Interkom: Peklo v bufetu aneb Nezavírejte, mám tam kouli!\nCony (další) (181)\nPeklo v bufetu\nNezavírejte, mám tam kouli!\nNa Pragocon obvykle nejezdím. Je sice pravda, že se koná v celkem dostupném městečku Praha, avšak v termínu, ve kterém si vybírám pravidelnou každoroční chřipku, pročež místo na přednáškách pochrupuji v posteli vzdálené cca 50 kilometrů od místa akce. Jenže letos to nějak nevyšlo, já ulehl o čtrnáct dní dříve, a tak nebyl žádný zákonný důvod pro neúčast.\nNavzdory tradici se žádné problémy při cestě na con nevyskytly. Snad to bylo tím, že jsme se nespolehli na vysoce neurčitý údaj o čtyřech tramvajových zastávkách za Kulaťákem (kterých bylo pět - Egon to počítal - a chyběla u nich poměrně závažná informace o směru) a Arabskou ulici jsme si sami našli v mapě. Ještě těžší bylo odhadnout počáteční hodinu conu (která na plakátech a letáčcích rovněž bůhvíproč chyběla), ale když jsme vzali v úvahu náklonnost většiny fanů k rannímu vstávání, trefili jsme se téměř dokonale.\nObligátní fronty u prezence a šatny jsme si s Bí rozdělili, takže než Koleda frontová dvakráte přezpívána by byla, vcházeli jsme do vnitřních prostor. Hned u vchodu číhal Michael Bronec s houfem Strak na vrbě a částečným výprodejem své knihovny, v němž jsem objevil dva sci-fi sborníky z řady Sovětské četby a doplnil tak knihovnu svoji. Prodavačka u stánku firmy Warlord byla sice nepoměrně krásnější, leč prodávala výhradně herní sortiment, a tak musela oželet moje peníze a já její úsměv. Třetí stánek patřil firmě Wales a nabízel veskrze knižní novinky. Odpoledne přibyl do řady ještě čtvrtý pultík, u kterého bylo možno zakoupit trička s různými eSeF, eF a Há motivy, ale já trička nenosím a na košile se prý nemaluje.\nPosléze jsme dorazili až k bufetu, kde jsme si každý objednali turka a toast (já jsem sice zatoužil po překapávané kávě, ale bylo mi oznámeno, že se teprve překapává a ještě dosti dlouho se překapávati bude). Sotva jsme se však s naší druhou snídaní usadili, zvedl nás Richard Klíčník slovy, že jíst můžeme i na jeho přednášce z cyklu Hroší kult. Svou účast jsem podmínil možností debužírovat vedle přednášejícího na podiu, leč ve vyhrazené místnosti - která nesla označení Sci-fi místnost a přímo sousedila s barem a „jídelnou“ - podia nebylo, a tak jsme se s Richardem alespoň podělili o jediný stolek.\nPřednáška o kacířích, kacířkách a obecně o herezi v rámci Hrošího kultu byla zajímavá a vtipná, byť se na ni kromě několika souhrochů dostavila i řada nevěřících, kterým musel být základní princip kultu objasněn. Po celou dobu byl však přednášející vyrušován příchody nových posluchačů, již se klepáním dobývali do místnosti, která měla zvenčí na dveřích známou „kouli“. Nepochopitelným zůstávalo, že ač na vlastní klouby obeznámeni se situací, zavírali za sebou příchozí do jednoho dveře, na což Richard reagoval žádostí o znovuotevření a jejím zdůvodněním, které se však neustálým opakováním posléze smrsklo do věty: „Nezavírejte, mám tam kouli!“\nPřednáška Zdeňka Žemličky nám rozšířila obzory o příšerách slovanské mytologie a já zalitoval, že se některá strašidla nedochovala do dnešní doby, byť třeba v jediném exempláři. Zvláště babice zatloukající nezbedným dětem cvočky do zadku by dnes bylo velmi zapotřebí.\nTemné vize budoucnosti Jana Kozáka vypadaly lákavě, avšak jen do chvíle, než se ukázalo, že jde o temné vize pánů Orwella, Bradburyho, Huxleyho a Levina, které pan Kozák pouze ve zkratce odvypráví a nepříliš originálním způsobem rozebere. Po tomto zjištění jsme se zvedli a vyrazili účastně ukojit úhryzy útrob, jak říkávali (alespoň podle scénáristů) staří Germáni.\nBufeťáci se snažili. To je pravda. Avšak nejen posloužit a obsloužit, ale i přijít k penězům. To je taky pravda. Ze své profese chápu, že zadarmo ani kuře a tak dále, nicméně koruna za jednu kostku cukru do kafe je více než příliš. A kromě toho měl někdo začínajícím podnikatelům v občerstvení vysvětlit, že pokud přihodí cukr do kávy ještě před jejím zalitím vařící vodou, káva, respektive lógr, poté ztratí svou zásadní schopnost klesnouti ke dnu a nebohý zákazník má při popíjení kofeinového nápoje pocity srovnatelné s tonutím v bahnitém rybníku zcela zarostlém žabincem.\nAle pizzu měli dobrou.\nPo obědě, při kterém, kurva, zrovna zabili Kennyho, parchanti, jsme se rozdělili. Bí lákalo promítání anime v češtině, zatímco já jsem vyrazil na live poudání o Ikarii. Vlado Ríša, Ivan Adamovič a Václav Pravda se kromě výhledu do budoucnosti a zodpovězení dotazů z publika pochlubili i množstvím veselých historek z vydavatelského, redaktorského a fanovského života, přičemž mně se nejvíce líbil převyprávěný rozhovor mezi vydavateli Ikarie a její US obdoby Locusu:\n„Jaký náklad má Locus?“\n„Patnáct tisíc výtisků. A Ikarie?“\n„Vždyť v ní nemáte skoro žádné reklamy! Já nemít reklamy do třetiny časopisu, tak zkrachuju. V čem je to tajemství, že se bez nich obejdete?“\n„Neumím je sehnat.“\nZa takového a podobného potěšujícího vyprávění se ze svého místa zvedl Richard Klíčník, který mne nedlouho předtím vyrozuměl, že toto odpoledne se bude konat první schůzka jeho divadelní společnosti kvůli nové hře Stráže! Stráže!, ve které mám sice nevelkou, leč významnou roli. Posunky jsem se jej proto dotázal, kde a kdy se sejdeme. 'Ve tři hodiny ve třetím patře, vedle dveří bude cedule,' zněla by odpověď, kdyby nebyla pantomimická. Naznačil jsem, že 'oukej', a obrátil svou pozornost opět k přednášejícím.\nTěsně před třetí hodinou jsem se zvedl a na minutu přesně dorazil do třetího patra, kde ovšem nebyl ani Richard, ani cedule a ani kdo jiný, nepočítajíc porůznu roztroušené skupinky hráčů všeho možného. Když jsem pomocí mobilního telefonu zjistil, že jde o patro druhé, a své spoluochotníky opravdu nalezl v označené místnosti opuštěné pokémoními hráči, obořil jsem se na Richarda:\n„Ty koni, tohle je třetí patro?!“\n„No, já když jsem ti to říkal, tak jsem si opravdu myslel, že to bude ve třetím.“ zněla odpověď a Ivana Kuglerová vzápětí celou záležitost osvětlila:\n„Kdyby totiž Richard nazýval Pokémony pravým jménem a neříkal jim 'ty žluté potvory', dozvěděl by se hned, že se Pokémon hraje ve druhém.“\nPobesedovali jsme a posléze se svorně odebrali na přednášku Františka Novotného o mýtu elitního bojovníka. Byla tradičně brilantní a třída tradičně narvaná a všechny profesorky dějepisu (nebo minimálně ta naše) by se od něj mohly a měly učit. Jelikož měla podle programu hned po Františkovi následovat Františka, tedy Vrbenská, ale v jiné místnosti, urychleně jsme se tam přesunuli. Jaký však byl můj údiv, když jsme v oné třídě vstoupili přímo doprostřed výkladu Marka Plaveckého o tom, jak správně namalovat papulu a jazyk manga-děvčete. Porovnáním programu a hodinek jsem vzápětí zjistil, že elitní bojovník zabral méně času než měl, pročež jsem po anglicku zmizel.\nDostat se v 17.30 zpět do třídy však málem nešlo ani po německu, už proto, že jsem měl v každé ruce kelímek s kávou, a nemohl tak využít osvědčenou taktiku bleskové války. Nezbylo mi, než to zkusit se slušností, kterážto sice značně zdržuje, nicméně nakonec přeci jen vede k cíli, v tomto případě ke školní lavici, na níž mi Bí držela místo.\nSotva jsme si osladili, tak se zhaslo. Fanoušci mangy se pokusili ignorovat stanovený program a prosadit jakýsi kreslený film, leč bouří nesouhlasu byli vykázáni do patřičných mezí, respektive ke všem čertům. Následující hodina totiž patřila japonskému hororu, Františce a jejímu sugestivnímu stylu vyprávění, který způsobí, že posluchač (ba co posluchač, dokonce i já!) bez dechu sleduje a napjatě čeká na další větu i u jinak omšelého a fádního zamilovaného příběhu, uváděného jako protiklad k mnoha úrovním hrůzného japonského pekla.