Pirgit Sirel – SW Eesti\nAuthor: Pirgit Sirel\nB(u)y the book 11.nädal\nTere sõbrad-tuttavad-pereliikmed! Tervitame Ameerikamaalt!🇺🇸\nÜhtlasi anname ka teada, et see on viimane kord kui meie tegemistest siin blogis kuulete. Nimelt läheme vastu oma viimasele nädalale raamatupõllul ja teeme tööd nüüd lausa 9 päeva järjest, et ikka suvest viimane võtta!🤩💪\nJärgmine kord kuulete-näete meid juba kodumaa pinnal!🇪🇪💙\nNagu juba mainitud sai, siis ees on ootamas viimane nädal- sel nädalal paneme mängu kõik oma pingutused ja parima suhtumise, et teha suve parim nädal ja minna koju hea tundega, et me andsime endast parima ja suvi sai korraliku lõpu!💫👌\nViimase pühapäevase kohtumise kogu grupiga veetsime seekord Mortonis perekond Joneside juures, kes on sel suvel meie grupi tüdrukutele kodu pakkunud. Nautisime head kodutehtud toitu ja püstitasime viimaseks nädalaks kõvad eesmärgid.🙌💞😋\nSuve lõpp on paratamatult toonud kaasa ka pisukese motivatsioonilanguse ja mis aitaks paremini sellest üle olla kui nalja tegemine. Viimastel nädalatel on hästi oluline iseennast mitte liiga tõsiselt võtta ja raamatupõldu nautida- tegelikult on ju uskumatult imelik mõelda, et me oleme tulnud kaugele-kaugele kodust, Ameerikasse, ukselt uksele raamatuid müüma. Juba see mõte ainuüksi toob muige näole. Humoorikamaks nädalaks mõtlesime kogu grupiga iga päev täpselt kell 15 kukerpalli teha, ükskõik kus me parasjagu oleme või mis me parasjagu teeme. Päris naljakas võib olla kui emaga rääkimise ajal või tänaval kellegi maja ees kukerpallitada on vaja. Nalja peab saama!🤣\n28.augustil põrutame grupiga Missouri poole väikesele puhkusele ja juba 1./2. septembril saame teid kõvasti kallistada!🇺🇸🇪🇪💞\nSeniks aga nautige viimaseid suvenädalaid ja näeme varsti!☀\nB(u)y the book on out!💙\nPirgit Sirel\tUncategorized\tLeave a comment August 21, 2019 1 Minute\nB(u)y the book 10.nädal\nAugustikuised tervitused suurte võimaluste maalt Ameerikast!🇺🇸\n10.nädal on tehtud, mis tähendab, et vaid 2 töist nädalat on veel ees. Üritame töömotivatsiooni ja harjumused sama head hoida nagu otse müügikoolist juuni alguses tulles!💪💪\nTunne on, et palju aega on mööda läinud sellest kui viimati eestimaalasi näha-kallistada saime, oleme palju arenenud nii müügialaselt kui ka oma iseloomult-olekult. Teisalt oleks nagu alles eile lennukiga Tallinnast õhku tõusnud. Elu on üks suur seiklus ja oleme hästi tänulikud kõikide raskuste ja rõõmude eest, mida sellel suvel juba kogeda oleme saanud ja mida veel kogeda saame!💞\n10.nädala lõpetuseks saime kõik koos kokku ja tähistasime Margi sünnipäeva ülimega superlaheda paadisõiduga järvel, saime proovida veelauaga ja muude vahvate atraktsioonidega sõitmist ja lihtsalt seltskonda nautida imeilusas paigas. Seal juures suured tänusõnad Kristeni ja Kareli hostperele selle laheda võimaluse eest!🏄♀🏄♂💙💙\nKõige rohkem peresid leidis üles ja neile raamatuid näitas sel nädalal Marko!💪\nKõige rohkemate peredega maha istus ja kõige rohkem raamatuid müüs vallutamatu Eeva!🙌\nTulev nädal on uute võimaluste nädal ehk saame valida ühe nädala auhinna, mida me senini võitnud ei ole ja selle nimel uuesti pingutada. Igal ühel siis enda eesmärk, mille nimel pingutada.💫\nSeekord vahvate nädala seikluste asemel saate nautida vahvaid pilte meie pühapäevast.☀\nOlge tänulikud ja nautige viimaseid suvenädalaid!❤\nPirgit Sirel\tUncategorized\tLeave a comment August 12, 2019 August 12, 2019 1 Minute\nB(u)y the book 8.nädal\nAhoi sõbrad-tuttavad teisel pool lompi!\nUlmekiirusel oleme lõpuni jõudnud oma 8.nädalaga raamatupõllul ning jätkuvalt oleme igat pidi tõusuvees!🤩 Kiiremad nädalad on veel ees ning kohe-kohe saab kalendris ka lehte keerata (viimane suvekuu?!🤯).\nSelle nädala pühendasime oma emadele ja pingutasime nende nimel kõigest väest!❤\nPühapäeval saime kokku Alphas Pirgiti ja Eeva juures, kus käisime ujumas, valmistusime uueks nädalaks ja võtsime möödunud nädala ka kokku. Lõpetuseks sõime klassikalist Ameerika mac&cheese (põhimõtteliselt makaronid juustuga) burgereid ja šokolaadibraunit.🍔🍫😋\nMark teenis välja uhke 400 ühiku särgi! Meie tubli eeskuju!🙌\nKõige rohkem empse leidis üles Jaanus!👨👩👧👦\nKõige rohkem veebilehti müüs Targo!📱\nRaamatuid näitas peredele enim Marko!📖\nKõige rohkemate empsidega istus maha ja enim kliente müüs Mark!😎\nTüdrukute kooselus toimusid väikesed muudatused ka- Eeva ja Pirgit kolisid kokku Alphasse ning Katrin võttis üle Pirgiti koha Mortonis ja naudib nüüdsest kooselu Maarjaga.👯♀☺\nEeva ja Pirgit suutsid laupäeva hommikul tund aega lubatust kauem magada. Jumal tänatud, et Katrin hommikul Eevale helistas, kes teab kui kaua oleks tüdrukud siis veel maganud..😅\nMaarja kui kunstihuviline küsis ühelt vanaisalt naljaga, et kas too talle ka ühe maali annaks oma kogust ja võta näpust, Maarja tuligi õhtul koju ilusa õlimaaliga. Küsija suu pihta ei lööda!🎨💁♂\nTargo istus ühes väikelinnas toreda isaga maha ja rääkis raamatutest. Isale nii meeldisid. Varsti tuli koju ka ema ja ütles Targole kurjalt, et too oli juba kord nende ukse taga käinud ja ema oli ta sealt siis minema ajanud. Targo üritas selgitada, et see on tema esimene päev selles linnas, kuid ema seda ei uskunud. Tuli välja, et Mark oli ühel päeval paar tundi selles linnas ka ustele koputanud ja too ema oli ta siis sealt minema ajanud. Väga järjepidevad töömesilased oleme!🐝\nMarko nägi teisipäeval kuidas lähedalasuvast bensiinijaamast jooksis välja poevaras, kelle kohalik politseinik kärmelt maha jooksis. Reedel oli Marko tunnistajaks aga autovargusele- elu nagu filmis!🎬🏃♂\nKatrin sai sel nädalal paljudelt emadelt komplimente, et ta on ikka nii ilusalt pruun ja sportlik. Küsiti isegi, et kui nemad ka rattaga iga päev sõidaksid, et kas nad saaksid siis sama pruunideks ja sportlikeks? Suvetöö boonused!🚲💪☀\nKatrin ja Maarja ületasid ühel päeval kiirust ja politsei peatas nad kinni. Tüdrukud kui juba osavad müügimehed rääkisid korravalvurile, et nad on eurooplased ja pole kiirusepiirangutest midagi kuulnud. Politsei jäigi juttu uskuma ja tüdrukud pääsesid trahvita.🚨🤣\nLahedat nädalat teile sinna Eestimaale!☀🌻💫\nPirgit Sirel\tUncategorized\tLeave a comment July 29, 2019 July 29, 2019 2 Minutes\nB(u)y the book 7.nädal\nAhoi ahoi Ameerikast!\nOleme finišisse jõudnud oma 7.nädalaga raamatupõllul!🙌\nSel nädalal tegime kogu grupiga tulemuste poolest parima nädala- iga nädalaga saame ju aina paremaks!💪\nSaime sel nädalal tõsist kuumalainet tunda (37+ kraadi kõrge õhuniiskusega), aga oleme selle ilmaga siin nii harjunud, et 30 kraadist madalam tundub juba täitsa jahedavõitu.🔥⛄\nSel pühapäeval saime kokku Princevilles Kristeni ja Kareli uues kodus, kus mängisime korvpalli ja rahvastepalli, jagasime auhindu ja valmistusime uueks nädalaks. Kohtumise lõpetuseks sõime imehäid burgereid ja lõime teineteisele pirukatega näkku.🍔🏀\nSel nädalal toimus siis pirukas näkku võistlus ehk kõige rohkemate emadega maha istunud peakorterid said kaotajatele vahukoore pirukaga vastu nägu lüüa. Võistlus oli väga väga tasavägine ning tüdrukute hulgast tulid võitjateks Eeva ja Katrin ning poiste hulgast Mark ja Marko.🥧🤪 Ilmselt kõige magusama võiduga võistlus kogu suve jooksul!😎\nEmadega maha istumises oli ka sel nädalal parim siiani vallutamatu Eeva!💁♀\nKõige rohkem empse leidis üles Pirgit!👨👩👧👦\nKõige rohkematele emadele raamatuid näitas Jaanus!📖\nKõige rohkem veebilehti müüs Maarja!📱\nMaarja teenis välja 200 ühiku särgi ja Pirgit teenis välja 100 ühiku särgi!👌\nMarko sai sel nädalal ühest linnast teise küüti mootorrattaga- auto on ju liiga tavaline!🏍\nTargo töötas sel nädalal rikkamate perede rajoonis ja selle asemel, et uksele Targoga rääkima tulla, lasti nii mõnigi kord hoopis koerad tagauksest välja Targot jahtima. Mis teha kui ise rääkida ei taha!🤔🐶\nJaanusel oli üks paras äpardusi täis nädal. Esiteks õnnestus tal oma Ipad maha kukutada ja sellest veel rattaga üle sõita- õnneks saab Amazonist hea hinnaga ruttu uue tellida. Samuti vedas ratas teda alt- esiratas tuli sõidu ajal ära. Aga mis ei tapa teeb ainult tugevaks!😑💪\nEeva tegi sel nädalal tegi aktiivset tööd ka öösel- ühel korral küsis ta “empsilt” erinevaid küsimusi ning teisel korral põgenes ta kanade eest. Katrinil olid igatahes väga põnevad ööd!🤣\nMaarja kohtus abielupaariga, kes fännas Arvo Pärti. Naine olevat isegi altari ette kõndinud Arvo Pärdi saatel. Eesti kuulsaks!🇪🇪\nPirgitil soovitati nädala jooksul korduvalt Jumala peale mõelda. Üks mees oli lausa nii osav jutuvestja, et pööras raamatute tutvustuse monoloogiks Jumala ilmutusest. Pirgit lubas kindlasti Jumalale mõelda.💒🙏🏻\n(Vahepeal satume päris heade vaadete otsa ka😍)\nUuel nädalal teeme tööd maailma kõige raskema ametiga inimeste- meie oma epmside nimel!💞\nSoojad tervitused teile!🌼\nPirgit Sirel\tUncategorized\tLeave a comment July 24, 2019 2 Minutes\nB(u)y the book 6.nädal\nKesksuvised tervitused siit kõikide võimaluste maalt!🇺🇸☀\nKas teate miks flamingod on roosad? Ei? Nad söövad krevette.🍤 Seda me teame nüüdseks une pealt ka.\nLõpetasime tänasega oma 6.??!! nädala raamatupõllul ja tõesti, pool on tehtud, aga tähtsam osa on veel ees- kõik on ju veel võimalik!🌟\nOleme vaeva näinud, palju palju tööd teinud ja jätkuvalt liigume paremuse suunas!💪\nTargo ja Mark teenisid välja 200 ühiku särgid! Megatuus!🙌\nKristen sai 100 ühiku särgi! Hea töö!💥\n6.nädala auhinna ehk pühenduse kellelegi olulisele saavad teha Mark, Targo, Kristen, Jaanus, Katrin, Pirgit!❤\nKõige rohkemate emadega istus ka sel nädalal maha vallutamatu Eeva!☝\nKõige rohkem veebilehti müüs ja raamatuid emadele näitas vägev Marko!📖📱👍\nKõige rohkem emasid leidis üles Kristen!👨👩👧👦\nPühapäeval saime seekord kokku Alpha linnas, Margi ja Targo juures, kus käisime järves ujumas ja sõime imehead toitu!👌❤🏊♀💦\nKatrin ja Eeva istusid sel nädalal maha ühe õpetajaga ning samal ajal tuli tema ukse taha ka teine ukselt-uksele müügimees. Küll oli tihe liiklus!💁♀\nTargo sai sel nädalal vist kõige viisakama EI, mida üldse raamatupõllul saada võib.🙅♂\nKarel ja Jaanus olid ühe pere verandal vanematega raamatutest rääkimas samal ajal kui pere pisipoeg otsustas näidisraamatutele oma põit tühjendada. Mitte ainult koerte jaoks pole meie seljakotid huvitavad!🤣\nMaarja ja Pirgiti peakorter sai endale lõpuks auto, mis tähendab, et 70% tüdrukute probleemidest sai koheselt lahendatud.👌Peale kolme päeva uues linnas töötades ajas politsei nad sealt aga minema, sest linnaelanikud pidavat hirmul olema. Tüdrukud näevad ju ometi nii hirmsad välja!😱\nUuel nädalal võistlevad tüdrukute ja poiste peakorterid omavahel kõige rohkemate emadega maha istumises- kes kaotab, saab kooki! Mitte süüa..🎂\nSelle nädalasi jõu- ja ilunumbreid meie vahvast pühapäevast saate vaadata pildigaleriist!😉Muide võhm on kerge kaduma isegi siis kui juba 6 nädalat oled rasket tööd teinud!🏊♀💪\nFlamingosed tervitused teile sinna kodumaale! Olge muhedad!🌸\nPirgit Sirel\tUncategorized\tLeave a comment July 15, 2019 1 Minute\nB(u)y the book 5.nädal\nTervitame taas siit teiselt poolt ookeani! Ega me ise ka ei usu, et juba on mööda läinud 5.nädal- päevad küll vahepeal venivad, aga nädalad lendavad.💥\nMöödunud nädalal tegime kogu grupiga väga kõva nädala ja nii mõnelgi oli jälle parim nädal- saame iga päevaga aina paremaks!☝\nIlmaga oleme vahepeal ka ära harjunud- olgu vihmane või mitte, igatpidi on nahk märg.⛈☀\n4.juulil saime osa kõige tähtsamast Ameerika pidupäevast- Iseseisvuspäevast!🇺🇸🎊 Sel päeval tuli tihti ette küsimus: “Miks te 4.juulil tööd teete?” All pool mõned stiilinäited ka, kuidas me neljapäeval tööd tehes välja nägime.\nPühapäeval saime nagu ikka kõik koos kokku- seekord Mortonis. Võtsime nädala kokku ja jagasime auhindu, õppisime ja valmistusime uueks nädalaks. Hiljem mängisime lendavat taldrikut ja läksime kõik koos lõunat sööma.✌\nKõige rohkem inimesi nägi ja raamatuid näitas sel nädalal Targo- hea töö!📖👨👩👧👦\nKõige rohkemate emadega maha istus ja veebilehti müüs vallutamatu Eeva!💁♀📱\nTargo teenis välja ka 100 ühiku särgi!💥\nSouthwestern Advantage’ veepudeli said ehk oma parima nädala emadega maha istumises tegid Targo, Kristen ja Jaanus- supertublid!🙌\nTargol juhtus selline vahva lugu, et emaga verandal raamatutest rääkides möödus nendest rattur, kes karjus emale: “Need raamatud on head, Sa peaksid need ostma!”😂\nMarko kohtas ühel tööpäeval väikest ussikest, kes ta teel seisis. Noormees vaatas ussikesega 10 sekundit tõtt ning seejärel läksid mõlemad oma teed. Oli meeldiv kohtumine.🐍\nJaanus mängis ühel tööpäeval sellist mängu, et ta pidi pastaka millegi suurema ja parema vastu vahetama. Õhtul tuli ta igatahes koju elektroonilise äratuskellaga.⏰\nKristen vaeseke pidi ööl vastu laupäeva kolm korda üles tõusma, sest Karelile on raamatupõld nii mõjuma hakanud, et läbi une karjus ta hommikusi motiveerivaid lauseid uueks päevaks.