VZS OSTRAVA!!! - Běžecký oddíl Vodní záchranné služby Českého červeného kříže Ostrava: 2014-07\n29. ročník Běhu na Lysou horu\núčast: Berďa, Deni, Ivon a Stoša\nO letošním letním běhu na Lysou horu jsem nemusel dlouho přemýšlet. Loni jsem vynechal kvůli Oceláka, letos dostala přednost Lysá. Navíc jsem si to chtěl spojit s malým výletem a provětrat rodinku. A hlavně mám rád závody, kdy přijedu, zaplatím, připíchnu číslo a jednoduše běžím, neřeším přihlášky týdny předem a zasílání plateb na účet a tak. Vyrazili jsme tedy z Ostravy v dostatečném předstihu, abych mohl Renču a Filípka nasměrovat na procházku na Vyšní Mohelnice, případně Visalaje, anebo jen v okolí Zlatníku prozkoumat potoky a říčky. To je totiž Filipova nejoblíbenější činnost. Pak jsem se šel zaregistrovat a mezi tím dorazila druhá posádka Berďa a twins. Po převlečení a přezutí do závodního jsme se šli společně rozklusat. Bylo docela horko, až do startu jsme se zdržovali ve stínu, protože jsme věděli, že na trase bude výheň. Přiblížila se 15. hodina tak jsme se seřadili na startovní čáře.\nJeště jsem dotáhl tkaničky, ať mě nic nepřekvapí a najednou start a běžíme. Začínám pozvolna a pomalu se řadím za kolegy běžce, jejichž tempo mi vyhovuje. První půle probíhá dobře, mám dostatek sil, dobře se mi dýchá, horko je snesitelné a odpočítávám si jednotlivé km. Pátý kilometr už jsem za půlkou, na šestém mám víc než dvě třetiny. Navíc je tu voda a houbičky na osvěžení. Trochu si loknu a valím dál. Kolem sedmého km ztrácím jednu pozici. Před osmým km mě mírně rozhodí sjíždějící cyklista, musím uskočit a vzápětí ztrácím další pozici. Alespoň se tedy držím za borcem v závěsu a takto už dobíháme do cíle. Snad jsme i na závěr trochu spurtovali, ale to je jedno, mířím rovnou pro vodu a teprve s kelímkem v ruce užívám slastný pocit s dobrého výkonu a pravdě podobně i osobáku. Předloni jsem se dostal po 50min., letos jsem chtěl minutku dvě ubrat. Nakonec zlepšení o tři minuty 46:55 a mohu být spokojen. Posléze dobíhá Denča za 48:03 a vítězí ve své kategorii, s dalším odstupem finišuje Ivon za 50:19 a je to třetí místo v kategorii. Holky jako obvykle potvrdily své kvality. Já už ale sbíhám za Berďou abych ho vyhecoval. Dostávám se až na čáru 600m do cíle. Jdu tedy s ním, snažím se ho podpořit a potáhnout. Vypadá fakt dobře, i když funí jako lokomotiva, ale to proto, že má větší válce. Má silný a jistý krok, zvedá kolena, rovná se v zádech a hlavně kurde přidává. No to by měl vidět prezident. 400m do cíle a Berďa seká ze dva borce. Chválím a hecuju, doufám že ho moc neseru. Ale jde dobře. 200-100m před cílem ještě řízne další dva borce a pere to o sto šest do finiše. Výsledný čas 58:03. Tak jsme to zase všichni zvládli a holky dokonce na bedně. Při seběhu se přidává Miro a společně diskutujeme a rozebíráme jak se komu dnes dařilo.\nNečekám na vyhlášení, sbírám rodinu a jedeme se vykoupat do splavu na Morávce a na pivko a jídlo k Bobrovi. Řeka je studená tak akorát a pro regeneraci přehřátého svalstva je to balzám. V hospodě měli skopové a kůzlečí hody a prý ty zvířátka byli úplní vegani. Tož dal jsem si kousek.\nZapsal Anonymní dne 7/28/2014 09:19:00 odp. 7 komentářů:\nJak nebudeš trenovat, tak nemužeš přydat aneb Bude ako nebolo.\nPřesně ve smyslu oravamanského hesla Bude ako nebolo, tak přesně bolo. Krásně, tvrdě, drsně. Při loňském on-line přihlašování na Oravamana jsem se hrnul k počítači celý natěšený, jaké to bude supr, jak budu trénovat a jak na tom budu lépe, než loni. Přihlásil jsem i všechny ostatní, abychom do toho šli společně. Nedal jsem jim možnost couvnout. Poky, Stoša a já z VZS OV a kolegové Filip a Honza - anesteziologové, aby mě měl kdo zresuscitovat. Na jaro jsem začal mít pocit, že to nebude lepší než loni. Halfironman s ukrutným převýšením! Prodloužení trasy kola a běhu mě začalo strašit. Místo toho mi ale začalo hodně chutnat pivo a v jeho pití se furt zlepšuju. Stávám se znalcem. Myslím, že jsem v tom pivu v oddíle jeden z nejlepších. Proto jsem taky prezident! A taky se jen tak nevzdám, musím trénovat. Sedl jsem na kolo a jel jsem třeba na chatu. V červnu. Jelo se mi dobře a já se rozhodl, že Oravamana půjdu. V den odjezdu bylo fakt hnusně, pršelo a směrem na východ se počasí horšilo. Já jsem měl kupodivu náladu velice výbornou. Těšil jsem se! Těšil jsem se, jak to budu od začátku prat! Tak, jak bývám spíše nervózní, teď jsem se fakt těšil. Těšil jsem se i z toho, jak byl nervózní Stoša. Dokonce večer po haluškách jsem chtěl už vyrazit do betle a Stoša mě přemluvil ještě na jedno pivo. Vždycky to bývalo naopak. Bylo mi fajn, věděl jsem, že to budu strašně prat! U večeře taky říkala Filipova žena Táňa, že kdysi dělala triatlon, ale že o tom nikdy tak moc nemluvila jako my. (myslela asi Stošu, Filipa a Honzu). No a Filip povídal, že jeho kámoš Králík říká: Kdo hodně mluví, málo rube! Ihned se to stalo dalším mým heslem. Zmlkl jsem a věděl, že budu rubat. Jak píše Stoša, ještě jsme si naplnili pytle a šli spát.\nRáno. Hnusně. Ale já se furt těšil. Stoša mezí tím, jak jsem se těšil, stihl odejít asi desetkrát na WC. Nikdy mi to neopomněl oznámit. Jsem furt v klidu. Nemluvím. Kdybych hodně mluvil, málo bych rubal!\nStart. Ta voda je fakt dost studená. Na první bojce se jeden z borců odchýlí od trasy a chce bojku obeplavat zleva, pak si to uvědomuje a cpe se mi to dráhy. Chystám plavecký lokýtek a následně patičku. Včas si uvědomuju, že tím démonem je Stoša. Rozhoduju se, že ho ztrestám jinak. Uplavu mu. Jde mi to ale hůře než jindy, vůbec se nemůžu rozplavat a v hlavě mi zní slova Filipa, který večer před závodem popisoval styl mé dcery Maji, když ji před lety viděl poprvé na bazéně: "Dělala takový Brownův pohyb". Tak nějak náhodně se v kapalném prostření dopohybuju k depu. Snažím se nasadit ponožky a dres, protože je fakt kosa, ale jde to ztuha. Mrznou mi nohy. Ale v deset má podle všech zpráv už svítit slunce. Nemůžu si sakra ani nasadit rukavice. Nestíhám ani kontrolovat a zatahovat břicho. A pořád neumím tak ladně naskočit na kolo jako ostatní triatlonisti, po výběhu z depa musím vždycky zastavit, přehodit nožku, najít pedál. Bože je to tak trapné a neefektní. Naučím se to. Nebudu o tom mluvit a naučím se to. Je mi furt kosa na nohy, musím se zahřát a roztáčím kopyta jako bostonská mlátička. Vzhůru do gury! 90 kiláků s masakrosním převýšením. Jako bývalý plavec mám problém. Psychický. Vždycky vylezu celkem brzo z vody a na kole mě začínají všichni dojíždět. Někdy se kolem mě proženou celé hordy vyšvihaných cyklistů. Nemám je za to rád. Dále si plně uvědomuji, že se mi asi dnes vrátí škaredé věci, které jsem dělal Filipovi a Honzovi na Lysacupu. Vždycky, když jsem je předbíhal, poplácal jsem je po rameni a něžně pravil: "Už to začalo". Filip mě stopro dojede... Peru to do kopca. Neznám bratra a stoupám na Huty. Dojíždí mě Stoša, normálně kecáme a pak ho nechám jet. Furt mlčím a rubu. Dojíždí mě Filip: "Budeš závodit?". Ne voe, se kochám! Rubu a peru to. Je mi fajn, až na ty nohy. Prvně mi zfialoví prsty, pak zmodrají, zčernají. Až pak se teprve amputují. Je dlouho po desáté a furt hnusně, občas prší. Slunce nikde. Mi ale takové počasí vyhovuje.\nNa otočce slečna rozdává banány, každý si bere a jede dál. Já ji prosím, jestli by mi ho neoloupala. Asi mi nerozuměla nebo to neuměla. Slupka je hnusná. Vracíme se do Zuberce, kiláky ubíhají, jede se dobře. U cesty vidím Filipa, jak mění kolo, má defekt. To je škoda, chtěl jsem ho ještě předběhnout. Za chvíli vidím u krajnice Stošu, jak běží s kolem. Defekt. Co budu dělat, s kým se budu měřit? Ještě před Zubercem mě dojíždí Filip s opraveným kolem: "Jsi měl taky defekt???" Tvářím se, že tam nejsem, že jedu někde kolem Hlučína do obchodu. Mlčím a rubu. Stoupání na Ťatliakovu chatu je pravý očistec, cyklisté kolem mě křižují cestu zleva doprava, nadávají, vysedají z kola. Jeden z borců vždycky sesedne, chvíli běží, pak nasedne a houkne na okolní turisty, aby ho potlačili. Daří se mu to dobře, udělá to přede mnou asi pětkrát. Chci to zkusit taky, ale nemůžu sesednout z kola...\nDepo. Tak jsem dojel. Teprve teď mi dochází, že mě ještě čeká půlmaratón. Přezouvám boty, dávám tyčku, loučím se s prstama. Šinu se na hřeben Roháčů – na Rákoň a fakt nemůžu. „Nemáš vole natrénováno a hrneš se do takových masakrů!“ „Bude jako nebolo“ a tak podobně a tak dále a jinak mile se povzbuzuji. Na hřebeni mě dobíhá Stoša. Je úplně mimo, je natěšený, nemůže se dočkat seběhu a těší se, jak to bude prat! A taky že jo, běží jak srna, spíše jako srna, kterou někdo hodí v Roháčích ze skály. Je neuvěřitelně rychlý. Daří se mi místo šinutí klusat. Z hřebene to klouže, a někde po chodníčku teče potok. Posledních 8 km zvládám indiánským během, myslím na amputované prsty, nemoci srdce, pošastané obtloustlé týpky, kteří si myslí, že to bez tréninku půjde a na pivo. A na to, že příští rok nejdu!\nCíl!!! Borec vyhlašuje jméno, jsem půlželezňák, Stoša nabízí pivo. Nohy přestávají mrznout, začíná mi být dobře, začínám si myslet, že příští rok půjdu znovu. Jsem spokojen. Večer sedíme na vyhlášení, už jsme zase polochytří a víme, kde jsme kurde měli přydat. Stoša mluví i o tom, že by chtěl zkusit být veganem. Rozmlouvám mu to, podle mě má ale ztuhlé nefunkční bubínky. Prostě mě nevnímá. Poky přináší plnou mísu jídla, na chvíli odchází a nabádá nás, že polovinu mu máme nechat, jinak si můžeme dát. Stoša zprvu jako správný vegan dlube do rýže, pak sebe i nás nahlas přesvědčuje, že Poky už nepřijde a spořádá všechno maso. Utírá si mastnou hubu a vstává, že si zajde pro řízečky. Kuřecí…\nLetos nenechávám Stošu pařit a chodit po rukách a radit reprezentantům v triatlonu, jak mají trénovat, protahovat se a stravovat. Jdeme spát, ráno musíme za rodinami. Já musím za Majou, hodím ji do bazénu a podívám se na ten Brownův pohyb…\nS pozdravy Kurde přydej, Kdo moc mluví, málo rube, Bude jako nebolo, Když netrénuješ, tak se nediv a Nenech si amputovat prsty\nFOTO OD FILIPA\nZapsal Koudy dne 7/19/2014 08:53:00 odp. 4 komentáře:\nORAVAMAN 2014 HALF IRONMAN\núčast: Koudy, Poky, Stoša\ndoprovod: Poky team\nBude ako nebolo znovu? To byla první otázka, kterou jsem si položil, když jsem v pravé poledne nastoupil ke Koudymu do auta a vyrazili jsem směr Zuberec SK. Podobně jako loni jsme se chtěli zúčastnit krásného triatlonu v okolí Západních Tater. Těšil jsem se moc, protože jsem poctivě trénoval všechny disciplíny. Koudy se také těšil moc, protože si pěstoval figuru a hodně odpočíval, takže byl rozhodnutý to pořádně naprat. Cesta ubíhala v pohodě, bylo pořád zataženo a místy pořádně lilo. Tentokrát jsme vůbec nebloudili jako loni a dojeli jsme najisto. Nejdřív jsme se zaregistrovali na penzionu Pribisko k závodu a pak jsme se jeli ubytovat. Vypakovali jsme všechny věci a začali si plnit pytle. Nejdříve jsme si sbalili pytel na běh, a pak na plavání a kolo. Za cca hodinku jsme se museli vrátit na Pribisko, aby nám naložili kola a pytel na běh. Pak už nás čekalo jen příjemné posezení u pivka a halušek s dalšími kamarády.\nRáno vstáváme v 5:30, autobusy k Liptovské Maře totiž odjíždějí kolem sedmé. A k autobusům máme naštěstí odvoz v 6:30. Takže máme dostčasu na ranní toalety, snídani, případně spršku na probuzení a dobalit si věci. Vše běží dle harmonogramu a před sedmou odjíždíme autobusem od Pribiska k Maře. Ta Mara je studená jak cyp. Loni měla aspoň 19st., ale letos jen 17, tudíž beru neoprén každopádně. Uvědoměle si ohýbám rukávky, aby mě moc nedřely. Nakonec mě dře alespoň lem kolem krku. Je mi sice tepleji, ale nakonec jsem snad pomalejší než loni v plavkách. Navíc při obeplávání první bojky jsem byl trochu mimo a lehce jsem vyšťouchal prezidenta Koudyho z dráhy. Jenže on se nedal, pořádně to pral a uplaval mi o tři čtvrtě minuty. Po plavání se celí zmrzlí potkáváme v depu. Koudy je už skoro hotový a redy na silničku. Já se trápím především s rukávky a balením věcí, takže trávím v depu přes pět minut. Nevadí, pořádně to naperu a seknu ho na Hutech. Poky, ten je dávno pryč a jede svůj solo závod. Nasedám na kolo a pořádně to peru ať se zahřeju. Koudyho opravdu dojíždím ve stoupání na Huty a chvíli jedeme spolu a povídáme si. Pak si samozřejmě uvědomím, že to není tlachání v dešti, ale závod a že to máme pořád prat co to de. Jede se mi fantasticky. Držím se v určité skupince jezdců, různě se míjíme, protože se nesmí hákovat. V polovině na otočce v Suché Hoře rychle šlehnu gel, pak jím banán a ionťák piju průběžně. Valím zpět do Zuberce. Mám náskok na Koudyho, Kempíka a další. Jen Poky je už někde fuč. Při sjezdu přes Blatnou vlastní blbostí píchám duši. Prostě jsem to moc pral. Slezu z kola a běžím a brečím do Zuberce, závod skončil, nemám vercajk a pěkně jsem si to posral. Po pár minutách zastavuje jedno auto, ale nemá mi jak pomoct. Pak jeden borec zpomaluje, ptá se mě co se děje a po sto metrech mi odhodí svoji taštičku se vším. Jen pumpu nemám. Beru taštičku a běžím si dál. Po dalších dlouhých minutách zastavují dvě holky a půjčují mi pumpu. Teď již žádné výmluvy. Musím to odborně vyměnit nafoukat a pak to prat dál, bo to ještě neskočilo. Moc jim děkuju, sedám na kolo a snažím se stíhat stovku borců, co prosvištěli kolem. Nakonec dorážím na Tatliakovu chatu celkem spokojen, protože jsem stále předjížděl pomalejší borce. Jo zezadu se dobře útočí. V klidu se převlíkám na běh. Furt pršelo takže jsem z kola prokřehlý. Dávám si dlouhý rukáv a na to dres. Nazuju botky, posvačím a piju. Vybíhám celý natěšený, že pokračuju a dokončím závod. Co mě to napadlo, že končím. Ztratil jsem sice skoro půl hodiny, ale vše se dá, hlavně to pořádně naprat jak stále Koudy dva dny zdůrazňuje. A ponaučení na příště, vozit si pytel s vercajkem, abys mohl být zpět v závodě za pár minut. Běh střídám s chůzí, přece jen to je docela prudké, navíc u toho dojídám tyčinku. Vlastně žeru a předbíhám jednoho borca za druhým. Na Rákoni dorážím Koudyho, prohodíme pár slov, napijem se u občerstvovačky a mizím. Začíná seběh a já to musím furt prat dál. Při seběhu se potkáváme s blátem kamením a místy je tolik vody, jako bychom běželi potokem. Botky už jsou totálně mokré. Předbíhám desítky lidí a snažím se dohnat, co jsem ztratil. 3km před cílem ještě trochu ždímu pérka a fest to peru do cíle. Dole již svítí sluníčko, vyhrává hudba a komentátor řádně každého hlásí a povzbuzuje. Finiš, cíl a hotovo. Hned potkávám známého kolegu Filipa Buršu a s endorfíny v krvi si živě sdělujeme zážitky. Ani nijak zvláště nesleduju čas a nehledám výsledky. Jsem pul ironman. Prostě jsem dokončil a to je nejvíc. Pak čekám na Koudyho. Ten to fakt pral jak cyp až z toho trochu vytuhnul, ale doběhl. Koudy je pul ironman. A Poky ten vlastně taky. Dokonce se vlezl pod šest hodin. Je to borec a stále nesporná týmová jednička.\nPozávodní atmošku si vychutnáváme s pivem, guláškem a diskutováním s ostatními a hlavně vzájemným gratulováním jak jsme všichni strašně dobří, jak jsme se všichni hecli a překonali a jak sme to pořadně prali. Večer na párty moc nepijeme, jdeme brzy spát, protože ráno spěcháme za dětmi domů. V neděli před pátou ráno vstáváme, rychle balíme a fičíme autem dom. Máme stále pozávodní euforii, jsme lehce nedospaní, ale plní dojmů, taky máme plné pytle a špinavé kola. Ale jsme hlavně neskutečně šťastní, že to máme za sebou.\nZapsal Anonymní dne 7/16/2014 10:55:00 odp. 5 komentářů:\n29.6.2014 - 42 km/2500 m\npřevzato a lehce doplněno z skyrunning.cz\nMůj podpůrný tým má několikahodinové zpoždění kvůli servisní prohlídce, změně vozidla a přeložení báglů ... ale nakonec i mamčina téměř plnoletá 17 letá Matylda úspěšně parkuje u chaty vzdálené 9 km od Chamonix.\nPo ranním čtvrtečním focení prý české skyrunning elity v týmových bundičkách navštěvuji Chamonix, bohužel kvůli registraci a kontroly povinné výbavy několikrát … dusíme se ve frontě prezentačního stanu, ultraběžcům startujícím už za pár hodin nezávidím, kolem mě padají na zem jako hrušky a šetří nožky. To že jsou běžci vytrvalci? :D Dostávám čip, číslo se jménem i vlaječkou, tričko, no jsem nadšená.\nPáteční den pojímám jako den fandící, s celým podpůrným týmem fičíme na 60. km ultraskymaratonu (80 km/6000 m), potkáváme Sama s Lejlou a konečně vytahuji českou vlajku. Stejně jako předchozí den je jasno, teplo a i my lenošící na trávě se začínáme péct. Respekt všem za jejich ultravýkony v takovém pařáku.\nAsi mám z toho horka úpal, či úžeh, vidím modrý flek v dáli, modré triko, modré kolo, CZ na brašnách, poznávám běžeckého parťáka z mého domovského VZS Ostrava, mnu si oči, promrkávám čočky, bystřím zrak, ale přilbu nikde nevidím. Naštvaná být ale nemohu, Jarek se dokoulil 700 km do Chamonix prý jen kvůli mně. Kamarád jak cyp, řekli by ostravaci J Odpo startuje vertikal (3,8 km/1000 m), spěcháme na start načerpat atmosféru fandícího Chamonix, pro radost vybíhám první polovinu trati a nejraději bych maraton běžela už dnes. Krásné! Kilian probíhá asi centimetr ode mě a namlouvám si, že se mě určitě i lehce dotknul.\nMám opět maximální servis podpůrného týmu, s kamerami Miro a Jarek, mamka s foťákem, taťka ověšen bundičkou a Ivon popíjející ranní kafíčko jako správná manažerka.\nV Angertiére přibližně na 10. km první občerstvovala, vidím českou vlajku, beru ionťák, cucnu gelu a běžím dále, je něco před osmou ráno. Začínáme lehce stoupat, ale v podstatě až do druhé občerstvovačky je celá trasa jen lehce zvlněná, běžecká. Hodně běžců mě ještě předbíhá, necháváme mě to docela klidnou, běžím si prostě stále svoje. Budu ve Vallorcine, „Deniso!“, slyším své jméno, český skyrunningový tým povzbuzuje, co to jde, dostávám info, 3 minuty ztrácím na Míšu. Šíleně mi mrznou ruce, hlásím požadavek podpůrnému týmu a opravdu do 5 minut dostávám rukavice.\nObčerstvovačka na 17. km je znamením konce rovinatějších úseků trasy, hm melouny nemají, jé pomeranče! Sypnu 2 anticrampy, znovu cucnu gelu. Plánované 1000 m stoupání na Aiguillettes des Posettes do 2201m nakonec končíme o 200 výškových metrů níže kvůli předpovědi bouřek a vichřice … škoda … ale protože je tak hnusně, že není nic vidět, zase tak moc mě to nemrzí. O důvod více se zde ještě jednou někdy vrátit. Do kopce se mi konečně daří zase trochu předbíhat, jde to, je mi fajn, jen cítím, že mám opět tendenci ke křečím. Sypu opět 2 anticrampy. Ve 2000 m, Col de Posettes, nikde žádný kilometrovník, ale odhaduji, že jsem asi v polovině. Docela dost fučí, asi je i zima, všichni se oblékají do bund, nikoho nevidím v triku. Jen sebe. Přemýšlím, co je špatně. Ale mě je fajn, rozbíhám se. Protnu měřící koberec, loknu koly a sbíhám 600 výškových metrů do Le Tour a Tré le Champ. Slyším zvonění zvonečků kraviček, jé to je pěkné! Přesto chci být už dole, silný vichr je nepříjemný a bolí mě pata. Hodně. Snažím se to vytěsnit z mysli, bolesti neuhýbám a valím dolů. No pain no gain! Jsem dole, česká vlajka září přede mnou, krásné, podpůrný tým řve zase jako o dušu. Bolest se stabilizuje, neřeším to. Běží se hezky. Opět stoupám, jde to, ale sypu zase 2 anticrampy, tendence ke křečím se nemírní. Docela mi to utíká, krize nejsou, některé nechávám za sebou. Je to najs. Sbíhám. Je to děs. Technické úseky, mokré kořeny, kameny, balvany, všude bahno, ještěže běžím bez hůlek a jsou tam ty stromečky. Objímání není nikdy dost.\nPASSAGE POINT SPEED POS. TIME OF PASS. RACE TIME\nChamonix (1033m) - km/h - 6:59 00:00\nArgentiére (1255m) 10,52 km/h 298 7:57 00:58:01\nVallorcine (1277m) 9,37 km/h 378 8:43 01:43:33\nCol des Possettes (1998m) 5,46 km/h 352 9:34 02:34:17\nLe Tour (1476m) 11,76 km/h 337 9:54 02:54:48\nTré le Champ (1389m) 11,74 km/h 330 10:09 03:09:25\nla Flégere (1861m) 4,89 km/h 298 11:25 04:25:23\nChamonix arrivée (1034m) 10,20 km/h 290 12:02 05:02:15\nPos. 290. celkově, 29. žena, 26. v kat.\nSpeed 8,2 km/h\nVýsledky českých běžců:\nJan Havlíček 03:42:38\nJan Mrázek 03:56:15\nPavel Brýdl 03:57:58\nRadim Berka 04:13:55\nMichaela Mertová 04:58:29\nDenisa Krejčiříková 05:02:15\nFoto Sam Straka\nVideo Best Moments of World Championship, Marathon du Mont Blanc, Départdu Marathon du Mont Blanc\nZapsal Deni dne 7/07/2014 05:37:00 odp. 13 komentářů:\nŠtítky: Běh, Denisa, Horská procházka, Maraton\nJak nebudeš trenovat, tak nemužeš přydat aneb Bude...\nSKYRUNNING WORLD CHAMPIONSHIPMarathon du Mont Bla...


