409 €.\n1 11938399 01.05.2016 28.04.2016 EE101872519\nMajandustegevusteade TEL001498 kehtiv Seadmetööd Elektritööd 2010-05-24 tähtajatu Masinate ja seadmete remont, Optikaseadmete remont, Elektriseadmete remont, Elektri- ja sidevõrkude ehitus, Elektriinstallatsioon, Inseneritegevused\nKäive (2022) 41 306 €\nBilansimaht (2022) 19 421 €\nTelefon (+372) 5269880, (+372) 4429579\n2021 IV 11 409 € 11 409 € 1 052 € 643 € 1 585 €\n2021 III * 7 241 € 7 159 € 1 307 € 720 € 1 650 €\n2021 II * 5 744 € 5 679 € 1 130 € 720 € 1 650 €\n2021 I * 6 453 € 6 380 € 1 447 € 720 € 1 650 €\n2020 IV * 20 776 € 20 201 € 1 047 € 720 € 1 650 €\n2020 III * 5 664 € 5 507 € 1 040 € 720 € 1 650 €\n2020 II * 6 929 € 6 737 € 1 062 € 720 € 1 650 €\n2020 I * 9 005 € 8 756 € 1 682 € 692 € 1 585 €\n2019 IV * 14 544 € 14 506 € 610 € 635 € 1 585 €\n2019 III * 6 030 € 6 014 € 1 037 € 635 € 1 585 €\n2019 II * 14 296 € 14 258 € 1 588 € 635 € 1 520 €\n2019 I * 9 370 € 9 345 € 1 712 € 618 € 1 465 €\n2018 IV * 9 424 € 9 784 € 1 100 € 584 € 1 465 €\n2018 III * 15 448 € 16 038 € 2 170 € 584 € 1 465 €\n2018 II * 9 209 € 9 560 € 956 € 584 € 1 465 €\n2018 I * 7 919 € 8 221 € 1 665 € 624 € 1 465 €\n2017 IV * 13 625 € 13 681 € 1 540 € 702 € 1 585 €\n2017 III * 8 924 € 8 961 € 1 116 € 702 € 1 585 €\n2017 II * 7 879 € 7 912 € 1 469 € 702 € 1 585 €\n2017 I * 8 397 € 8 432 € 696 € 468 € 1 415 €\n2016 IV 0 € 0 € 1 284 € 0 € 0 0 €\n2016 III 0 € 0 € 1 141 € 0 € 0 0 €\n2016 II 0 € 0 € 1 078 € 0 € 0 0 €\nosaühing Revonte Asutaja Logi sisse


Mulle ei meeldi inimesed | Kristallist elu\nkristallkuul ♦ märts 21, 2018 ♦ 15 kommentaari\nIgaühel on mingi oma kiiks, onju? Kiiks on mingi selline harjumus, veendumus või hoiak, mis inimesele endale tundub täiesti loogiline ja okei, aga mis teistele on täiesti arusaamatu. Minul on ka üks. Mulle eriti ei meeldi inimesed.\nLas ma selgitan. Mulle ei meeldi võõrad inimesed. Eriti teatud olukordades. Inimesed, kes mulle omaks on saanud, meeldivad mulle. Samuti meeldivad osad täiesti võõrad inimesed, aga mitte igas olukorras.\nMa käiks tegelikult hea meelega trennis. Füüsiline pingutus ei ole see, miks ma trenni ei viitsi minna. Mind hoiab spordiklubist eemale just see, et seal on palju inimesi. Mina ei taha neid. Ma ei tunne ennast mugavalt kohas, kus on palju võõraid inimesi. Vaevalt nüüd keegi üldse tähelegi paneks, et mingi minusugune seal on, aga vot mulle absoluutselt ei sobi see suure karja sees olemine. Nii et ma ei lähe trenni, isegi kui ma südames tahaks minna.\nSamas mulle õudselt meeldib üksi olla. Üksi elada, üksi kodus olla, üksi hotellis olla, kasvõi üksinda jalutada või üksi šoppamas käia. See kõik on täiesti okei. Aga mul on väga raske teha üksi mingeid tegevusi, mis traditsiooniliselt on pigem sotsiaalsemat laadi.