🤦♂😂\nMaarjal ja Pirgitil õnnestus laupäeva hommikul küüti küsides sattuda laheda mehe otsa, kes oli just oma kuldse retriiveriga treeningule minemas, lisaks koera seltsis aja veetmisele said tüdrukud hiljem mehelt ka taskuraha pühapäevaks.🐶💵\nMaarja sai sel nädalal raamatuesitlust lausa poeleti taga teha.📖Samuti päästis ta ühe vanaema kodu lülitades välja vannitoas seina jäetud sirgendaja. Laupäeval õnnestus Maarjal kaks korda siniste vilkurite otsa komistada- ühel korral ei sobinud kohalikule, et võõras neiu tema ukse taga seisab ja teine kord tundis politsei muret, kas tüdrukud ikka õhtul koju saavad.🚨\nPirgit kohtus emaga, kes oli väga mures tema ohutuse pärast ja kuuldes, et Pirgitil pipragaasi pole, andis ema talle kaasa suure terava otsaga metallist pastaka, millega vajadusel end kaitsta.✍\nKatrin pidi ühel õhtul endale aga ise politsei kutsuma, et koju saada. Politsei oli õnneks väga jutukas ja abivalmis ning viis Katrini poolele teele koju, siis tuli tal endal väljakutsele minna.😁🚨\nMeie teeme nüüd oma parima nädala raamatupõllul, et teid kõiki uhkeks teha!💪🏻\nSoojad tervitused teile sinna kodumaale! Olge mõnusad!❤\nPirgit Sirel\tUncategorized\tLeave a comment July 9, 2019 July 9, 2019 2 Minutes\nB(u)y the book 4.nädal\nAhoi sõbrad ja tuttavad teisel pool ookeani!\nTäiesti peaaegu märkamatult on mööda läinud juba meie 4.nädal siin Ameerikamaal!🇺🇸 See tähendab, et juunikuu on juba läbi ja kalendris peab uue kuu ette pöörama. Mida rohkem teed, seda kiiremini see aeg ikka läheb.\nMöödunud nädal oli taaskord uute rekordite nädal ja esimest korda saime tunda ka õiget Illinoisi kuuma ilma- rabas peaaegu et jalust nii mõnegi esimese aasta tudengi.☀\nPühapäeval saime seekord kokku Peorias, kus sõime hommikust, jagasime auhindu ja valmistusime uueks nädalaks. Käisime pärast tähtsate asjade ajamist ka igat moodi jalgpalli mängimas. Kohale tulid ka eelmisel nädalal võidetud kuumad päikeseprillid.😎⚽\n4.nädala auhinna ehk ponisokid teenisid välja tublid Eeva, Maarja ja Mark.🦄\nEeva teenis välja 400 ühiku särgi ja Maarja 100 ühiku särgi. Tublid tüdrukud meil!🙌\nSel nädalal nägi kõige rohkem peresid ja näitas kõige rohkematele peredele raamatuid Jaanus, hea töö!📖👨👩👧👦\nKõige rohkemate emadega maha istus ja veebilehti müüs Eeva, super!📱💁♀\nKristen nägi sel nädalal vist rohkem muid maalasi kui ameeriklasi. Näiteks ühel päeval kohtus ta ühe hindu perega, kes oli juba valmis raamatuid ostma, kuid kui teisest toast tuli välja pereema koos peretuttavatega, jõuti selgusele, et raamatuid siiski vaja pole. Kristen läks seepeale külla nende hiinlastest naabritele, majast väljudes peatus ta ees minibuss selle sama hindu perega, kes oli siiski ümber mõelnud ja tahtis raamatuid. Kuid kui selgus, et raamatute transpordi eest peab ka väikse summa välja käima, jäi tehing lõplikult katki. Vaat kus lugu!👨👩👧👦🇺🇸🇮🇳\nJaanusel juhtus aga hoopis selline lugu, et koju minnes tundis ta toas imelikku lõhna, otsis ta siis toa läbi lootusega leida haisukolle. Talle endalegi üllatuseks magama minnes leidis ta patjade vahelt surnud koopaorava. Igati vahva üllatus!🐿\nPirgit oli sunnitud ühel õhtul alla 21-aastastele isikutele keelatud restoranist telefoni laenuks küsima, et õhtul ikka koju ka saaks.🚫 Samuti sai ta kuuma ilmaga Illinoisi mägisel maastikul rattaga korralikult jalalihaseid treenida ning lisaks kohtus Pirgit vanaemaga, kes oli 90ndatel Southwesterni raamatud ostnud ja nüüd neid koos oma lapselapsega loeb. Pikaajaline investeering!👵🏻\nMaarja kohtus laheda perega, kus 10-aastane poeg oli väga huvitunud geograafiast ja eriti Eestist. Samuti kohtus ta tüdrukuga, kellega ta ruttu suurteks semudeks sai ja kes tahab Maarjaga ka tulevikus edasi suhelda. Maarjagi sai hommikuti ühest linnast teise tööle sõites korralikult lihaseid treenida. Oleks nagu saunas rattatrenni teinud!💪🚲\nTargol juhtus 3 korda nädala jooksul selline lugu, et kui pererahvas ukse lahti tegi, siis panid koerad ajama. Igakord oli tükk tegu, et koerad tagasi tuppa saada. Oh seda vaeva!🐶\nKarel tegi oma parima nädala kihutades jälle kantris ringi ja käies vahelduvalt ka linnas. Muuseas sai ta ühe linnavalitsuse tädiga nii hästi läbi, et too postitas Karelist linna Facebooki lehele postituse.☝\nSaadame kuumad tervitused teile sinna kodumaale!☀❤\nNautige seda juulikuud ja olge mõnusad!\nPirgit Sirel\tUncategorized\tLeave a comment July 1, 2019 July 1, 2019 2 Minutes\nB(u)y the book 3.nädal\nHeipa hei sõbrad ja tuttavad teisel pool lompi!\nKäes on 23.juuni, mis tähendab, et teie seal Eestis tähistate Jaanipäeva. Leidke sõnajalaõis ja hüpake üle lõkke siis meie eest ka! Head Jaani!🇪🇪🔥\nMeil on siin vahepeal aga 3.nädal otsa saanud, mis tähendab, et rutiin hakkab juba peale tulema, aga meie oleme jätkuvalt entusiastlikud! Aeg lendab ka ulme kiirusel!🇺🇸🤯💪🏻\nSee nädal oli paljude jaoks uute rekordite nädal ja samas ka hea iseloomu kasvatamise nädal- ilm meile just oma äikesetormidega armu ei andnud.⚡⛈\nPühapäeval saime taaskord kokku ja võtsime nädala kokku, sõime, valmistusime uueks nädalaks ja käisime kartidega sõitmas.❤🏎\nKristen teenis oma esimese täis töönädala eest välja success coini ehk ta näitas iga päev vähemalt 30 inimesele raamatuid. Super algus suvele!🏅\nMaarja, Pirgit, Eeva ja Targo teenisid välja überägedad Southwesterni päikeseprillid selle eest, et nad istusid nädalas iga päev keskmiselt 10+ emaga maha! Hea töö!😎\nMarko teenis sellel nädalal kaks käepaela- ta näitas kõige rohkematele inimestele raamatuid ja nägi kõige rohkem inimesi. Ägedalt paned, Marko!📖👨👩👧👦\nPirgit teenis sellel nädalal käepaela selle eest, et ta istus kõige rohkemate emadega maha. Lahe!💁♀\nEeva oli eriti tubli ja teenis juba tegelikult 2. nädala eest välja 300 uniti särgi! Ülimegalt paned, Eeva!💪🏻\nKarelil oli väga lahe nädal. Ta sai töötada nii linnas, kantris põldude vahel ja ka järveääres, kus oli korralik üleujutus. Üks tore vanaisa tegi Karelile korraliku ameerikapärase burgeri ja ostis oma lastelastele portsu raamatuid kah pealekauba.📚🍔\nKatrinil varastati sel nädalal ratas ära ja kuna jala eriti kaugele ei jõua, siis tuli peredelt uut ratast küsida, uueks rattaks sai Katrin aga lastele mõeldud roosa barbie ratta.🚲\nPirgit ja Maarja ei pääsenud ka viperustest. Mõlemal neiul suutsid rattad mitu korda nädala jooksul katki minna ja lugematul arvul pereisadel õnnestus neid parandada ka. Pirgitil õnnestus näha ka konnakasvatust ja Maarjal kilpkonnakasvatust.🐸🐢\nMark ja Targo juhtusid vestlema ühe eriti laheda isaga ja ära minnes oli Targol isegi kahju, et rohkem juttu puhuda ei saanud. Õnneks või siis mitte nii õnneks oli vahepeal Margi auto rehv katki läinud ja pididki poisid tagasi isa juurde minema, et too nende rehvi aitaks vahetada.🚗🤷♂\nMark oli laupäeval veel eriti julge ja käis kirikus 80 inimese ees endale ja Targole hostpere küsimas. Küsija suu pihta ei lööda ja päeva lõpuks oligi poistel uhke elamine olemas. Mugavustsoonist välja!🙌🏻\nKristen aga otsustas koputada suures vihmas uksele, millele ta esialgu koputada ei plaaninud ja tema õnneks kohtus ta aga perega, kes olid eelneval aastal Eeva kliendid ja kus pereisa oli ka ise kunagi raamatuid müünud. Kunagi ei tea, kus on see õige uks!☝\nJaanus ja Eeva kohtusid perega, kus iga meessoost liikme nimi oli Jason. Jason I, Jason II, Jason III,… Ürita siis poja arvamust küsida kui isa arvab, et temaga räägitakse.🤦♀😂\nMarkol õnnestus aga huvitavat vaatepilti näha. Nimelt on siin USAs need murutraktorid nii populaarsed, et nendega minnakse isegi toidupoodi..😆\nMeie läheme uuele nädalale suurte ootustega vastu ja soovime teilegi mõnusat nädalat! Olge muhedad!❤😉\n(vaesed tudengid Mark ja Karel oma tagasihoidlike autodega)\nPirgit Sirel\tUncategorized\tLeave a comment June 24, 2019 June 24, 2019 2 Minutes\nB(u)y the book 2.nädal\nB(u)y the book on lõpetanud juba oma 2.nädala, whaaaat!🤯\n2.nädal möödus veelgi kiiremalt kui esimene ja oli väga töökas. Nädala jooksul saime palju vihma, päikest ja äikest.☀☔⚡\nPühapäeval saime kokku, tähistasime Pirgiti sünnipäeva🎉, võtsime nädala kokku ja valmistusime uueks nagu ikka.❤\nLaupäeval liitus meiega ka Kristen, kes tuli otse Nashvillest Salesschoolist.\nSelle nädala call master ehk kõige rohkem inimesi nägi Pirgit– toughest knuckles!👊\nNädala demo king ja sitdown guru ehk kõige rohkem raamatuid näitas ja emadega maha istus Targo.💁♀📖\nSuccesscoini (30+ demo iga päev) teenisid välja Marko, Jaanus, Katrin, Targo, Maarja, Pirgit, Eeva, Mark.🏅\nTargo käis McDonaldsis ja tema kurvastuseks ta ei saanudki seal raamatuid müüa.❌\nMark nägi nädala jooksul lisaks jänestele ja oravatele ka pesukarusid ja sõitis autoga labidast üle.🐻🚗\nMaarja oli nii keskendunud tööle, et ratta selga istudes veeres see tema alt ära ja ta istus sadulast mööda.🚲😆\nPirgit pidi ühe emaga rääkima läbi uksekella kaamera ja pidi politseile selgitama, et ta ei kogu inimestelt allkirju, vaid müüb ukselt uksele raamatuid.🚨\nKatrin leidis ühe ema, kes pärast tööpäeva ostis talle pitsat ja viis ta autoga koju ka.😇🍕\nJaanusel õnnestus kohtuda ühe kunagise raamatumüüjaga, kes oli igatpidi abivalmis. Bookpeople hold together!❤\nSaadame päikselised tervitused kodumaale ja loodame, et ka teie nädal oli sama vahva! Veelgi vahvamat uut nädalat!☀☀☀\nPirgit Sirel\tUncategorized\tLeave a comment June 17, 2019 June 17, 2019 1 Minute\nB(u)y the book 1.nädal\nHello sõbrad ja tuttavad teisel pool lompi!\nEsimene nädal (3.-9.juuni) on läbi ja peab ütlema, et aeg lendab linnutiivul! Alles me istusime lennukis, et Nashville’ müügikooli sõita ja nüüdseks oleme esimesed päevad juba bookfieldil oskusi näidanud. Aeg on teha kokkuvõte esimesest nädalast.\nKes veel ei teadnud, siis meie orgi nimeks on B(u)y the book ja orgi kuuluvad kõige lahedamad bookgirlid ja bookmanid ever- Mark (meie liider), Karel, Eeva, Katrin, Maarja, Pirgit, Marko, Jaanus, Targo, Kristen.\nNädala alguse veetsime Nashvilles müügikoolis, kus lihvisime veel viimaseid oskuseid, harjutasime palju, õppisime palju ja seadsime oma vaimud valmis bookfieldi jaoks.🧠📚Esmaspäeval oli Markol sünnipäev ka, wohooo!🎉\nKolmapäev möödus valdavalt autodes- sõitsime oma osariiki, milleks on Illinois. #illinois🇺🇸\nNeljapäeva hommikul tegid enamus meist töölube, et erinevates linnades tööle asuda ja pärastlõunal saime juba esimesed (või siis mitte enam nii esimesed) kogemused päris bookfieldil.\nReede ja laupäev olid esimesed täispikad tööpäevad.💪\nPühapäeval saime kõik kokku, jagasime muljeid nädalast, võtsime nädala kokku ja kogusime energiat uueks nädalaks.❤Sõime ka hästi palju😆\nMark oli see nädal eriti tubli ja töötas nii, et sokkides augud sees.\nTargo küsis peredelt töötamiseks ratast ja ühe pere käest õnnestus pärast 45 minutit ootamist ratas saada. Tuli aga välja, et rattal kett peal ei püsinud, seega see tuli põõsasse visata ja uus otsida- uueks rattaks osutus aga roosa tüdrukute ratas.🚲💗\nMarko sai nädala jooksul usinasti rattakummide pumpamist harjutada. We know our bikes!💪\nEeva ja Katrin kohtusid juba siniste vilkuritega- politseil läks pool tundi aru saamiseks, et Eesti juhiload on täitsa kehtivad ka USAs.🚨🚓\nKatrin seevastu, et ennast ja enda tegemisi emale tutvustada, küsis emalt “How can I help you?”😂\nPirgit ja Maarja olid väga eestimeelsed- Maarja õpetas ühele vanaemale eesti keelt ja Pirgit kohtus vanaemaga, kelle parim sõbranna on eestlane.🇪🇪\nMõnusat algavat nädalat ja sooja ilma teile sinna Eestisse ka! Tuleb äge nädal!💥☀ #b(u)ythebook #suvi2019 #illinois\nPirgit Sirel\tUncategorized\tLeave a comment June 10, 2019 June 10, 2019 1 Minute