Pedagogicke.info: International Education News: Singapurský paradox\nInternational Education News: Singapurský paradox\nServer International Education News systematicky analyzuje výsledky mezinárodních testů PISA a jejich významu – přehledem novinových zpráv z celého světa, varováním před zjednodušenými závěry a konečně podrobným rozborem singapurského úspěchu.\nSingapur se už od roku 2006 umisťuje na předních příčkách mezinárodních žebříčků PIRLS, TIMSS a PISA, a to jak v matematice nebo přírodních vědách, tak ve čtenářských dovednostech a schopnosti řešit problémy. Většina odborné literatury zdůvodňuje výsledky vysokou kvalitou pedagogického sboru, které stát dosahuje díky vysokým nárokům na výběr budoucích učitelů, efektivní počáteční přípravou i následným profesním rozvojem. Podobně pečlivě jsou vybíráni i připravováni ředitelé škol. Vzdělávací standardy kladou na studenty vysoká očekávání a jejich naplňování je pravidelně monitorováno. Po vzdělávací reformě byly navíc centrálně zavedeny strategie učení zaměřené na studenty a implementaci IT technologií pro rozvoj kritické myšlení a kreativity.\nUvedené charakteristiky bývají jako tzv. dobrá praxe převáděny do dalších států, aniž by byl jejich dopad na výsledky žáků podpořen empirickými daty. Profesoři Deng a Gopinathan takový přístup kritizují a přichází s alternativním vysvětlením singapurského úspěchu založeném na historickém vývoji.\nDůraz na vzdělávání pomohl Singapuru rozvinout se z rybářské vesnice do světové metropole. Klíčové byly přitom reformy, které kromě ekonomických cílů sledovaly i sociální kohezi. V padesátých letech začala povinná bilingvní výuka v angličtině a jednom ze tří etnických jazyků, v sedmdesátých letech odstartovala standardizace osnov a rozdělení sekundárního vzdělávání na různé dráhy podle předchozích výsledků. Z historického pohledu je proto úspěch vysvětlitelný především důrazem na matematiku, přírodní vědy a jazyky, tedy na obory testované PISA, zásadou meritokracie a propracovaného národního testování. Takové zaměření ale konzervuje tradiční výuku zaměřenou na předávání obsahu a rigidní ověřování vlastností. Poslední reformy, které měly přinést orientaci na studenta a dovednosti tzv. vyššího řádu (samostudium, kritické myšlení), nepřešly v zásadní míře do praxe – ostatně výsledky Finska i Kanady dokazují, že přechod systému na novější výukové strategie přinesl propad v testech PISA.\nVýsledky singapurského Střediska výzkumu pedagogiky a praxe ukazují, že singapurská výuka je postavena zásadně na předávání předepsaných znalostí, učitel většinou mluví k celé třídě, používá sekvence otázek a odpovědí ke kontrole zvládání učiva, postupuje podle učebnice a doprovodných pracovních listů, které musí žáci vyplňovat za domácí úkol. Pokud kantoři použijí inovativní metody, je cílem hlavně správně odpovídat, nikoli porozumět problému.\nA zde přichází paradox: testy PISA se snaží testovat dovednosti pro 21. století, a pokud v nich vítězí Singapur, mělo by to znamenat, že právě uvedené metody vedou k jejich rozvoji. Přesto bylo opakovaně potvrzeno, že taková výuka nevychovává kritické a inovativní myslitele potřebné pro příští podobu ekonomie a nerozvíjí individuální talenty. Autoři proto varují před nepromyšleným přebíráním tzv. dobré praxe a upozorňují, že je stále otázkou, do jaké míry testy PISA skutečně měří potřebné dovednosti, a jestli by měly být primárním ukazatelem výkonu vzdělávacích systémů.\nZdroj: International Education News, Scio: Trendy ve vzdělávání.\nŠtítky: PIRLS, PISA, přečtěte si, Scio, TIMSS, Trendy ve vzdělávání\nAutoři varují před nepromyšleným přebírání dobré praxe, která je dle odborné literatury reprezentována tímto:"...vysokou kvalitou pedagogického sboru, které stát dosahuje díky vysokým nárokům na výběr budoucích učitelů, efektivní počáteční přípravou i následným profesním rozvojem. Podobně pečlivě jsou vybíráni i připravováni ředitelé škol. Vzdělávací standardy kladou na studenty vysoká očekávání a jejich naplňování je pravidelně monitorováno. Po vzdělávací reformě byly navíc centrálně zavedeny strategie učení zaměřené na studenty a implementaci IT technologií pro rozvoj kritické myšlení a kreativity."\nJá bych tedy tuto dobrou praxi v žádném případě nepřebírala, mohlo by to naše školství totálně zakopat.\n2. ledna 2017 10:06\nPochopil-li jsem to správně, tak vede-li stará metoda k dobrým výsledkům v testech, jsou ty testy špatné. Stejně, jako když nová metoda vede k špatným výsledkům.\nLogiku to má. Ještě, že se na to přišlo zavčasu. Přece nebudeme u automobilu testovat jízdní vlastnosti, když nás zajímá především jeho vzhled.\n3. ledna 2017 23:17