\nKdyž se naši duši (odvozeno od: duchem (ne)přítomen) vrátili ze zalesněných úbočí strmých japonských kopců a hor, zjistil jsem jednak, že hodinky odpípaly půl sedmou, a jednak že jsem si v zaujetí málem vylil do bot lógr od kafe.\nRád bych byl býval shlédl i přednášku Filipa Štěpánka o P.K.Dickovi a jeho díle a jeho překladatelích a jejich díle, avšak další část večera jsme plánovali strávit v jiném kulturním svatostánku, a to sice na filmu The Rocky Horror Picture Show, takže jsme se pomalu vydali k východu. Ten byl sice zavřen, zamčen a nedobyten, ale po směrovacích šipkách jsme co po Ariadnině niti budovu gymnázia nakonec opustili.\nIntermezzo v kině Aero: Že já blbec nešel na toho Štěpánka! Možná byl jeho výstup méně výpravný a bez tolika efektů, leč na druhou stranu předpokládám, že se na podium nedostavil v dámských kalhotkách a podvazcích, natož aby tam v tomto odění tancoval jako některé mužské postavy zmíněného filmu.\nV neděli ráno jsem trpce želel svého ateismu, vstávaje v nekřesťanskou sedmou hodinu a třicátou minutu. Možná se dám pokřtít a budu vstávat v poledne, tak.\nPřestože jsme tramvaj č. 26 doběhli, dorazila Bí na (cituji z programu) „Ukázky a povídání: Shoujo manga, shounen manga“ s desetiminutovým zpožděním. Já si zatím v poklidu dal kávu, toast a něco sladkého navrch, přičemž mne překvapilo, že v prostorách určených ke konzumaci běží jako kulisa na videu film South Park: Peklo na Zemi. Mně osobně chuť k jídlu hned tak něco nezkazí, nicméně si vzhledem k ostatním, ne tak otrlým hladovým, myslím, že snímek plný vulgárních slov a oplzlých návrhů, kde navíc jeden z hlavních hrdinů každou chvíli někoho pozvrací, nebyl zvolen za použití mozku a inteligence.\nPřed desátou hodinou jsem mezi sebe a špatně nakreslené postavičky umístil zeď Sci-fi místnosti, abych si vyslechl Pagiho přednášku o SF na internetu. Snažil se sice hezky, ale pro toto nespolehlivé médium s ještě nespolehlivějšími uživateli mě ani on nedokázal nadchnout.\nPo malé pauze vystřídal Pagiho na podiu jeden z našich prezidentů, konkrétně ten, jenž se více osvědčil, za což dostal svůj úřad na doživotí. Jal se vyprávět o historii Fandomu, leč po několika větách byl přerušen crescendem doléhajícím sem zvenčí. Na jeho dotaz po příčině zazněla z publika tato odpověď: „Vedle běží South Park: Peklo na Zemi. - Čili vlastně: Peklo v bufetu.“\nS vědomím (jen Bůh ví, kde ho sebral), že se jej žádné peklo ani Peklo netýká, pokračoval Zdeněk Rampas ve výkladu, a zejména nám později narozeným odhalil, co se ve sci-fi dělo v dobách, kdy my jsme ještě za sebou na kšandě tahali kastrol s pískem.\nPak vystoupil Václav Pravda s historií lobbování za Eurocon 2002 v Chotěboři (zase Ti, Vašku, vypadl vtip o kině) a s prognózou toho, jak bude vypadat totéž tamtéž. Moje nechuť k cestování kamkoliv dále než do Prahy mne od účasti na této akci zrazuje, leč mám jakýsi nejasný, o to však vtíravější dojem, že blíže než v uvedené Chotěboři se Eurocon minimálně v následujících dvou letech konat nebude. Uvidíme.\nNa sklonku dopoledne dorazila Bí a Přemysl Houžvička. Ta první překvapivě mlčela, ten druhý se naopak rozpovídal o letošním Parconu tvrdíc, že se bude konat v Praze. Svoje prohlášení sice vzápětí téměř popřel bližší specifikací, při které se ukázalo, že jde o prostory Zemědělské univerzity v Suchdole, nicméně jsem se nedávno doslechl, že tam prý už jezdí městský autobus. No, uvidíte, jestli se tam uvidíme.\nHonza Silver Adamec se nás poté snažil přilákat na Opatcon, avšak mou pozornost poutal jen do okamžiku, než přiznal, že jej pořádá v Broumově (Broumovský výběžek je takový ten příčesek napravo od uší republiky, až na dálném severovýchodě). Tak tam se, milánkové, určitě neuvidíme.\nPosledním lobbujícím byl jakýsi mladíček, jehož jméno jsem si sice nedokázal zapamatovat, ale který použil lákadla nejtěžšího kalibru: Na Neoconíček přislíbil domácí stravu v množství, co hrdlo a žaludek ráčí. Za místo konání navíc inteligentně zvolil Prahu, pročež jediná závažnější překážka pro mne nyní spočívá v tématech uvedených jako motivy přednášek: drogy a xenofobie. To první bohudík neberu a bohužel neprodávám, a o tom druhém nemusí MNĚ nikdo nic vyprávět. Pročež se asi neuvidíme.\nA pak už jsme se všichni společně zvedli a rozešli se na oběd. Když jsem stál ve frontě před bufetem, vytáhl chlapec přede mnou z kapsy mobilní telefon a počal s kýmsi mluvit. Fascinovaně jsem přihlížel tolerantnosti obsluhujícího personálu, který hocha nepřestávajícího hovořit nejenže kompletně obsloužil s úsměvem na rtech, ale dokonce mu ten mobil nenacpal do chřtánu. Jsem sice také mobilním (v telekomunikačním smyslu slova), ale čeho je moc, toho je příliš.\nPozdě, ale přece, přišel jsem na povídání s Carolou Biedermannovou o mimozemšťanech mezi námi, spojené s anketou o mimozemšťana roku. Návrhů a důkazů snesla naše laická porota tolik, že si z nich sama nedokázala vybrat, a tak byl Mimozemšťan roku 2000 drtivou většinou hlasů nezvolen pro přílišné množství kandidátů. Pro mne osobně se jím ovšem stal Pokémon. Tak dokonale ovládnout a zotročit si lidstvo nedokázali ani Šmoulové, budiž Gargamelově žaludku lehcí.\nA protože volební komise kapitulovala s předstihem, pohodlně jsem stihl přednášku Egona Čierneho „Dějiny psané a přepisované“. Známý nakladatel sice tvrdil, že mu zmermomocnili původní název „Nelíbí se vám historie? Napište si vlastní!“, nicméně tak jako tak to bylo příjemné a inteligentní. Konečně se našel někdo normální, kdo se odvážil říci nahlas, že první republika nebyla zas až takovou idylkou, že tatíček Masaryk byl obyčejný fotr, a že k poválečnému odsunu Němců by možná nedošlo, kdyby totéž neprovedli oni sami Čechům o pár let dříve. Pravda prostě vždycky nakonec zvítězí, ale někdy to dá pěknou fušku. Díky, Egone, že jsi se dřel i za mě.\nPřipozdívalo se a my usoudili, že je nejvhodnější doba k návratu. Za mě tak sice usoudil spíše autobusový jízdní řád, ale ukončení dvoudenního maratonu připadalo vhodné i Bí. Cestou do centra jsme se shodli na tom, že celá akce byla velmi příjemná, pouze s výjimkou některýcvh extravagancí v bufetu a nejbližším okolí; a že s uplynulým víkendem můžeme býti spokojeni.\nTou dobou jsem ovšem ještě netušil, že mi pravidelnou nedělní autobusovou linku zrušili právě k osmadvacátému lednu, a nahradili ji příměstskou dopravou, o které ovšem nikdo nevěděl, odkud, kam a hlavně kdy jezdí. Zatracený cestování! Asi budu muset uspořádat Pyšelcon.


olej STIHL MULTIOIL BIO - Sekacky-pily.cz\nolej STIHL MULTIOIL BIO\nKód výrobce 07825168500\nUniverzální víceúčelový olej STIHL MULTIOIL BIO. Může být použit jako mazivo (například pro GTA 26), jako čistič, ochrana proti korozi. Není vhodný jako řetězový adhezivní olej pro benzinové pily STIHL MS. Olej má složení šetrné k životnímu prostředí, protože je vyrobeno z 90% obnovitelných surovin a 90% biologicky rozložitelných. Přírodní olejová báze, neoxiduje.\nSpecifikace - olej STIHL MULTIOIL BIO:


MINI Countryman 2.0, 141 kW, Benzinový, Automatická převodovka | Driveto.cz\nMINI Countryman 2.0, 141 kW, Benzinový, Automatická převodovka\nPohon vozu je obstaráván benzínovým motorem s objemem 2 l a výkonem 141 kW spřaženým s automatickou převodovkou. Svým výkonem se hodí i na rychlejší cestování. Zrychlení z nuly na sto za 7,4 s zaručuje sportovní zážitky. Maximálku 225 km/h na českých dálnicích legálně nevyužijete. Nicméně slibuje rychlé svezení třeba v Německu. Do kufru o objemu 450 l se v pohodě vejdou zavazadla i větší nákup. Díky délce 4,3 m si obstojně poradí i s městským parkováním.