aga mälestus jääb!\nMälestused on paradiis,\nkust meid keegi ei saa välja ajada!\nSee oli väga ammu ühel talvisel päeval... Mäletan, et ema oli väga raskes meeleolus, oli kuidagi nagu mures ja kurblik; liikus raskelt ja rääkis vähe. Viis kambri suure põhu koti ja ütles mulle: „Ole hea laps!“ Meil siis rohkem lapsi ei olnud kui meie vennaga. Seda ma ei mäleta, kas vend ka toas oli või kus ta viibis, aga mind küll surus ema tugevasti vastu rinda ja käskis munuke olla. Kaks õde, üks minust vanem ja teine noorem, oli surm ühel eelmisel talvel ära viinud. Mäletan, et emal oli neist nii kahju – alati nuttis ja palvetas ta nende pärast. Siis oli raske haigus sarlakid ja surid paljud lapsed.\nNo jah, ootasin siis nutt kurgus, et millal ema jälle tuppa tuleb, kuid ega ta ei tulnudki nii ruttu. Ta jäi kogu õhtuks ära ja alles teisel päeval lubati tema juurde minna. Mäletan, et ta oli väga haige, kuid sellest hoolimata oli ta nägu rõõmus. Ta kõrval voodis magasid kaks imetillukest roosakat last. Nad olid nii pisikesed ja armsad. Ema silitas mul õrnalt pead ja ütles: „Tütreke, kuri surm viis meilt kaks sinu õde ära; nüüd tõin sulle kaks asemele jälle!“ Mina ei osanud sellest kuigi suurt rõõmu tunda, sest olin alles viie aastane. Aga armsakesed olid nad küll need pisikesed elus nukukesed. Kuid juba varsti algasid murelikud päevad. Suur kiigu toodi tuppa, väikesed pandi ühel pea ühte otsa, teisel teise otsa, nii et jalad vastakuti jäid. Algul ma nende jalgu üldse ei näinudki, sest need olid üleni lappide sisse mähitud – ainult pisikesed roosakad peanupud paistsid. Noh ja mina pidin siis neid selle kiigu sees magama äiutama.\nOh küll see oli raske töö. Istusin kiigule keskele ääre peale – seal, kus pisikeste jalad pidid olema ja hakkasin kiikuma. Niiviisi jalgadega hoogu andes sain ise ka kiikuda ja algul oli see isegi väga lõbus. Aga pisikesed ei tahtnud ju sugugi alati magada. Vaatasid mulle otsa, silmad nagu säravad nööbid peas. Sellest poleks midagi olnud, et vaatavad, aga varsti läksid pisikesesd suukesed sopilisteks ja nutupill oli lahti. See tegi ka minu meele nukraks ja panin samuti pillima. Siis pidi muidugi tulema ema ja meid kõiki rahustama.\nNii veeresid talvised päevad – pikad ja igavad, kuigi ka lõbu ja rõõmu neisse küllaga jätkus, sest õige ruttu hakkasid mu nukukesed juba suid naerule sättima ja siis naersime kõik kolmekesi.\nTalvel oli muidugi ema alati lähedal ja polnud see asi nii hull, aga kui tuli suvi, mil ema-isa pidid minema välja tööle, siis oli raske. Ema läks hommikul vara juba enne päikese tõusu heinale – võõrastele hobuse päevi seletama. Sellal pidi talumeeste käest hobust laenama, et natuke kartuleid ja köögivilja maha panna. Ja selle hobuse eest tuli siis heinaajal teisi aidata – küll niita ja loogu võtta. Algul oli meil vanaema ka, aga tema oli väga vana ja haige. Mul tuli peaaegu üksinda õdede eest hoolitseda – nii palju kui mul sel ajal jõudu ja mõistust oli. Ka lehma pidin juba varakult lüpsma hakkama. Mäletan, et olin seitsme aastane kui ema äratas mind kella viiest lehma lüpsma. Esimesel hommikul aitas veel ema, aga teised hommikud pidin juba üksinda hakkama saama. Ema pidi ju vara-vara tööle ruttama, et enne talupere ärkamist kohal olla. Oh kuidas nutsin mitugi korda lehma all. Piim ei tahtnud ju kuidagi lüpsikusse minna. Ikka ta sirises küll suka peale, küll kleidi varukale, aga lüpstud ikkagi sai, sest nii oli kord ja seda pidi täitma. Ei jõua ju vanemad üksinda meid toita ja katta, tuleb ka endal raskustega võidelda.\nSuvised päevad olid pikad ja päikeselised. Lõbus oli meil kolmekesi kodus hullata. Ka naabri Eedi oli meiega koos. Neljakesi oli mängimine veelgi lõbusam. Päev möödus ruttu, aga õhtul oli igavus ja ootus suur – millal tuleb ema? Ronisime siis keldri küljele. Kelder asus meil värava juures. Selle küljelt paistis kaugele, kui ema metsast tulema hakkas. Ja kuidas vahtisime üksisilmi metsateele, kas juba ei paista ema valge rätt. Suvel on küll valged ööd, aga eha ajal on ikkagi nii palju videvik, et valge rätt üksinda kuulutas ema tulekut. Oh kuidas oli siis rõõm otsata kui ema tuli ja kummardas oma pea meile sülle. Ta oli kõik päeval leitud maasikad heinakaarelt üles korjanud ja endale juutesse pistnud, nii et õhtul pea aina punetas (emal olid muidu kangesti mustad ja lokkis juuksed). Küll oli siis hea meel. Ununes kõik raskus ja nukrus, mis päeval oli vaevanud.\nPäevad läksid ja aastad möödusid. Varsti olime nii suured, et mul tuli juba kooli minna. Sel ajal algas koolipõlv 8 – 9 aastaselt. Uhkuse tundega alustasin kooliteed; uhkuse ja hea meele tundega, et nüüd saan vabaks nooremate hoidmisest, sest kes siis kooliskäijat enam tohib sundida pisemaid karjatama. Ja küllap teinekord said õed karistadagi, kui segasid mu koolitööd.\nMul oli siis enesesse palju usku. Tahtsin nii väga koolis käia, sest õppimine meeldis mulle. Eriti meeldisid mulle joonistamine ja käsitöö. Ka loodusloo ja eesti keele tunnid olid mulle armsad. Kirjutasin salmikesi ja kirjandeid. Mul oli siis isegi väike unistus kord suureks ja targaks saada. Unistasin siis, et hakkan kirjanikuks. Kuid see kõik jäi ainult lapsepõlve unistuseks.\nKooliaastad möödusid. Isa-ema teenisid vähe, vaevalt, et jätkus igapäevaseks toiduks. Tuli hakata ka tööd tegema, et isa-ema vähegi aidata. Pisaraid valades lahkusin vara kevadel kodust, et ise mõnd kopikat teenida. Möödas oli kuldne lapsepõlv. Mäletan, et nutsin kogu tee ja nutsin veel seal taluski, kuhu mind viidi väikesi lapsi karjatama. Seal oli pooleteise-aastane väike tüdruk – hästi armas ja hea laps, ei nutnud ega jonninud ta kuigi palju. Vaatas oma suurte silmadega mulle otsa, kui mul pisarad voolasid, sest tema ei osanud ju veel aru saada, milleks mina nutsin.\nSuve pidasin vapralt vastu, sest raha oli ju tarvis. Nõnda algaski mu ise teenimise ajajärk. Järgmistel aastatel läksin juba lehmi lüpsma ja mõnd kergemat põllutöödki õppima. Jah, möödas oli kuldne lapsepõli, möödas unistused suurest ja ilusast. Kuid siiski oli ja tuli ilusat selleski ajajärgus. Tundsin siis end nii tugevana ja tahtejõulisena. Tervis oli käes ja meel rõõmus, täis ootusi ja lootusi. Siis ei aimanud veel, et mind ootab ees ränk ja raske haigus. Siis ei uskunud, et elu on nii tühine ja et olen nii abitu ja vilets. Siis oli mul unistus ilusast ja kaunist kodust. Teadsin ju, et lapsepõlvekodu jääb meile kitsaks, et tahes või tahtmata tuleb sellest kodust lahkuda ja rajada omale uus ja armas kodu.\nJah, unistasin ilusast ja armsast kodust. Ilusa kodu sain ma küll, aga armsaks pole ma suutnud teda omale teha! Isamaja oli mulle tõesti armas. Ta asus noore kasemetsa ääres. Kui ilusasti laulsid siin ööbikud ja paljud teised väikesed laululinnud! Kui ilusasti õitsesid ja lõhnasid siin kannikesed ja tuhanded teised lilled... Ah kui armas oli see aeg! Unustamatud need suvised õhtud, kui olin vahest kodus isa-ema seltsis. Siis tundus, et elu on tõesti väga ilus.\nAga ega ei saanud ju uneleda ainult ilusas. Tuli ikka teenida leiba ja riiet. Mäletan, et olin ühes talus 4 – 5 suve. Seegi oli ilus aeg. Pererahvas oli juba kõik koduseks saanud ja kõige suurem sõber mulle oli umbes minu vanune peretütar. Oh kuidas me seltsis hullasime ja trallitasime. Riina oli ta nimi. Küll ta oli lõbus ja vallatu! Seda naeru ja lusti oli nii palju, et tihti saime vanematelt inimestelt riieldagi, et mis te ometi alati lakerdate, aga kes sellest hoolis. Naer tuli ikka vägise peale. Siis ei tundnud väsimust ega muret. Laupäeva õhtul hämarikus, peale päevatööd luuad-rehad käes, sai õu ja tänav puhtaks pühitud, toad puhtaks pestud ja lõhnavad kased metsast tuppa toodud. Siis oli nii hea uinuda ja kehal väsimusest puhata lasta. Pühapäeva õhtud kulusid ikka kiigel ära. Mis sellest, et esmaspäeva hommikul juba kella neljast üles aeti ja õhtuti enne kella kahtteist magama ei saanud.. See oli ju noorus – noorus ilus aeg!\nKa talvel sai pererahva rõõmust osa võtta. Sellal käidi hobustega kirikus. Siis tuli peremees uhke saani ja hobusega kirikust tulles meilt läbi, võeti mind peale ja viidi pühasid pidama suvisesse töökohta. See oli ikka Jõulu esimese või keskmise püha. Kui ilus oli see sõit. Hobune, kes suvel pidi rasket tööd tegema, oli nüüd puhanud ja end ilusaks siledaks söönud. Uhke sõiduga traavis ta läbi pehme sahiseva lume. Meel oli siis nii rõõmus, süda helge ja soe. Jälle olid meil Riinaga lõbusad päevad.\nKuid rõõm pole ju alaline. Tihti tulid ka muremõtted vaevama. Isa oli mul sellal juba mulda varisenud. Ema ja kahe õega olime neljakesi. Vend oli oma elu linna rajanud. Isamaja jäi pisikeseks ja vanaks ning kõdunes. Oleks tarvis uuendust, kuid kuidas ma ka ei mõtelnud ja oma pead ei vaevanud, uue maja ehitamiseks meil jõudu ega mõistust ei jätkunud! Teenitud rahast jätkus ainult riideks ja leivaks, sest paljuke siis sel ajal oli ühe naisinimese teenistus. Polnud ka kedagi, kes oleks head nõugi andnud.\nOlin siis ühes teises külas suviliseks. Peremehega oli alati see maja küsimus jutuks. Tema muudkui rahustas ja lõõpis: „Ah mis sa tühja muretsed, küllap on sinugi jaoks kusagil uus maja olemas!“ Ja nii jäigi see maja jutt sinnapaika nagu ka minu unistus uuest majast. Samas külas elas ka keegi noormees – minust aastat viis vanem. Küla asus väga ilusas kohas mere ääres ja ka kaljude ning pankade läheduses, samuti ilusate metsatukkade keskel – ühesõnaga väga ilusas looduslikus kohas. Siin ilusa looduse keskel ma siis kohtusingi selle tõsise noormehega ega osanud siis veel teada, et see ilus koht saab kord minu kodu olema. Tema kodu asus otse mere ääres. Nii et vahest vesi kippus õuegi tulema. Ühest küljest rippus kalju sein alla mere kohale, teisest küljest piiras noor kase salu seda kodu. Ka uue maja oli see noormees juba ehitanud. Mõtlesin siis, et küll see inimene on õnneseen, kes siia kord elama saab. Siis ei aimanud, et elus on ikka rohkem muret kui rõõmu. Mäletan, see oli üks nelipühi lauba õhtu. Olin siis juba kolmandas külas jälle suviliseks.Ilm oli ilus nagu suvel enamasti. Linnu laulu ja lille lõhna oli kogu ümbrus täis. Ka sauna lõhn oli nii mõnus ja meel oleks pidanud olema kõige rõõmsam, kuigi millegi pärast ta seda ei olnud. Südames lasus nagu mingisugune mure tomp, mis ei lasknud rõõmu tunda ei linnualaulust ega lillelõhnast. Küllap oli põhjuseks seesama noormees sealt teisest külast. Olin temaga nüüd juba paar aastat tuttav olnud. Tema käis samuti väljas raha teenimas, sest kodurand sellal veel ei toitnud ega andnud tarvilisel määral elatist. Tema tööpõld oli sel kevadel Pärnu kalarand ja küllap olime vist kevadel enne lahku minekut liiga kaua teineteist emmanud. Sellest siis see nukrus ja muregi südamesse jäi. Kahju, et pidime olema teineteisest nii kaugel ega ulatunud teineteisele lohutusi ütlema.\nEnnast puhtaks pesnud ja lasknud pererahva magama minna, seadsin sammud kodu poole. Mõtlesin, et ehk on seal nukral meelel vähe lõbusam. Ema oli üksinda kodus, sest ka nooremad õed olid väljas võõrast teenimas. Ema seltsis on alati hea ja soe. Temale võid alati kõik ära pihtida, mis südant piinab, sest tema saab kõigest aru ja tema mõistab kõik. Vähemalt minu ema oli küll niisugune!\nSeal me siis istusime emaga, kuni hämarik juba hakkas kaduma ja siis... Siis äkki näen, et videvikus nagu liigub keegi meie suunas. Ja tõesti seal oli tema, mu noormees! Küllap oli mu nukrus ulatanud temani sinna mere taha ja toonud ta koju minu juurde. Olin siis muidugi vist kõige õnnelikum sellel videvikul. Hommikul läksin rõõmsana ja puhanuna jälle oma töökohta ja siingi näis kõik palju rõõmsam ja lõbusam. Teadsin ju küll, et küllap tuleb siin nii mõnigi raske hetk üle elada, aga südames oli nagu mingi kindlus, millele lootsin.\nAlgas suvi ja igapäevane töö. Märkamatult möödusid päevad ja ma ootasin sügist. Ootasin sügist, sest siis pidi ju algama uus ajajärk mu elus. Ja küllap ta algaski. Oma teenistuseaega ma päris lõpuni ei olnudki, sest olin suve jooksul paisunud juba üsna ümarikuks ja küllap see töö hakkas mulle mõnes suhtes raskekski minema. Ja et Anton (nii oli mu noormehe nimi) ka soovitas mul koju tulla, siis jäigi mul kuu või paar nädalat pooleli ning tulin koju ema juurde.\nEma oli minu vastu alati nii hea. Tema ei pahandanud minuga kunagi, kuigi tal oleks seekord seda tõesti õigus olnud teha. Ütles ainult: “Kui oled seda teinud, siis kannata nurisemata ja palu omale Taevaisalt abi ja õnnistust“.\nSee oli novembri kuu lõpp, kui tulid sina ja tõid mu siia, mu praegusesse koju. Vihma pladises nagu oavarrest, kui tulime mu väikese riide pambuga. See oli nagu Vargamäe Andrese ja Rõõda teekond. Hoogsalt ja rutakalt astus väike must hobune teed ja peagi olime meie uue ühise kodu väravas. Ilm oli küll paha, sajune ja märg, aga süda oli soe ja rahul. Mõtlesin ja uskusin siis elusse nii palju. Mõtlesin, et suudan elu muuta kauniks ja ilusaks, aga kahjuks ei ole ma seda suutnud!\nKodu on siis õige kodu, kui ta on armas, puhas ja soe. Tõsi, küllap on olnud siin paljugi ilusaid hetki ja armsaid mälestusi, aga niisuguseks, nagu ma tookord seda unistasin, ma pole teda suutnud teha ega luua. Liiga vähe aega saime olla õnnelikud. Tuli sõda ja karmid aastad. Ülo, meie poeg oli alles nii pisikene, kui sina pidid minema sõjateele. See oli raske aeg. Pisarad voolasid siis sama vulinal nagu tookord novembripäeval vihm, kui siia koju tulime.\nKuid ega aeg ei peatu! Sõjavanker veeres mööda ja jälle kulges elu oma rada. Ülole tulid seltsiks veel kaks õde – Elle ja Laine ning uue tahtejõuga algasime jälle oma eluteed.\nRõõm oli lastest, rõõm oli ka oma igapäevasest tööst ja tegemistest, aga midagi pistis nagu siiski südames. Miski jäi nagu tegemata. Midagi oli nagu puudu! Mõtlesin küll siia ja sinna – kõik paistis nagu korras olevat, aga valu südamesse ometi jäi.