RECENZE: Světlo z Pauliny | Knihy Dobrovský\nNacházíte se zde: Domů » Blog » Recenze » RECENZE: Světlo z Pauliny\nHana Wielgusová 7. dubna 2020\nMáte chuť na nějakou lahůdku, sladký bonbonek, vymazlenou knížku, kterou když vezmete do ruky, už se jí nikdy nebudete chtít vzdát? Pak určitě sáhněte po sbírce povídek od Jana Štiftera Světlo z Pauliny.\nJdu černým lesem a zapaluji svíčky v každé chalupě. Světlo v každém čísle popisném. Když lehce přivřu oči, můžu si představovat, že svítí za okny. Že každý dům má okno, záclonu a někoho, kdo si tam uvnitř svítí. …Paulina září. Jsem tu zase. Jsem doma. Jsem světlo z Pauliny...“\nTohle je svět, tak žij! Není na co čekat – co nechytneš, uteče, k čemu nepřivoníš, zvadne. I půvabnou jihočeskou osadu Paulinu pohltil les, místo komínů ční k nebi stromy a všude je hrobové ticho. Ze…\nVe svých recenzích chválím knihy někdy více, někdy méně, pravým skvostem však nazvu málokterou. V tomto případě ale nakladatelství Vyšehrad, ve své edici Tvář, odvedlo tak skvělou práci, že musím udělat výjimku. První, co mě zaujalo, byly ilustrace Veroniky Bílkové, z nichž na mě už z obálky zazářilo slunce tak, jako kdyby bylo skutečné. Rovněž výběr papíru byl opravdu dobrý, stejně tak písma a formátu textu. Jakmile jsem totiž na knížku sáhla a pak v ní začala listovat, už jsem se jí jednoduše nezbavila. Vlastní obsah a téma knihy je samozřejmě dílem samotného autora, který mě dokázal tak dojmout, že si zde rozhodně zaslouží bližší pozornost.\nZůstala sama v domě, kde se v kuchyni na zemi narodila a ze kterého nakonec všichni odešli, jen ona tady zbyla. Ona a ti dva andělé ve štítu…\nJan Štifter (1984) je původní profesí novinář. Pracoval V Mladé frontě DNES, Lidových novinách a šéfoval týdeníku Sedmička. Narodil se v Českých Budějovicích, a právě tomuto kraji se věnuje nejvíce. Světlo z Pauliny je po novelách Kathy, Café Groll a románu Sběratel sněhu, za který získal cenu Česká kniha 2019, jeho zatím posledním počinem\nDeset krátkých povídek na sto sedmdesáti šesti stranách přečtete za večer. Všechny se odehrávají na jihu Čech - místo zůstává stejné, ale čas se liší. Některé z příběhů na sebe lehce navazují, anebo mají společný bod. Zřejmě proto, aby byl patrný přesah či dopad událostí z minulosti do přítomnosti. A to nejenom, co se týká odsunu Němců z pohraničí (povídka Mešuge), který autora viditelně trápí – ostatně proč ne, je to otázka, která ve vzduchu stále visí, ale i současného a minulého režimu, dětství a rodičovství, a především učiněných dávných rozhodnutí.\nJan Štifter se k těmto tématům, která se navzájem v příbězích prolínají, staví s velkou dávkou melancholie, a přestože také s něhou, nadějí a velmi citlivě, osamocení jednotlivých protagonistů v nás nakonec zanechává zvláštní emoce a pocit smutku. Nejvíc na mne takto zapůsobily povídky Rodinná sešlost, vyprávěná ještě nenarozeným miminkem, Andělíčkářka a Andrlíkovec o tom, jaký také může být konec života a Světlo z Pauliny o návratu ke kořenům a velkém zklamání. Povídky Zpráva o nás třech, která obsahuje znovunalezenou naději a Žluté šaty z plakátu o docenění a nedocenění, se od ostatních trochu odlišují, ale spíše jen tématem. Všechny povídky jsou však psány úžasným nekonformním stylem, krásným a poetickým jazykem a některé – Kluk za plotem, Toho dne šel městem Ježíš, Dvakákáčko - dokonce s milým humorem.\nToho dne šel městem Ježíš. Měl bílou tuniku, vlasy v samurajském drdolu a v ruce třímal mobilní telefon. Vyšel ze Stromovky a Bůh ví, kde se tam vzal.\nSvětlo z Pauliny se pravým skvostem skutečně nazvat nebojím. Je to poezie, moudrost, krása a dojem z ní ve mně zůstane zřejmě už navždy. Děkuji také za to, že mě přivedla zpět k mladým českým autorům, které jsem poslední dobou tak trochu zanedbávala. Nyní si ji s úctou dávám do knihovny, abych se k ní mohla kdykoliv vrátit, a přitom si v duchu říkám: Kdybych mohla být spisovatelem, chtěla bych být Janem Štifterem….\nTa skříň stávala u nich doma, ve starém bytě s nepraktickou koupelnou v rohu kuchyně a trojicí nepoužívaných záchodů v patře, když všechno bylo ještě jinak. Určitě tam stála ještě v době, když randila s Kamilem. Když hlavně četla a nechávala se unášet svými sny a představami, když o nich ještě nahlas mluvila a nikdo ji moc neposlouchal, ale jí to tenkrát ještě nevadilo, věděla, že na všechno je spousta času. Bylo jí šestnáct, sedmnáct, osmnáct a pak o něco víc, čtyřiadvacet je půlnoc, třiatřicet kristovky a třicet čtyři atomové číslo selenu. Nějak moc rychle utekly roky od doby, kdy se nikdo neženil a nerozváděl, nikdo nic moc neplánoval, protože všichni věděli, že to mají ve vlastních rukou, a nikdo taky nikdy nečekal, že si sám koupí malý byt, protože by mu bylo smutno už dopředu.\n100% Hana Wielgusová 6. dubna 2020\nTohle je svět, tak žij! Není na co čekat – co nechytneš, uteče, k čemu nepřivoníš, zvadne. I půvabnou jihočeskou osadu Paulinu...\nDOBRÁ SLEVA BESTSELLER Šikmý kostel\nDOBRÁ SLEVA BESTSELLER Hana\nRECENZE: Inspekce RECENZE: Platforma