\nNäiteks ei taha ma minna üksinda sööma. Peamiselt vist sellepärast, et restoranis on võõrad inimesed. Et ma kuhugi baari läheks üksinda mingit drinki tegema – no see on TÄIESTI välistatud absoluutselt igal juhul. Mitte iial ma midagi sellist ei teeks. Aga restorani osas vahel ikka mõtlen, et sööma ju peab ja miks mitte minna üksinda sööma. Kui näiteks üksi reisil olla. Ilmselgelt ma Eestis kuhugi üksi õhtust sööma ei läheks. Ka see on TÄIESTI välistatud. Ma ostaks toidu koju kaasa ja sööks kodus. Reisil, kui oled läinud üksi või jäänud mingil hetkel üksi, peaks üksinda söömiseks siiski valmis olema.\nMa Rumeenias olin ühel õhtul üksi ja otsustasin sööma minna. Restorani. Ilmselgelt ei olnud mul plaani hotellist kaugemale minna, sest lõpetage ära – ma ei hakka üksi mingit restorani otsima ja siis sinna minema. Läksin alla ja istusin lauda. Restoran oli praktiliselt tühi, üks paar oli seal siiski, istusid kusagilt restorani keskosas. Mina läksin kõige vasemasse äärde aknaalusesse lauda, sest siis jäi neile piisavalt privaatsust ja minule samuti. Ma ei tulnud selle pealegi, et minna neile külje alla. Aga mis juhtus, kui olin poolest oma praest jagu saanud? Paarike ammu minema läinud, sisenes restorani mingi suvaline mees ja ta tuli istus minu kõrvallauda!!!! Kas tal oleks nii paljugi delikaatsust olnud, et istuda seljaga minu poole? Kindlasti mitte. Ikka näoga minu poole, et ma saaks talle otse näkku mäluda. Ma sain nii hirmus tigedaks. Meil on terve suur restoran, kus peale minu pole ühtegi inimest, aga sa tuled ja istud mulle otse kukile. NII ebamugav!\nLoomulikult olen ma klassikaline eestlane, kes ei taha ka bussis endale pinginaabreid. Kui buss on tühi või pooltühi, siis ma eeldan, et minu kõrvale ei hakka keegi tulema. Kui buss on täis või vabu kaheseid pinke pole, siis ei ole mul naabri vastu midagi. Lennukis, kus ise kohti valida ei saa, ei ole mul samuti selle vastu midagi, kui istutakse minu kõrval. Ja ma ei eelda, et kui turvavöö tuluke on kustunud, hakataks suurte silmadega ringi jõllitama, et äkki on vabu ridu ja saaks ära minna. See on täiesti okei, kui istutakse minu kõrval, kui süsteem on niimoodi määranud. Nii et sellises olukorras pinginaabritega mul probleeme pole.\nAga naabritega on sellegipoolest probleeme. Näiteks hotellis. Valjud inimesed on need, kes ajavad mind vihast täiesti keema. Kes räägib liiga kõvasti, kes kriiksutab toolidega, kes paugutab uksi, kes naerab nagu hobune ja kes lõugab telefoni – ma olen sellistest inimestest sügavalt häiritud.\nEelmises hotellis siin Maltal ma näiteks käisin uut tuba nõudmas, sest minu toa aknad avanesid otse ööklubi suunas. Muusika mürtsus, inimesed lõugasid. Magada lihtsalt ei saanud. Toppisin esimesel ööl kõrvaklapid kõrva ja suutsin kuidagi öö üle elada, aga teisel ööl oli see juba võimatu. Sain uue toa. Seal olid mingid lõugavad naabrid, aga mul oli juba piinlik minna uuesti vinguma, nii et leppisin.