\nMöödusid jälle aastad. Ülo oli sirgunud juba nii suureks, et pidi juba kooli minema. Samasugune uhkusetunne nagu omal ajal iseenda kooliteed alustades, oli mul ka nüüd kui poega kooli saatsin. Ülo oli hea poiss. Koolis õppis ta hoolega ja tal oli tahtmist ja edu õppimiseks. Enamuses olid ikka viied ja kiitused, mis koju toodi. Isegi medalid ei puudunud. Ka tütred olid mul head ja õppisid edukalt. See rahustas mu valutavat südant ja ma lootsin, et elu läheb mul õnnelikult.\nLapsed on mul head lapsed olnud. Mõnikord, tõsi küll, olen nende pärast ka pisaraid valanud, aga see kõik käib ju elu juurde. Ei ole ühtegi õnne ilma õnnetuseta ega ühtegi rõõmu ilma kurbuseta. Nii on see ka minu tühises elus. Seejuures eriti suuri ega rõhuvaid raskusi mul siiski siiani kannatada pole olnud peale Antoni mobiliseerimise 1941.a. Siis küll jäi elu nagu korraga seisma – ei osanud siis enam mõelda, kuidas edasi elada?! Kuid aeg möödus ja elu nõudis elamist ning lõpuks tuli Anton ka sõjast tagasi.\nAlustasime jälle uute lootuste ja soovidega oma kodust elu ja laste koolitamist. Tulid kolhoosid, vana asendus uuega. Töid ja tegemisi tehti koos kollektiivselt. Polnud enam oma hobust ega lehma. Kõik oli ühine. Kuid tervis oli siis veel käes ja päevad ning aastad möödusid ruttu. Lapsed kasvasid, kooliaeg sai mööda ja igaüks neist alustas oma elu ning oma kodu rajamist.\nPoeg õppis Tallinnas Polütehnilises Instituudis ja tema elu hakkas rohkem Tallinnasse jääma. Tütardest jäi vanem kodusaarele, sest temale linnas ei meeldinud, aga noorem tütar leidis omale uue kodu jälle hoopiski mandrimaal.\nAeg möödus ja aastad läksid, aga tervis hakkas mul üles ütlema. Käed valutasid ja „surid ära“. Väsisin kõigest kergesti ja kõige rohkem piinas mind süda. Ta valutas mul alati ja mul oli tunne, nagu oleksin teinud midagi, mis pole õige! Kuid mida nimelt, seda ma ei teadnud ega aru ei saanud. Ma ei osanud endale aru anda, miks mu süda nii valutab. Püüdsin ja tahtsin Antonit aidata töös ja tegemistes, aga kuigi palju see ei õnnestunud. Palk oli sellal kolhoosos väga väike. Põllul töötamine läks mulle raskeks. Käed ei hoidnud enam sahka, see läks sinna, kuhu ise tahtis. Mul tuli sellest tööst loobuda. Hakkasin siis posti vedama, lootes, et see töö on kergem ja mu kätele kohasem. Töö oli küll kerge, aga rattasõit jälle kätele ei meeldinud, sest postkontor oli 8 km kaugel ja peale selle tuli post ka küladesse laiali kanda. Loonulikult ei saanud selle töö juures ka mistahes aastaringselt ette tulevast ilmast ega talvisest sügavast lumest hoolida. Pidasin siiski mõned aastad seda ametit ja seejärel proovisin piimaveoga. Olin kolhoosi piima meiereisse toimetava veoauto kaassõitjaks ja piima üleandjaks. Seal polnud küll omal vaja jalgu vaevata ega rattaga sõita aga selle eest tuli talvel külmaga võidelda. Lahtise auto peal talvel sõita oli külm ja see mõjus halvasti mu liigestele, kuhu selleks ajaks juba mitmed põletiku alged ja kolded vist olid jõudnud. Kuigi ma sellal seda veel ei teadnud ega uskunudki, et asi tõsine ja pöördumatu kipub olema. Tundsin küll, et haigus halveneb, aga arvasin, et ega ta ikka nii hull ei ole ja küllap ma ikka jälle terveks saan. Alguses oli see arstimine ka vilets. Ega ju ei teadnudki, millega täpsemalt tegemist on? Kohalik arst lohutas, et küllap asi ise paraneb ja vaja ainult oodata. Eks ma siis ootasingi ja lootsin, et paranen. Ega kodused ka ei uskunud, et tõsiselt haige olen. Riina [Antoni õde – Ü.R.] ütles ikka, kui halisesin, et käed on haiged: „Kõikide käed on haiged – ega sul pole nad üksi“. Ehk kui ütlesin, et selg on valus: „Ah sellist selja valu ma olen küllalt tundnud – see pole midagi“. Ja mul tuli vaikida ja aru saada, et olen vilets ja halisen ilmaasjata.\nHaigus aga läks ikka edasi ja mu kannatus pandi üha enam proovile. Valutama hakkasid puus, põlved ja isegi varbad ja sõrmed. Käed läksid kõveraks ja sõrmed kühmulisteks. Tuli ikkagi otsida arstiabi. Olin siis kuu aega Kuressaare (sel ajal Kingissepa) haiglas. Seal leiti, et on krooniline liigeste põletik ja mulle määrati mudavannid. Külmetamine ja raske füüsiline töö olid muidugi vastunäidustatud. Vannis käimine oli aga nii, et käisin bussiga Kingissepas – hommikul läksin ja õhtul tulin; üks päev vann ja teine vaba. Aga seda vaba päeva ei saanud ju kuidagi päris ilma tööta olla! Siis olid ju igavene looder. Aga ega haigus ei lase ennast ka narrida... Arstki ütles, et sellisest vannis käimisest pole mingit kasu, sest peale vanni ei tohiks mingil juhul külmetada ega ka füüsiliselt pingutada. Aga kus sa siis nii saad?! Hea, et üldse neis vannides käia sai!\nVeel määrati mind Pärnu sanatooriumi. Riina ütles, et võta aga lehm ka kaasa – mina teda küll lüpsma ei hakka. Sellega jäi mu minek seniks katki kui lehm sügisel kinni jäi. Pidin ju selle järgi talitama, kuidas igapäevane kodune elu võimaldas. Nutsin väga palju – salaja ja püüdes oma pisaraid varjata, et teised ei näeks. Võib-olla see nutt ka ei lasknud mind paraneda. Riinaga me läbi ei saanud. Ega ma ei osanud ühtki tööd nii teha, nagu oleks pidanud. Tegin ma siis väljas või kodus – ikka oleks see kuidagi teisiti pidanud olema. Kui tegin midagi käsitööd, siis olid need ikka kaltsud ja narakad, mida pole kellelgi vaja. Ja kade on ta ka eluaeg olnud. Ega tema ei salli, et teistel temast midagi rohkem oleks. Ma tean ja saan aru, et halba ei tasuta halvaga ja paha tuleb lepitada ning andeks anda, aga ta on mu südame nii ära söönud, et ma ei saa kuidagi temaga leppida. Küllap olen ise ka halb ja paha ega oska elada nii nagu peaks. Raha ma pole osanud eladeski korjata ega hoida. Kopikad on mul alati otsas ja ega ma pole neid kunagi kuigi palju saanudki, sest olen eluaeg teinud odavat tööd ega kunagi osanud mingeid kasusid arvestada. Ma ei ole osanud elult võtta mõnusid ega kasu. Olen leppinud ikka alama ja halvemaga. Isegi riided on mul viletsamad kui teistel minusugustel. Ja ega mul polegi õigust omale ihaldada ilu ega ilusaid riideid, sest olen ju väga haige. Olen nii haige ihuliselt kui hingeliselt. Ei oota elult enam midagi muud kui surma. Ei saa ma enam töötada ja ei saa ma ka kuigi palju enam liikuda. Kark on mu alatine kaaslane ja teda tuleb mul elu lõpuni kaasas kanda. Olen väga kurb oma saatuse üle, aga sellega tuleb leppida. Karile on jooksnud mu unistus ilusast ja armsast kodust. Ei ole suutnud ma teda ilusaks ehitada; ei ole suutnud luua sõbralikku ega sooja õhkkonda. Ei suuda näole manada mahedat naeratust, mis teeks elamise ja olemise rõõmsaks. Alati on meel nukker ja tusane ja võib-olla teen sellega ka teiste meele tusaseks ning elu kurvaks. Ainus, mis mu silmale veel rõõmu teeb, on kevadel lilled. Nende õitest tunnen puhast rõõmu. Tahaksin, et neid oleks mul palju ja et nad ei lakkakski õitsemast.\nMul on üks väike peenar toa akende all ja see peenar on alati õites – vara kevadest hilissügiseni. Kõige esimestena tulevad kellukesed, siis nartsissid ja tulbid, siis pojengid, liiliad, päikesekübarad ja nüüd on mitu aastat õitsenud siin ka elulõng. Selle istutas mu minia. Ta on suur ja võimas ja üleni õisi täis. Tänavu ta kasvas millegipärast kahte harusse. Ju vist sellepärast, et meie mõtted ja tegemised Antoniga kipuvad ka kahte jaosse. Haigus on teinud mind väga kannatamatuks ja kärsituks. Ei kannata tihti iseennastki, veel vähem teisi. Saan aru, et ei tohiks midagi ütelda, ega oma tahtmist ajada, aga justkui kiuste tuleb jonn. Sest kui tunned, et sul on õigus, siis ei saa nagu teisiti, kui hakkad vastu. Seda aga Anton ei salli ja siis läheme lahku ja kaklema. Vanad inimesed, mõistus peaks selge olema, aga jonnivad nagu aastased lapsed! Enam ei ole armastust. Enam ei ole illusioone ega unistusi. Elu on olnud tühine. Tühine ja asjatu. Ei ole täitunud lapseea unelmad. Ei ole täitunud soovid ega unistused. Ilusat ei ole, on ainult valu ja nukrus. Ja nüüd ma tean ka miks süda mul alati valutas – valutas sellepärast, et ei leidnud oma õnne!\n1980.a 2. aprillil\nElu raamatul ei ole kordustrükki\nEi kordu elus ükski tee\nEi kordu armastust, mis viis me sammud kokku\nEi tuli lõkkele teistkordselt löö\nOn hinges nukrus\nEi rõõmusta mind keegi\nSul saadan tükikese merd\nEhk soojendab sind seegi...\nUuel aastal uue jõuga\nAja ratast keerame\nMured maha jätame\nJa rõõmsalt edasi ruttame\nKuhu küll kadusid lilled ja suvi?\nKuidas küll hõbe me juustesse tuli?\nKuidas küll tühjaks on jäänud`me toad?\nJu lapsed, vist suurteks on kasvanud nad.\nNii istume nukralt muremõtteiga peas\nJa vaatame kuuske, kus küünlad kõik reas.\nKüünla sära... meel läheks nagu nukraks\nKuhu küll aastad nii kiiresti ruttavad\nKuhu kaob noorus ja armastus, õnn\nJärele jäänud vaid tühjuse hõng\nOn saatus, jah meie saatus see\nJuhtigem elulaev kindlalt üle vee\nSoe tuba... küünla sära\nLume helves liugleb aknale\nMõtteist kaob kõik maailma kära\nVaikne rahu hoovab südame\nJõuluõhtu ühendab nii meeli\nTahaks olla kõigile nii hea...\nKuusekene rõõmsamaks teeb veelgi\nTahtmatult sa naeratama pead\nKuuse lõhn ja küünlasära\nSoe tuba... meel nii hell\nUus aasta tuleb juba\nSoe ka hakkab südamel\nLennuga mööduvad aastate read,\njuba on muredest hallid me pead.\nKuid ärgu kadugu lootus ja usk.\nMeel olgu rõõmus – siis kaob tusk.\nIlma õnneta elu on tühi ja kole\nOlgu sul õnne palju – minul teda pole!\nIgaüks olla ise oma õnne sepp\ntao seda siis palju, kuni elul kord lõpp.\nElle 35. sünnipäev\nKolm-pool aastakümmet möödas\nsellest kuldsest a’ast,\nkui sind kätel kiigutades\nsülle võtsin maast.\nAastad läinud lennul mööda,\nise emaks oled saand\nema muresid ja valu\niseendas tunda saand.\nÄra siiski kurvasta –\nusu, looda , armasta!\nAlaku see elu-aasta\nSulle ikka õnnega\nMingu mure, tusk ja paha\nEla ainult naeruga!\nHelged ja valged nagu lumehelbed\nolgu vanaduse päevad sulle!\nKerge ja rõõmus olgu süda,\npaistku päike nagu koidukuld!\nKuidas küll hõbe su juustesse tuli?\nKuidas küll kasvasid lapsed nii suureks?\nKuidas sa ise küll jäänud nii nooreks?\nKadugu kõik elu mured\ntäna sinu südamest!\nRõõmu, õnne sünnipäevaks\nsulle nüüd ja igavest!\nKolm leevikest ruttavad uusaasta ööl,\net laulda sulle – seks loodud neil keel.\nNad laulavad õnnest ja armastusest,\net süda sul sulaks ja rahuneks.\nAhju soojusest hubane tuba,\nlaual särisev maki pann;\nnurgas lõhnavad põhudki juba,\nei puudu ka vahutav õlle kann.\nKuuseke väreleb küünalde säras,\nÕunu ja pähkleid ta oksadel näed.\nSüdames rahu ja mõte nii siiras,\nsa palvesse kokku paned ehk käed...\nJah, pane käed palves kokku ja tee puhtaks oma süda! Ning pea meeles käsu-sõnu:\n1. Mina olen Issand sinu Jumal ja sul ei pea mitte teisi jumalaid olema minu kõrval\n2. Sina ei pea enesele mitte tegema nikerdatud kuju ega mingisugust nägu sellest , mis taevas üleval ega sellest, mis all maa peal ega sellestki, mis vee sees maa all on; sina ei pea mitte nende ette kummardama, ega neid teenima\n3. Sina ei pea mitte Issanda oma Jumala nime ilma asjata suhu võtma\n4. Mõtle hingamise päeva peale, et sa teda pühitsed; kuus päeva pead sa tööd tegema ja kõik oma tegemised ära tegema, aga seitsmes päev on hingamise päev Issandale sinu Jumalale\n5. Austa oma isa ja ema, et su käsi hästi käiks ja sa kaua elaksid maa peal\n6. Sa ei pea mitte tapma\n7. Sa ei pea mitte abielu ära rikkuma\n8. Sa ei pea mitte varastama\n9. Sa ei pea mitte valetunnistust rääkima oma ligemise vastu\n10. Sa ei pea mitte himustama oma ligemise naist. Sa ei pea mitte himustama oma ligemise koda, ei tema põldu, ei tema sulast ega tema ümmardajat, ei tema härga ega tema eeslit, ei muid tema lojukseid ega mingisugust asja, mis su ligemise päralt on. Aamen\nSinu juure, oh Issand Inimesearmastaja, tõttan ma unest üles tõustes ja ruttan Sinu tahtmist täitma Su armu abil ja palun Sind: ole mulle abimeheks igal ajal, iga asja juures ja hoia mind iga kurja lihaliku teo ja kuradi kavaluse eest, lunasta mind ja vii mind oma igavesesse riiki, sest sina oled mu Looja ja iga hea asja Muretseja ja Andja; Sinu peale üksipäinis loodan ma ja Sulle annan au nüüd ja ikka ja igavesti. Aamen\nIssand meie Jumal! Anna mulle andeks kõik, mis ma sellel päeval sõna, teo ja mõttega pattu olen teinud, sest Sina oled helde ja inimesearmastaja; saada mulle rahulist und. Läkita oma kaitsjat Inglit, kes mind kõige kurja eest varjaks ja joiaks, sest Sina oled meie hingede ja ihude kaitsja ja Sulle, Isale, Pojale ja Pühale Vaimule anname meie au nüüd ja ikka ja igavesti. Aamen.\nKõige armulisem Issand! Saada meile oma Püha Vaimu armu, kes meile mõistust annab ja meie hinge jõudu kinnitab, et meie kuulutatud õpetust vastu võttes üles kasvaksime Sinu, meie Looja auks, meie vanemate meeleheaks, kiriku ja isamaa kasuks.\nPalve elavate eest\nLunasta oh Issand ja heida armu mu vaimuliku isa, mu vanemate, sugulaste, ülemate heategijate ja kõikide õigetusku ristiinimeste peale.