Květen 2014 « Archiv | Ivo Adler\nCo mne rozhodilo\n31. května 2014 v 16:40 | Ivo Adler\nPečuju o své zdraví. Nakonec mám jen jedno. Druhé mi nikdo nedá, i když lékařská věda dělá téměř zázraky. Samozřejmě, že to s péčí o zdraví nepřeháním. Abych kvůli zdraví hladověl, tak hluboko jsem neklesl. Nakonec, kdoví, jestli je nějaké hladovění zdravé. Jako přijatelné se mi zdálo přihlásit se do Klubu pevného zdraví VZP. Jsem tam od loňska. Díky členství v klubu mně VZP přispívá na různé aktivity. Loni jsem byl na týdenním rehabilitačním pobytu v jedněch lázních. Pobyt organizoval náš spolek. V rámci pobytu jsme absolvovali i nějaké lázeňské procedury. Lázně byly rády, díky zdravotnické reformě byly prakticky bez pacientů a tak si nás hleděly. No a lázeňské procedury nám vyfakturovaly zvlášť.\nVzhledem k členství v klubu jsem musel absolvovat různé preventivní lékařské akce - zubař, preventivní prohlídka atd., za které jsem sbíral body. A díky nasbíraným bodům jsem získal nárok na příspěvek na prokázané výdaje na zdravotní péči až do výše 1 500 Kč. Faktura z lázní zněla cca na 1200 Kč. Shodou okolností mně loni vypršelo očkování proti klíšťovce, musel jsem se dát přeočkovat, i za to byly nějaké body, ale nebylo to zadarmo. Zaplatil jsem asi 600 Kč. Ale díky prevenci jsem získal 1 500 Kč a ještě jsem něco udělal pro své zdraví.\nPochopitelně po příspěvcích jsem se pídil i letos. VZP trochu změnila režim. Už nemusím absolvovat nějaké prohlídky, stačí, když přinesu potvrzení, že jsem v zájmu svého zdraví vynaložil aspoň 500 Kč a pojišťovna mi je proplatí. Loňských 1 500 bylo asi hodně. A díky osvětě v našem spolku jsem se dozvěděl, že v našem městě je obecně prospěšná společnost, která provozuje rehabilitační stoly. Stolů je asi 6, člověk na ně zalehne a stoly s ním různě cvičí. Jsou to v podstatě takové masážní a protahovací stroje. První sada cvičení je zdarma, další jsou po 65 Kč. A kdo si jich předplatí 10, dostane 2 cvičení navíc zdarma. Celkem je to 13 cvičení za 650 Kč. Chodím na to a moc si pochvaluji.\nKdyž jsem si to zaplatil, chtěl jsem pochopitelně zinkasovat peníze. S potvrzením o zaplacení jdu na VZP, tam mi řekli, jó, to je v pořádku, prokažte se nám průkazem pojištěnce. Ač jsem se tam svlékl málem do naha, průkaz zdravotního pojištěnce jsem nenašel. Nakonec to nebyla nepřekonatelná překážka, prokázal jsem se občankou, v evidenci jsem byl, pět set mi pošlou na účet. Dokonce mi vystavili provizorní průkaz. Kdybyste ho nenašel, přijďte, bez problémů vám vystavíme duplikát. Ale rozhodilo mně to, nejsem tak blbej, abych ztrácel věci.\nDalší úkol mého odpoledního programu byl nákup piva. Chodím si pro něj do jednoho supermarketu, kde je pivo za 5,90 Kč. Samozřejmě, jde jako na dračku. Zrovna jsem měl smůlu, pivo došlo. Koupil jsem si jenom salám a i s lístkem za vrácené láhve jsem hledal nejkratší frontu u kasy. Našel jsem ji, stály u ní jen dvě cikánky. To jsem si dal. Jedna už platila, druhá stála kilometr za ní a čuměla. Že by si oddělila svůj nákup od mého hůlkou (tak tomu prodavačky říkají), to ani náhodou. Podle toho, že si člověk neoddělí svůj nákup, spolehlivě poznáš blbce (nebo hulváta). Vzal jsem tedy hůlku sám a patřičně vztekle jsem jí položil za její nákup. Asi jí to trochu trklo, protože hned popojela se svým vozíkem. Zatím prodavačka markovala její nákup a cikánka opět čuměla. Když prodavačka namarkovala, sáhodlouze hledala peníze v peněžence a pak opět sáhodlouze skládala zboží do tašky. Doslova jsem tek´. Já sám jsem byl se svým salámem hotov na to tata. Ale chování těch dvou cikánek mně taky pěkně rozhodilo.\nŘek´jsem si, že to s tím pivem ještě zkusím u nás ve čtvrti. Vyšlo to, tam pivo měli. Měl jsem 6 flašek a ještě jsem koupil nějakou drobnost. U kasy byla jen jedna dáma, ale od cikánek k nerozeznání. Stála a čuměla. Už jsem toho měl dost. Pivo jsem dal prodavačce jen jedno, podívala se, kolik jich je, a moji drobnost, zaplatil jsem a teď jsem si dával zboží do tašky. Ale pomíchalo se to se zbožím té paní přede mnou, která stále ještě nebyla hotová se skládáním zboží do tašky, takže sem tam jedno to pivo zapomněl. Zjistil jsem to až doma. A to jsem se opravdu nasral. Krávy jedny, řek jsem si, kvůli nim člověk přijde o pivo i vratnou lahev. Dohromady devět korun. To mně bude dlouho mrzet. Ještě že žena nebyla doma, utahovala by si ze mě půl roku. Nebo že bych opravdu blbnul?\nP.S. Mimochodem, ten průkaz pojištěnce jsem nenašel.\nDeset let členství Česka v Evropské unii\n27. května 2014 v 10:10 | Ivo Adler\nJe to pár dní, co jsem se zúčastnil panelové diskuse právě na svrchu zmíněné téma. První polovina byla věnována vystoupení 3 pozvaných hostů, druhá diskusi v plénu. Organizátorem bylo místní středisko Europe Direct. Mám s ním kontakt. Hlavním tahákem bylo vystoupení zarytého pravdoláskaře prof. Jana Sokola. Je téměř konstantou, že všichni profesoři jsou ukecaní. Zažil jsem panelovou diskusi s prof. Bělohradským, ten byl ještě horší. Jak dáš profesorovi slovo, tak jediná možnost, jak ho přerušit, je zastřelení. Přeháním, ale jen trochu. Jména ostatních referentů už jsem zapomněl. Sympatické na nich bylo, že svoje časové limity dodrželi. Profesorskou užvaněností netrpěli. Hlavním mottem všech vystoupení byla otázka: jsme po 10 letech členství v EU víc Evropany?\nPro sebe si říkám, že nesporně ano. Schengenský prostor nám od roku 2007 otevřel hranice. Je ale EU předpokladem Schengenu? Nedalo se stejného efektu dosáhnout prostou multilaterální dohodou, bez poručníkování EU? EU tomuto procesu jistě napomohla, ale jeho podmínkou není. Dalším důvodem mého pocitu evropanství je euro. Je to jistě fajn, platit jednou měnou v celé unii. Má to ale háček. Euro ukázalo, že jsme v Evropě žebráci. Co si mohu se svou korunou dovolit v Česku, to si v Evropě s eurem dovolit nemohu. Kurs je příliš nevýhodný. Prof. Sokol ve svém vystoupení vzpomněl jednání OFčáckého parlamentu, kde se rozhodovalo o kursu koruny tehdy k německé marce. OFčáčtí poslanci věděli hovno, jak se stanovují měnové kursy. A tak si to nechali vysvětlit od odborníka Klause. Díky tomu máme kurs k marce/euru takový, jaký je.\nJe na místě říci, jak se takový kurs stanovuje. Za socialismu se kurs stanovoval na základě ocenění spotřebního koše. Vybrané zboží, srovnatelné v obou zemích, se ocenilo v korunách a v měně dané země. Poměr cen se stal základem směnného kursu. Pak je metodika druhá, na základě nabídky a poptávky. To byl v podstatě vekslácký kurs. A tento vekslácký kurs Klaus prosadil. Co jiného by v kapitalismu mělo platit než nabídka a poptávka? Česko je malá země, a proto po naší měně nebude nikdy taková poptávka jako po měně velké země, i když je to měna kvalitní. Důkazem toho je i umělé znehodnocení koruny národní bankou. Kupní síla koruny je relativně velká. Před přijetím eura jsme jezdili nakupovat na Slovensko, dnes Slováci jezdí nakupovat do Česka, Polska a Maďarska, které mají vlastní měny. Proto říkám - euro ano, ale protože euro je projekt politický a ne ekonomický, tak nabídka a poptávka po měně by měla jít v tomto případě trochu stranou a do kursu by se měla aspoň částečně promítnout kupní síla koruny. Jinak na tom budeme biti.\nKde je toho evropanství až moc, to je zasahování bruselské administrativy do našich záležitostí, umocněné navíc naší blbostí. Jsme v mnoha případech papežštější než papež. Podpora alternativních zdrojů energie, jinde v Evropě nevídaná. Díky ní máme drahou elektřinu. I když tady se na tom vedle blbosti podepsala i energetická lobby. To co se v Evropě bere jako doporučení, u nás je rovnou zákonem! Evropské požadavky je třeba přijímat v jejich minimalistické verzi. Zatím nám to moc nejde. Taky moc nezvládáme ochranu vlastního trhu. Mistři jsou v tom Francouzi. Pomocí tarifních nástrojů - cel, kvót a limitů to nejde a tak si vymýšlí nejrůznější certifikace a homologace, které brání přílivu cizího zboží na francouzský trh. Velkou otázkou je, jak je to s podporou zemědělství v jednotlivých zemích. O tom se v poslední době podezřelé mlčí. Mám obavy, že podmínky pro zemědělce (pardon, farmáře) nejsou ve všech zemích stejné.\nÚkolem na generace jsou jazykové bariéry. Moje generace už rozhodně generací Evropanů nebude. Chybí nám jazykové vybavení. Ostatně, ani ti frantíci nehoří nadšením, že by se měli učit anglicky. Francie je stará kulturní země, která ovšem prosrala historický závod s Anglií. Do dneska se s tím nemůže smířit. My to snad skousnem. Pro generaci současných školáků snad bude angličtina samozřejmostí a tím se jim definitivně otevřou dveře nejen do Evropy, ale i do světa.\n20. května 2014 v 21:28 | anonym\n1. Zalévání trávníků. Bývaly doby, kdy trávník byl výsadou aristokracie. Obyčejný člověk měl nejspíš louku za barákem. Američané nebývale zbohatli a dnes má trávník každý (kdo nemá, ten po něm touží). Trávník - v porovnání s loukou naprosto mrtvý ekosystém - je třeba stříhat, zalévat, hnojit. A tak před každým druhým barákem vidíte hnojiče, střihače nebo jiné trávníkové údržbáře. Tzv. "Lawn Maintenance" je obrovský byznys. Co mě ale zaujalo? Většina našich sousedů vytrvale zavlažovala. I v den, kdy 48 hodin hustě pršelo, sousedi stále kropili, z toho 1/3 času chodník. V době, kdy miliarda lidí na téhle planetě nemá přístup k pitné vodě, je to smutný obrázek. Říkám si, tihle kluci asi nikdy neslyšeli o Al Gorovi.\n5. Auta před školou. Jo, jo, hodně mé americké fascinace se točí okolo aut. Nedaleko našeho domu byla střední škola "Seabreeze High School". Přál bych vám vidět školní parkoviště a hlavně ranní a odpolední zácpy. Máte pocit, že se na váš řítí obrovský pick-up, který nikdo neřídí, a na poslední chvíli si všimnete, že za volantem sedí desetiletý kluk (asi mu je šestnáct, ale tvářičku má na deset). Většinou platí, co student (od šestnácti), to auto, a tak parking před touhle školou je větší než před největšími nákupními centry v naší zemi - představte si třeba pražský Zličín.\n6. Auta před domem. Většina našich sousedů měla dům pro auta (garáž) větší než dům pro lidi. Stejně tak je běžné, že večer před garáží stojí třeba další čtyři auta. V mnoha amerických domácnostech je totiž víc aut než lidí. Není divu. V televizi vidíte reklamu jen na auta a léky. A všechno na půjčky. Navíc litr benzínu vyjde na deset korun. A tak si říkám, kolik lidí už pozabíjeli v Iráku jen proto, aby jejich děcka mohla jezdit do školy "nabušenýma hummerama". Na jedné demonstraci jsem zahlédl zajímavý transparent: "No more iraqi babies in my tank!" To mluví za všechno, myslím.\n7. Ulice jako po evakuaci. Tahle část Floridy se každý podzim pere s hurikány. Proto na každém kroku narazíte na značku "Evacuation point". Nemusíte ovšem čekat na hurikán, abyste si představili, jak to tu vypadá při evakuaci. Je známým faktem, že průměrný Američan chodí tak maximálně z domova do auta (10 metrů), z auta do supermarketu (50 metrů) nebo z auta do práce (100 metrů) a zpět. Na ulicích většinou nepotkáte ani živáčka. Většina Amíků ani chodit nemůže, neboť by to jejich klouby nevydržely.\n8. Drive in. Od dob, co k nám do Čech zavítal strýček McDonald, známe "drive-in". Z amerických filmů známe možná i drive-in kina. Co mě zaujalo tentokrát, byl drive-in bankomat. Prostě se nemusíte namáhat a vylézat z auta. Přijedete, stáhnete okénko, fouknete tam kartu, vymačkáte pin, naberete bankovky a potvrzení, a tradá. A co mě nadchlo úplně nejvíc, byl drive-in church. Kostel pod širým nebem, kam zajedete jako do kina, na autorádiu si naladíte farářovo kázání, nad volantem se pomodlíte a hurá domů (nebo spíš do krámu nakupovat). Nulový pohyb. Naprosté pohodlí. Paráda. Ráj na zemi!\n9. Fly-in. Když existuje "drive-in", musí existovat "fly-in". V sousední vesnici mají oplocenou osadu s ochrankou (tomuhle druhu bydlení říkají "Guarded community" - původně brazilský vynález), kde má každý obyvatel kromě obrovské garáže i hangár. Každý má totiž minimálně jedno letadlo. V této osadě bydlel i John Travolta, ale poté, co si koupil nový tryskáč, ho sousedi vystrnadili. Pro mnoho Američanů jsou dnes letadlo, jachta nebo vila na Havaji stejně dostupné jako škoda fabia pro průměrného Čecha. Říkám si, že ve světě, kde hrubý\ndomácí produkt 48 nejchudších zemí je méně než bohatství tří nejbohatších lidí v USA (www.globalissues.org), je něco sakra špatně.\n13. Za to vás můžou sebrat! Jedeme ze supermarketu, kde jsme si koupili basu piva, kterou jsme měli v kočárku. Najednou k nám přijde pán s vyděšeným výrazem, ukazuje na tu krabici s pivem a říká: "Za to vás můžou sebrat! Být vámi tak to okamžitě schovám." Je úžasné pozorovat zástupy lidí s hnědým sáčkem v rukou, ve kterém mají láhev kořalky nebo plechovku piva. Ale zkuste to vyndat! Za to vás můžou sebrat.\n14. Debit/credit. Když nakupujete, většinou (možná vždy) se vás ptají, jestli chcete nakupovat na půjčku. Zjistíte, že lidé tu většinou fungují jenom na půjčky. Hypotéka je zcela běžná a k tomu ještě plejáda kreditních karet a půjček na auta jiné nesmysly. Na trhu půjčování peněz je taková konkurence, že se banky a kreditní firmy předhánějí, kdo půjčí (i teď v dobách kritických!) víc. Je běžné, že za použití kreditní karty získáváte třeba "airmiles", a tak lítáte na oko zdarma.\n16. Polovina Amíků nemůže spát: 48 procent Američanů říká, že pociťují více stresu než před pěti lety. Stejné procento říká, že v noci leží, kouká do stropu a nemůže usnout (zdroj Americká psychologická asociace, 2006). Co polovině Američanů nedá spát? Proč se jich tolik\ndívá v noci na strop? Primárně dvě věci: peníze a práce - hlavní starost 75 procent Američanů. Přitom v roce 2004 to bylo 59 procent. Ta čísla jsou strašidelná, a to jsme v roce 2006 ještě neměli tušení, že přijde nějaká krize. Jaká čísla byste si tipli v roce 2009?\n17. No antibiotics! Na mnoha potravinách v našem supermarketu svítily roztodivné nápisy začínající slovíčkem "no" - no hormons added, no antibiotics, no additives, no chemicals... Už i k nám do Čech se tyhle nápisy dostávají. Zdá se mi, že je bereme jako fakt. Ale faktem je také to, že když na jeden balíček napíšou, že neobsahuje chemikálie, potom říkají že devět ostatních chemikálie obsahuje. Není divu, že v USA hovoří o epidemii rakoviny. Jestli jste viděli nějaké dokumenty na téma kvality potravin v USA, víte o čem mluvím. Myslím bohužel (co se týče rakoviny), že my Evropané na Amíky úspěšně dotahujeme.\nTedy na to, že se považuji za tolerantního a v zásadě i pozitivního člověka, je to pěkně netolerantní a kritický výčet. Jenomže já si nemůžu pomoci. Ještě mám v živé paměti extrémní bídu, na kterou jsme narazili při loňské cestě do Mali a Guinei-Bissau. Lidi tam však byli v zásadě šťastní. Když to porovnám s tou americkou rozežraností (a to myslím, že je slabé slovo) a dám si to do souvislosti s psychickým stavem americké společnosti, tak si říkám: "Něco je hodně špatně". A nakonec, když se podívám do Evropy a vidím všechna ta satelitní městečka, nákupní centra, multiplexy, hypermarkety, silnice zacpané SUV auty, hypotéky, zadluženost, hon za zážitky a zábavou, všechna ta pozlátka, která jsme od USA okopírovali, tak nevím, nevím...\n17. května 2014 v 16:03 | Ivo Adler\nNa televizním kanále TV Paprika se dívám na pořad o dvou italských kuchařích, kteří vařili ve světě jako šéfkuchaři, už jsou to pánové v létech, a teď cestují po Itálii, seznamují diváky s krajovými specialitami, sem tam i něco uklohní, povídají o svém životě, prostě pohodový program pro pohodový život. Zaujalo mně, jaký důraz kladou oba pánové na jednoduché vaření, které těží z kvality surovin především místního původu.\nMinulý týden nás naši mladí pozvali na grilovačku při nějaké příležitosti (ta se vždycky najde) spolu s rodiči z druhé strany. Naši mladí musí být in. Grilujou jenom maso, kdepak nějaký buřty, k tomu vařenou kukuřici, tentokrát jsme měli tortillu a k tomu nějaké exotické omáčky. Vařenou kukuřici zrovna nemusím a tortilla mi vyloženě nechutnala. Pořádnej chleba by byl rozhodně lepší. Navíc grilování masa je náročný na přípravu i na čas. Jinak je maso tuhý. Syn ovšem začne rozpalovat gril, až když hosti přijdou. Hladově čekáme, abychom potom žvýkali tuhé maso. Ale nic jim říct nemůžeme. Oni jsou rádi, když se můžou předvést. Čas čekání jsme si krátili popíjením různých destilátů a piva, byl jsem pěkně prdlej, dokonce jsem začal i zpívat.\nTak jsem si řekl, že je taky pozvem a ukážeme jim, jak se to má dělat. Grilujeme vždycky víc věcí. Ty, co jsou hotový dřív (sýr), podáváme jako první, pak může být ještě něco (klobása) a nakonec maso, pochopitelně předtím naložené. K tomu průběžně nějaký zeleninový salát. Takový jídelníček se dá proložit i alkoholem. Ale jak hosti přijdou, tak hned něco dostanou. Nečekají hladoví hodinu, aby mohli žvýkat tuhý maso. Jako ňamka nějaké slané pečivo nebo čipsy. Samozřejmě, že po takovém grilování si ordinuju nějakou dietu, protože se pravidelně přežeru.\nA teď se vrátím k těm surovinám. Jak z předešlého plyne, v módě jsou různé exotické ingredience. Seru na ně. Okusovat takový pečený vepřový žebírko, ze kterého teče omastek po bradě, bóže, to je slast. Od jisté doby lepší než sex. Při okusování vepřového žebírka nemůžu selhat. Držím se prověřených domácích surovin. Nejsem sám. Pozoruju už nějaký čas, jak po nějakých light sračkách přichází do módy zase sádlo. Škvařím si ho sám. Mám svůj vyhlédnutý krám, kde ho pravidelně prodávají, je to prodejna jedněch jatek a tam si ho vyberu. Neberu samozřejmě sádlo vnitřní. To není ono. A i u toho hřbetního dbám na to, aby tam bylo trochu masa. Když maso není, koupím si k tomu kus bůčku, pochopitelně hodně tlustý a škvařím ho s tím sádlem. Škvarky z takovýho sádla jsou jedna báseň. Žereme je se ženou ještě dřív, než vychladnou.\nSamotný proces škvaření jsem postupně vymakával. Chce to škvařit při poměrně vysoké teplotě, aby škvarky měly barvu, ale zároveň aby se nepřipálily. Ze začátku zvolna, aby se trochu pustilo sádlo, a pak se jim může přidat. Někdo přidává na dno trochu vody, mlíka - pak prý jsou škvarky tmavší nebo už trochu vyškvařeného sádla. Experimentuju s vodou, ale není to ono. Sádlo není tak tuhé a tak od toho upustím. Správně vyškvařené sádlo je bělostné, na povrchu se dělají varhánky a je tuhé. A voní!!! Když mám čerstvý sádlo, nemažu si ničím jiným. Chleba, čerstvý sádlo a sůl - nic jinýho nechci. A je přímo nabitý vitaminem C. Navíc je to tuk, který se ze všech nejmíň přepaluje - má vysoký bod tání. Zkrátka, sádlo mi nikdo nezprotiví.\nA ještě se vrátím ke škvarkům. Dneska stojí víc než maso. Ani se tomu nedivím. Čerstvé konzumujeme přímo. Posolit, kousek chleba, někdy ani ten ne a rovnou do pusy. Ty s kouskem vyškvařeného masa jdou nejvíc na odbyt. Doma na vesnici, samozřejmě jsme zabíjeli a prase jsme si zpracovali, jsme měli lis na škvarky. Po vylisování nejsou tak tučné. Musím si ho sehnat. Sice je vymačkáváme na sítu, ale to není ono. No, a pokud je nesníme vzápětí, tak škvarky semelu s česnekem a cibulí a dělám škvarkovou pomazánku. Po té se jen zapráší. Za paellu bych ji nevyměnil.\nMy jsme ale divná země, a co toho máme.\n16. května 2014 v 9:02 | Vladimír Kroupa\nMáme parlament, máme Ústavu, máme soudy, máme svobodné volby, a máme velikou šanci stát se kašparem celé Evropy.\nMáme prezidenta - osvoboditele od strašáka komunismu, a morálního guru, co pustí na svobodu těžké kriminálníky, druhý prezident pustí kriminálníky s bílými límečky, co nakradli ještě více než ti první, třetí se málem zeblije nad korunovačními klenoty.\nMáme úředníky v nejvyšším evropském rozhodovacím centru, co chodí do práce jen si "odpíchnout", aby dostali za den pomalu víc, než jiný za měsíc. Máme pole, na kterých místo brambor pěstujeme solární panely, máme chlévy, ve kterých můžeme chovat tak leda mouchy, protože dobytek jsme dílem vymlátili, dílem poslali do sněmovny.\nMáme (sorry, měli jsme, ale on se pan Kalousek jistě zase na nějaký ten ministerský cecek přisaje.) ministra financí, aniž by měl tento ekonomické vzdělání, který vystřídal za dvacet let několik politických stran a tolik funkcí, kolik nemá doma běžný člověk ani ponožek.\nMáme dálnice, po kterých se musí jezdit hodně s citem, pokud nemáme každý rok na nové auto. Máme tisíce tlučhubů a Pandrholů, kteří denně ovládají naše životy. Máme takový daňový systém, ve kterém nám stát jedno hovno daňově ozkrájí na deset kousků, protože halíře dělají talíře.\nVládnou nám, a řídí naše životy v podstatě kurvy, zloději, korupčníci, defraudanti a podvodníci. Máme právo mlčet, povinnost makat a platit za kdejakou "vizi", levárnu a každý tunel v okruhu sta světelných let. Máme horu Blaník, která je prázdná, protože jsme její osazenstvo prodali za výhodou cenu dílem do šrotu, dílem do polských jatek. My, kteří jsme kdysi stavěli cukrovary doslova po celém světě, máme dnes cukr, který není z naší řepy, cukr, kterého si musíte dát do\nkafe dvakrát tolik co dříve, abyste neměli pocit, že pijete asfalt. Máme bulharské, slovenské, ukrajinské doktory, protože ti naši jsou v Německu, Anglii, a vůbec někde, kde si jich umí více vážit.\nMáme skvělé herce, kteří hrají v neskutečných sračkových seriálech, kde ze sebe dělají ještě větší blbce, než musí dělat kdejaký šašek v cirkuse. Máme jablka za sedmdesát korun, a banány za dvacet devět. Máme několika desetitisícové platy, za které si koupíme každý rok méně.\nMáme toho hodně, že ano, máme ale naději na normální budoucnost.?\nPozn. I. A. Závidím panu Kroupovi jeho vlastenecké nadšení, ale nemohu s ním beze zbytku souhlasit. Svět je přece jenom jiný, než byl před padesáti a více lety. O slovo se hlásí země, které před těmi padesáti lety byly beznadějnou periférií, dneska jsou to mocnosti. To musíme vzít v úvahu a přizpůsobit se tomu. Blaník už je trochu z módy. Ale jinak soluhlas.\n11. května 2014 v 11:17 | Ivo Adler\nKleknul mi počítač. Zahltily ho viry. Jsem starý pán, který toho o počítači moc neví a učit se už nechci. Budu to vůbec potřebovat? Navíc často se mnou počítač komunikuje anglicky a já dost dobře nevím, o co jde. A tak jsem v dobré víře, že upgrejduju, zatáhl do počítače vir, který ho úplně paralyzoval. Tak jsme odvezli počítač do pc servisu. Když jsme v pc servisu řekli, oč se jedná, řekli, jasně, to je zavirovaný. Přijďte za tři dni. Přišli jsme za tři dni, počítač nám předali s tím, že je "vyléčen". Cena 11 set. Po dvou dnech provozu jsme byli tam, kde před tím. Svěřil jsem se se svými potížemi synovi. I když v době jeho studia se o počítačích moc neučilo, přece jen má slušnou úroveň znalostí. Jemu se ještě vyplatí, aby na sobě pracoval. Přijel k nám a povídá, jasně, je to zavirovaný, já si ho odvezu a dám to naší servisní organizaci.\nTakže si ho odvezl, to bylo v neděli, týden utekl, nic. Volám synovi a ten říká, servisní organizace k nám jezdí jednou za týden, vždy v pátek, takže jsem jim to teprve předal. Zároveň mi dal instrukci: koupil jsem antivirový program (ESET) s licencí na tři počítače. Jednu budu mít já, jednu rodiče manželky, jednu vy. Tak týden utekl, syn promptně přivezl počítač, nainstaloval, prověřil. Poučil mně: nic do počítače nestahuj, i když bude nabídka sebe vlezlejší. Odlož to na dobu, kdy k vám přijedu. Teď tam máte antivirovou ochranu, to co tam bylo před tím, žádná antivirová ochrana nebyla, jen se to tak tvářilo. Dobrý, takže už jsme zase v síti.\nV souvislosti s touhle lapálií jsem si uvědomil, jak počítače zasáhli do našeho života. Jakmile syn počítač přivezl, doslova jsme se s manželkou předháněli, kdo u něj bude dřív. Měli jsme absťák. Počítač nám zprostředkovává informace i styk se světem prostřednictvím skypu, e-mailu, skeneru a webkamery. A to vše prakticky zadarmo. Však také náklady novin šly rapidně dolů. Na co něco kupovat, když si to můžu přečíst na internetu. Co je ale zvlášť fascinující, alespoň pro mě, že můžu informace nejen pasivně konzumovat, ale můžu je i vytvářet. Vlastně i tento blog vznikl na základě jednoho reklamního sloganu: nejste spokojeni s novinami? Vytvořte si své vlastní. Pište blog. Už když se počítače prvně objevili, tak jsem si řekl: to je věc. Musím to zvládnout. Naštěstí jsem měl zaměstnání, kde minimální počítačová gramotnost byla nutná a tak mně zaměstnavatel vyškolil.\nDíky informační společnosti se svět změnil. Papaláši nám už daleko hůř můžou něco nalhávat. Čína má s internetem velké problémy. O dalších režimech nemluvě. Opravdu by mně zajímalo, jak by se s informačními technologiemi vypořádal předchozí komunistický režim. Rozhodně by nemohl být takový, jaký byl. Informační technologie jsou pro rigidní režimy velkou výzvou, se kterou válčí, seč jim síly stačí. A nejsou to jen režimy totalitní, ale třeba i islámské. Na Alláha jim nikdo nesmí sáhnout. Nojo, ale jak dosáhnout toho, aby si z nich zbytek světa nedělal prdel? Rozhodně jsou informační technologie pro takové režimy větší hrozbou než nějaké rakety. A zříci se informačních technologií znamená beznadějně zaostávat. Severní Korea, jak se zdá, to řeší pečlivým výběrem. Ty budeš mít k informačním technologiím přístup a tobě stačí státní televize. Informační technologie na příděl.\nInformační technologie jsou ale hrozbou i pro své uživatele. Hackeři se můžou do sítě nabourat a zneužít informace, v ní obsažené. Z tohoto důvodu se zříkám internetového bankovnictví, jakkoli je pohodlné. Upřednostňuji méně pohodlný telebanking. Je hůře napadnutelný. A to není jediné nebezpečí. Už řada lidí si uvědomuje, že internet umožňuje shromažďovat údaje o osobách, které se dají zneužít až k tzv. čipové diktatuře. Přihlásil jsem se na facebook. A hned jsem se nasral, že dotazník na mně požaduje informace, do kterých provozovateli nic není. Kde a kdy jsi se narodil, kam jsi chodil do školy, fotku atd. Samozřejmě jsem nic z toho nevyplnil. Ale ono není jen to. Na řadě portálů (Novinky, Mladá fronta) člověk může diskutovat, jen když se adresně přihlásí a nechá si poštou poslat přístupový kód. Jinak žádná diskuse nebude. Je to evidentní snaha nasadit toku informací ohlávku. Diskutuj si, ale budeme tě mít pěkně pod kontrolou. Vím já, jestli to někdy nebude použito proti mně? Takové záruky zase naše demokracie neskýtá. A proto jsem v poskytování informací o sobě velmi opatrný.\nBabiš vyzrazuje výsledek dosavadního hospodaření nové republiky\n7. května 2014 v 13:47\nProdali grunt, peníze z prodeje jsou bůhví kde a nás zadlužili. To by žádný dobrý sedlák neudělal.\nNa to museli přijít Klausové, Paroubkové, Kalouskové a jim podobní.\n1989 + 280,0 mld. Kč (aktiv) a to nehovořme o zahraničních aktivech, které činily asi 120 mld Kč; z toho 70% v Rusku,\ndnes již ze 40% splaceno ropou a železnou rudou, kde ale skončila a za kolik je otázkou.\nZmizelé národní jmění od r. 1989 představuje téměř 4 násobek hospodářské ztráty ČSR za druhé svět. války !