Výstava 'Mikroregion Drahanská vrchovina -genius loci' - Ježkovice\nVýstava "Mikroregion Drahanská vrchovina -genius loci" - Ježkovice\nJak jen charakterizovat místní krajinu? Z hlediska tvaru terénu leží Ježkovice v jednom z potočních úvalů Drahanské náhorní plošiny, kterou z jihu a severu ohraničují příkré svahy k Rakoveckému potoku a k říčnímu údolí Malé Hané. Přírodní páteří obce samotné je potok Drnůvka, bez něhož by zde trvalé osídlení patrně nemohlo vzniknout (foto 1). Na náhodného návštěvníka z města zapůsobí obec svým klidem, osvěžujícím vzduchem a zachovalými příklady mizející tradiční architektury. Pravidelný návštěvník navíc zjistí, že se zde každoročně odehrávají svátky, spojené s lidovými rituály, které jsou již na většině našeho území zpravidla zapomenuty. Jak jsme se pokusili symbolicky zachytit na následující fotografii, obec spolu s okolní krajinou tvoří poměrně harmonické propojení tradice a přírody (foto 2).\nJežkovice, říjen-prosinec 2009, foto a text: Reichstäter - Slavík\nS celkovou úpravností obce kontrastuje především místní JZD, jehož polorozpadlý areál je v současnosti využíván zcela minimálně (foto 1). S ustavením JZD v roce 1949 přímo souvisí také poněkud fádní krajina monokulturních polí, obklopující obec (foto 2, 3). Kolektivizační atmosféru výstižně popisuje obecní kronika: "Byl to významný den 5. září 1950, kdy započalo se s rozoráváním mezí. Tam za plotem, tam u stromu a na cestě za humny stojí porůznu lidé a v tichém zamyšlení pozorují, jak se ztrácí mez. První brázdy však neobešly se bez slz a tichého nářku. Mnohý rolník prošel v duchu celý svůj život, život svých předků... Zamyšlen oře novou brázdu a tu mu vyvstanou před očima jeho děti - osud dětí. Budou v budoucnu na svém? Co bude dál? Nedomyslí."\nJežkovice, říjen-prosinec 2009, foto a text: Reichstäter-Slavík\nNa kopci nad vsí, přímo na hranici polí a lesů, stojí kamenný památník. Připomíná události konce 2. světové války, kdy byla obec osvobozena Rudou armádou (foto 1, 2). V místní kronice je zachycen pozoruhodný obraz o průběhu oslav: "Nedočkaví a rozradostnění občané z krytů a z domů vítají se slzami radosti své osvoboditele, a snášejí jim vše nejlepší. Vždyť přišli naši bratři osvoboditelé! A oni, boji jaksi otupělí, nevnímají naše city a sami si hledají, co by jejich chutě ukojilo. V mnohých případech však vyplnilo se přísloví "Všeho moc škodí". A proto někde přílišné požívání lihovin mělo za následek nepříjemnosti. To však nebylo ničím proti tomu, co pro nás vykonali a když uvážíme, že osvobození obce se stalo beze ztrát jak ve vojsku, tak i v civilním obyvatelstvu."\nNa prstenec polí okolo Ježkovic navazují rozsáhlé lesy. Před moderní dobou byl les obvykle vnímán jako znepokojivé a tajemné území, a mnoho z této působivosti si zachoval dodnes (foto 1). Jak ovšem připomínají místní pověsti, les kdysi také sloužil vesničanům jako úkryt před vnějšími vpády a stejně jako jinde asi i za útočiště milencům. Ostatně, i při našich fotografických výpravách jsme v lese narazili na zaparkovaný automobil s příznačně omlženými skly. Lesy okolo Ježkovic lze jinak charakterizovat jako přírodě blízké a oproti příměstským lesům také relativně neznečištěné (foto 2). Jeden ze zdejších monumentálních buků (s obvodem kmene 440 cm) byl v soutěži "Strom Vyškovska roku 2005" vyznamenán třetím místem (foto 3). Na celostátní soutěž však "putoval" pouze vítězný dub od Švábenic.\nV okolí obce stojí nad příkrými svahy pozůstatky valů a příkopů dvou pravěkých pevností - Černova a Na Zbitých (foto 1 - 4). Nálezy ukazují, že byly patrně zbudovány během doby železné. Proto také přitahují tato místa keltofilní novopohanské mystiky. Zda pevnosti kdysi chránily přilehlé stezky či sloužily jako obchodní uzly, zda byly sídly náčelníků, anebo útočištěm v dobách válek, není příliš jisté. Z nálezů ovšem víme, že hradisko na Černově, opředené pověstmi o pokladech ukrytých přímo v kopci, užívali v raném středověku také Slované. Počínaje vrcholným středověkem už zde ovšem není osídlení doloženo. Zvláštně proto působí skutečnost, že místní legendy spojují hradiska s událostmi z 13.-14. století. Buď tedy nálezy z této doby ještě čekají na své objevení, anebo byly legendy z dávných dob přeneseny na mladší historické události.


Vrba 'Kurome' - Salix 'Kurome' | Zahradnictví FLOS\nRostlina pochází z čeledi Salicaceae – vrbovité a rodu Salix. Tento japonský kultivar bývá často roubován na různě vysoké kmínky, takže tvoří malý stromek dorůstající cca 2 metry výšky i šířky. Tato vrbička je zajímavá… Vše o produktu\nRostlina pochází z čeledi Salicaceae – vrbovité a rodu Salix. Tento japonský kultivar bývá často roubován na různě vysoké kmínky, takže tvoří malý stromek dorůstající cca 2 metry výšky i šířky. Tato vrbička je zajímavá tím, že její jehnědy mají černou barvu. Kvete od března do dubna. Listy jsou zelené. Korunku lze v předjaří upravovat řezem.\nRostlina preferuje slunné stanoviště s vlhčí, humózní, propustnou půdou. Je mrazuvzdorná.\nHodí se do malých prostor a předzahrádek jako solitera. Vyjímá se na březích rybníčků, potůčků a zahradních jezírek.


Ceník doplňkových služeb - SuperFaktura.cz\nSuperFaktura podporuje import faktur z těchto programů a služeb: Excel, IsDoc, Money, Pohoda a iDoklad. Tuto možnost najdete po přihlášení se do svého účtu v sekci Nástroje > Import. Pokud však potřebujete import nějak indiduálně upravit, můžete se na nás obrátit.\nK propojení přes API máte k dispozici kompletní dokumentaci. Konkrétní technické otázky vám rádi zodpovíme na info@superfaktura.cz. Pokud však potřebujete víc, tak programátorské práce jsou zpoplatněné.\nÚpravy dat na míru\nV případě zájmu o specifické úpravy ve vašem účtu vám vypracujeme předběžnou cenovou kalkulaci podle rozsahu úprav.\nTabulka doplňkových služeb\nFaktury (nepodporovaný formát) 1099 Kč bez DPH za každou započatou hodinu\nProgramátorské poradenství při implementaci API 1099 Kč bez DPH za každou započatou hodinu\nÚpravy dat uživatele 1099 Kč bez DPH za každou započatou hodinu\nCeník balíků předplatnéhoCeník SMS, poštovních známek a kilometrů pro Knihu jízd


LG HR720T - 3D Blu-ray přehrávač - rekorder - DVD-T - LG Electronics CZ\n3D Blu-ray přehrávač-rekorder, možnost připojení externího HDD pro přehrávání nebo nahrávání, DVB-T tuner, USB direct ripping.\nOvladač z chytrého telefonu s aplikací LG Remote\nLG Blu-ray™ přehrávač\nPřehrávání z externího hard disku\nZvýšení rozlišení na Full HD\nLG Blu-ray™ přehrávač přehrává kromě formátu Blu-ray™ také celou řadu jiných formátů, např. DVD, zvukové CD, MKV, DivX, soubory JPEG aj. (viz specifikace daného modelu). Disky Blu-ray™ posunou vaši domácí zábavu na vyšší úroveň, protože mají více než dvojnásobné rozlišení oproti standardnímu DVD a kvalitnější zvuk.\nUžijte si úchvatné zážitky sledování jasnějšího a zřetelnějšího prostorového obrazu, přivedeného k dokonalosti pokročilou technologií 3D od LG.\nVelmi často se stává, že externí obsah z internetu nebo z přenosného zařízení vypadá v televizi špatně vzhledem k nízkému rozlišení. LG nabízí řešení převodem na vyšší rozlišení, které jako zázrakem zvýší rozlišení původního obsahu tak, že vypadá i na velké obrazovce dobře.\nProstě připojte přenosné zařízení na ukládání dat a přehrávejte filmy, hudbu a fotografie na větší obrazovce.\nChytrý telefon se stává všestranným dálkovým ovladačem. Prostě si stáhněte aplikaci LG Remote pro zařízení s operačním systémem Android nebo pro iPhone a užívejte si úplného ovládání domácího kina.\n162 MHz / 12 bit\nDeep Colour (HDMI 1.3)\nMPEG2 / 4 HD\nDVB-T (1 tuner)\nEditace oblíbených programů\nMožnost přidání či vymazání programu\nITR (Okamžité nahrávání)\nMožnost nahrávání na externí HDD\nSoučasné nahrávání a přehrávání\nMožnost vymazání titulu\nÚprava názvu titulu\nAPLIKACE A INTERAKTIVNÍ OBSAH\nMožnost vytvoření dálkového ovladače s pomocí chytrého telefonu\n- Připojení přes kabel\nPropojitelnost s ost. zařízeními\n- Přehrávání z USB\n- Přehrávání externích HDD\n- Přímé nahrávání na USB\nOkamžité otevření sběrače BD mechaniky\n- Fast Forward / Reverse\n- Slow Forward / Reverse\n- Step Forward / Reverse\n- Video výstup - HDMI (1.4)\n- Video výstup - Kompozitní / Komponentní\n- Audio výstup - Audio L/R\n- Audio výstup - Optický / Koaxiální\n- Výstup pro příjem pozemního signálu\nROZMĚRY / SPOTŘEBA\n430 x 58,5 x 297,2\n200-240 V (±10%) 50/60 Hz\nSpotřeba ve Stand-by režimu\nméně než 0,5 W\nZobrazit HR720T Produktová podpora\nAť milujete svá stará DVD, nemůžete se nabažit největších hollywoodských trháků nebo chcete sledovat film na velké obrazovce pod hvězdami, naše domácí přehrávače videa vám to vše umožní. Naše přehrávače videa, které se mohou pochlubit elegantním, zeštíhleným designem a sofistikovanými, avšak snadno použitelnými funkcemi, vám přinášejí nejnovější technologie na dosah ruky. Náš sortiment zahrnuje:\nBlu-ray přehrávače a 3D Blu-ray přehrávače: Blu-ray přehrávače LG vám umožňují sledovat disky DVD i Blu-ray, ale mnohé z nich nabízejí také širokou škálu funkcí, které umožňují přístup k dalším typům obsahu. Naše Blu-ray zařízení vám přinášejí svět plný obsahu na dosah ruky, od 3D přehrávání přes funkce Smart TV až po USB porty a integrované Wi-Fi.\nDVD přehrávače: Naše DVD přehrávače a rekordéry umožňují stisknutím tlačítka sledovat klasické disky a filmy ve standardním rozlišení pro ty, kdo nepotřebují HD rozlišení. A díky dostupnosti přehrávání přes USB a obsahu ve formátu DivX můžete svůj domácí přehrávač videa využívat nejen ke sledování filmů z disků, ale také k poslechu hudby a sdílení rodinných fotografií na velké obrazovce.\nDomácí přehrávače videa vám umožňují sledovat, co chcete, kdy chcete. Naše zařízení byla navržena tak, aby vám zlepšovala život a nabízela maximální možnosti zábavy od klasických filmů přes nejnovější nezávislé filmy a filmové trháky až po největší sportovní akce na televizoru. Seznamte se s naším sortimentem, a pak si projděte naše nejnovější televizory – a sledujte svou oblíbenou zábavu zcela novým způsobem.\nLG 3D Blu-ray přehrávač HR720T vám umožní kromě přehrávání 3D blu-ray a DVD disků také nahrávání obsahu na připojený externí HDD. Mezi přednosti rekorderu patří integrovaný DVD-T tuner, časované nahrávání HDMI výstup, USB direct ripping (konverze hudebního CD na MP3 přímo do MP3 přehrávače přes USB vstup) a podporu chytrých telefonů (OS Android, iPhone).