\nMõtle oh Issand mu puhkama läinud sulaste ja ümmardajate ja kõikide siit ilmast ära läinud minu sugulaste ja heategijate hingede peale ja anna neile andeks kõik nende patud, mis nemad tahtmisega ehk tahtmata on teinud ja kingi neile oma taevariiki.\nPalu minu eest Jumalat, oh Püha Jumala armas ümmardaja Elisabet, sest sind hüüan ma südamest appi mu usin abimees ja mu hinge eestpaluja\nPalve enne söömaaega\nKõikide silmad loodavad Issand Sinu peale ja Sina annad neile nende rooga omal ajal, teed lahti oma rohket kätt ja täidad kõik, kes elab, hea meelega.\nPalve pärast söömaaega\nMeie täname Sind oh Kristus meie Jumal, et Sa meid toitnud oled oma maapealse heaga. Ära jäta meid ilma ka omast taevariigist\nIssand mõtle munu peale, kui Sa oma kuningriiki tuled.\nOn tõesti kohus õndsaks kiita sind, Jumalasünnitajat. Sind ikka õnnistud ja laitmata ja meie Jumala Ema, kes sa ülem oled kui kõik keerubid ja palju ausam kui seeravid. Kes sa puhtaks neitsiks jäädes Jumala Sõna ilmale tõid. Sind tõsist Jumalasünnitajat austame meie.\nMeie Isa, kes Sa oled taevas. Pühitsetud saagu Sinu nimi! Tulgu meile Sinu riik. Sinu tahtmine sündigu kui taevas, nõnda ka maa peal. Meie igapäevast leiba anna meile tänapäev. Ja anna meile andeks meie võlad. Kui ka meie andeks anname oma võlglastele. Ja ära saada meid mitte kiusatuse sisse vaid päästa meid ära kurjast, sest Sinu päralt on riik ja vägi ja au igavesti. Aamen\nJumal ole mulle patusele armuline\nSinu sündimine, oh Kristus meie Jumal, valgustas maailma tõetundmise valgusega, sest temas õppisid tähtede teenijad ühe tähe läbi Sind, õiguse päikest kummardama ja Sind kui kõrget päeva tõusmist tundma. Issand au olgu Sulle!\nIssand, ma usun ja tunnistan, et Sina oled Kristus, elava Jumala Poeg, kes maailma sisse tuli patuseid ära lunastama, kellede seast mina kõige suurem olen. Veel usun ma , et see on tõesti Sinu kõige puhtam ihu ja see on tõesti Sinu kõige kallim veri. Seepärast palun ma sind: halasta mu peale ja anna mulle andeks mu patud, mis ma tahtmisega ehk ilma tahtmata, mis ma sõna ehk teoga, teadmise ehk teadmata olen teinud ja tee mind kõlblikuks hukka mõistmata Sinu kõige puhtamast pühast õhtusöömaajast osa saama mu pattude andeks andmiseks ja igaveseks eluks.\nVõta mind täna vastu kui Sinu püha õhtusöömaaja osalist oh Jumala poeg, sest ma ei taha Sinu vaenlaste ees seda salajast asja avalikuks teha ega suud sulle anda kui Juudas,vaid ma tunnistan Sind kui röövel. Issand, mõtle minu peale omas kuningriigis.\nÄrgu saagu mulle Su pühast Sakramendist osavõtmine mitte süüks ehk hukkamõistmiseks vaid mu hinge ja ihu parandamiseks.\nPalu minu eest Jumalat oh Püha Jumala armas ümmardaja Elisabet, sest sind hüüan ma südamest appi mu usin abimees ja mu hinge eestpaluja.\nNeed valged karikakrad meeldivad mulle...\nTooks nad pisut rõõmu ka sulle.\nTean, et haigusest vaevat’ ja piinat' on hing...\nKatsu pisutki naerda – see rõõmustab sind.\nJuustes palju hõbedasi niite\nKüllap elu pole kerge olnud sul\nKüllap tunnetasid seda juba hällis\nRaskustega võidelda on tuln’d.\nSiiski kindla meele julge käega\nElu merel laeva juhtind sa\nJuba paistab vaikne rahu sadam\nKüllap õnnelikult sinna jõuad ka.\nAeg aastaid nagu pärleid paela lükib\nEt teha nendest mälestuste kee.\nJah, tõesti ei kordu elus ükski tee...\nSaatuse käsi ei põimimast väsi,\nkuldniitidest kanga ta igale koob.\nSeda ta iialgi sinult ei küsi,\nmillise mustri ta elule loob.\nKuud ja aastad mööduvad\nja on igaveseks möödas.\njääb alatiseks meelde...\nÕnne perele, õnne tarele\nKellade helinal möödugu vana,\nKlaaside kõlinal saabugu uus!\nKadugu kõik elu mured täna sinu südamest!\nRõõmu, õnne sünnipäevaks sulle nüüd ja igavest.\nVõta vastu mu südamlik soov: olgu uus aasta õnne sull’ toov.\nKuigi talved tunduvad meil pikad,\nkevaded on ikka lillerikkad.\nKuigi elus muret on ja ohkeid,\non ka päevi päris rõõmurohkeid.\nKevadet ja lilli oled palju näinud,\npalju päevi meie hulgas käinud.\nPalju kevadeid me soovideski leidub,\nigas kevades on tuhat lille peidus\nEnam sind hällis ei kiiguta ema\nLaulu ei laula sul uinaku eel.\nHälli nüüd kiigutab aastate rida\nÕnne ja tervist sul’ elu teel\nSeitsekümmend aastat kevad ja suvi\nSeitsekümmend korda nad läksid ja tulid\nNüüd seisata hetkeks ja tagasi vaata –\nEks kahju neist mõndagi oli sul saata\nSoovin sulle elus õnne pikka\nOlgu kõik su päevad rõõmurikkad.\nOlgu tervis tugev ja paistku päike,\nmurekoorem olgu üsna väike.\nOma askelduste keskel sa\nMindki päris ära unusta.\n(Liidele:) Palju õnne, tuhat musi,\nkahe käega kallistusi!\n28. märts, 1982\nEi ole elu, ei ole armastust;\nOn ainult valu, rind on väsinud...\nMeel nukker ja kurb – olen igati orb.\nTuleks juba peastev surm ja mind ära siit viiks!\nKui lilled õitsevad ja linnud laulavad,\nsiis meel on unelmas ja unistab...\nKaob nukrus südamest ja pisar silmadest,\nnii vaikne rahu sind uinutab.\nKui meenub minevik, siis kaob olevik;\nkaunid lapsepõlveaastad meeli köidavad.\nEi enam kordu see, mis armas südames.\nJääb ainult lootus ja mälestus.\nTulevik – on tume ja pime\nOlevik – on tühi ja kõle\nMinevik – on ainult mälestus\nIlma õnneta elu on tühi ja kole,\nkuid leida oma õnne – nii lihtne see pole!\nKui aus ja õiglane olla sa saad,\nsiis õnn sinu juures leiab ka maad.\nKui elus kõik nõnda hästi lä’eks,\nnagu mõtete kangas ma kokku säen,\nsiis rahul oleks süda ja rõõmus ka meel,\nsiis käiksin vaikides elu teed.\nIlma õnneta elu on tühi ja kole...\nKust võtta seda õnne, kui antud teda pole?\nOn päevad nii nukrad, nii hallid täis tühjust.\nAsjata loodan veel eluga ühtsust.\n24. november, 1982 Niidi Olga matus\nSõber, võta mulda kaasa\nminu kuuma pisarad.\nTehku aseme sul soojaks,\net sul mõnus puhata\nOlid mulle parim sõber,\nüksteist hästi mõistsime.\nSüda kergeks jäi, kui kirjas\nmured ära kurtsime.\nNüüd sa magad puises sängis,\nSilm ei enam seleta.\nHuuled enam sul ei räägi,\nKäsi kirju ei kirjuta\nKuumad pisarad mu silmist\nSüda nutab, hinges tühjus,\nenam sa mind ei lohuta\nKorvitäie roose sulle pühendan ma...\nMõtle ikka vahest minule ka!\nKas lihtsamat lille veel olla küll saab,\nKui teepervel kasvav karikakar?\nTal õied on ilusamast ilusamad\nja ise ta armsamast armsam\nLapsepõlve kaunid aastad\nJuba elu mured sala\nNagu sügisesed hallad\nnärtsitavad suve ilu,\nnõnda elu raskus rõhub\nsoojus kaob ja tekib vilu.\nNii hea on olla siin.\nEi rõhu südant mure piin\nMu meel on rõõmus, tuju hea\nEi raskused must jagu saa\nOled kallim kõigest kodupaik\nSiin olla tõesti hea\nUue aasta mõtisklusi 1983\nNäen rohetavat aasa,\nkaske õrna, rohekat.\nKuulen lahket linnulaulu\nkuldnokk nõnda vilistab,\nkuulen käo kukkumista,\nNäen ema töökaid käsi,\nmuret tema silmades.\nTema hoolitsus ei väsi,\nmure vaevab südames.\nmeelest ei saa unuda.\nHiljem juba mure saastab,\nkustutab kõik ilusa.\nNäen juba juustes halli,\nhuulilt kaob naeratus,\npikkamisi muutub elu,\njääb vaid kask ja mälestus.\nRoosid nii kaunid\nsulle pühendan ma,\ntoogu sulle rõõmu\nja päikest nad ka.\nOle usin ja hoolas, käi ausalt eluteed.\närgu olgu sul kunagi silmad vees!\nKui alati ausaks ja õiglaseks jääd,\nsiis ületad elus ka kõrgeimad mäed.\nKüll leiad sa õnne\nja rõõmu sest näed,\nkui ise vaid puhtaks\nja õiglaseks jääd.\n27. veebruar, 1983\nImelik talv see tänavune! Maa on kirgas roheline. Tibutab vihma. Vahest piilub ka päike arglikult pilve vahelt. Õhk on soe. Külma kraade pole üldse. Kraadiklaas näitab sooja vahest isegi 6 – 7 kraadi. Elada on hea ja kerge – pole vaja tube kütta ega ka lund rookida. Minul veel eriti kerge – saan ka õues pisut ringi luusida. Kark ei jää kinni ja ka jalad liiguvad kergemini. Täna õues liikudes vaatan, et mis valge see on? Valge mügar lehtede vahelt piilub nii arglikult päikese poole. Võtan lehed käega kõrvale ja oh sa ime! Milline rõõm. Terve peotäis valgeid õisi on oma kroonid avanud. See on mu lumelill. Panin talle sügisel pisut lehti külma kaitseks peale. Sel talvel aga on soe ja tema ei teagi, et on alles südatalv – see tähendab jaanuari lõpp. Tema juba lööb oma õied lahti ja naeratab vastu päikesele. Ah kui ilus sa oled jaanuar, mil on enamasti käre pakane ja sügav lumi ja mil pole muud ilu kui leevukeste punased pugud lumisel põõsal seemneid otsimas.\n29. jaanuar, 1983\nÕhk on jahedam. Helvetab pisut lundki. Mida mõtleb mu lilleke? Vaatlen teda ja mu mõtted suubuvad minevikku. Kolm aastat tagasi oli see nädal mu armsale emale viimane nädal siin maa peal elada. Kolmandal veebruaril sulgusid igavesti tema pehme ja sooja vaatega silmad. Enam ei kiirga neist hellust ega armastust. Jäädavalt lakkas tuksumast tema suur ja avar süda. Süda, millesse mahtus nii palju õrnust ja headust. Võib-olla avas lilleke just tema mälestuseks oma õiekroomi – et lille vaadates mu mõtted just emale pöörduksid.\nTuul valjeneb. Tuiskabki pisut. Lumi pudiseb tihedalt mu lillele. Katan ta kuuse okstega, sest tahaksin nii väga, et ta püsiks ilus vähemalt mu ema surmapäevani.\nTäna on jälle ilus pehme ilm. Tibutab isegi peent vihma. Avan oma lillekese – justkui silmnähes avanevad kroonlehed ja nii armsalt vaatavad mulle vastu valged naeratavad õied.\nOn õhtu. Tuul on läinud tormiks ja pisut on ka külmakraade. Tuiskab. Katan oma lillekese jälle kuuse vaibaga. Homme... homme suri 3 aasta eest mu armas ema.\n3. veebruar, 1983\nKülm ja karge talvehommik. Külma isegi 8 kraadi. Päike küll paistab, aga kõik on nagu külm ja tardunud. Tardunud on mu lilleke ja tardunud on ka minu süda. Sest see lilleke ju meenutab mulle mu armast ema, kes täna kolm aastat tagasi igaveseks oma silmad sulges.\n6. veebruar, 1983\nOn külm. Kraadiklaas näitab 10 kraadi alla nulli. Ei julge oma lillekest vaadata. Tal on kuuse oksad peal ja nende peale omakorda on sadanud pehme kohev lumi. Ta puhkab nagu sulevaiba all. Kas peab ta vastu kevadeni? On ju alles veebruar. Miks ta küll nii vara oma õied avas? Aga oli ju soe! Oli isegi päike, kuigi väga kaugel ja madalal.\n10 veebruar, 1983\nKülm püsib. Mõtlen iga päev sulle, väike lilleke lumevaiba all. On sul soe? Või oled sa külmanud? Valmistasid mulle nii siirast rõõmu, aga alles on ju talv. Millal tuleb kevade? Millal tuleb päike, kes sind suudleks? Siis sa kindlasti naerataksid mulle veel!\nJa kevad tuli. Ka mu armas lill suutis külmale vastu pidada. Olgugi, et mõned õied olid pruuniks muutunud, oli ka veel valgeid ja ilusaid kevadpäikesele vastu minemas. See oli tõesti üks haruldus jaanuaris.\n16. aprill, 1983\nTõnise Juula, mu sõbra mälestuseks:\nSõber viimsele teele kaasa\nsaadan sulle pisara.\nÖelgu ta siis kõikidele,\net sust kahju lahkuda.\nSaagu pisar mulla põues\njälle sõbraks sinule\nnagu olid siin maailmas\nheaks sõbraks minule.\nLillekene närbub ruttu,\nta ei salli pimedust\nPisar aga mulla peidus\npeletab su igavust.\nPisaratest pärg on kaunis\nsinu kalmu ehtima:\npisarad ei iial kustu,\nvalguses nad helgivad.\nOlgu kuu või päiksesära\npisar ikka sätendab,\nkuni ükskord väikib kära\nrahu võidab ilmas maas.\n4. mai, 1983\nOlen rännust ära väsind,\ntüdimus on hinge sees.\nEi jalad enam sammul püsi,\nkark on tüdind pikast teest.\nPaistaks juba rahusadam,\nkuulduks vaikne armas hüüd.\nSüda ära tuksu enam,\ntule sõber, ootan nüüd! Lakka süda tuksumast!\n21. mai, 1983\nEma, armas emakene,\npuhkad mulla sees\nRaskused ei rinda rõhu,\nsilmad pole enam vees.\nKüllap tundsid palju vaeva\nmeie pärast sa.\nNüüd sind kannab oma põues\nMälestused sinust, ema,\npüsivad mul meeles ikka –\nmuld neid matta ei saa.\nLapsepõlv mul oli kallis,\nunune ei eal.\nSinu arm mind, emakene\nvarjab ilma peal.\n8. märts, 1984\nOn naistepäev ja mu tuju ka paras jagu naistepäevane – meel nukker ja suu pruntis. Olen halb ja paha. Anton ütleb, et olen vanapagana vanaema. Ju siis olengi... Ka okkad on mulle külge kasvanud. Rädisen nagu kadakas. Kuid miks on see kõik ikkagi nii? Miks on tuju alla nulli? Elus on ju nii palju ilusat. On siiski nii palju päikest ja rõõmsat naeratust. Miks ei saa mina enam rõõmus olla ega naeratada? Miks... miks? Kes vastaks neile küsimustele? Kes pööraks pahupidi selle kurja südame? Pööraks pahupidi, et kurjus välja läheks ja hea pool peale tuleks\nEluraamatul ei ole kordustrükki\nei kordu elus ükski tee.\nAeg aastaid nagu pärleid paela lükib,\net teha nendest mälestuste keed.\nEi ole armastust, mis nooruses nii tugev,\nei ole tuld, mis hinges põletaks;\ntuim ükskõiksus rõhub ainult rinda\nja vaikne valu meeli uimastab.\nKarm saatus, kellel pole hellust,\nkes aina purustab ja hävitab,\nkes ikka jälle pisarad toob silma,\nkes õrna hinge katki käristab (see on saatus!)\nEi ole enam noorust,\nei ole armastust;\non hinges nukker valu,\nsüdant rõhub üksindus.\nKui kirjutasin sellesse kladesse need read ja mõtted, olin väga haige ja sellepärast oli meel nii kurb...