Destinace: Centrální Mongolsko a Karakorum (Charchorin)\nTrasa: Ulánbátar – Národní park Terelj – Národní park Hustai – Podél Tuul Gol – Ulánbátar\nPřílet do Ulánbátaru\nTransfer do hotelu. Prohlídka města včetně kláštera Gandan. Přenocování v hotelu.\nNávštěva Národního Historického Muzea\nse slavnými kostrami dinosaurů. Zapůjčení horského kola, instalace a instruktáž, první cyklový let. V odpoledních hodinách, krátká túra do kláštera Manzhir, návrat do Ulánbátaru (jeep, nákladní automobil a minibus). Přenocování v hotelu.\nVýlet na horských kolech do národního parku Terelj\na seznámení se s malebnou horskou oblastí bohatou na výskyt alpské protěže. Odjezd z centra (jeep, kamion a minibus). Začneme v «Trail Terelj Národním parku», oběd (balíček s obědem) na břehu řeky Tuul. Možnost relaxace: strečink, cvičení pod odborným dohledem. Přenocování v mongolských jurtách.\nRáno začneme eko-procházkou v parku a tradiční vyjížďkou na koních a relaxací\nV odpoledních hodinách odjezd do Ulánbátaru (jeep, nákladní automobil a minibus). Odpoledne volno. Večeře v typické mongolské restauraci. Přenocování v hotelu.\nNa horských kolech výlet do národního parku Hustain Nuruu\nOdjezd z centra (jeep, kamion a minibus). Začneme «Khulstayn Uul Trail» (Národní park Hustai – 65 kms). Oběd (balíček s obědem) během cesty. Příjezd v pozdních odpoledních hodinách. Možnost relaxace v jurtovém táboře: strečink, cvičení pod odborným dohledem. Přenocování v mongolských jurtách.\nOdjezd do Altanbulagu\n(jeep, nákladní automobil a minibus). Naše túra začíná po překročení řeky Tuul, poté pokračování v cestě do Ulánbátaru (65 km). Oběd (balíček) na břehu řeky Tuul Gol. Příjezd v pozdních odpoledních hodinách. Možnost relaxace v hotelu: strečink, cvičení a masáže pod odborným dohledem. Večeře a party na rozloučenou v restauraci. Přenocování v hotelu\nTransfer na letiště nebo vlakové nádraží.


Příští Nexus od Samsungu bude pouze vylepšením toho stávajícího - iDNES.cz\nPříští Nexus od Samsungu bude pouze vylepšením toho stávajícího\nJiž delší dobu se ví, že Samsung připravuje nový model z řady Nexus. Server SamMobile nyní přišel s údajnou specifikací připravovaného smartphonu.\nDokument odhalující výbavu příštího Nexusu od Samsungu. | foto: SamMobile\nNový Nexus s kódovým označením Superior nebude úplně nový smartphone, spíše by měl být vylepšením toho současného. Připravovaný Nexus opět bude mít Super AMOLED displej s HD rozlišením a shodnou úhlopříčkou 4,65 palce. Fotoaparát si v rozlišení polepší z 5 na 8 megapixelů.\nČtyřjádrový procesor by nový Nexus používat neměl, stačit bude muset s dvoujádrový na frekvenci 1,5 GHz. Současné provedení má dvoujádrový procesor s taktem 1,2 GHz.\nVestavěná paměť by opět měla mít velikost 16 GB. Vítaným vylepšením bude podpora paměťových karet. Nový Nexus od Samsungu jako referenční smartphone celé platformy od Googlu s jistotou nabídne nejnovější operační systém Android 4.1 Jelly Bean.\nSamsung ale pravděpodobně nebude jediným výrobcem, který ve spolupráci s Googlem nový smartphone z řady Nexus nabídne.\nTémata: fotoaparát, Android, Frekvence 1, Google, Google+, operační systém, Samsung\nNexus S nastoloval trendy pro minulý rok a stál po boku modelů jako je Galaxy S nebo Desire S. Dnes recenzovaný Galaxy...