\nUude hotelli kolides olin hotelliga 100% rahul. Ilus, puhas, mõnus, moodne, super. AGA! Sattusin tuppa, mis on uksega kõrvaltoaga ühendatud. Mis tähendab seda, et mürasummutust mõistagi ei ole. Kõrvaltoas oli mingi ameeriklane, kes rääkis mitu tundi (liialdamata) telefoniga just siis, kui mina tahtsin uinakut teha. Ma kuulsin igat sõna, mis ta rääkis. Ta nagu oleks mu voodi äärel istunud ja asju ajanud. Minu peas hakkas tuksuma tuline ja pulbitsev veen, mõtlesin läbi stsenaariume, kuidas seda inimest vigastada… Teisel õhtul kaebasin. Receptionist läks meest korrale kutsuma, nii et ta, vaesekene, pidi kell 12 öösel tehtava skaibikõne oma naisega (kelle nimi on Deborah, muide) katki jätma, sest mingi heiter teises toas käis kaebamas.\nMuide, kellele need uksega ühendatud toad mõeldud on? Ma ei suuda välja mõelda mitte ühtegi stsenaariumi, mil ma sellistest tubadest huvitatud võiks olla. Tundub täiesti ajuvaba.\nNii et jah, inimesed…. Täna parki raamatut lugema suundudes hakkasin ennast analüüsima. Nägin mitmeid kohti, kus oli hulk pinke. Ilmselgelt ei suutnud ma suunduda sellisesse soppi, kus veel inimesi oli. Minu jaoks ainus mõeldav variant oli minna sellisesse pargi ossa, kus kõik pingid tühjad olid. Kui seal oleks vähemalt ükski inimene istunud, oleksin valinud pingi, mis asuks temast võimalikult kaugel. Kui selleks pingiks oleks osutunud varjus asuv või tuule käes asuv või päikse suhtes vales suunas asuv pink, oleksin lihtsalt edasi otsinud. Mitte mingil juhul ei oleks läinud ma teise inimese kõrvale pingile.\nMa ei tea, mis teema mul sellega on. Pole suutnud seda enda jaoks lahti mõtestada. Üksinda kinos käimine on miski, mida ma tahan tulevikus proovida. Seni pole ma kordagi seda teinud. Ikka olen kellelegi kirjutanud, et kuule, kas sa kinno ei taha minna. Ja alati on keegi tahtnud. Nii et üksi kinno minemine saab olema minu järgmine huvitav katsumus. Ma tegelikult väga ootan seda, sest kinos käies tahan ma istuda kõige viimasesse ritta ja nurka. Kohe täiesti nurka. Ma tean ainult ühte inimest, kes tahab sama. Minu esimene armastus oli selline. Temaga kinos käia oli nii tore, sest ta ostis alati piletid kõige viimasesse ritta ja ühte nurka. Rohkem pole ma selliseid inimesi kohanud. Kõik tahavad alati istuda saali keskel (just seal, kuhu kõige rohkem pileteid ostetakse, kus on kindlasti palju inimesi ümber – VÄKK!). Nii ma siis alati kannatan, kui kellegagi kinno lähen, istudes kohas, mis mulle ei meeldi. Aga üksinda käies oleneb minust, mis kell ma kinno lähen ja kuhu ma istun. Ma lausa ootan seda!\nHuuh. Nüüd sain oma inimpõlgurluse kirja. Kas minusuguseid friike on veel? Või kõlab see, mis ma just kirja panin, ikkagi täiesti arusaamatuna?\nSama arusaamatuna, nagu mu postitused kasiinodest? Miks ma küsin, on see, et Perekoolis olen mina ka lõugade vahele jäänud. Oma kolme kasiinopostitusega kaotasin ma ühe lugeja. ÜHE. Saate aru, milline kaotus? Sest ma petsin inimese lootusi. Ta arvas minust palju paremini. Aga kuna mina propageerin hasartmängurlust, siis see valmistas täieliku pettumuse. Ma ei oska kah seisukohta võtta. Oma arust kirjutasin päris mitu korda musta (virtuaal)tindiga (virtuaal)paberile, et ma ei kutsu kedagi kasiinosse ega arva, et see on üks hea viis rahaprobleeme lahendada või kerget pappi teenida. Samas