Vanemad: Isa- Juhan Reinholdson (1766-1832 kingsepp, vabastatud pärisorjusest 1815); ema mõisateenija Ann (1770-1846). Abiellus 18. Augustil 1833 Marie Elisabeth Saedleriga.\nJüri Parijõgi (2. september 1892 Kunda-Malla vald – 9. juuli 1941 Tartu) oli eesti noorsookirjanik ja pedagoog. Õppis Kunda vallakoolis, 1905–1909 Rakvere linnakoolis ja 1929–1931 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas.\nTöötas 1910. aastast õpetajana Rakvere lähedal Kaarli vallakoolis, osales 1915–1917 I Maailmasõjas ja 1919–1920 Vabadussõjas.\nTa õppis aastani 1939 Tallinn-Nõmme progümnaasiumis ja lõpetas aastal 1941 Tallinna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi.\nTa töötas aastatel 1949–1951 Rahva Hääle toimetuses, aastatel 1951–1957 oli ta mittekoosseisuline reporter lasteraadios. Aastal 1958 töötas ta Noorte Hääle ja aastatel 1958–1965 Nõukogude Naise toimetuses. Aastast 1965 oli ta kutseline kirjanik, aastast 1973 Kirjanike Liidu liige.\nJaan Rannap (sündinud 3. septembril 1931 Hallistes Pornuse vallas) on eesti lastekirjanik, Heino Rannapi vend.\nOma õpinguid alustas ta Järvakandis, seejärel astus Tallinna Õpetajate Seminari. Ta õppis ka Tallinna Õpetajate Instituudis ja Tallinna 8. Keskkoolis.\nTiia Toomet (sündinud 9. veebruaril 1947 Tallinnas) on eesti kirjanik. Ta lõpetas 1970 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo ja 1978 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi tekstiilikunstniku erialal.\nTa on ka Tartu mänguasjamuuseumi rajaja ja oli selle juhataja. Ta on 1969. aastast abielus Jaan Kaplinskiga. Tal on pojad Ott-Siim Toomet, Lauris Kaplinski ja Lemmit Kaplinski ning tütar Elo-Mall Toomet.\nLeelo Tungal (sündinud 22. juunil 1947) on eesti kirjanik. Ta kuulus kassetipõlvkonda, tema loomingut avaldati neljandas kassetis 1966. aastal.\nEurolaul 1993 võitis laul "Muretut meelt ja südametuld", mille esitas Janika Sillamaa, viisi kirjutas Andres Valkonen ja sõnad Leelo Tungal. Eurolaul 1994 võitis laul "Nagu merelaine" Silvi Vraidi esituses. Sõnad laulule kirjutas Leelo Tungal, viisi Ivar Must.\nTema valdkonnaks kirjandusteadlasena on 19. sajandi teise poole ja 20. sajandi esimese poole eesti kirjandus. Peale selle tunneb ta huvi kirjandusteooria (nt hermeneutika, retseptsiooniteooria) ja uuema saksakeelse kirjanduse vastu.\nTa töötab Eesti Päevalehes, kus suur osa tema tekste on esmaavaldatud. Tema raamatut "Rehepapp" on 2008. aastaks müüdud üle 32 000 eksemplari, mis teeb ta 2000. aastate menukaimaks eesti kirjanikuks. Aastast 1996 on Andrus Kivirähk kirjanike liidu liige.


18. oktoober 2016 kell 13:02\nKüll aga on investeeringute osakaalu vähenedes kiire majanduskasvu saavutamine üha keerulisem. Majanduse mootoriks olevatele ettevõtetele avaldavad mõju ka kiire palgakasv ning olulistel eksporditurgudel toimuv.\nSEB majandusanalüütiku Mihkel Nestori hinnangul eeldab kiirem majanduskasv rohkem julgust ja ambitsioonikust. „Varasematel aastatel on ettevõtted teinud suuri investeeringuid efektiivsuse tõstmisesse. Investeeringute kõrval vajab tähelepanu aga ka pakutav toode. Kui müüme välismaale väga lihtsat ja odavat kaupa, siis võime seda toota kui tahes efektiivselt, kuid Skandinaavia tasemega võrreldavaid palkasid ei ole selle eest maksta võimalik.“\nNestor lisas, et kuigi kiire palgakasv seab ettevõtted raskesse olukorda, avaldab see ka positiivset survet väärtusahelas tõusta.\nSwedbanki peaökonomisti Tõnu Mertsina sõnul tuleks majanduse väljavaadete puhul arvestada sellega, et üha suurem osa maailmamajanduse nõudlusest asub väljaspool Euroopat. “Oleks mõistlik uusi ja hea väljavaatega turge otsida ka mujalt kui meie lähinaabrusest,” rääkis Mertsina.\nLisaks nõudlusele on analüütikute sõnul ekspordikäibele toeks tasapisi kasvama hakanud müügihinnad, mis peaksid leevendama suurenenud tööjõukulude negatiivset mõju ettevõtete kasumlikkusele. “Hinnakasvu taga on toorainete hinnatõus, kõrgemad aktsiisimäärad ja tugev sisenõudlus. Järgmisel aastal lisandub nendele veel majutusteenuste käibemaksumäära tõstmine,” lisas Mertsina.\nNordea panga ökonomist Tõnu Palmi arvates peituvad ettevõtete tootlikkuse tõstmise võimalused ennekõike tööstuse ja tehnoloogiate ühendamises ja digitaliseerimises. “Kõrgtehnoloogia ning intellektuaalne vara on sõltumata aeglustunud tootlikkuse kasvust maailma majanduses üha kõrgemas hinnas. Kes selles teadus- ning tehnoloogiakeskses võidujooksus suudab kiirem püsida, võidab ka maailmaturul,” sõnas Palm.\nKiiret kasvu, millega veel mõni aeg tagasi olime Eestis harjunud, me DNB Panga vanemanalüütiku Priit Roosimägi hinnangul enam ei näe ja see ongi normaalne. “Jätkuvalt kiire palgakasvu tingimustes on ettevõtete konkurentsivõime tõstmine hädavajalik. Võidavad need, kes teevad tarku investeeringuid. Sektorites, kus efektiivususnäitajad palgakasvule järele ei tule, võivad ees oodata ka koondamised,” hoiatas Roosimägi.\nLHV majandusekspert Heido Vitsur rõhutas, et jutud majanduse stagnatsioonist on siiski ülepingutatud. “Meie majandus areneb, aga aeglaselt,” rääkis Vitsur. Tema sõnul mõjutavad siinset majanduskasvu suurel määral ka valimistsüklid ning Euroopa struktuurifondid. “Ülikiire kasvu perioodid juhtuvad Eestis reeglina 60 aastase tsükliga. Normaalne majanduskasv ongi paari protsendi juures,” lisas Vitsur.


See esinduslik ja luksusliku välimusega massaažitool on Eesti turul ainuke omalaadne. Elite tooli eripära peitub tema laialdases programmide valikus. Rohkete funktsioonidega varustatud Elite kohandub kõigi selle kasutajate erinevate vajadustega ning pakub ääretult personaalset lähenemist.\nÜheksa automaatset programmi\nMassaažitoolil Elite on üheksa automaatset programmi. Programm Sports Referesh keskendub intensiivse treeningu järel lihaste lõõgastamisele ja vereringe parandamisele, et keha loomulik taastumine kulgeks võimalikult efektiivselt; programm Extention meenutab tugevat tai massaaži ja kasutab selle sõtkumis- ja venitamistehnikaid; Rest and Sleep valmistab õrna massaaži abil keha ette lõunapausiks või puhkuseks; Working Relief on sobilik kontoritöötajatele ning neile, kes veedavad palju aega lennukis või autos; Neck and Shoulder ning Waist and Spine hoolitsevad aga eeskätt vastavalt kaela- ja õlapiirkonna ning keskkoha ning ja selgroo eest; Boss Nursing pakub intensiivset ja tugevat massaaži ning keskendub peamiselt kaela-ja õlapiirkonna valupunktidele; Queen Slimming funktsioon on disainitud naisterahvastele. Massaaži intensiivsus on õrnemapoolsem ja põhirõhk on suunatud vöökohale ja seljale; Soul Spa on sobiv lühikeseks lõõgastumiseks hommikul või pärastlõunal ning pakub efektiivset värskendust lihastele.\nÜheksa manuaalset massaažitehnikat\nMassaažitoolil Elite on üheksa manuaalset tehnikat. Kneading on sõtkumistehnika; Tapping meenutab patsutamist; Knocking keskendub koputamisele; Shiatsu on tugev vajutamine; Sync on intensiivne patsutamine ja koputamine; Rhythm; 3D Shiatsu; Percuss; Massage;\nElite toolil on kolm 3D massaažitehnikat, mis on väga detailselt suunatud seljavaeguste leevendamiseks. Deep Shiatsu sobib eriti hästi istuva töö tegijatele, kes kannatavad krooniliste seljavalude käes; Healthy Breath on hingamisele keskenduv ja seeläbi üldtervist raviv programm; Massage Extend on venitav seljamassaaž.\nElite massaažitool kasutab oma valdkonna kõige kaasaegsemat 3D-tehnoloogiat, mis tähendab, et massaažielamus on tooli kasutajale igas dimensioonis kohandatav. Selle tehnoloogia abil saab kasutaja reguleerida massaažirullikute ulatust nii pikkuses kui ka laiuses ja valida rullikute intensiivsust.\nMassaažitooliooli Elite peaosas asuvad sisseehitatud kõlarid ühilduvad Bluetooth-helisüsteemi kaudu kõigi Apple’i ja Androidi telefonidega. Massaažitooli Elite kasutaja saab end heliga täielikult ümbritseda ning nii massaaži veelgi isikupärastada. Kuulata võib sealjuures nii oma lemmikmuusikat, põnevat taskuhäälingut, või lõõgastavat meditatsiooniprogrammi. Lisaks muusikale saad oma Apple’i või Androidi telefoni kaudu juhtida tervet massaažiprotseduuri – selleks tuleb alla laadida vaid vastav äpp.\nMassaažitooli Elite kõrgetasemelised programmeerimisvõimalused lubavad õlgade ja jalgade juures asuvatel õhkpatjatel võtta toolis istuja keha haardesse, nõjatuda seejärel taha ning pakkuda venituse abil selgroole leevendust ja lõdvestust.\nMassaažitoolil Elite on kolmekordne võimekus. Esiteks tuvastab see automaatselt toolis istuja kehaasendi, mis võimaldab ilma massaažitooli manuaalselt seadistamata keskenduda väga konkreetsetele kehapiirkondadele: näiteks õlgadele või sääremarjadele. Teiseks on massaažitool varustatud peenhäälestatud optilise sensoriga, mille abil leiab massaažitool Elite üles teie keha erinevad valupunktid, et neid täpselt ja tõhusalt masseerida. Viimaks keskenduvad Elite massaažitooli sensorid üksikutele punktidele selgrool, kaelal ja õlgadel, tagades nii võimalikult täpse ja tulemusliku massaaži.\nVäga suur osa meie keha stressist salvestub jalgadesse: seetõttu pakub massaažitool Elite jalaosa taldadele, tallavõlvidele, kandadele ja pahkluudele sõtkuvat, rullivat ja kiigutavat süvamassaaži. Igal õhkpadi ja rullik hoolitseb spetsiaalse jalatallapiirkonna eest, tuginedes põhimõttelt tavaliselt pöidla ja sõrmede abil tehtavale refleksoloogiale ehk tsooniteraapiale. Refleksoloogia põhiidee järgi peegeldub erinevate organite ja kehaosade kurnatus jalatalla kindlates tsoonides, mille masseerimise tulemusel on võimalik need pinged kehast vabastada.\nKuna valdav osa stressist jääb püsima seljalihastesse ning nende masseerimine nõuab erilist hoolt, valmistab massaažitooli Elite soojendusfunktsioon seljalihased eelseisvaks massaažiks ette. Lisaks seljale soojendab massaažitool ka keha sääreosa. Küttemoodulid soojenevad õrnalt ning vähendavad järk-järgult valu, lõdvestavad lihaseid, taastavad terve vereringe ja lihaste sitkuse.\nMassaažitooli Elite jalaosa on automaatselt pikenev ja kohandub toolis istuja pikkusega, et pakkuda jalgadele toetust ja suurendada mugavust ning jalamassaaži täpsust. Jalaosa saab pikemaks teha lausa 17 sentimeetri võrra.\nElite on küll võimsaid tulemusi pakkuv kõrgtehnoloogiline massaažitool, ent selle kasutamine mõjutab keskkonda väga vähesel määral. Massaažitool kasutab vähe elektrit (töörežiimil umbes 180 W) ning töötab ühtlase ja püsiva pingega. Olgugi, et massaažitool Elite on oma oskustelt võimas: paigutada võid selle ka kontori keskele või oma elutuppa, sest see teeb kogu massaažiprotsessi käigus väga vähe müra ega häiri teisi selle lähedal.\nMassaažitool Elite liigub taha nõjatumiseks esmalt ette, mis tähendab, et tooli selja taha võib jätta vaid 10 sentimeetrit vaba ruumi.\nMugavuse ja vastupidavuse osas massaažitooli Elite kasutades muretsema ei pea. Elite on kulumiskindel ja ei roosteta: tooli on testitud 72 tunni vältel naatriumhüdroksiidilahuses hoides. Tooli materjal on kergesti puhastatav, talub äärmiselt kõrgeid temperatuure ja laseb väga hästi õhku läbi, mis teeb selle hõlpsasti hooldatavaks ning vaatamata tooli kasutajate rohkusele või tooli kasutamise sagedusele äärmiselt vastupidavaks.\nPüstises asendis on massaažitooli Elite mõõdud 163 cm x 85 cm x 121 cm, lamavas asendis aga 194 cm x 96 cm x 94 cm. Massaažitool Elite kaalub 140 kg ning on tooli osaks olevate rullikute abil lihtsasti liigutatav. Tooli saab tellida purpur punases ja hele beežis värvitoonis. Elite massaažitooli sisu on valmistatud kõrgkvaliteedilisest kunstnahast.\nJärelmaks 162 € / kuu\nKindlasti mainida kirjas toote nimetust: Elite