Exity internetových projektů. Jaká jsou jejich pravidla? | FYI Prague\n24.4.2015 Lukáš MeitnerČlánkyJiří Matzner\nVytvořit úspěšný internetový projekt a následně jej prodat. Praxe, která je stále častější. Tzv. exit online projektu má ale svá pravidla. Čtěte jaká.\nInternet je prostředím naprosto specifickým, a to platí i ohledně podnikání. Mnoho věcí zde má specifická pravidla odvislá převážně od dynamičnosti rozvoje digitálního prostředí jako takového a tato pravidla se mohou v reakci na změny trendů měnit prakticky ze dne na den. Proto se na úvod článku sluší napsat, že ten čtenář, který by v něm snad hledal jednoznačný návod, jak si počínat při oceňování a prodeji internetových projektů, bude nejspíše zklamán. Už ze samého principu věci totiž takovýto definitivní návod nebo postup neexistuje a snad ani existovat nemůže. Jakýkoliv pokus o regulaci těchto postupů zákonnou cestou by totiž pohořel na tom, že na rozdíl od legislativního procesu je internet a věci s ním spojené velmi rychle a plynule se měnící a i proces exitování internetového projektu je ve své podstatě reakcí na okamžitý střet nabídky a poptávky.\nCena se odvíjí od mnoha faktorů\nJedním z důvodů, proč nelze pro prodeje internetových projektů nastavit stejná měřítka, je i ten, že každý projekt je unikátní a často se stane, že i u dvou podobně zaměřených se může výsledná cena diametrálně lišit. Pro konkrétní ukázku je nutné se podívat na to, které projekty se u nás v nedávné době nejvíce prodávaly. Velmi časté byly exity v době, kdy vrcholil fenomén slevových portálů. Největší hráči často pro upevnění své pozice skupovali stránky své konkurence. Až z astronomického počtu podobných serverů zbylo do dnešní doby životaschopných jen několik, nejčastěji se jedná o takové, jejichž vlastníci odkoupili server konkurence a jeho nabídky přemístili na server vlastní.\nU podobného portálu je potom hned několik měřitelných faktorů, podle kterých lze alespoň přibližně určit jeho hodnotu. Těmi jsou mimo jiné počet prokliků, počet návštěv, počet registrovaných uživatelů a počet denně reálně zakoupených voucherů. Samozřejmě hlavním ekonomickým indikátorem pak bude reálný obrat a hospodářské výsledky daného serveru. K tomu ještě hraje roli historie, kterou za sebou server má, povědomí o značce, cena domény jako takové a i to, s jakými partnery má server navázaný obchodní styk a ochota těchto partnerů pokračovat ve spolupráci s někým jiným. Oceňování může probíhat násobením měsíčních tržeb, jejich průměrováním z nejlepších čtvrtletí, nebo i úplně jinou metodikou, na níž se kupující s prodávajícím dohodnou.\nObchodování s internetovými projekty se podobá spekulacím na burze\nTi, kteří se v prostředí internetových projektů pohybují, vědí, že v lecčem si toto odvětví a orientace v něm nezadá s obchodováním na burze. I zde je nutno sledovat aktuální trendy, mapovat jednotlivé hráče v daném segmentu a jejich aktuální postavení a stejně jako na burze i zde mnohdy jeden den dokáže zcela změnit situaci. Pokud u již zmíněných slevových portálů zakladatel projektu dobře odhadl dobu, kdy situace v dané oblasti kulminovala, mohl svůj portál prodat i za mnohem vyšší hodnotu, než původně předpokládal, neboť konkurence byla natolik ochotná ovládnout relevantní trh, že se nezdráhala zaplatit i více, než byla reálná hodnota projektu.\nDnes je však již situace zcela jiná, a tak nezbývá než opět čekat na trendovou oblast, v níž jednotlivé projekty naleznou uplatnění. Poměrně nedávno jí byly potravinové servery, a to jak s hodnocením restaurací, tak s rozvážkou jídel, o něž projevil s velmi nadstandardní nabídkou zájem zahraniční investor, s cílem vybudovat si mezinárodní majoritu podobně zaměřených serverů. Odhadovat, jaké zaměření projektů bude nejvíce progresivní do budoucna, je však věštěním z křišťálové koule a spoléháním na štěstí. V neposlední řadě nesmíme zapomínat na sociální sítě, kde se fenomén kupování například fanouškovských stránek či skupin rovněž začíná rozmáhat.\nKaždý exit je individuální a odvážným štěstí přeje\nObchodování s internetovými projekty je velmi zajímavým a progresivním novým odvětvím, které čeká velká budoucnost, vzhledem k tomu, že čím dál větší část lidské činnosti se přesouvá právě na internet. Zároveň tento způsob podnikání je ve své podstatě naprosto ideální tržní záležitostí, kde finální cenu určí, klidně i reálným ukazatelům navzdory, jen střet nabídky s poptávkou. V pozadí každého obchodu je riziko, zda vydrží zákazníci a zda vůbec vydrží v době exitu prosperující odvětví samo o sobě. Co rozhodně nehrozí, je stereotyp, neboť každý exit je jedinečný. Velmi záleží i na osobě prodávajícího, často tentýž projekt jsou dva různí lidé schopni prodat za diametrálně odlišnou částku.\nČím více sebevědomí a marketingových trumfů prodávající má, tím lepší obchod je schopen uzavřít. Obecně lze říci, že v oblasti prodeje internetových projektů bývají nejúspěšnější mladí lidé, neboť právě oni patří ke generaci, která na internetu vyrostla a nejlépe ho zná. Kromě toho – s věkem přicházející pragmatismus a střízlivější uvažování při uzavírání obchodů může být právě zde, v tomto poněkud bouřlivém prostředí, spíše na škodu.\nOriginální článek naleznete na webu podnikatel.cz


Nejlepší ferraty: května 2014\nStručná charakteristika: Velice populární zajištěná cesta na samém okraji Alp (a přesto jen kousek od Vídně) se stoletou historií. Jde o nejkrásnější ferratu v pohoří Rax a v roce 2013 proběhla právě ke stému výročí její generální oprava.\nPříjezd a parkování: Po A2 z Vídně směr Graz. Na 57 km (sjezd Seebenstein) odbočit na S6 směr Leoben. Z S6 sjet na 17 km do městečka Gloggnitz a pokračovat po 27 na Reichenau an der Rax. Tam odbočit doleva a pokračovat do obce Prein an der Rax. U cedule značící konec obce odbočit doprava směr Griesleiten (značeno). Na konci této osady je pod lesem parkoviště.\nPřístup: Od parkoviště po zpevněné cestě (žlutě značené) do kopce. Po čase je odbočka (na rozcestníku je uváděno „Haidsteig“) doprava na lesní pěšinu, která je značena zeleně. U pramene Bachingerbründl (většinou se zde dá dobrat voda, ale nelze na to spoléhat) odbočuje naše pěšina k ferratě doleva (pěšina rovně vede na vrchol mírně zajištěnou cestou Preinerwandsteig – na ní není potřeba jištění) a přivede nás přes drobná suťoviska k nástupu. Od parkoviště až k začátku ferraty zabere 1 – 1,5 hodiny.\nVýstup: Jde o krásné a přiměřeně obtížné lezení (někdy udávaná obtížnost D je mírně nadhodnocená). Cestou si lezec užije nádherných výhledů i pro tuto ferratu několik typických slepičích žebříků :-) Po přelezení prvního skalního bloku se jde ještě kousek pěšky k prvnímu žebříku, který představuje začátek opravdového lezení. Potom následuje několik exponovanějších úseků střední obtížnosti, než přijde chodecká pasáž, kde se dá odpočinout či naopak někoho předejít. Po dalším slepičím žebříku se dostaneme do velkého skalního kotle, a tady se již nacházejí klíčová místa této cesty. Asi nejtěžší místo představuje úzký a někdy i kluzký komín. Kousek za ním u sochy černé Madony je opět vhodné místo na odpočinek – nejtěžší místa jsou již zdolána a od vrcholu vás dělí jen opravdu příjemný dolez. Od úplného konce zajištěné cesty je to k vrcholu Preiner Wand (1 783 m.n.m.) s vrcholovým křížem jen kousek cesty do kopce vpravo od výstupu z ferraty. Celý výstup zabere pohodovým tempem asi 2 hodiny, ale cesta je velmi frekventovaná a tak snadno může dojít ke zdržení.\nSestup: Možných sestupů je několik, ale vždy na něj počítejte s alespoň 2 hodinami. Nejzajímavější je asi cestou Preinerwandsteig, která začíná kousek od vrcholového kříže Preinerwandu (od konce ferraty doprava ke kříži a pak pokračovat dále směrem na Ottohaus, po chvíli prudce z kopce doprava). Příjemnější (ale i delší) je naopak sestup přes turistickou chatu Neue Seehütte (od konce ferraty doleva), odkud vede žlutě značená turistická cesta (Göbl Kühn Steig ) zpět na parkoviště. Je taky možnost pokračovat od vrcholového kříže na východ po modré značce na chatu Ottohaus, potom již jen kousek k lanovce Raxseilbahn, kterou se dá sjet do obce Hirschwang (pozor - je to však 10 km od výchozího parkoviště).\nIdeální sezóna: červen - říjen\nVlastní hodnocení: Jediným záporem této cesty je její velká obliba a tedy velké množství lezců. Jinak je to krásná a dobře zajištěná cesta, vhodná i pro mírně pokročilé začátečníky, která ale umí potěšit i zkušené lezce zajištěných cest. Jde o krásnou celodenní horskou túru.\nPittentaler Klettersteig - Turecký hrad - Türkensturz\nChata Weichtalhaus - prakticky jediné cenově dostupné ubytování v okolí (stanování na tábořišti v Kaiserbrunnu je již zakázáno).\nVystavil Unknown v 20:25 5 komentářů:\nMísto: Reichenau an der Rax, Rakousko