ma tean, et sõna “kasiino” kuulmine lööbki mõnel silmad kohe verd nii täis, et ta loetud tekstist hästi aru ei saagi. Kui sa, kallis pettunu, siiski siia veel lugema jõuad, siis palun võta teatavaks, et minu postituste eesmärk oli valgustada neid avatud meelega inimesi, kes kasiinondusest mitte midagi ei tea, aga tahaks teada, miks keegi seal käib ja mis selles toredat on, kui üldse midagi on. Sellest aru saamiseks, rõhutan veelkord, peab aga olema avatud meelt. Kui sa teksti üldse ei süvene ja loed sealt välja ainult oma stereotüüpe kinnistavaid kontekstist välja rebitud detaile, siis see näitab, et sinu meel on piiratud. Ja mul on sinust sellepärast natuke kahju.\nKasiinopostituste eest ma pole kelleltki raha saanud, mitte keegi pole mind tõuganud neid postitusi kirjutama ja mitte sentigi ma nende postituste eest ka mitte iialgi ei teeni. Minu blogi ei eksisteerigi selleks, et järjest rohkem lugejaid saada ja seeläbi koostööde kaudu raha teenida. Seda ei juhtu mitte iial, luban! Mina kirjutan, mida mina ise tahan. Nii see on alati olnud ja nii see ka alati jääb. Kui loetu sulle ei meeldi, keri palun kõige üles ja näed hoiatust, mis on siin juba kuid üleval olnud: Lugemine omal vastutusel – sisu ei pruugi sulle meeldida. Täpselt nii ongi.\n← Mul veab\nKui üksinda on üksinda →\nmärts 21, 2018 – 9:49 p.l.\nMina olen mitu korda palunud hotellis või spaahotellis ustega ühendatud tube, kui sõbrannadega koos minek või perega. Sõbrannadega siis nii, et 2 ühes toas ja 2 teises toas ja uks vahel, siis saab nagu koos hängida (restorani minekuks valmistuda koos ja naistejutte ajada), aga samas on ka piisavalt ruumi. Lastega oleme ka nii olnud, et ühes toas oleme meie ja teises toas on lapsed, see uks vahel on mugav siis, kui lapsed pole veel väga suured ja tahavad ikka emmet ka, kui veel päris üksi neid oma hotellituppa ei pane 🙂\nmärts 21, 2018 – 10:07 p.l.\nMinusugustele üksikutele on sellises toas peatumine tõsine piin, kuna tõenäosus, et kõrvale satub sama vaikne inimene nagu ma ise, on pigem väike. Piisab juba sellest, kui satub mingi paar, kes tahab omavahel rääkida (ja see on ju üsna tõenäoline, et tahab :D), kui minu toas viibimine ongi rikutud, kuna olen sunnitud elama paari juhitud rütmis – magan ainult siis kui nemad magavad.\nVõimalik, et osades hotellides on väga hea mürasummutusega see uks, aga suure tõenäosusega jällegi pole. Sest milleks põdeda mingite üksikute heaolu pärast – ilmselgelt oleme vähemuses.\nmärts 21, 2018 – 10:38 p.l.\nMe sõbranna ja lastega olime Estonia Resort and Spa-s sellises toas ja me küll ei kuulnud midagi, mis nad tegid, järelikult oli ikka summutus uksel.\nmärts 21, 2018 – 9:50 p.l.\nHehee, mina olen ka inimpõlgur. Kuigi just viimasel paaril aastal olen hakanud tohutult hindama üksinda kinos ja kohvikus käimist, sest siis ei pea kellegagi muljeid vahetama vms. Muide, minu jaoks on kõige kohutavam see, kui ma olen kusagil rõõmsalt üksi ja mõtlen oma mõtteid ning siis ilmub kusagilt mingi pooltuttav, kellega peaks suhtlema, aga kellega samas millestki rääkida pole. Õudne!