Tallinn pürib Euroopa roheliseks pealinnaks - news\n"Peaksime hinge kinni hoidma, et otsus tuleks Tallinna kasuks, sest Tallinn on selleks väga palju teinud, et rohelise pealinna tiitel kätte võita," rääkis abilinnapea Arvo Sarapuu. Tallinn on puhtaima välisõhuga pealinn Euroopas, meil on mitmekesine maastik, väiksem veetarbimine ja tasuta ühistransport.\nTallinn pürib Euroopa roheliseks pealinnaks\n"Tallinna pindalast moodustavad avalikud rohealad ligi 25% ning elaniku kohta on roheala ligi 90 m2," märkis Sarapuu. "Hiljuti võeti näiteks kaitse alla Pääsküla raba. Kaitstavaid alasid on kokku 2193,3 hektarit, see on 13,8% linna pindalast."\nSarapuu sõnul on igati kaasaegne ka linna jäätmemajandus, nii näiteks ladestatakse prügilasse jäätmeid vaid alla kümne protsendi.\nAlgatuse üldine eesmärk on parandada Euroopa linnade elukeskkonda ning eelkõige tunnustada ja premeerida pingutusi, mida linnad teevad keskkonna ja elukvaliteedi parandamiseks. Tiitel antakse linnale, kes on parandanud linnakeskkonda tervikuna erinevate tegevuste kaudu, milleks on muuhulgas näiteks säästlike liikumisviiside juurutamine, parkide ja muude rohe- ja puhkealade rajamine ja laiendamine, jäätmemajanduse kaasajastamine, taastuvate energiaallikate kasutuselevõtmine ja müra vähendamise innovaatiliste lahenduste rakendamine.\nEuroopa rohelise pealinna tiitlit annab välja Euroopa Komisjon. 2018. aasta Euroopa rohelise pealinna tiitlile kandideerimiseks tuleb taotlus esitada 2015. aasta oktoobris ning võitja selgub 2016. aasta suve alguses.\nTallinna Linnavolikogu 13. juuni 2013 määrusega nr 39 kinnitatud "Tallinna keskkonnakaitse arengukavas 2013–2018" on seatud eesmärk saavutada aastaks 2018 Tallinna linnale Euroopa rohelise pealinna tiitel.\nTallinna Linnavalitsuse 21. augusti 2013 korraldusega nr 1151-k on moodustatud ajutine komisjon 2018. aasta Euroopa rohelise pealinna tiitlile kandideerimise tegevuste koordineerimiseks ja antud ülesanne Tallinna Keskkonnaametile korraldada 2018. aasta Euroopa rohelise pealinna tiitlile kandideerimise taotluse koostamine.\nTaotlus koosneb 14 osast ning on koostatud 2018. aasta Euroopa rohelise pealinna tiitlile kandideerimise taotlusvormi põhjal.\nTranspordi valdkonnas on lisaks tasuta ühistranspordi teemale taotluses ära märgitud ka mitmed teised meetmed, nt ühistranspordiradade rajamine ja prioriteedisüsteem, trammiteede rekonstrueerimine, uute trammide ja busside soetamine ning teederemondi käigus jalgrattaliikluse võimaluste parandamine. Panustamine ühistranspordi ja kergliikluse arendamisse aitab kaasa ka välisõhu ja mürakeskkonna kvaliteedi paranemisele ning kliimamuutuste leevendamisele. Tallinn on üks kõige puhtama välisõhuga pealinnu Euroopas. Õhukvaliteedi tase Tallinnas on aastatega tunduvalt paranenud ning saastetasemed jäävad pidevalt alla Euroopa Liidu kehtestatud norme.\nÜhe Tallinna kõige soodsamas seisus oleva valdkonna, looduse mitmekesisuse, puhul võib välja tuua, et kaitstavate alade kogupindala on Tallinnas 2193,3 hektarit, mis moodustab 13,8% linna pindalast. Kaitse alla on võetud kohaliku objektina Pääsküla raba ning koostatud on kaitsekorralduskava. Koostamisel on Tallinna linna biotoopide ehk elupaikade kaart ning Tallinna elurikkuse tegevus- ja seirekava. Väga oluline panus keskkonnahariduse ja looduse tundmaõppimise võimaluste parandamise jaoks oli 2014. aastal Tallinna Loomaaia keskkonnahariduskeskuse avamine, kus nüüd on loodusharidust võimalik anda lisaks seni edukalt tegutsenud Tallinna Botaanikaaia ja Aegna loodusmajadele.\nTaotluses on rõhutatud ka seda, et Tallinnas on mitmekesine maastik – siin esinevad märgalad, niidud, lamminiidud, loopealsed, rannikukooslused, metsad, järved, jõed ja klint. Tallinna pindalast moodustavad avalikud rohealad ligi 25% ning elaniku kohta on roheala u 90 m2, kokku on taimkattega ala Tallinnas 207 m2 inimese kohta. Eraldi on arvutatud ja välja toodud rohealade kättesaadavus – linnaelanikest 87,3% on võimalus kasutada avalikku roheala 300 m raadiuses elukohast.\nVõrreldes teiste linnadega on Tallinn eelisseisus ka väiksema veetarbimise poolest. Vastavalt tehtud analüüsidele vastab veetorustikku antav vesi iga päev kontrollitavate näitajate osas EL direktiivi nõuetele ning puhastatud vee kvaliteet on pidevalt paranenud. Samuti vastab keskkonda juhitav puhastatud reovesi kõikidele nõuetele. Panustatud on ka veekeskkonna parandamisse, Pirita ja Pikakari supelrandadele on omistatud ökomärgis „Sinilipp“.\nJäätmemajanduse valdkonna jaoks on oluline Tallinna Jäätmekeskuse loomine ning jäätmejaamade avamine Pärnamäel ja Rahumäel. Tänu olmejäätmete liigiti kogumise süsteemi arendamisele on jäätmete prügilasse ladestamine viimastel aastatel oluliselt vähenenud - 2014. aastaks oli prügilasse ladestamine esialgsetel andmetel langenud alla 10%, ringlusse või taaskasutusse läheb üle 2/3 tekkivatest jäätmetest.\nÖkoinnovatsiooni teema all on kirjeldatud Tallinna linna e-teenuseid ja paberivaba asjaajamist.


Ilm oli võidupühal ja jaaniõhtul keskeltläbi ilmselt mõneti parem, kui ennustajad hirmutasid. Telerist sain näha, et Kaitseliit sai Tartus paradeerida lausa kuivas ilmas. Ka minu asupaigas Aegviidus ei sadanud 23. juunil peaaegu üldse, aga ...\n... tuul oli sedavõrd tugev, et ainsad leegid, mida sel jaaniõhtul nägin, lõõmasid grillis\nJahe ja tuulisevõitu oli ka jaanipäeval, aga väikese tule tegime õhtul siiski üles. Ja järgmisel päeval, laupäeval, tulid ka lubatud vägevad vihmahood, raheterad tugevduseks sees\nSiiski oli mu seekordse Aegviidu-retke säravaim elamus 22. juuni õhtul, mil käisin perenaise lahkel loal pildistamas naabri-Maimu tõeliselt uhket pojengiaeda (vt. pildilisa blogist http://toomasjuriado.blogspot.com/2011/06/pojengiparadiis-charlottenhofis.html)\nPaar pilti Tallinna linnuelust\nMinu paar sammu Endla-Sõpruse puiestee ristmikul sellele juba hanemõõtu hõbekajakapojale lähemale põhjustasid hääleka pahameelepuhangu mitte ainult „linnukese” vanemate, vaid vist kõigi ümbruskonna hõbekajakate nokkadest\nKuldnokk ja tema vingerdav priske vorst\nKalasadama luigepaar on lastetu ja nii on aega igale kai servas seisatavale inimesele juurde ujuda: „Ehk saaks saia?”\nUUDISTAJA UUDISTUSI I -- KOOS SOOJA SOOVITUSEGA\n27. mai Uudistajas (http://www.eestiloodus.ee/uudistaja379.html) andsime teada samal õhtul avatud III Tallinna lillefestivalist.\nMinu esimene visiit aedade vahele sai teoks 25. juunil; kindlasti tahan käike juulis ja augustis korrata, sest tegemist on ju pidevalt muutuvate ja arenevate elusate ilulapikestega. Esimese kuu lõpuks on mõnegi aia ilupotentsiaal pigem aimatav selgitusstendilt kui oma silmaga nähtav: olulisemad taimed alles sirguvad.\nSeekordse festivali aedade teemad on „Rannaküla aed” ja „Rahvusmustrid” ning kokku on neid loodud 31. Eksponente on koguni üheksast riigist: peale Eesti Venemaalt (Moskva), Soomest (Helsingi ja Turu), Leedust (Vilnius), Lätist (Riia), Itaaliast (Firenze), Saksamaalt (Kiel ja Schwerin), Hollandist (Groningen) ja Hiinast (Peking). Lisan paar näidet; kõigist aedadest saate põgusa ettekujutuse blogist http://toomasjuriado.blogspot.com/2011/06/aiad-tornide-valjakul-koguvad-ilu.html.\nEesti maaülikooli tudengite (juhendaja Ele Vool) rahvusmustriaed on saanud inspiratsiooni Oskar Lutsu loomingust: „Kaks maailma ühes „Kevade” loos”\nHiinlaste „Soojuse ja magusa kodu” esitleb Hiina sõlmi ja laternaid\nKüllap suurim üllataja, hollandlaste aed „Vili, jalgratas ja aeg” hakkab oma nime õigustama siis, kui märtsis-aprillis külvatud suvinisu pikemaks sirgub. Miks on aias aga jalgratas ja ekraan? Seda tuleb ise uurida\nMõnes aias tohib ka astuda ja koguni istuda. Just selline on Kieli „Suur punane sohva merelinna aias”. Kas just peab sinna peale ronima, on küllap iga vaataja enda otsustada. Lillefestivali aedu üldse vaatamata jätta oleks aga ilmselge viga!\nLäänesaarte veeprojekt tõi puhta joogivee 26 000 inimesele\n29. juunil toimus Kuressaares Ühtekuuluvusfondi Läänesaarte veemajandusprojekti pidulik lõpuüritus, kus allkirjastati ka Eesti vee-ettevõtjate liidu (EVEL) ja keskkonnaministeeriumi vaheline vaba tahte leping.\nLäänesaarte veemajandusprojekt jagunes kaheks: Saare ja Hiiu maakonna alamprojektiks. Esimeses osales 14, teises 3 omavalitsust. Projekti tulemusena ehitati ja uuendati kahes maakonnas 88 km veetorustikku, 87 km kanalisatsioonitorustikku, 100 kanalisatsioonipumplat, 29 joogivee puurkaevu ning 27 reoveepuhastit. Tänu projektile on 22 000 Saaremaa elanikul ja rohkem kui 4000 Hiiumaa elanikul võimalus liituda ühisveevarustuse ja -kanalisatsiooniga, et tarbida tervisele ohutut puhast joogivett. Keskkonda juhitav heitvesi puhastatakse nõuete järgi ja see ei reosta Läänemerd.\nProjekti kogumaksumusest, 29,2 miljonit eurost, kandis Ühtekuuluvusfond 17,2 miljonit eurot. Eesti riigi panus oli 9,3 miljonit ja kohalike omavalitsuste osa 2,9 miljonit eurot. Projekti elluviijad olid kohalikele omavalitsustele kuuluvad regionaalsed vee-ettevõtted AS Kuressaare Veevärk ja AS Kärdla Veevärk.\nKeskkonnaministeeriumi ja Eesti vee-ettevõtete liidu (EVEL) vaba tahte lepingu eesmärk on tugevdada ministeeriumi ja vee-ettevõtete partnerlust ning aidata seeläbi tagada kvaliteetne joogivesi ja puhas keskkond. Vaba tahte leping hõlmab muu hulgas regulaarset infovahetust ning koostööd veemajandust puudutavate õigusaktide väljatöötamisel. EVEL võtab endale ühtlasi kohustuse ergutada oma liikmeid täiustama kvaliteedisüsteeme, rakendama parimaid tehnoloogiaid ning edendama keskkonnateadlikku mõtteviisi.\nTartu ülikool jätkab tõusu maailma juhtivate teadusülikoolide edetabelites\nMainekas maailma ülikoole reastavas edetabelis „QS World University Rankings” asub Tartu ülikool eluteadustes (life sciences – bioloogia, meditsiin, psühholoogia) üle 15 000 ülikooli seas 301.−350. kohal. ISI Web of Knowledge’i ESI andmebaasis kuulub ülikool kuues valdkonnas 1% maailma mõjukamate institutsioonide hulka, tänavu jõudis TÜ sinna esimest korda ka geoteadustes.\nTartu ülikooli teadusprorektori Kristjan Halleri arvates võib ülikooli renomeele eluteadustes kaasa aidata näiteks TÜ Eesti geenivaramu kuulsus, aga ka meie psühholoogide, arstide, molekulaarbioloogide esindatus mainekates erialaühingutes. QS Ranking’u üldedetabelis asub TÜ juba 2009. aastast alates 551.–600. kohal.\nSel aastal on tegijad esimest korda toonud esile viie valdkonna tippülikoolid: parimaid on hinnatud humanitaarteadustes, loodusteadustes, inseneri- ja IT-valdkonnas, sotsiaalteadustes ning eluteadustes.\nESI (Essential Science Indicators) andmebaasis arvestatakse mõjukuse hindamisel artiklite ning viidete arvu. Varem on TÜ institutsioonina oma valdkonna 1% parimate hulka jõudnud keemias, kliinilises meditsiinis, looma- ja taimeteaduses, keskkonnateadustes ja ökoloogias, üldises sotsiaalteaduses ning materjaliteaduses.\nKahjuks liigagi tüüpiline pilt Eesti rannametsades\nMeeldetuletused looduses liikujatele ja puhkajatele\nKeskkonnainspektsioon tuletas eile üllitatud pressiteates kõigile meelde, et mitte igal pool ei tohi mootorsõidukiga sõita, samuti ei saa igasse kohta telki püstitada ega lõket teha.\nSuvel sagenevad seaduserikkumised, mis on seotud sõiduga veekogude ranna või kalda piiranguvööndis, telkimisega kaitsealadel ning lõkketegemisega kohas, kus see ei ole lubatud.\nEnne loodusesse sõitmist, eriti kui sõidetakse oma kodukohast kaugemale, tasub pisut valmistuda ning järele uurida, kas ja millised keskkonnakaitsepiirangud konkreetsel veekogul või alal kehtivad.\nKasulikku teavet saab:\nkaitsealade piirid – maa-ameti geoportaal http://geoportaal.maaamet.ee/\nkaitsealade kaitse-eeskirjad – Riigi Teataja https:// www.riigiteataja.ee\nlooduses liikumine – keskkonnaministeeriumi koduleht http://www.envir.ee/1691\nlooduses puhkamise võimalused – RMK koduleht http://rmk.ee\nLiikumispiiranguga alasid ja kaitstavaid alasid saab näha ka võrgupaigast http://loodusvaatlused.eelis.ee.\nTänasest, 1. juulist jõustub keskkonnaministri määrus, mis suurendab pandipakendi eest makstavat tagatisraha.