Solarninovinky.czPolicie odhalila prodejce falešných panelů. Stát připravili o 175 milionů\nCeskenoviny.czTrojice mužů podle policie podvedla stát na dani o 175 mil. Kč\nČeské Budějovice – Trojice mužů z Česka a Slovenska podle jihočeské policie podvedla při obchodech s fotovoltaickými panely stát na daních o 175 milionů korun. Muži prý pobírali DPH……\nSolarninovinky.czČeská firma bude vyrábět solární tašky z PET láhví\nČeská firma Tři Pyramidy s.r.o. z Jihlavy vyrábí ekologickou lehkou střešní krytinu, která se díky novému materiálu vynalezenému v České republice, stala hitem na trhu. Firma již brzy uvede na trh nový typ fotovoltaické střešní tašky z použitých PET lahví. Informuje o tom Mladá fronta DNES (Mf DNES).\nŠéf firmy Mezhlumyan Aramayis nejprve vynalezl a začal nabízet střešní tašky z\nSolarninovinky.czEnergetické společnosti chtějí omezit podporu pro obnovitelné zdroje energie\nJejich zpráva nebyla pro evropského komisaře pro energetiku Güntera Oettingera, který se\nSolarninovinky.czClo: Evropská komise uvalí 47% clo na dovoz čínských panelů do EU\nBrusel – Evropská komise dnes navrhla zavést cla na dovoz solárních panelů z Číny. Sdělil to unijní zdroj agentury AFP. Clo by prý mělo průměrně činit 47 procent. Rozhodnutí uvalit cla by ovlivnilo obchody ve výši desítek miliard eur a patrně by zhoršilo vztahy Bruselu a Pekingu.\nPodle zdroje AFP Evropská komise zahájila proceduru, ve které se\nPředchozí stránka89101112131415Další stránka


Životabudič, který dodává fyzickou i psychickou sílu a odolnost\nPřispívá k ochraně rozvoje nádorového bujení\nVyužití Cordycepsu při diabetu\nDiabetes mellitus II. typu (cukrovka) je nemoc, se kterou se setkáváme i u obézních lidí. Je dána hlavně rezistencí tkání na inzulin, ale roli hraje i snížení produkce inzulinu, „únava slinivky“ či poškození slinivky. Obezita je totiž spojená se zvýšeným výskytem zánětů, oxidačním stresem ...\nInzulin je produkován buňkami beta, které se nacházejí v Langerhansových ostrůvcích.\nCordyceps a slinivka břišní - studie\nPro tuto studii vědci vytvořili model cukrovky II. typu, kdy podali krysám streptozotocin, který poškodí slinivku a krmili je vysokotučnou dietou. Jedné skupině krys byl podáván cordyceps a za 4 týdny se vyhodnotilo, zda podávání mělo nějaký efekt, tj. odebírala se krev na biochemii, provedly se imunohistochemické analýzy atd. U diabetických myší byly zvýšené hladiny glukózy, hlavně přímo po příjmu potravy, zde se zvýšila i hladina inzulinu, ale senzitivita buněk na něj byla snížení.\nPři zkoumání slinivky se ukázalo, že došlo k poškození, buňky podléhaly buněčné smrti ‒ apoptóze. Pokud byly krysy léčeny Cordycepsem, došlo ke snížení hladiny glukózy i inzulinu po jídle a zvýšila se senzitivita k inzulinu, tj. buňky na inzulin reagovaly a glukóza mohla pronikat do buňky. Navíc se ve slinivce léčených myší snížil i počet apoptotických umírajících buněk.\nTouto studií autoři prokázali, že Cordyceps reguluje cukrovku II.typu. Snižuje hladiny glukózy a inzulinu po jídle a ochraňuje buňky slinivky, i ty, které produkují inzulin, proti poškození. Navíc zvyšuje senzitivitu buněk k inzulinu (zdroj Mycomedica.cz).\nZdroj: Liu H, Cao D, Liu H, Liu X, Mai W, Lan H, Huo W, Zheng Q. The Herbal Medicine Cordyceps sinensis Protects Pancreatic Beta Cells from Streptozotocin-Induced Endoplasmic Reticulum Stress. Can J Diabetes. 2016 Apr 29.\nChaga je medicinální houbou, jejíž domovina je v oblasti Sibiře, Ruska. Jedná se o dřevokaznou houbu rostoucí hlavně na břízách ...


V ringu tluče soupeře, v komiksech si Pernica střílí třeba z Hitlera - iDNES.cz\nZdeněk Pernica | foto: Archiv Zdeňka Pernici\nCo mají společného herecká legenda Jean-Paul Belmondo, nechvalně proslulý nacistický diktátor Adolf Hitler nebo postavička Večerníčka z oblíbeného pořadu pro děti? Známé postavy propojil v Gaunyho primitivních komiksech brněnský boxer Zdeněk Pernica, který je známý pod přezdívkou Gauny.\nOd boxu odbočil k umění teprve nedávno. Dnes už má na Facebooku, kde svá dílka zveřejňuje, přes 1 500 příznivců a fanoušci mu každým dnem přibývají. K tvoření komiksů ho přivedlo bojové umění.\n"Na trénincích jsem pořád fotil někoho unaveného a zpoceného, pohrál si s fotkama v aplikaci v telefonu a vypustil je na Facebook," popisuje své začátky Pernica. Vtipné snímky měly úspěch, a tak boxer fotil dál i mimo brány tělocvičny.\nV jeho komiksech se objevuje různorodá směska lidí. Bývalý prezident Václav Havel, zlatý slavík Karel Gott nebo svalnatý exguvernér Kalifornie Arnold Schwarzenegger. Nevyhýbá se ale ani kontroverznějším postavám a tématům. V hlavní roli se v komiksech často objevuje nacistický vůdce Adolf Hitler.\nGaunyho primitivní komiksy\n"Hitler se jako záporňák do komiksů hodí," myslí si boxer. Kritiky se nebojí, spoléhá na to, že Češi mají smysl pro humor. "Hodně lidí se narážkám na Hitlera zasměje, ale chápu, že se některým jako záporná postava nemusí líbit," říká sedmadvacetiletý Pernica.\nJeho oblíbencem je naopak filmový dobrodruh a kaskadér Jean-Paul Belmondo. V komiksech ho znázorňuje jako svého kamaráda a parťáka. "Belmondo je podle mě velký frajer a na herce takového kalibru bychom neměli zapomenout," pěje ódy na svého favorita.\nKomiksové postavy se v blízké době chystá obměnit, aby se lidé nenudili. "Nějakou zábavnou historickou nebo zápornou postavu ale pořád hledám," říká Pernica. Nyní zveřejňuje jeden až dva komiksy denně a nastolené tempo by si přál udržet.\nPro inspiraci sleduje třeba Martyho frky založené na podobném stylu. "Martyho frky jsou pecka. Je to přesně ten styl humoru, který mi sedí," říká. Sleduje i aktuální kauzy, které hýbou společností. "Nejdřív jsem si témata vybíral náhodně, ale teď už dělám komiksů čím dál víc, a všímám si i aktualit."\nDo komiksu poskládá čtyři fotky, do bublin vloží slova a výsledek vyvěsí na Facebook. Díky aplikaci v mobilu mu to zabere sotva deset minut. "Chci, aby komiksy byly krátké a výstižné," dodává.\nDvojnásobného mistra republiky v kickboxu příjemně překvapily pozitivní ohlasy, kterých se Gaunyho primitivní komiksy dočkaly. "Ohlasy lidí jsou větší, než jsem čekal. Zpočátku jsem komiksy tvořil jen pro hrstku lidí, pak se má základna fanoušků rozrostla a jsem rád, že můj primitivní humor pořád někoho zajímá," je spokojený.\nÚspěch měla i jeho první výstava v baru Zelenej sud, kde svá dílka představil před měsícem. "Vernisáž i výstava se moc povedly, bylo narváno," vzpomíná s úsměvem.\nPernica však má stále napilno i v ringu, kde od moderních bojových umění přešel ke klasickému boxu. A po loňské úspěšné premiéře si vedl zdatně i minulý víkend při brněnském galavečeru Kings of the Ring, v němž porazil Chorvata Gorana Boroviče. "Je o dost zkušenější než já, takže je to pro mě velký skalp," pochvaloval si.\nTémata: box, Jihomoravský kraj, Los Angeles Kings, Adolf Hitler, Arnold Schwarzenegger, Facebook, Humor, Jean-Paul Belmondo, Karel Gott, Václav Havel


Žně finišují: úroda je letos dobrá - Zlínský deník\nŽně finišují: úroda je letos dobrá\nZlínsko - Téměř všechny oseté plochy na Zlínsku jsou již sklizeny. S dosaženými výnosy i kvalitou zrna jsou pěstitelé většinou spokojeni. U obilovin se průměrný letošní výnos zatím pohybuje na úrovni 5,32 tuny na hektar, což je o dvaadvacet procent více než loni. Pokud bude srpen slunečný a bez větších srážek, dokončí se žně do dvou týdnů.\n„Zemědělcům na Zlínsku umožnilo výrazně pokročit se sklizní obilí a řepky pěkné počasí s vysokými teplotami ve druhé polovině července a počátkem srpna. Během minulého týdne na mnoha místech okresu žňové práce finišovaly,“ poznamenal ředitel zlínské Zemědělské agentury František Fojtík.\nObiloviny jsou letos na Zlínsku nasety na 9213 hektarech. Více než polovinu tvoří pšenice ozimá, následuje ječmen jarní s více než šestnácti sty hektary, ječmen ozimý představuje necelých tisíc hektarů, oves zabírá přes sedm set hektarů, triticale dvě stě hektarů a žito padesát hektarů. Řepka se sklízí z výměry dva tisíce sedm set hektarů, což je o sedmdesát hektarů více než loni.\nLetošní žně zahájili zlínští zemědělci sklizní ozimého ječmene, a to v okolí Fryštáku a Štípy. Tam byli také s pracemi nejdříve hotovi. „Mezi prvními ukončil sklizeň soukromý zemědělec pan Pospíšil z Fryštáku. Z velkých podniků Zemědělské družstvo vlastníků Fryšták, kde dosáhli letos nejlepších výsledků v rámci zlínského okresu jak u ozimé pšenice, tak i u řepky,“ přiblížil Fojtík.\nNa počátku tohoto týdne je sklizeno už 8438 hektarů obilovin, což představuje devadesát dva procent z celkově osetých ploch. Pod střechou jsou veškeré porosty ozimého ječmene a také řepky olejné.\n„Výnos u ozimého ječmene dosahuje průměrně 4,8 tuny na hektar, u řepky olejné dosáhl 3,2 tuny, což je o 350 kilogramů na hektar více než v minulém roce,“ vysvětlil Fojtík.\nVětší výnos bude v letošním roce také u pšenice ozimé, pšenice jarní, jarního ječmene a triticale. „Například u pšenice ozimé je současný dosažený výnos necelých šest tun na hektar, což je o šestnáct procent více než loni,“ přiblížil Fojtík.\nVýkupní ceny obilovin jsou v současné době na nižší hladině než v předešlém roce, a proto zemědělci s vlastními skladovacími kapacitami s prodejem úrody zatím vyčkávají.


Petro Jarchovský - Právě dnes\nZemřela herečka Ulrika Kotajná. Proslavila se jako Vendy z filmu Pějme píseň dohola\nVe věku 49 let zemřela herečka Ulrika Kotajná. Proslavila se především rolí Vendy ve filmu Pějme píseň dohola, který režíroval Ondřej Trojan a scénář napsali Jan Hřebejk s Petrem Jarchovským. Na Kotajnou vzpomínají její kolegové a spolužáci z konz...\nMichal Sýkora se hlásí k žánru moderní britské krimi\nPraha - Jeden z nejúspěšnějších současných českých autorů detektivek Michal Sýkora, jehož díla jsou známá díky televizním adaptacím, se hlásí k žánru moderní britské krimi....\n2.July » výběžek.eu\nV pondělí 29. 6. 2020 dorazila do varnsdorfského kina Panorama poměrně početná delegace tvůrců filmu Bourák, který se ve Varnsdorfu a Rumburku, takto ve Šlukdorfu, natáčel. Diváci, kteří dorazili, mohli po projekci diskutovat s režisérem Ondřejem ...\n13.June » AVmania.cz\n10.June » NaFilmu.cz\nOndřej Trojan patří mezi naše bezesporu nejvýraznější filmové tvůrce. Na svém kontě má kupříkladu na Oscara nominované Želary, historické drama Toman, nebo výborný snímek o dospívání za totality – Občanský průkaz. Není jen režisérem, ale i úspěšný...\n4.April » Kritiky.cz\nČeský komediální seriál Život je hra má zatím 10 epizod. Právě se připravuje druhá série. Seriál Život je hra vznikl podle norského sitkomu Match. Herec Václav Marhold říká o svém hlavním hrdinovi: „Štěpán je infantilní hovado, který by potřeboval...\nHřebejk bude opět točit v Olomouci, prozradil autor Lvem oceněného Vodníka\n8.March » Olomoucký deník\nTentokrát to vyšlo! Filmový projekt zasazený z části do Olomouce a natočený podle předlohy olomouckého spisovatele Michala Sýkory získal nejprestižnější českou filmovou cenu – Českého lva. Česká filmová a televizní akademie, odborníci napříč filmo...\nŽít "normální" život není pro všechny stejně jednoduché. Vezměte si třeba vysloužilé vojáky; lidi, kteří jsou vycvičeni fungovat v situacích, která zná většina z nás jen z filmů a čelit násilí i smrti na každodenní bázi. Tohle téma rozebral Jan Hř...\nCo jste nevěděli o filmu Pelíšky: Dušek se chtěl svlékat, Stašová neměla paruku\n9.September » Kafe.cz\nFilm Pelíšky je pro Čechy kultovní záležitostí. Každé Vánoce si tento skvost české kinematografie připomínáme a rádi se k němu vracíme. Věděli jste ale, že během natáčení vznikla nejedna vtipná situace? Pojďte se s námi podívat na zajímavosti ze z...\n15.May » Kultura Deník.cz\n/FOTOGALERIE / Tečka třídílné série Živé terče odehrávající se v kulisách Olomouce se podle serveru Mediaguru opět stala nejsledovanějším pořadem nedělního večera.\nPoslední řada cyklu Detektivů od nejsvětější trojice představuje nejtradičnější kriminální pátrání, potenciál ale naplno nevyužívá.\nDetektivové od Nejsvětější Trojice se naposledy vracejí v Živých terčí\nFOTOGALERIE / Detektivové od Nejsvětější Trojice se v neděli večer vrátí na televizní obrazovku v Živých terčích.\nTato informační stránka o Petro Jarchovský zobrazuje poslední internetové články, ve kterých se výraz "Petro Jarchovský" vyskytuje. Výsledný seznam není redigován.


Waterfall Hostel - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě David\nBoquete Road s/n, David, David, Panama - Velmi dobré umístění – zobrazit na mapě\nWaterfall Hostel – podrobnější informace\nVýhodně umístěný ve městě David,je hotel Waterfall Hostel skvělou základnou pro prohlídku tohoto živého města. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nNabídka kvalitních služeb hotelovým hostům a široké škály vybavení, Waterfall Hostel je připraven zajistit vám co nejpříjemnější pobyt. Hotel nabízí přístup k široké škále služeb, včetně Wi-Fi zdarma ve všech pokojích, úschovna zavazadel, parkoviště, restaurace, prádelna.\nVychutnejte si vysoce kvalitní vybavení pokojů, v některých pokojích včetně klimatizace, budicí služba, stůl, extra dlouhé postele (> 2 metry), ventilátor, které vám pomohou dobít energii po dlouhém dnu. Hotel nabízí fantastické vybavení, včetně venkovní bazén, dětské hřiště, billiard, zahrada, vodní sporty (nemotorizované), které vám pomohou uvolnit se po nabitém dni ve městě. Užijte si jedinečné služby a skutečně prestižní adresu v Waterfall Hostel.\nInformujte prosím Waterfall Hostel o svém předpokládaném čase příjezdu předem. Tuto informaci můžete napsat do políčka pro zvláštní požadavky při rezervaci nebo se obraťte přímo na ubytování. Kontaktní údaje jsou uvedeny v potvrzení rezervace.