Necid by na Juventus stačil, Váchu hodnoťte podle výkonů, říká agent - iDNES.cz\nFotbalový agent Jiří Müller (nahoře) a bývalý český reprezentant Zdeněk Grygera sledují zápas. | foto: Jiří Müller\nMůže nějaký český fotbalista překonat rekord Pavla Nedvěda, který v roce 2001 přestoupil do Juventusu Turín za jeden a půl miliardy korun?\nProč ne? Když Pavel Nedvěd hrál ve třiadvaceti ve Spartě, tak taky nikdo nevěřil, že jednou získá Zlatý míč. Nedvěd může být motivací pro ostatní, že všechno jde, když máte vůli a píli. Třeba reprezentace uspěje na mistrovství Evropy, někdo přestoupí do zahraničí a bude hrát tak výborně, že za další dva roky ten rekord překoná. Ale čeští hráči musí změnit myšlení.\nNěkteří vůbec nevědí, co to je obětovat fotbalu sto procent. Většina hráčů je spokojená, že má smlouvu, pravidelnou výplatu a odtrénují dvě hodiny denně. To jim stačí. Ale to je málo.\nNarodil se 2. prosince 1980.\nVe dvanácti přestoupil do Sparty, později dělal kapitána v juniorských reprezentacích. V nich nastupoval třeba s Tomášem Rosickým, Milanem Barošem, Janem Polákem nebo Zdeňkem Grygerou. „V reprezentaci do osmnácti let jsme měli agenta jen já, Tomáš Rosický a Honza Polák. Teď mají agenta i dvanáctiletí kluci,“ říká.\nV sedmnácti začal trénovat se sparťanským áčkem. Ligu si však nezahrál. „Sparťanem jsem dodnes,“ říká.\nPozději hostoval v Plzni či Příbrami. „Ve dvaadvaceti letech jsem zjistil, že tudy cesta neveda, a kariéru jsem ukončil,“ vzpomíná.\nZáhy začal pracovat pro agenturu Nehoda Sport a v roce 2009 se osamostatnil. Zastupuje Tomáše Sivoka, Tomáše Necida, Lukáše Váchu, Roberta Hrubého, Maria Holka či Ondřeje Švejdíka.\nGenerace kolem Nedvěda, Šmicera, Poborského, Rosického nebo Čecha byla jiná?\nMěla větší hlad něco dokázat. Dneska je spousta hráčů rozmazlených a uspokojených. V Česku se přitom nemají tak špatně na to, co někdy předvádí.\nZdůrazňujete to svým hráčům?\nŘíkám jím, že chci být úspěšný, a k tomu potřebuju, aby byli úspěšní i oni. Agenti jsou hodnocení podle svých hráčů. Čím lepší budu mít hráče, tím lepší budu i já. Takže ano, zdůrazňuju jim to.\n„Necid byl jednou nohou v Juventusu“\nSice zastupujete hráče jako Tomáš Necid nebo Lukáš Vácha, ale velký přestup za stamiliony korun jste ještě nezažil.\nMěl jsem štěstí, že hráči přestupovali většinou po skončení smlouvy. Pro všechny strany je to potom zajímavější - co se týče platů nebo provizí. Agenti hráče neprodávají, to je záležitost klubů. Moje práce spočívá v tom, abych dohadoval smlouvy a vysoké platy. Je mi jedno, jestli hráč přestoupí za sto milionů nebo po skončení smlouvy zadarmo. Já jsem naopak hrdý na to, že moji hráči mají velké smlouvy a snad jsou spokojení.\nKdo z vašich hráčů má největší tržní hodnotu?\nMomentálně asi Tomáš Necid. Dostal se do formy, v jaké byl před vleklým zraněním kolena. Což dokazuje v Bursasporu, kde dal v lize a poháru za podzim už třináct gólů. Navíc je pořád mladý a je to útočník. Největší hodnotu mívají právě takoví hráči.\nPřed rokem se o něj zajímal Juventus. Bylo to reálné?\nTomáš byl jednou nohou v Juventusu. Byl by to pro něj krásný přestup, který by si zasloužil.\nMěl podepsat smlouvu v Juventusu a na půl roku odejít na hostování do Cagliari, aby si zvykl na italský fotbal. Bohužel měl v tu dobu zánět v kotníku a Cagliari potřebovalo útočníka hned. Ten samý případ bylo Chievo Verona. Takže z toho sešlo. Ale to neznamená, že se Juventus nemůže ozvat znovu, když se Tomášovi bude dařit v Bursasporu tak, jak se mu daří teď.\nZůstáváte s Juventusem v kontaktu?\nDíky tomu, že v Juventusu pracuje Pavel Nedvěd, tak v nějakém kontaktu jsme. Ale o Juventusu se můžeme bavit ve chvíli, kdy Tomáš překročí hranici patnácti nebo dvaceti gólů v turecké lize. Pak by do takového velkoklubu přestoupit mohl. Teď nemá cenu polemizovat. Všechno je jen o výkonech na hřišti.\nZleva: Bývalý český fotbalista Pavel Nedvěd a fotbaloví agenti Jiří Müller a Mino Raiola.\nMá Necid na to, aby se prosadil v konkurenci Mandžukiče nebo Moraty?\nStoprocentně! O tom jsem přesvědčený. Tomáš bude do půl roku připravený na to, aby přestoupil do velkého evropského klubu. Ale nepředbíhejme, musí zůstat zdravý a soustředit se na své výkony v turecké lize. Jsem rád, že je v Bursasporu společně s Tomášem Sivokem, který je příkladný profík. Doplňují se na hřišti a přidávají si v tréninku.\n„Vácha je nejlepší defenzivní záložník v lize“\nV únoru vám fotbalová asociace pozastavila činnost, protože jste nesplňoval řády. Už máte se svými hráči podepsané smlouvy?\nAno, se všemi svými hráči už mám řádně podepsané smlouvy o zastupování.\nArgumentoval jste, že hráči od vás můžou kdykoliv odejít, když budou nespokojení. Pořád tu možnost mají, i když museli podepsat smlouvu?\nTo furt platí. Když si hráč bude myslet, že pro něj tu práci bude někdo dělat líp, tak bych nebyl chlap, kdybych ho držel kvůli podepsané smlouvě. To se stalo třeba v případě Martina Juhara. Podali jsme si ruku a spolupráci ukončili.\nCo bude s...\nPokud se mu bude v Bursasporu dařit, v létě může přestoupit do většího klubu. „Je nejlepším českým útočníkem,“ říká Müller.\nTaké působí v Bursasporu. Jednou by se mohl vrátit do Sparty: „Teď v létě nabídce Bursasporu nikdo konkurovat nemohl. A možný návrat do Sparty? V první řadě záleží na Spartě. Kdyby v budoucnu měla zájem, tak bychom byli sami proti sobě, kdybychom si k tomu nesedli. Sparta byla, je a bude nejlepší český klub.“\nPo zranění zůstává ve Spartě a bude bojovat o nominaci na mistrovství Evropy.\nV Liberci mu končí hostování a ve Spartě má smlouvu ještě na půl roku. Řeší se, jestli na sever Čech přestoupí už nyní.\n“Shodli jsme se, že uplynulý půlrok nebyl takový, jaký měl být. Chce dokázat, že si zaslouží základní sestavu ve Slavii. Stále věřím, že své fotbalové myšlení ještě ukáže.“\nZ Jihlavy, kde byl na hostování, se vrací do Sparty. O jeho budoucnosti se rozhodne během zimní přestávky. „Pokusí se zabydlet ve Spartě,“ říká Müller.\nBuď zůstane na hostování v Ostravě, nebo se vrátí do Slavie. Jiná možnost není, protože podle řádů může hráč v jedné sezoně působit jen ve dvou klubech.\nCo přesně se v jeho případu stalo?\nKdyž začínal v Košicích, tak jsem poctivějšího a skromnějšího kluka neznal. Pak přišel do Prahy - hrál za Spartu a Slavii - a šel svou cestou. Představoval si, že může přestoupit do velkého klubu a vydělávat spoustu peněz. Řekl jsem mu, že se to určitě nestane. Popřál jsem mu, ať najde agenta, který mu vysněné angažmá zajistí. A ještě jednu věc jsem mu řekl.\nAť za deset let přijde a uzná, že jsem měl pravdu, pokud do toho velkého klubu nepřestoupí. Myslel si, že po čtyřech gólech ve Slavii na něj všude čekají. Ukázalo se, že tomu tak nebylo. Dneska ani nevím, kde hraje.\nKromě Tomáše Necida a Tomáše Sivoka, kteří hrají v Bursasporu, zastupujete ještě jednoho reprezentanta. Po zranění asi Lukáš Vácha zůstane ve Spartě, že?\nKvůli tomu zranění i lidé, kteří byli proti němu, zjistili, že pro Spartu je nesmírně důležitý. Dokonce jeden z nejdůležitějších. Teď je jen na něm, aby se prosadil zpátky do sestavy a do reprezentace. Podle mě je to nejlepší defenzivní záložník v české lize.\nJe to hráč pro velkou zahraniční soutěž?\nNejlepším ukazatelem jsou evropské poháry a reprezentace. Hodně se mluvilo o tom, jak Lukáš zavinil gól na Islandu, ale z jednoho momentu bych nedělal závěry. Ostatní zápasy v reprezentaci odehrál velmi dobře, i když to pro něj byla nová zkušenost. Hlavní měřítko bude mistrovství Evropy, pokud se dostane do nominace.\nEmoce budí svým vystupováním.\nTřeba účesy, vlastní módní kolekce... Má díky tomu fanoušky, ale také kritiky.\nFotbalista se má v první řadě hodnotit podle výkonů na hřišti. Když bude hrát výborně, ať na trénink létá třeba vrtulníkem. Je to jeho život, jeho peníze. Dokud bude pracovat jako doteď - a Lukáš je příklad, jak by profesionální fotbalista měl pracovat - tak ať si v soukromém životě dělá, co chce. To, že to někomu vadí, je problém toho konkrétního člověka. Lukášova věc zase je, že z toho davu občas vystoupí.