\nKuni pooleliitrine ühekorra plastpakend (tähistatud A-tähega) hakkab maksma neli eurosenti; ühekorra klaaspakend (D-täht), metallpakend (C-täht) ja plastpakend (B-täht), mille maht on üle 0,5 liitri, ning korduskasutuse klaaspakend ja plastpakend (D-täht) kaheksa senti.\nSenine pandipakendite tagatisraha suurus (pant) on kehtinud kuus aastat ehk alates pandipakendisüsteemi asutamisest 2005. aastal. Selle ajaga on aga suurenenud taaskasutuse sihtarv 60%-ni ja aktsiisivabastust tagav taaskasutuse määr 75%-ni. Selleks, et tarbijad tooksid võimalikult palju joogipakendeid tagasi, tegi pakendite kogumise ja taaskasutuse korraldamisega tegelev taaskasutusorganisatsioon OÜ Eesti Pandipakend keskkonnaministeeriumile ettepaneku panti suurendada.\nVõrdluseks: meie lähinaabril Soomel on metallist joogipakendi tagatisraha määr 15 eurosenti, plastist joogipakendi tagatisraha suuruse järgi 10–40 senti ning klaasist joogipakendil 10 või 40 senti.\nTagatisraha määra suurenemine ei too kaasa hinnatõusu, kuna tarbija saab selle täies ulatuses tagasi, kui ta pakendi tagastab. Juhul, kui tal on kogunenud varasema hinnaga pandipakendeid, saab ta ka nende eest alates 1. juulist raha tagasi uue määra järgi.\nNoore emahundi märgistas KTK ulukiseireosakonna kiskjate seire peaspetsialist Marko Kübarsepp Tipu uurimisalal Soomaa rahvuspargi lõunaservas. Kaelus saadab pidevalt VHF raadiosignaale ning suundantenniga vastuvõtja abil saab määrata tema asukohti. Peale selle salvestab kaeluses olev GPS seade iga kahe tunni tagant looma geograafilise asendi, salvestatud andmeid saab alla laadida samuti raadioside kaudu.\nSellelaadseid uuringuid on tehtud lähiriikidest Soomes ja Poolas. Raadiotelemeetriliste meetoditega on KTK ulukiseireosakond varem jälginud ilveseid, metskitsi ja metssigu. Uuringud annavad informatsiooni loomade territooriumi suuruse, elupaigakasutuse ja toitumise kohta. KTK ulukite uuringuid toetab KIK.\nEesti erametsaliit kutsus 27. juunil kõiki maaomanikke osalema hoiatusaktsioonis, mille kohaselt keelatakse jahipidamine üheks kuuks septembris 2011. Selle aktsiooniga nõuab Eesti erametsaliit uue jahiseaduse kehtestamist, mis tunnustaks maaomaniku põhiseaduslikku õigust vabalt oma maad kasutada.\n„Uue, maaomanikke arvestava jahiseaduse menetlemine on jäänud toppama, ehkki seaduse koostamise algatas keskkonnaministeerium vahetult pärast jahinduse arengukava vastuvõtmist 11.05.2010. Vaatamata sellele, et eelnimetatud protsess on tänaseks kestnud juba üle aasta, ei ole seaduseelnõu jõudnud valitsuse otsuseni ega Riigikogu menetlusse. Samas on valitsuse tegevusprogrammis aastateks 2011–2015 märgitud jahiseaduse eelnõu tähtajaks III kvartal 2011,” ütleb Eesti erametsaliidu tegevjuht Ants Varblane.\n„Meie eesmärk on jahimeeste ja maaomanike kokkulepetele ja koostööle rajatud jahindus,” lisas Varblane. „Oleme valmis hoiatusaktsioonist loobuma, kui meie muret teadvustatakse ja jahiseaduse kiire menetlemine võetakse prioriteediks.”\nLisateavet saab aadressilt www.eramets.ee või metsaomanike kohalikest organisatsioonidest.\nJahiulukite seire andmetel on suurenenud punahirve ja põdra arvukus, metssea ja kähriku arvukus on endiselt suur. Järsemat langustendentsi näitab metskitse ning laugemat jäneste ja ilvese arvukus.\nKeskkonnateabe keskuse (KTK) jahiulukite seire aasta koondaruandes antakse eri seireparameetrite analüüsi põhjal hinnang kõikide ulukimetajate populatsioonide seisundis toimunud muutustele ning jagatakse jahimeestele küttimissoovitusi alanud jahihooajaks, säilitamaks asurkondade elujõulisus ja liikidevaheline tasakaal. Aruanne tervikuna on kättesaadav aadressil:\n28. juunil lahkus ajakirjanik ja poliitik, rahva-, kõne- ja spordimees Ants Paju.\nAastail 1984–1990 oli Paju ajakirja Eesti Loodus peatoimetaja.\nUUDISTAJA UUDISTUSI II -- KOOS TUNGIVA SOOVITUSEGA\nTTÜ muuseum jagab ülirohkelt putukatarkusi\nEelmises Uudistajas http://www.eestiloodus.ee/uudistaja382.html andsime teada 20. juunil TTÜ muuseumi galeriis avatud näitusest „Metamorfoosid – PutukadPutukadPutukad!”.\n27. juunil vaatasin näituse üle ja võin kinnitada: muuseum, mis teenis kohe galerii esimese näitusega „Vulkaan – looja ja hävitaja” mullu Muuseumiroti auhinna, on taas hakkama saanud millegi tõeliselt suurepärasega.\nNäituse annotatsiooni kinnitusel on „näituse vundamendiks [---] entomoloog Allan Selini arvukas putukakollektsioon”. Seda liigi- ja vormirohkuse pidu saab hakata imetlema juba TTÜ raamatukogu fuajees, näitusesaali ukse taga\nSuurema osa elust vaid klassikalisi muuseume ja näitusi näinud inimene saab järjekordselt imetleda, kuidas interaktiivne tänapäev lubab tillukesel pinnal välja tuua lausa lõputu hulga teadmisi. Kõrgkooli muuseumile omaselt ei jäeta põhjalikult valgustamata ka seda, mida on putukad õpetanud inimestele ja nende helgeimale osale ehk teadlaseile\nTeavet pakuvad ka traditsioonilisemad stendid. Suurelt ekraanilt saab vaadata meie tuntuima putukapildistaja Urmas Tartese fotosid. Kas huvituda ka videost ja filmidest, see jäägu iga huvilise enda otsustada\nNäitus on lahti kuni 31. maini 2012 ja mina soovitan vähegi loodushuvilisel inimesel küll teekond siiruviirulisse kangasse mähitud majja aadressil Akadeemia tee 1 / Ehitajate tee 7 kindlasti taas ette võtta.\nSissepääsuraha muide ei küsita, pidage aga silmas, et näitus on lahti vaid tööpäeviti.\n(Vt. ka http://toomasjuriado.blogspot.com/2011/06/ulipohjalik-retk-putukamaailma.html).\nArvutijoonistuste võistluse „Elurikkus” näitus\non Tartu keskkonnahariduskeskuse saalis Kompanii 10. Kõiki EENeti ja TTÜ geoloogia instituudi korraldatud võistlusel osalenud töid saab vaadata võrgupaigas http://joonistaja.eenet.ee/; näitusel on väljas tööde paremik.\nTasuta näitus on lahti augusti lõpuni esmaspäevast reedeni kell 10–17.\nAlanud on järjekordne üleeuroopaline müra vähendamise võistlus,\nmilles oodatakse kuni 2. septembrini osalema projekte/algatusi selle kohta, kuidas vähendada müra ja suurendada inimeste teadlikkust müra tervisemõjudest.\nVõistluse on algatanud Euroopa keskkonnaagentuur koos Euroopa müravähendamise ühinguga (European Noise Abatement Society). Osalustaotlused tuleb saata kuni 2. septembrini inglise keeles e-aadressile europeansoundscapeaward@eea.europa.eu ja koopia keskkonnaministeeriumisse aadressile reet.pruul@envir.ee.\nEsitatavad projektid, algatused ja muud ettevõtmised peavad olema teostatud enne 1. augustit 2011. Võistluse tulemused avaldatakse oktoobris ja auhinnatseremoonia toimub 8. novembril Londonis.\nLooduse Omnibuss sõidab taluretkele\nTallinnast 2. juulil lähtuv reis viib Põhja-Pärnumaale Kuresele ja Pikavere külla.\nOma talu ja Kurese maastikukaitseala näitab peremees Urmas Vahur. Kui Kurese on loodushoiutalu, siis Pikavere küla Sepa talu on mahetalu. Perenaine Nele Tamm tutvustab oma küla ja talu ning pakub piima, kohupiima ja jogurtit. Retkel tutvustatakse ELF-i lõbusa nimega projekti Demo Farm, mis ühendab meid Lätiga. Päev on pikk, kaasa tuleks võtta süüa-juua. Buss väljub rahvusraamatukogu eest kell 9 ja jõuab tagasi Tallinna kell 20. Sõidu hind on täiskasvanutele 15, õpilastele 10 eurot.\nUUDISTAJA UUDISTUSI III -- KOOS KÕHKLEMATU SOOVITUSEGA\nKultuurikilomeetrile tasub minna küll\nTallinnas tehtavate tegude üle on viimaseil aastail olnud kahetsusväärselt rohkesti põhjust kahelda. Võib-olla seetõttu on pigem kriitiline olnud suhtumine ka mai keskel avatud nn. Kultuurikilomeetrisse.\nMiks mina pärast 26. juuni läbikõndi seda punaka purusillutisega teed pigem kiidan, sellest võib saada üsna põhjaliku ülevaate fotorohketest blogipostitustest http://toomasjuriado.blogspot.com/2011/06/kaks-tundi-kahekilomeetrisel.html ja http://toomasjuriado.blogspot.com/2011/06/kaks-tundi-kahekilomeetrisel_29.html. Aga lühidalt öeldes: pealinna nurgataguseid teid halvasti valdav provintslane sai kena ülevaate nii merelinna räämas rannaaladest kui ka seal asuvatest põnevatest või veidratest paikadest.\nViimaste hulka arvan küllap parimate taaskasutuse ideede propageerimise kavatsustega kokku seatud nn. Ökosaare\nÕõvastav ja samas õpetlik oli luusida Patarei endises vanglas. Pildil poomisruum\nÕige pea saab piirkonna üheks tõmbenumbriks tasapisi ellu ärkavate angaaride ja rohkete laevadega Lennusadam\nKui tahta need ja kõik muudki huviväärsed kohad üle vaadata, tuleks Kultuurikilomeetrile varuda vähemalt kolm tundi.\nOhustatud chathami pagualbatross (Diomedea eremita)\nFoto: Alan Tate / theworldrearest.com / BirdLife\nUus-Meremaa merelinnukaitsepoliitika on praguline\nPoolsada merelinnubioloogi saatsid märgukirja Uus-Meremaa kalandusministrile Phil Heatleyle, kinnitades, et saareriigi kalanduses lubatavaks peetav merelindude kaaspüügitase ei ole kestlik, vaid tingib mitme linnuliigi asurkonna edasise allakäigu.\nUus-Meremaa on merelindudele tähtsaim riik. Siin pesitseb neid 84 liiki ehk üle veerandi maailmas tuntutest ning paljud neist sigivadki ainult Uus-Meremaa piirkonnas. 23 mainitud liikidest on IUCN-i hukuohus lindude loendis. Nii pesitseb Uus-Meremaal rohkem kui kusagil mujal ohustatuima linnuperekonna, albatrosside liike. Ka oluline hulk maailma tormipääsu-, kormorani- ja pingviiniliikidest, sealhulgas ohustatutest, elutseb Uus-Meremaal ja satub seal nagu albatrossidki sageli kalapüünistesse. Näiteks viis kuuest Uus-Meremaa pingviiniliigist on väheneva arvukusega.\nSeepärast leiavadki pöördumise autorid, et praegu Uus-Meremaal lubatavaks peetav 22 000 – 40 000 merelinnu, sealhulgas hukuohus liikide isendi kaaspüük aastas ei saa olla aktsepteeritav ja kiirendab liikide väljasuremist. Sestap tuleb kalapüük linnukaitsenõuete järgi ümber korraldada.\nJärgmine Uudistaja on plaanis välja anda kolmapäeval, 13. juulil.


Kajakimatkaga Hiiumaa laidudele - Ideed: sünnipäev, firmapidu, seminar\nIDEE:Kajakimatkaga Hiiumaa laidudele (1)\nMärksõnad: Suvepäevad, Seminarid, Koolitused, Kajakimatk Hiiumaal, Seiklusfirma 360KRAADI, Seiklus, Loodusmatk\nMatka alustame Heltermaa sadamast. Peale lühikursust hakkame piki Hiiumaa idarannikut Muhu suunas aerutama. Esimene peatus on Kaevatsi laiul. Seejärel suundume Hanikatsile, kus peale lõunasuppi teeme jalgsimatka ja tutvume saarega. Saarel kasvavad kadakatihnikute vahel üksikud iidsed tammed, põhjaosas asub ürgmets, rootsi kuninga haud ja viikingiteaegne tulease, kummituste maja. Edasi aerutame ööbimiskohta Kõrgelaiule, kus üle saja aasta tagasi oli kõrts, millest hiidlased tänaseni legende räägivad. Praegu elavad laiul vaid lambad. Ööbime saare lõunaküljel asuval lõkkekoha ja kuivkäimlaga varustatud laagriplatsil telkides. Laagriplatsilt avaneb vaade lõunas asuvale loodusreservaadile, mis on Läänemere suurim viigerhüljeste lesila.\nHommikul hakkame tagasi Hiiumaa poole aerutama, mil võib uudishimulikke hülgeid näha. Peale lühikest pausi Hanikatsil suundume paljude arvates maailma kõige ilusamasse kohta - Saarnaki laiule. Saarnakil sööme lõunat ja teeme jalgsimatka nautides saare maastikke, vaatame talukompleksi ja taastatud tuulikut. Heltermaale jõuame kella seitsme paiku õhtul.\nRaskusaste: Kerge. Sobib ka algajatele.\nPikkus: 30 kilomeetrit, millest esimesel päeval läbime 13,5 km. Lisaks 5 km jalgsi laidudel.\n•matkatoitu (2xL, 1xÕ, 1xH)\n•vajadusel telgid ning aerutamisanorakid\nVõimalik tellida mootorpaat neile, kes kajakiga sõita ei taha. Paat alustab ja lõpetab Salinõmme sadamas. Esimesel päeval jõuab mootorpaat kajakimatkajatega samal ajal Hanikatsile, kus saab üheskoos lõunat süüa ja teha jalgsimatka laiuga tutvumiseks. Edasi sõidetakse Kõrgelaiule ööbima. Järgmise päeva hommikul võtab mootorpaat Kõrgelaiult inimesed peale, et jõuda koos kajakimatkajatega Saarnakile, kus süüakse jällegi koos lõunat ja tutvutakse laiuga.\nKestus (tundides): 48\nAastaaeg: Suvi, Sügis\n16.01 2012 Mari kirjutas:\nÄge seiklus. Julgen soovitada kõigile mere- ja kajakimatkahuvilistele - olla kaks päeva tsivilisatsioonist eemal, siinsamas Eestis - VÕIMAS!