Podíl seznamu nám nějak klesá - 404M.COM\nPodíl seznamu nám nějak klesá\n6.10.2010 autor: admin\nDneska jsem se zase jednou dostal na blog fulltextu seznamu. Je tam žádost o hlas v anketě křišťálová lupa. Krom super příspěvku na prvním místě, který mě opravdu hodně pobavil, tam byl i odkaz na aktuální souboj vyhledávačů. Graf vychází ze statistik služby toplist.cz. V posledních týdnech je vidět slušný propad ve prospěch google.\nSice to vypadá jako kdyby nový fulltext a zastavení indexace přinesl zkázu, ale spíše to poukazuje na fakt, že drahá reklama v TV zabrala. Postupně nabírá google na síle. Jestli bude stále cpát peníze do reklamy a nejen té v televizi, mohl by se poměr sil brzo vyrovnat. Máme se bát?\nÚvaha na téma co by se stalo a jaký by to mělo následek není nutné moc rozebírat. Seznam by musel více přitlačit na to v čem vydělává a google by byl stále stejný. Jaký dopad to bude mít na vaše stránky se dá zjistit ze statistik návštěvnosti. Na fráze které přichází lidé ze seznamu by začali chodit z google, tedy pokud se na ně dobře umísťujete. Spíše by mě zajímalo jestli by více lidé začalo používat news.google.cz a blogsearch.google.cz. Mohl by to být celkem slušný zdroj návštěvnosti pro portály, magazíny a blogy. Aktuálnost by nabrala pěkně na síle. Každý eshop by se už bez blogu zřejmě neobešel. PR články na vzestupu?\n3.8.2010 Na čem stojí vyhledávače?\n25.10.2008 Dokonalý GPR 1?\nVše zřejmě bude záležet na vyhodnocení reklamní kampaně v marketingovém oddělení google. Když to bude stát za to, tak do reklamy nalejí další peníze. Google jich prý má dost. Důvodem nemusí být jen snaha o to, aby se mu to vyplatilo. Možná někde v centrále google je velká mapa Evropy a marketingoví odborníci si odškrtávají země, kde mají dominantní převahu a k celkové nadvládě už jim stojí jen pár neposlušných zemí, včetně ČR.\nRubriky SEO Štítky google, seznam.cz Navigace příspěvků\nRedWine.com za 150K USD\n17 komentářů u „Podíl seznamu nám nějak klesá“\n6.10.2010 v 1:11\nZřejmě také nemůžeš spát…\nTvůj post ve mě vyvolal obraz místnosti v podzemí Googlu v Silicon Valley, kde nad interaktivní mapou stojí Brin a Page v unifikované zelené přilbě a maskáčích a upřeně zírají na českou republiku, která je stále červená a chystají se do ní zabodnout vlaječku Google.\n6.10.2010 v 4:06\nMyslim, ze vetsi konkurence seznamu jen prospeje. Nejen na tehle strankach se nekolikrat objevilo, ze na seznam staci “par odkazu z katalogu”, takze z tohohle pohledu to jen prospeje.\nOsobne verim google hledani vic nez seznamu.\n6.10.2010 v 9:01\nJa uz davno ratam s tym, ze raz si aj cesko podmani google, je to len otazka casu. Ak tam nacpe tie prachy, co raz urcite nacpe, tak seznam sa zaradi niekde dole. Sice necakam to nejak skoro, a seznam urcite este zamiesa karty, ale raz urcite.\n6.10.2010 v 10:44\npokud sečteš G.cz + G.sk + G.com tak je Google na 45% jako Seznam. Možná trochu mu přidává zbozi.cz…\n6.10.2010 v 10:08\nUrčitě nasadil již Google své tajné lidi do Seznamu aby ho zevniř začani rozkládat a dělali služby horší, později jak Google bude kupovat Seznam tak aby ho koupil trošku levněji.\n6.10.2010 v 11:37\nAt´se děje v Seznamu co se děje jistě své nynější chyby co se týče fulltextu a indexování napraví a raději budu vlastenec a upřednostním domácí vyhledávač než google který se snaží ovládnout všechno a všechny aby si pak s námi mohl dělat co se mu zachce.\n6.10.2010 v 16:53\nSeznam by mel ted na podzim nabirat novy lidi do fulltext tymu, jen tak lehce se neda. A pocitam, ze si z letosnich zisku taky nechaji vytvorit TV reklamu.\nZe Seznamu mi leze cim dal tim vic lidi. Abych rekl pravdu, tak bych byl radsi za Google uzivatele nez BFU ze Seznamu :)\n6.10.2010 v 18:03\na pak ze ta TV reklama nezabira, psal jsem to uz na webtrhu, ze zacina konec seznamu, a to se taky splni, jelikoz lide jsou hloupy ale ne tak jak si myslime, kazdy clovek ktery po vyhledvavani na seznamu prejde na google tak uz na seznamu nikdy nic hledat nebude, staci aby takhle google pokracoval a seznam pujde do haje, jelikoz je CR maly trh tak to pujde velice rychle pocitam cca 1 az max 2roky, a to jeste google udelal malou masaz, klidne muze udelat i vetsi kampane a udelat poradnou masirnu…\nseznam ma jenom stesti ze cesky narod nerad opusti stare sluzby a veci, proto ji to trva trosku dele nez si zvyknou na nove veci\nPlacla.cz - placené blogování\n7.10.2010 v 2:08\nTelevizní reklama Google = změna podílů Seznamu a Googlu. Dobrý postřeh Ivane!\n7.10.2010 v 13:06\nO tom, že TV reklama zabírá, není pochyb. Jak vidíme na příkladu Google versus Seznam, dokonce zabírá lépe než roky osobních zkušeností a doporučení od x lidí.\nGoogle musí Seznam zákonitě dřív nebo později na poli vyhledávání přejet. Protože je prostě lepší.\nJakmile v českém Googlu místo řešení p…ovin zařídí Adsense přímo přes sebe, začne Seznam ronit krvavé slzy i na poli reklamy.\n7.10.2010 v 14:28\nDneska jsem koukal na SG:A na nově a po sadě reklam, byl před “trailerem” na talent show (nevím jak se ta na nově jmenuje) uveden jako sponzor seznam.cz. Vypadá to že cílí na mladé lidi. Možná je to odveta marketingového oddělení seznamu na reklamu google. Že by se válka vyhledávačů přesunula na úroveň televize, aneb Seznam strike back?\n7.10.2010 v 22:18\nPodle grafu: http://online.netmonitor.cz/ – szn.cz – reálná návštěvnost spíše stoupá\n8.10.2010 v 10:28\nJedna věc je, aby se BFU naucili používat google, ale v případě news.google.cz a blogsearch.google.cz po nich Drago chces už hodně.\n9.10.2010 v 20:56\nSezmam a Vondrackova. V celem svete uz budou o 100 let dal, ale tady budou lidi porad poslouchat to same a hledat na Seznamu…\n…a bydlet v bytech s regulovanym najmem.\nTaky radsi podporim cesky vyhledavac nez Google, ktery bude mit vse pod sebou a nebude mit zadnou konkurenci. Jenom by mel Seznam vylepsit ty vysledky vyhledavani, ale fandim Seznamu!\nNa seznamáckej fulltext bysme měli být všichni hrdí, vždyt kolik zemí na světě odolalo googlu? Asi 6 ti na světě tuším. Seznamu fakt držim palce. Nejlepší by bylo kdyby to dlouhodobě se udrželo na 50/50 google vs seznam\nTot můj nazor\n13.8.2011 v 13:55\nHlavně aby se nestal z googlu monopol jako v jinejch zemích, přesně jak řikáš. Všechno by mělo bejt vyvážený. Google je zdroj informací a když je to v rukou jen jednoho hráče a není alternativa kde jinde informace hledat, je to špatně.


ČTYŘKOLKY TGB - čtyřkolky CF MOTO\n> Čtyřkolky - UTV>TGB\nTGB V této kategorii je 9 produktů.\nčtyřkolka BLADE 600i SE 4x4 matná šedá čtyřkolka BLADE 600i SE 4x4 matná šedá\nOblíbený Blade se silnějším motorem 600 ccm TGB Blade si získal pověst výkonné, odolné, spolehlivé a pracovité čtyřkolky, která snese i nešetrné zacházení. Užitkově-rekreační Blade 600 přichází vybavený pokročilými technologiemi, s ještě ovladatelnějším a stabilnějším podvozkem a s plnou výbavou. Oblíbený Blade se silnějším motorem...\nčtyřkolka BLADE 600i SE LT 4x4 matná hnědo šedá čtyřkolka BLADE 600i SE LT 4x4 matná hnědo...\nOblíbený prodloužený Blade se silnějším motorem 600 ccmTGB Blade si získal pověst výkonné, odolné, spolehlivé a pracovité čtyřkolky, která snese i nešetrné zacházení. Oblíbený prodloužený Blade se...\nčtyřkolka TGB BLADE 1000i LT LE 4x4 silver metalic čtyřkolka TGB BLADE 1000i LT LE 4x4 silver...\nNejlepší a nejvýkonnější Blade všech dob v sobě spojuje nejmodernější technologie a dlouholeté zkušenosti značky TGB. Kromě největšího a nejsilnějšího motoru TGB nabízí špičkový Blade 1000i i unikátní systém pohonu 4x4 se dvěma uzamykatelnými diferenciály. Nejlepší a nejvýkonnější Blade všech...\nčtyřkolka TGB BLADE 1000i LT LE 4x4 matt gray metalic čtyřkolka TGB BLADE 1000i LT LE 4x4 matt...\nčtyřkolka TGB BLADE 1000i LT LE 4x4 matt black čtyřkolka TGB BLADE 1000i LT LE 4x4 matt...\nčtyřkolka TGB Blade 1000LT LUX EFI 4x4 EPS, matt gray metalic čtyřkolka TGB Blade 1000LT LUX EFI 4x4...\nNejlepší a nejvýkonnější Blade všech dob v sobě spojuje nejmodernější technologie a dlouholeté zkušenosti značky TGB. Kromě největšího a nejsilnějšího motoru TGB a elektrického posilovače řízení EPS se třemi volitelnými režimy nabízí Blade 1000i také unikátní systém pohonu 4x4 se dvěma uzamykatelnými diferenciály. Nejlepší a nejvýkonnější Blade všech...\nčtyřkolka TGB Blade 1000LT LUX EFI 4x4 EPS, silver metalic čtyřkolka TGB Blade 1000LT LUX EFI 4x4...\nčtyřkolka TGB Blade 1000LT LUX EFI 4x4 EPS, matt black čtyřkolka TGB Blade 1000LT LUX EFI 4x4...\nčtyřkolka TGB Blade 1000LT EFI 4x4 EPS EVO R, gray yellow čtyřkolka TGB Blade 1000LT EFI 4x4 EPS EVO...


Počasí na Plzeňsku: po dešti se místy tvořila ledovka, večer nasněží - Domažlický deník\nPočasí na Plzeňsku: po dešti se místy tvořila ledovka, večer nasněží\nSlabý mrznoucí déšť nebo mrznoucí mrholení, přechodně i srážky sněhové. Taková je podle meteorologů stručná předpověď na neděli. Ráno a dopoledne, zejména v severní polovině kraje riziko tvorby ledovky! Ve večerních hodinách tvorba nové sněhové pokrývky.\nHladiny vodních toků klesají, ovšem při mrznoucích srážkách se místy může tvořit ledovka. | Foto: Deník / Zdeněk VAIZ\nPozději odpoledne a večer postupně na celém území déšť nebo déšť se sněhem přecházející ve všech polohách ve sněžení, ve východní polovině kraje v závěru sněžení i vydatnější. Nejvyšší teploty na severu kolem 0 °C, na jihu a na Šumavě až +3 °C. Odpoledne ochlazování. Mírný severovýchodní vítr 2 až 6 m/s.\nVodočet u Červeného mlýna u Plané na Hamerském potoce uváděl stav prvního stupně povodňové aktivity v noci ze čtvrtka na pátek. V současné době zaznamenal vodní tok mírný pokles, podobně jako další vodní toky.\nV sobotu odpoledne na západě Čech podle portálu ČHMÚ žádný z měrných bodů neukazoval ani první stupeň povodňové aktivity.\nPět pacientů s covidem z nemocnic v Chebu a Sokolově se léčí v Plzni