\n„Raiola nadává, že dělám všechno špatně“\nZastupujete i jednoho zahraničního hráče - Micka van Burena z Esbjergu.\nZahraničí je cesta, kterou bych se chtěl v budoucnu ubírat. Není velkým tajemstvím, že mým velkým pracovním vzorem je Mino Raiola, který zastupuje třeba Zlatana Ibrahimovice nebo Paula Pogbu. Jednou bych se chtěl dostat na stejnou metu - hrát v manažerské branži Ligu mistrů, zatímco teď hraju Synot ligu. Práci se věnuju naplno, obětuju jí úplně všechno, včetně soukromého života.\nAle o hráčích ze zahraničí mluvíte už nějakou dobu, a pořád máte jen jednoho.\nAž se nám podaří dobrý transfer s Mickem, tak další hráči přijdou sami. Začnou se ptát jeho spoluhráči a kamarádi. V Esbjergu mu za půl roku skončí smlouva, tak uvidíme, jak to budeme řešit. Každopádně já hráče neoslovuju. Držím se toho, že hráči by měli chtít moje služby.\nMluvil jste o Minu Raiolovi. Pomáhá vám nějak?\nDělali jsme spolu dva přestupy - Marcela Gecova do Fulhamu a Zdeňka Grygeru z Juventusu do také do Fulhamu. Jinak si všechny přestupy řeším sám. Přeci jen Mino je zaslouženě v té nejvyšší kategorii. Ale jinak mi pomáhá moc. Nedávno jsme spolu byli dva dny v Monaku. Předává mi svoje zkušenosti. Když začínal, tak měl kvalitativně podobné hráče jako já teď. Radí mi. A vlastně pořád nadává, že dělám všechno špatně.\nTakže ho Zlatan Ibrahimovic ve své autobiografii vykreslil přesně.\nMino mi vyprávěl spoustu příběhů, které mi ta knížka potvrdila. Je fenomenální ve své práci a taky je to člověk, na kterého se můžu kdykoliv spolehnout.\nMohl by vám pomoct v Necidově přestupu do velkého klubu?\nStoprocentně. Když bude Tomáš pokračovat ve svých výkonech, tak přestup z Bursasporu do většího klubu budu dělat s Minem Raiolou.\nTémata: Jiří Müller, přestup, zranění, Juventus Turín, Lukáš Vácha, Mino Raiola, Tomáš Necid, Zdeněk Nehoda, Zlatý míč


Od novinařiny k právu. Absolventka Dana Prudíková pracuje jako náměstkyně na ministerstvu školství | Časopis Atrium\nPůvodně se chtěla stát novinářkou, nakonec se našla v právu. Absolventka Dana Prudíková vystudovala žurnalistiku a politologii na fakultě sociálních studií a právo a právní vědu na Právnické fakultě Masarykovy univerzity. Jako externistka pracovala pro Mladou frontu Dnes, později působila v Poslanecké sněmovně i na ministerstvu spravedlnosti, kde se podílela také na tvorbě nového Občanského zákoníku. Dnes je Prudíková náměstkyní pro řízení sekce legislativy a mezinárodních vztahů na ministerstvu školství.\n24. 7. 2019 Helena Havranová\nDana Prudíková chtěla být novinářkou, zalíbilo se ji ale i právo. Nejraději tyto dva obory kombinuje. Foto: archiv Dany Prudíkové\nKromě politologie a žurnalistiky na fakultě sociálních studií jste zároveň studovala právo na právnické fakultě. Proč jste se rozhodla pro tuto kombinaci?\nVždycky jsem chtěla být novinářkou. Protože mě zajímala také politika, rozhodla jsem se pro dvouobor žurnalistika a politologie. Podala jsem si ale ještě záložní přihlášku na práva a dostala se i tam. Rozhodla jsem se, že budu studovat obojí a myslím, že se ty obory navzájem skvěle doplňovaly.\nPovinnou žurnalistickou praxi jste získala při studiu v Mladé frontě Dnes, kde jste pak několik let externě působila. Co vám tato zkušenost dala?\nDo Mladé fronty jsem jako externistka docházela zhruba na dva dny v týdnu, víc času jsem tam pak trávila o prázdninách. Hrozně mě to bavilo a hodně mi to dalo, ať už v oblasti praktické žurnalistiky nebo sociálních schopností. Zlepšila jsem se v jednání s lidmi i v působení v pracovním kolektivu.\nProč jste pak v novinách přestala pracovat?\nPo určité době se témata mých článků začala opakovat a já měla pocit, že stagnuju. Proto jsem si řekla, že bych mohla zkusit pracovat v oblasti práva, které jsem tak dlouho studovala. Chtěla jsem začít sama něco tvořit, spíš než o událostech psát. Začala jsem na legislativním odboru Poslanecké sněmovny, poté jsem pracovala na ministerstvu spravedlnosti, kde jsem tvořila právní předpisy.\nNechybělo vám psaní?\nTvorba legislativy je něco jako psaní, jen odbornější. Zjistila jsem, že to může být stejně kreativní jako novinařina. Později jsem se zapojila do týmu, který připravoval nový Občanský zákoník, což byla velmi tvůrčí věc. Na podzim roku 2013, po přijetí zákoníku a před nabytím jeho účinnosti, mě z Mladé fronty oslovili, zda bych pro ně nechtěla napsat seriál třinácti textů o novém Občanském zákoníku. Nejednalo se o odborné právní texty, ale spíš o novinové články s řadou příkladů. Tehdy jsem si uvědomila, jak je skvělé spojit právo a žurnalistiku a velmi mě to bavilo.\nNa seriál jste pak navázala knihami Občanský zákoník - výklad důležitých pasáží a Nový občanský zákoník úplně pro všechny, jichž jste spoluautorkou. Je podle vás důležité přibližovat lidem právní předpisy?\nMyslím, že je to povinnost veřejné správy. Když si něco úředníci vymyslí, měli by to pak srozumitelným způsobem předat veřejnosti. Nejen kvůli tomu, aby to lidi neděsilo, ale taky aby lidi předpisy pochopili a mohli je pak účinně používat.\nNový Občanský zákoník začal platit 1. ledna roku 2014. Jak dlouho jste na jeho vytváření pracovala?\nCelý proces začal v roce 2000, kdy vláda schvalovala věcný záměr zákona. V té době jsem ale ještě studovala, k jeho tvorbě jsem se dostala až v roce 2009.\nJakou funkci jste v přípravě zákoníku měla?\nNa tvorbě zákoníku pracoval tým pod vedením profesora Karla Eliáše. Já jsem byla ředitelka legislativního odboru na ministerstvu spravedlnosti, kde jsme kromě spolupráce na psaní paragrafů občanského zákoníku a s tím souvisejících předpisů zajišťovali především úřední podporu celého procesu. Po sepsání paragrafů je totiž nutné dodržet procesy, jako například připomínkové řízení, projednávání legislativní rady vlády, projednávání v komorách parlamentu a podobně.\nJak tuto zkušenost hodnotíte?\nMělo to pro mě obrovský přínos, nestane se každý den, aby mohl právník tvořit něco tak velkého. Občanský zákoník vzniká jednou za mnoho let. Předešlý občanský zákoník byl z roku 1964.\nCítila jste díky tomu větší zodpovědnost?\nPři práci na jakékoli vyšší úřednické pozici ve státní správě člověk vždycky cítí zodpovědnost. Už to není jenom o mně, protože tvořím předpisy pro ostatní kteří se jimi pak budou muset řídit. Musím se proto snažit dohlédnout, kam až může regulace sahat a jaké bude mít dopady.\nDana Prudíková na ministerstvu zahraničních věcí při setkání s honorárními konzuly. Foto: archiv Dany Prudíkové\nVe státní správě působíte už od roku 2004, kdy jste nastoupila na legislativní odbor Poslanecké sněmovny. Lákala vás někdy i práce v jiné oblasti práva?\nPři studiu mě napadlo pracovat například v evropských institucích, protože tehdy, po vstupu České republiky do Evropské unie v roce 2004, byly první velké nábory na tyto pozice. Zúčastnila jsem se dokonce jednoho z konkurzů, nicméně jsem neuspěla a později už jsem touhu pracovat v zahraničí nepocítila. Připadá mi zajímavější ovlivňovat věci, které pak v praxi přímo vidím a mám pocit, že evropská politika je občas příliš vzdálená.\nNepřemýšlela jste třeba o práci v soukromém sektoru?\nV advokátní kanceláři jsem krátce pracovala. Po stáži v Evropském parlamentu, kterou jsem později absolvovala, jsem ale dostala práci v Poslanecké sněmovně a nepřemýšlela jsem o tom, v jaké jsem oblasti. Snažila jsem se dělat práci, která mě baví, někam směřuje a je tam kolektiv lidí, se kterými si rozumím a neřešila jsem, jestli je to privátní nebo veřejná sféra.\nNyní působíte jako náměstkyně pro řízení sekce legislativy a mezinárodních vztahů na ministerstvu školství. Čím se zabýváte?