\nmärts 21, 2018 – 9:55 p.l.\nSee on ju klassika, et eestlane, kes näeb kaugelt tuttavat lähenemas, läheb kiiresti teisele poole teed 😀 Smalltalk ei ole muidugi ka minu lemmik.\nMa eile leppisin sõbraga kokku, et lähme koos kinno ja ta ütles samamoodi, et ta on nõus ainult juhul, kui ma keset filmi vestlema ei hakka vms. Ei hakka 😀\nmärts 22, 2018 – 1:02 e.l.\nma mõtlesin midagi sarnast, kui ma hiljuti liinibussiga vanadele sõpradele külla sõitsin ja nautisin iga hetke sellest üksisõitmisest. buss jäi ka iga peatusega järjest tühjemaks ja tühjemaks, viimase peatusevahe olin juba ainus reisija.\naga see, et teine restoranis su kõrvallauda tuli… ma olen kuulnud, et mõnes kultuuris pidi see olema viisakas. noh, et kui ta ei tuleks, siis ta annaks nagu mõista, et peab sind ebameeldivaks ja see oleks solvav. seal kultuurides tulevad inimesed ka bussis just sinna istekohale, mille kõrval keegi juba istub.\nmärts 22, 2018 – 1:19 e.l.\nSee kõlab vägagi loogiliselt. Naljakas, kuidas erinevates kultuurides on püüdluse eesmärk (mitte teist solvata, pahandada) täpselt sama, aga vahend selle saavutamiseks nii erinev.\nMa ei tea, kust see restorani-mees pärit oli. Kelneriga rääkis ta inglise keeles, aga aktsendi järgi ei olnud päritolu lihtsasti tuvastatav. Native speaker igatahes polnud.\nmärts 22, 2018 – 3:11 e.l.\nInimestel pole vist viga midagi, kui vait oled ei tea keegi, et sa kõrvaltoas olemas oled. 🙂\nmärts 22, 2018 – 8:21 e.l.\nOo, mina ei armasta ka inimesi kohe mitte üks raas! Enamikke inimesi siis. On muidugi neid ka, keda ma väga armastan. Aga suur enamus mulle ei meeldi.\nSamas pole minu jaoks probleem käia üksi kus iganes. Kinos, kontserdil, suurtel mitmepäevastel festivalidel. Perekoolis oli hiljuti just teema sellest, kuidas on olemas inimesi, kes ei lähe üksi isegi toidupoodi, ikka mees või sõbranna peab kaasas olema… wtf? No igasuguseid inimesi on olemas, eksole.\nAga vot kui ma niimoodi üksi kuskil käin, siis ma silma otsaski ei salli seda, kui keegi minuga kontakti tahab astuda, hakkab rääkima vms. Väga ebameeldiv. Ma ei taha mingite suvaliste inimestega vestelda! Jõusaalis käin ma eranditult ainult kõrvaklapid peas, sest ma ei taha isegi pealt kuulda seda, kuidas teised omavahel räägivad. Nii häirib. Ja kui kõrvaklappidel aku tühjaks saab, siis on põhimõttelisel pekkis ka ja katsun oma trenni hästi ruttu ära lõpetada. Täielik paradiis on see, kui saal on tühi!\nmärts 23, 2018 – 1:22 e.l.\nma olen kusjuures see friik, keda üldse ei häiri, kui ma kellegi võõra vestlust pealt kuulen – vastupidi, kõrvad sirutuvad peast välja nagu lokaatorid ja suur põnevus tuleb peale, mis edasi saab. eeldusel, et nad mind tähele ei pane. mulle meeldib olla seinal istuva kärbse rollis.\nsellel on suhtlemise ees omad eelised – mina ei pea midagi tegema, keegi ei nõua mult midagi, aga saan vestluse meelelahutusliku poole n.ö tasuta kätte.\nmärts 23, 2018 – 8:18 e.l.