Nejlevněji jsem jí viděl zde a to za 750 USD\nJinak na Amazonu je tuším za 799 USD. Pokud bys jí chtěl dovézt, musíš samozřejmě připočítat dopravu a clo.\nMám kontakt na člověka z Plzně, který je za solidní peníz schopen dovézt z USA nebo Kanady víceméně cokoliv.\nPlus ďalšie veci k tomu potrebne..budem daleko od pravdy ak to v konecnom dosledku vyjde na tisicku?\n05-26-2017, 10:33 PM (Tento příspěvek byl naposledy změněn: 05-27-2017, 04:42 PM uživatelem DanM.)\nAbych splnil a překročil plán, je mým úkolem vám představit velice zajímavé kuše od našich bratří z Ruska\nJe veliká škoda, že se k nám dostane tak málo informací z východu a to i přes to, že je tamní výroba pestrá, zajímavá a kuše zde mají dlouhou tradici.\nDle dochovaných nálezů a kronik zde byly kuše využívány již ve 12. století. I když staletí minula, kuše je brána stále za výkonnou a nebezpečnou zbraň a tvrdá ruka ruského zákona vidí zbraně mezi řadovými obyvateli jen velice nerada a proto se je snaží na základě Federálního zákona o zbraních z roku 1996 jak jen může omezovat a zakazovat. Taková nařízení neplatí mezi mechanickými zbraněmi snad jen pro kuše s maximální napínací silou do 20 kg (cca 44 lb). Ty mohou být volně prodávány, může s nimi být stříleno na volných prostranstvích a mohou se bez nutnosti povolení převážet po celé ruské federaci. Tato skupina volnočasových a sportovních kuší je hojně podporována i jako výchovný prostředek mládeže s heslem „Kuše sportu: Od nejstarších dob až na Olympiádu“. Výhodou této třídy je skutečnost, že relativně malá napínací síla kuše, nabízí možnost zapojit do střelby všechny věkové skupiny dětí, ženy. V tomto případě může být kuše dobrou formou zábavy na pikniku s přáteli, na výletě mimo město nebo při střílení u rodinného domku. Největší důraz se ale klade na sportovní střelbu, kterou lze s takovou kuší provádět až na vzdálenost 25 metrů. Pro mládež jsou pořádány soutěže v terčové střelbě na 18 metrů (identické s halovou střelbou z polní kuše na 18 metrů), kde se mladí učí zvládnout veškeré střelecké dovednosti a vyrůstá z nich nejen budoucí střelecká reprezentace pro rozličné disciplíny, ale dělá to z nich lepší a zdravější jedince. V Rusku plném nařízení v tom vidím i jasnou snahu mít slušnou a dobře trénovanou základnu pro střelce v armádě, přičemž zbraně jako takové, které jsou k trénování potřebné, nejsou pro vládnoucí garnituru nijak nebezpečné...\nAle to už bych odbočoval hodně mimo téma...\nJedním z nejvýraznějších výrobců takových kuší je ruská firma Arlet založená v polovině devadesátých let minulého století v Moskvě.\nTa má ve výrobním programu na pět typů kuší této kategorie. Historickou, polní s dioptrickými mířidly, klasickou s dioptrickými mířidly a dva typy klasické kuše osazené optikou jež se vzájemně liší typem ramen a délkou nátahu. Ten se pohybuje od 8,3" (210 mm) do 12,2" (310 mm). Delší nátah využívají především sportovní typy. Délky tětiv od 740 do 820 mm (relativně široká ramena). Váha kuší se pohybuje od 2,5 kg do 4 kg. Z kuší lze střílet šípy o průměru 6 i 8 mm. ( Více viz. výrobní program).\nVšechny kuše z výrobního programu se vyznačují ručním a velice pěkným zpracováním, použitím kvalitních materiálů - dural, sklolaminát, karbon a kvalitní dřevo na nádherně zpracované pažby (mahagon,turecký ořech,...), včetně možnosti rytin a personalizace dle přání zákazníka.\nOd toho se odvíjí i výsledná cena, která může začínat od cca 18 000,- rublů až po 56 000,- rublů ( cca 7 500 - 23 500,- Kč). Výrobce kuši nabízí jako skvělý dárek na vystavení či střílení, tak jako kvalitní sportovní náčiní. Obojí je bezpochyby pravdivé, jak velice vzhledná kuše, tak i výsledky, jaké s nimi střelci na soutěžích dosahují. Výrobce nabízí i širokou škálu příslušenství od náhradních tětiv a ramen až po různé druhy optických zaměřovačů.\nZde vyobrazený model Arlet AD-2 prodávaný jako krásný bazarový kus s běloruskou optikou VOMZ Pilad\nza 6.999,- rublů (cca 3 000,- Kč!!! )\nFirma Arlet se stala v Evropě známou ale tím, že konstruktér Sergei Nikolaevich Nizov, jako první (na základě návrhů Leonarda Da Vinciho), navrhl a patentoval kuši z reverzními rameny.\nZa tu dostala firma Arlet na výstavě vynálezů v Bruselu v roce 1995, zlatou cenu, stejně jako mnohá další ocenění po světě a právem sklidila obdiv na evropských výstavách IWA Show 2001 a 2002.\nJak mnozí z vás tuší, tato kuše i značka vzhledem ke špatným exportním podmínkám zbraní z Ruska, omezením výkonů a tím pádem i malým domácím trhem s nízkou kupní silou, dala vzniknout společnosti Armcross, která začala v Německu vyrábět první produkční reverzní kuši Armcross LeoPro. Ale o té až v dalším samostatném článku...\n05-27-2017, 07:18 AM\nOpět super čtivo s parádními informacemi. O ruské scéně nevím vůbec nic. Věděl jsem akorát o tom omezení a na to jsem přišel jen díky videím na y2b, kdy střelci proháněli šípy chronem a ukazovalo jim to velmi malé hodnoty.\nTo Spitamen: Ahoj, musím se omluvit, že jsem neragoval na Tvůj příspěvek. Psal jsem článek a mezitím, co jsem ho postoval jsi napsal, takže jsem jej neviděl.\nTa cena u Hickrory Creek je za základ, nicméně dost dobrý základ. Je odzkoušený a odladěný výrobcem. Vždycky můžeš něco dokoupit, vylepšit,... Ať je to lepší náklop, optika, různé tlumiče,... Ale takto můžeš vylepšit jakoukoliv sériovou kuši a cena půjde nahoru i u nich. Je tedy potřeba porovnávat základní prodejní cenu a to, co za ní kuše nabízí. No a v tomhle případě je Hickory Creek velmi zajímavé náčiní...\nTo KOŘEN: Ahoj, díky! Mám v plánu ještě reporty o dvou ruských výrobcích. Jeden z nich vložím dnes večer, tak se má(š)te na co těšit.\n06-02-2017, 04:53 PM (Tento příspěvek byl naposledy změněn: 06-02-2017, 04:54 PM uživatelem spitamen.)\nDanne..to je uplne v pohode..je to naozaj lakavy kusok..aspon viem naco sa zamerat,az mi system prestavby v ramci najvyssieho dobra neumozni dalej pouzivat mojich smradlavych,hlucnych milasikov..ta kuska je naozaj lakadlom..do voza aj do koča.\n06-02-2017, 08:08 PM (Tento příspěvek byl naposledy změněn: 06-04-2017, 12:47 AM uživatelem DanM.)\nJak jsem naznačil v předchozím článku, ruská legislativa, co se týče zbraní vč. zbraní mechanických je silně restriktivní nejen co do omezení výkonů a vlastnictví, ale i pokud jde o vyvážení kuší do jiných zemí. Mladá ruská společnost Armcross, jenž vznikla v roce 2006 a byla pokračovatelem bývalé firmy Fortes (která prodávala a distribuovala kuše Arlet), bohužel neviděla žádnou jinou možnost jak se těmto omezením vyhnout, než přesunout výrobní závod na komerčně přijatelnější půdu. Nalezla nový domov v Německu, jen pár minut jízdy od Düsseldorfu. Tedy v zemi se silnou ekonomikou, která je středem evropského obchodu a nabízí mnoho příležitostí jak v dopravě, tak ve výrobě. Stejně tak je příznivá pro výrobu i prodej mechanických zbraní.\nSpolečnost Armcross GmbH vedl Thomas Kahlhardt, který byl zodpovědný za výrobu, prodej a kvalitu produktů a měl na starost práci s globálním týmem dislokovaným na čtyřech kontinentech. Některé části pocházejí z USA, některé jsou vyráběny v Německu a jiné na Tchaj-wanu a Číně. Návrhářský tým pod vedením konstruktéra a vynálezce Pavla Vitalieviche Ivanova sídlí v Moskvě. To je další z řady špičkových ruských konstruktérů (Sergei Nizov, Sergey Olegovich Popov, Sergey Anatolievich Gokovatyy), jež má na svědomí mnoho zásadních inovací a patentů v oblasti mechanických zbraní. Například předsazená tětiva na kladce, prodlužující délku nátahu a tak pozitivně ovlivňující výkon kuše, zmiňované reverzně uložená nátahová ramena,...\nViz. galerie níže.\nVývoj již probíhal pomocí 3D CAD programů a jednotlivé mechanické součásti byly navrženy, analyzovány, sdíleny a diskutovány s výrobními a montážními týmy pomocí videokonferencí a vysokorychlostního připojení k internetu.\nDesign má na svědomí průmyslový designer Mikhail Andreev a konečný prototyp byl realizován spolu s designovým ateliérem "Redindesign". Viz. foto renderů a 3D modelů...\nFirma Armcross pak v roce 2007 přilákala svým finálním produktem velkou pozornost na výstaě IWA, když představila první produkční kuši s reverzními rameny Armcross LeoPro.\nJeden z návštěvníků a novinářů k jejímu vzhledu podotkl:\n„Když jsem v roce 2007 poprvé uviděl LeoPro na výstavě IWA, byl jsem prostě ohromen, byla to láska na první pohled. LeoPro je stejně sexy jako auto navržené Pininfarinou...“\nNekonvenční vzhled šel mezi dobovou produkcí asi jen těžko přehlédnout. Navíc byly první kusy pro reklamní účely vyvedeny ve výrazných barvách ve vzoru pruhů.\nAž produkční kusy bylo možné mít v několika kamuflážních odstínech.\nDalším překvapením byla snadná manipulace s kuší. Nejen dobrá ergonomie a malé rozměry, ale i rozložení hmotnosti kolem 3,6 kg, soustředěné v blízkosti pistolové rukojeti ve středu zbraně. Pocitově pak kuše působila ještě lehčeji. Velice pěkné bylo i zpracování a jednotlivé komponenty zbraně. Pažba byla vyrobena z ABS plastu vyplněného skelným vláknem (15%) a je spojena s tělem kuše tak, aby nebyly vidět žádné šrouby, které by narušily ergonomicky tvarované linie. Většina kovových součástí je vyrobena z eloxovaného hliníku (7075), který poskytuje pevnost a přitom zůstává lehký. Ramena byla vyráběna v USA společností Gordon Composites Inc., (známou firmou a autoritou v této oblasti), kladky a lanovody byly taktéž vyráběny v USA.\nPři drobných rozměrech a váze nabízelo LeoPro na tu dobu slušný výkon:\nPři síle nátahu 175 lbs a jeho délce 13 ", vystřelilo šíp o hmotnosti 420 grainu (27,2 g) rychlostí 305 fps (93 m/s). To představuje energii téměř 118 joule. Odpor spouště byl nastaven na 3 libry (1,36 kg). Konstrukce kuše LeoPro je chráněna dvěma patenty. Americký výrobce Horton pak začal s výrobou reverzních kuší RECON 175 a VISION 175 na základě licence společnosti ARMCROSS.\nArmcross dodával ke kuši mnoho příslušenství včetně batohu nazývaného Igel-Fix, který umožňoval, nejen lovcům, transport veškerého vybavení a kuše včetně příslušenství s možností mít obě ruce volné, moci snadno lézt na posedy,stromy, skály,.... Byl měkký, ale zároveň pevný, aby nedošlo k poškození vybavení v něm, což bylo demonstrováno i procházení se po něm, aniž by to mělo nějaký dopad na jeho obsah. Kompletní kuše včetně Igel-fixu byla nabízena za 1 599,- EUR.\nZajímavostí je, že ve výrobním programu byla i normální kladková kuše s klasickými rameny. U ní byly taktéž použité kladky s předsazenou tětivou, stejně jako u exotičtějšího LeoPro. (malá paralela se současným výrobním programem Horton Crossbow Innovations...)\nSmutnou zprávou je, že po několika letech na trhu firma Armcross zavřela své brány. Jestli to bylo neuchycením se na globálním trhu zejména v USA a Kanadě nevím, každopádně se tyto kuše bez jakéhokoliv pokračovatele již dále nevyrábí. Nefungují již ani jejich webové stránky, což je velká škoda.Bylo zde k vidění mnoho zajímavých fotek a údajů ke čtení.\nDnes je možno na německých aukčních fórech jako www.egun.de a dalších občas narazit na kompletní LeoPro včetně loveckého batohu, někdy i náhradní díly.\nKaždopádně šlo o velice zajímavý projekt, který přinesl něco nového, obohatil trh, vyburcoval konkurenci a jeho duch dodnes přežívá v nových typech reverzních kuší.\nNo vida, člověk se dozví spoustu zajímavých informací. Je fajn, že to sem píšeš, protože je to tu hezky po kupě. Hledat střípky těchto informací muselo být zdlouhavé (ostatně i psaní článků), ale jsem rád, že si najdeš čas a sepisuješ to sem. Nu a podle sledovanosti vlákna nejsem určitě jediný, koho to zajímá. Nechci ti to tu plevelit, ale vím, jak člověka potěší, když mu někdo zareaguje na příspěvek, se kterým se fakt piplal a mohl ten čas vynaložit úplně jinak. Takže ode mě máš palec nahoru a velký dík\nA možná jedna taková myšlenka, která mě při čtení napadla. Je fakt zajímavé, jak se během posledních dejme tomu deseti let změnily jednak vzhledy, velikosti, tvary, ale také výkony kuší. Jsem zvědavý, kam to bude směřovat v příštích letech. Už takhle mají ty kuše energie až až a zvyšování rychlosti šípu má snad jen výhodu v ploché balistické křivce, takže lov (kvůli kterému jsou na západě převážně kuše vyráběny) je potom "jednodušší". Ale 330 nebo 400 FPS - zvíře nepocítí rozdíl...\nJeště jednou díky! Mám radost, že to někoho zajímá a baví. Já jsem totiž za poslední léta nashromáždil obrovské množství fotek, článků, odkazů a informací o různých kuších. To, že tomu dám nějakou formu mi pomáhá tato data utřídit a dát jim nějaký smysl. Pokud se o ně navíc mohu podělit a diskutovat o nich s ostatními nadšenci je to ještě lepší. Píši po nocích, kdy mám trochu času. Přes den nebo když si na něco vzpomenu, udělám jen pár poznámek nebo osnovu, jak bude článek vypadat a co chci vlastně sdělit. Jinak neplevelíte nikdo nic. Naopak uvítám jakýkoliv dotaz nebo naopak zajímavost z vaší strany.\nV dohledné době doplním ještě jednoho ruského výrobce a pár zajímavých domácích staveb. Jinak v hlavě už mám mnoho dalších nápadů na další články\n06-04-2017, 09:43 PM (Tento příspěvek byl naposledy změněn: 06-04-2017, 09:44 PM uživatelem Watcher.)\nPripajam sa k citatelom, ktorych tieto clanky z historie vyvoja kusi zaujimaju a ak bude niekedy vhodna prilezitost, rad by som videl tieto rozne dnes uz raritne kuse aj v akcii, na nejakej sutazi aleo exhibicii. Ked som chodil po muzeach alebo roznych hradoch a zamkoch, videl som tam odpocivat v skelnych vitrinach aj tie stredoveke kuse ako predchdcov planych zbrani a uz v tej dobe to boli mechanicky velmi precizne skonstruovane a vykonne zbrane pre lovecke aj vojenske pouzitie, ale tieto novodobe z 20. a 21. storocia, co zacali pouzivat kladky a najmodernejsie materialy su skutocne jedinecne kusky.\nAktuální čas: 07-09-2020, 08:50 AM Fórum používá software MyBB, © 2002-2020 MyBB Group.


Startuje první srovnávač online supermarketů v ČR – FeedIT.cz\nČeští zákazníci, kteří nakupují potraviny a drogerii online, mají nyní k ruce první český cenový srovnávač online supermarketů Atoto.cz. Díky němu si mohou být jistí, že nakoupí tam, kde mají své oblíbené zboží nejlevnější. Na běžném rodinném nákupu mohou při pořízení zcela identického zboží ušetřit i stovky korun. Srovnávač Atoto.cz nyní funguje v pilotním provozu a i díky reakcím zákazníkům se bude každý den zlepšovat. (TZ)\nOznačeno tagem Atoto.cz\nPrevious postV tendru na realizaci projektu NetMonitor postupují do finále Gemius a GfK\nNext postPod každým třetím vánočním stromkem byla elektronika. Češi řeší, co s odpadem


Přípravný turnaj Little league\n(vloženo 10. 03. 2015, autor: Petr Skala)\nSpolečný výběr Jihozápadní oblasti má na programu přípravný turnaj na kvalifikaci Little league. Záměr trenérů je otestovat hráče na dané pozice. Tohoto přípravného turnaje se zúčastní maximálně 15 hráčů (8-Hluboká, 6 – Domažlice, 1-Spálené Poříčí). Na samotný turnaj Little league se počet hráčů zúží na cca 12 nejlepších hráčů Jihozápadní oblasti.\nDalší informace: budou doplněny později\nNominace: týká se pouze hráčů nar. 1.5.2002 - 30.4.2004, jde o výběr Jihozápadní oblasti (8 hráčů z Hluboké, 6 z Domažlic, 1 ze Sp.Poříčí)\nKitzberger, Kolář, Zelenka, Domanský, Kabourek, Martinec?\nTrenéři výběru Little league: Radek Drmota, Petr Skala\nstrana 9/25, položek 10/245