\nŠéfuju celkem čtyřem odborům; legislativnímu, právnímu a správnímu, odboru mezinárodních vztahů a odboru školské statistiky, analýz a informační strategie. V legislativní oblasti sepisujeme jednotlivé věcné náměty změn právních předpisů do paragrafů a poté je provázíme celým legislativním procesem, tedy vyřizujeme připomínky, účastníme se projednávání v legislativní radě vlády a podobně. V odboru právním a správním řešíme právní záležitosti ministerstva, jako je uzavírání smluv nebo vedení právních sporů. Na starosti mám také mezinárodní vztahy, kde se kromě vzájemných vztahů Česka s dalšími státy či mezinárodními organizacemi zabýváme také krajanskou komunitou. Jedná se o podporu českého kulturního dědictví v zahraničí, jako je například podpora výuky českého jazyka. Posledním odborem, který řídím, je analyticko-statistický. Shromažďujeme data z matrik a poté je analyzujeme. Nedávno jsme například dělali mimořádné šetření o stavu učitelů, kdy jsme zjišťovali, kolik máme učitelů, jaké mají kvalifikace nebo jak jsou staří, abychom pak věděli, jak zacílit další kroky ministerstva.\nCo vnímáte na své práci jako nejtěžší?\nNáročné je, když chce člověk něco prosadit, protože si myslí, že je to prospěšné, ale nedaří se mu to. Je hodně aktérů, se kterými je třeba komunikovat nebo je přesvědčit o svém názoru, a ne vždy se to povede. O to lepší pak ale je, když se to podaří. Schválení občanského zákoníku a doprovodných předpisů lze uvést jako příklad úspěšného „legislativního tažení“, nicméně například zákon o statusu veřejné prospěšnosti či z poslední doby kariérní řád pro učitele se prosadit nepodařilo.\nMusíte nejspíš také často pracovně cestovat.\nZáleží na období. Když bylo například přijato evropské nařízení o ochraně osobních údajů, takzvané GDPR, ve školách nastala kvůli tomuto nařízení přinášejícímu určité změny panika. Na ministerstvu jsme k tomu proto zpracovali metodické materiály, abychom vedení škol usnadnili provádění změnv ochraně osobních údajů a jejich zakomponování do vnitřních pravidel a chodu školy. Udělali jsme poté sérii seminářů, kdy jsme za dva měsíce s kolegy objeli všechny kraje a snažili jsme se ředitelům nařízení přiblížit a vysvětlit jim, co mají dělat, aby z toho nemuseli mít strach.\nAktuálně posíláme do Poslanecké sněmovny zákon o pedagogických pracovnících a dokončujeme také některé kroky související s reformou financování, která se spustí od ledna příštího roku.\nPráce ve státní správě není pro každého\nV minulosti jste na fakultě sociálních studií také přednášela, v roce 2012 jste vyučovala předmět Terorismus na oboru bezpečnostní a strategická studia. Chtěla byste se k výuce vrátit?\nVždycky jsem si vážila možnosti, když jsem mohla vyučovat a ráda bych v tom pokračovala i nadále. Na fakultě sociálních studií sice nyní neučím, spolupodílím se ale na kurzu o tvorbě legislativy na právnické fakultě v Brně. Na začátku semestru vytvoříme konkrétní legislativní záměr a studenti pak simulují legislativní proces. Někdo text tvoří, jiný připomínkuje a dohromady se snaží sepsat zákon, který by obstál při schvalování v Parlamentu České Republiky. Součástí kurzu jsou také přednášky. Moje se jmenuje Lesk a bída legislativního procesu, kdy se na základě vlastních zkušeností a „veselých“ historek studentům snažím přiblížit, jak má legislativní proces vypadat, a jaký je skutečně v praxi.\nCo vás na výuce baví?\nObecně mě baví kontakt se studenty, ale i ostatními lidmi a možnost mluvit s nimi o tom, co dělám. Zjišťuju tak, jaká mají moje rozhodnutí důsledky, případně jestli je potřeba něco změnit, vylepšit. Když přemýšlím o tom, co chci studentům sdělit,třídím si přitom sama své myšlenky a ujasňuju si, co je podstatné. Šikovným studentům taky nabízím možnost stáže u nás na ministerstvu.\nMají podle vás studenti práv zájem o práci ve státní správě?\nNěkteří ano, ale není to pro každého. Nedávno jsme s kolegy diskutovali o tom, jak motivovat mladé právníky pro práci ve státních institucích. Ze zkušeností jednoho z kolegů vyplynulo, že mnozí studenti mají na začátku studia představu, že budou mít stopadesátitisícové platy a budou jezdit v drahých autech a u mnohých možná panuje představa, že ve veřejném sektoru toho nelze dosáhnout. Na druhou stranu jsou tu ale jiné hodnoty, například že člověk může mnoho věcí pozitivně ovlivnit.\nPracujete v Praze, nechybí vám někdy Brno?\nChybí mi moc. Z Brna pocházím, a proto tam pravidelně jezdím a navštěvuju rodinu. Doufám, že se tam jednou vrátím natrvalo.\nDana Prudíková má na práci ve státní správě ráda fakt, že může mnoho věcí pozitivně ovlivnit.\nDana Prudíková pochází z Brna, kde vystudovala žurnalistiku a politologii na fakultě sociálních studií a právo a právní vědu na Právnické fakultě Masarykovy univerzity. Při studiu působila pět let jako externistka v Mladé frontě Dnes, v roce 2004 absolvovala půlroční stáž v Evropském parlamentu.\nV roce 2011 získala se svou prací Násilné prosazování zájmů vůči EU: Analýza evropeizace ozbrojené opozice doktorský titul z politologie. V minulosti pracovala v legislativním odboru Poslanecké sněmovny, na ministerstvu spravedlnosti nebo na Úřadu vlády České republiky. V letech 2009 až 2013 se jako ředitelka legislativního odboru na ministerstvu spravedlnosti podílela na tvorbě nového Občanského zákoníku. Od roku 2015 působí jako náměstkyně pro řízení sekce legislativy a mezinárodních vztahů na ministerstvu školství.\nNa fotografii Dana Prudíková právě předala za ministerstvo školství Jazykovou cenu Label, která oceňuje výjimečné aktivity v oblasti jazykového vzdělávání.\nVe volném čase ráda cestuje, v oblibě má především asijské země. Teprve při cestování dokáže vypnout od pracovních povinností a získat nad nimi nadhled. Kromě toho také sportuje nebo tráví čas s přáteli, protože věří, že je důležité neztratit kontakt s blízkými lidmi.\nDana Prudíková na cestách po Guatemale\nNa studium na fakultě sociálních studií Dana Prudíková vzpomíná jako na velmi kreativní období. „Bylo to pro mě velmi kreativní období, na které moc ráda vzpomínám. Studium nebylo jen o informacích ze seminářů, ale také o prostředí fakulty sociálních studií, kde jsme se potkávali se skvělými vyučujícími a spolužáky," vysvětluje Prudíková.\nPodle Prudíkové je důležité udělat si čas na lidi, které má ráda.\n„Dana Prudíková byla výborná studentka, která vždy měla široké spektrum odborných zájmů. Už při studiu publikovala kvalitní vědecké články. Ze svého pohledu jsem oceňoval zvláště její orientaci ve bezpečnostním prostředí francouzsky mluvících zemích. Vážím si jí i proto, že nikdy nepřerušila kontakt s katedrou a jako hostující expertka má stále zájem přednášet pro nové studentské generace.“\nMiroslav Mareš, školitel Dany Prudíkové v oboru politologie a vyučující na fakultě sociálních studií\nDana Prudíková ráda cestuje, ať už s přáteli, nebo s kolegy na teambuildingových akcích.\n„Dany Prudíkové si velmi vážím nejen proto, že odborně je na velmi vysoké úrovni a její práce má smysl a obsah. To důležité je, že za celou dobu – a to se spolu známe od prvního ročníku studia na fakultě sociálních studií – na sobě pracuje, vzdělává se, a zejména, že nepodlehla žádnému ze svodů, které její vysokou pozici ve státní správě provází. Stále je schopná rozlišit, co je dobré a co špatné a nebojí se odmítnout to, co považuje za nesprávné. Proto jsem velmi rád, že jsme stále přátelé, a že se na ni mohu kdykoli spolehnout.“\nMartin Škop, děkan Právnické fakulty Masarykovy univerzity\nPři cestování si Dana Prudíková dává oddych od práce. Na fotografii zrovna píše do pamětní knihy v Astaně, hlavním městě Kazachstánu\n6x foto: archiv Dany Prudíkové\nVoxpot: Videoreportáže ze zahraničí děláme v Česku nejlíp


Set na tequilu získal cenu za design - Českolipský deník\nSet na tequilu získal cenu za design\nKamenický Šenov – Další úspěch zaznamenala sklářská škola v Kamenickém Šenově na soutěži Národní cena za studentský design.\nKateřina Šípová se svým souborem. | Foto: archiv SUPŠS\nV konkurenci studentů ze středních, vyšších i vysokých škol uspěla maturitní práce Kateřiny Šípové Tequila set, který vznikl ve spolupráci s lindavskou sklárnou Ajeto. Porota ocenila originální vyřešení komplikovaného způsobu požívání tohoto nápoje. Každá sklenice se skládá ze dvou částí. Spodní slouží k uložení soli a citronu, horní sklenici doplňuje skleněné lízátko na aplikaci soli.\n„Ocenění Dobrý studentský design 2009 získal také vedoucí ryteckého oddělení naší školy Ladislav Průcha za svoji diplomovou práci DUO pro Moser Karlovy Vary,“ říká ředitel šenovské SUPŠS František Janák. Oceněné práce jsou k vidění ve výstavních prostorách Nadace pro rozvoj architektury a stavitelství na pražském Václavském náměstí až do 3. prosince.\nVe stejné soutěži, kterou dříve organizovalo Design centrum v Brně, získala v roce 2005 studentka kamenickošenovské školy Petra Černá za svůj maturitní nápojový soubor „Kaleidoskop“ ocenění Vynikající studentský design.\nV roce 2008 byla zase maturitní práce Pavly Bartákové – „Nápojový soubor“ – nominována ze soutěže o Národní cenu za studentský design do soutěže Czech Grand Design - Objev roku - a posléze byla vybrána na putovní výstavu českého designu Nový zboží, která cestovala do Stockholmu, Moskvy a Mnichova.\n15.11.2009 Diskuze 2\ndesign, Kamenický Šenov, soutěž, tequila, vysoká škola, AJETO, František Janák (sklář), Moskva, Stockholm, student, vysoká škola, diplomová práce, Czech Grand Design