\nMind häirib, kui ma kuulen inimesi rääkimas – seetõttu ei kuula ma kunagi ka raadiot ega pane telekat mängima, sest ma ei taha mingeid inimhääli kõnelemas kuulda. Tööl ma kuulen niikuinii 8 tundi järjest lakkamatut jutumassi (ma töötan suures tootmishallis).\nmärts 23, 2018 – 5:02 p.l.\nsee võibki seletada. mina töötan suurem osa ajast oma kodus arvuti taga, eraldi töötoas.\nmärts 22, 2018 – 9:13 e.l.\nMa olen üsna samasugune. Mulle meeldivad inimesed- ma saan neilt energiat ja emotsioone. Ja oma ideaalses elus tahaks ma valida kus ja paljudega ma suhtlen.\nAga ma jumaldan üksinda tegutsemist.\nKuid erinevalt Sinust käin ma lapsest saadik vabalt üksinda kusiganes. Sest mu sõpradel olid teised huvid. Ja üksinda on väga hea, alates sellest et oled vaba. Kuni selleni, et üksinda juhtub alati ning sa kohtad pönevaid inimesi, kellest sa seltskonnaga olles ei teakski.Sest sõprade- seltskonnaga suhtletegi üldjuhul omavahel.\nmärts 22, 2018 – 10:44 p.l.\nsuht hirmutav lugeda, et keegi su mõtteid enda omadena esitab ja kõik matchib peaaegu 100% 🙂 kinos käin harva, aga hea meelega üksi ja ainult siis, kui vaba on viimase rea kõige äärmine koht.\naprill 4, 2018 – 11:13 p.l.\nHehehee. Äratundmisrõõmu kui palju. Mulle inimesed muidu meeldivad. Isegi väga. Nad võivad olla väga põnevad ja oi, kui vaid saaks inimhingi täiesti vabalt, ilma piiranguteta tundma õppida. Aga, mida vähem ma inimestega kokku puutun, seda rohkem nad mulle meeldivad.\n416 157 hits


You are here: Home ∼ kampaania\n2020. aasta oktoobris ja novembris pakuvad Eesti Keeletoimetajate Liidu tegevliikmed kampaania „Kutsu keeletoimetaja külla!“ käigus Eesti ettevõtetele ja asutustele taas tasuta keelenõu. Keeletoimetaja töö tutvustamine küllakutsumiskampaania kaudu sai alguse mullu, mil tähistati eesti keele aastat, ning avalikkus võttis selle soojalt vastu. Tänavu toimetavad liidu tegevliikmed 16 kliendile kuni viis lehekülge teksti ja annavad tund aega […]\n2019. aasta novembris pakuvad Eesti Keeletoimetajate Liidu liikmed kampaania „Kutsu keeletoimetaja külla!“ käigus Eesti ettevõtetele ja asutustele uuesti tasuta keelenõu, nagu seda tehti tänavu veebruaris. 12 organisatsioonil on võimalus lasta keeleliselt toimetada üks viie lehekülje pikkune tekst ja saada selgema sõnastuse kohta tund aega nõuandeid. See annab ettevõtetele, riigiasutustele ja vabaühendustele kogemuse, kuidas saab keeletoimetaja neile […]\nVeebruaris pakub liit asutustele-ettevõtetele tasuta keelenõu\nPublished by Eesti Keeletoimetajate Liit on 28. jaanuar 2019\nAlanud eesti keele aasta veebruarikuu on pühendatud keeletoimetamisele ning sel puhul pakuvad Eesti Keeletoimetajate Liidu liikmed kampaania „Kutsu keeletoimetaja külla!“ käigus Eesti ettevõtetele ja asutustele tasuta keelenõu. 50 organisatsioonil üle Eesti on võimalus lasta keeleliselt toimetada üks eestikeelne tekst ja saada selgema sõnastuse kohta nõuandeid. See annab ettevõtetele, riigiasutustele ja vabaühendustele kogemuse, kuidas saab keeletoimetaja neile […]