Startuje 8. ročník soutěže ekologických oskarů - Informujeme o všem\nNejvyšší důchody jsou v Praze, nejnižší v Olomouckém kraji\nStartuje 8. ročník soutěže ekologických oskarů\n9. 2. 2016 22:01\nJiž poosmé se v České republice uskuteční národní kolo světové soutěže Energy Globe Award, která paralelně probíhá ve 177 zemích světa. Její česká verze pod názvem E.ON Energy Globe Award ČR startuje registrací projektů. Až do 15. dubna se může přihlásit každý, jehož projekt přispívá k úsporám energií či ochraně životního prostředí. Autor vítězného projektu získá ekologický vůz ŠKODA a možnost zúčastnit se světového finále soutěže.\nNovinkou letošního ročníku soutěže ekologických oskarů je rozšíření počtu základních kategorií o novou kategorii Stavba.\n„V minulých ročnících se nám do soutěže přihlásila řada unikátních a přínosných staveb. Jsme přesvědčeni, že je potřeba jim věnovat větší pozornost, proto jsme letos pro ekologické budovy připravili samostatnou kategorii,“ říká Michael Fehn z energetické společnosti E.ON, která soutěž v České republice pořádá.\nCelkový počet základních kategorií soutěže díky tomu narostl na šest. Zatímco kategorie Obec, Firma, Mládež, Kutil a Stavba jsou určeny již dokončeným projektům, do kategorie Nápad budou zařazeny všechny rozpracované projekty či myšlenky.\nV případě zajímavého nápadu pomůže společnost E.ON a další partneři s jeho realizací. Možnost přihlašování projektů do soutěže E.ON Energy Globe Award ČR mají zájemci až do 15. dubna na webových stránkách www.ekologickyoskar.cz.\n„Přihlásit mohou autoři každý projekt bez ohledu na to, v jakém stádiu příprav je. Důležitá je pouze základní myšlenka chránit životní prostředí nebo spořit energie,“ vysvětluje Fehn.\nPo uzavření přihlášek proběhne v polovině června tisková konference, na níž budou představeny vítězné projekty jednotlivých kategorií, které postoupí do finále a zúčastní se slavnostního vyhlášení vítězů.\nZáštitu 8. ročníku soutěže převzala stejně jako v minulých letech Akademie věd ČR. „Naším cílem je pomoci při výběru nejlepších ekologických projektů. Na hodnocení se proto podílí řada odborných pracovišť Akademie věd, univerzit a dalších institucí,“ vysvětluje za Akademii věd ČR Bedřich Moldan z Univerzity Karlovy.\nHlavním partnerem E.ON Energy Globe Award ČR bude i v letošním roce, v rámci 8. ročníku soutěže, značka ŠKODA, která poskytne ceny pro nejlepší projekty základních kategorií i celkového vítěze.\nObdobně jako loni, kdy se vítězem stalo sdružení TEREZA s projektem ekologických vzdělávacích programů do škol, odjede i letos autor nejlepšího projektu s vozem ŠKODA Octavia Combi G-TEC s pohonem na stlačený zemní plyn (CNG).\n„Tentokrát půjde o vůz v provedení s automatickou převodovkou DSG, která je u modelu Octavia G-TEC novinkou v nabídce značky a na trhu se objeví ve druhé polovině letošního roku,“ doplňuje Michal Pres, vedoucí marketingu ŠKODA AUTO Česká republika.\n„Vítězům dílčích kategorií dále zapůjčíme k ročnímu bezplatnému užívání náš nejekologičtější a nejhospodárnější model Citigo, rovněž s pohonem na stlačený zemní plyn,“ uzavírá Michal Pres.


Poznávací zájezd Altaj na kole - e-cesty.cz\nKde jste: Poznávací zájezdy - Altaj na kole\nEtapově na horských kolech s doprovodným vozidlem Táboření v divočině s polopenzí od místního kuchaře Nespoutanou divočinou hor, stepí a řek Závěrečný odpočinek u Těleckého jezera Slovo Altaj musí v každém cestovateli vyvolat chvění dálek. Nejvyšší sibiřské pohoří, z jehož ledovců se rodí veletok Ob, je zajímavé i etnograficky díky národu Altajců a jejich kultuře. Co nás ale uchvátí nejvíce, to je příroda. Čtyřtisícové hory se zvedají ze sibiřských plání a vytvářejí srážkový stín pro podhorské stepi. Lesy se střídají s rozlehlými travinami a v hlubokých kaňonech burácejí vody divokých řek. V nespoutané přírodě si budeme bohatě vychutnávat táboření v divočině, večerní posezení u ohně a cyklistický okruh si můžeme zpestřit i pěšími výlety.\n1. - 2. den: Letecky Praha – Novosibirsk; přesun autobusem do Usť-Semma; odpočinek, sestavení kol, výlet do okolí.\n3. den: Vzhůru podél Katuně; budeme těsně sledovat řeku, která zde rychle proudí širokým korytem (60 km).\n4. den: Opouštíme údolí Katuně a přes sedlo Oroktaj (1400 m) sjedeme do údolí řeky Usul, kde se napojíme na pověstný Čujský trakt – horskou silnici spojující Rusko a Mongolsko; v této části už je minimálně frekventovaná (60 km).\n5. den: Po Čujském traktu přes Čiketamanský průsmyk (1300 m) k soutoku řek Katuň a Čuja (85 km).\n6. den: Výlet panenskou přírodou divokého údolí Katuně k soutoku s řekou Argut (60 km).\n7. - 8. den: Dále po Čujském traktu vzhůru podél Čuji a zatáboření mezi jezery pod Ulaganským sedlem (100 km/2 dny); zastávka u prehistorických skalních rytin Kalbak-Taš.\n9. den: Volný den v krásné přírodě na náhorní planině; odpočinek, případně pěší výlet jezerní krajinou.\n10. - 11. den: Ulaganské sedlo (2070 m) – nejvyšší bod naší trasy a následný sjezd do Ulaganu; návštěva Pazyryckých kurganů (archeologické lokality světového významu); sedlo Katu Jaryk s velkolepými výhledy a sjezd do údolí řeky Čulyšman (80 km).\n12. den: Hlubokým kaňonem řeky Čulyšman lemovaným dvouapůltisícovými vrcholy (80 km).\n13. - 14. den: Celodenní vyhlídková plavba po Těleckém jezeře; přejezd do Barnaulu a jeho krátká prohlídka.\n15. - 16. den: Novosibirsk – prohlídka hlavního města Sibiře a brzký ranní odlet do Prahy.


-Historia-Ufo - .\nNeobvyklé vzdušné jevy byly hlášené skrz historii. Někteří těchto divných zjevení smět byli astronomické jevy takový jako komety nebo jasné meteory, nebo atmosferické optické jevy takový jak parhelia; jiní zůstanou nevysvětlitelní. Příklady těchto zprávy zahrnují:\nSvazek Ezekiela popisuje vizi beings sestupný a vzestupný na nebi v něčem s kouřem, plameny a koly uvnitř kol. NASA letecký inženýr Josef Blumrich navrhl kosmickou loď že on myslel by seděl různým částem Ezekielova popisu (v Blumrich knize, Kosmické lodě Ezekiela). Blumrich myslel si, například, že kola by mohla reprezentovat rotory helikoptéry pro přistání a vzlet. Nicméně, jiní argumentují, že “kolo uvnitř kola” by mohlo prostě být náboženská metafora pro boha nepřetržitě točí se královstvím.\nBěhem panování pharoah Thutmose III asi 1450 BCE, tam je popis násobku “kruhy ohně” bystřejší než slunce a o 5 metrech ve velikosti to se objevilo přes rozmanité dny. Oni nakonec zmizeli po stoupání vyšší na nebi.\nArmáda Alexandera velký v 329 BCE, jak oni překročili řeku do Indie, viděl “dvě stříbrné ochrany” na nebi to se potopilo opakovaně na jejich vojenských sloupcích vyvolání paniky. V 322 BCE když Alexander obléhal Tyrea ve Fénicii, další “ochrana létání” se pohybovat v trojúhelníkové formaci s menší “ochrany” se přiblížily. Pravděpodobně větší objekt střílel paprsky světla ve městě rozbíjet jeho zdi a jiné obrany. Alexander je armáda rychle využil situace a zmocnil se města. Objekty pak odešly.\n1566 woodcut Hans Glaser 1561 Nuremberg události\nŘíman napsat Juliuse Obsequens píše to v roce 99 př.n.l., “v Tarquinia k západu slunce, kulatý objekt, jako planeta, kolo nebo ochrana oběžníku, měl jeho cestu z oblohy od západu na východ.”\nV 1235 armáda Oritsume v Japonsku spatřil tajemná světla na nebi.\nV Kronika mnicha a historik William Newburgh, to říká, že v 1290 opat a mniši Byland opatství v Yorkshire byli terorizováni když “byt, kulatý, zářící stříbřitý objekt” letěl přes opatství. Tento příběh byl, nicméně, později ukázaný být falešná zpráva, začal když dva školáci od místní školy psali dopis editoru popisovat požadavek.\nCirca 1491-1492, slavný průzkumník Christopher Columbus měl účet, v jeho žurnálu, světel to vypadalo, že vyjde moře, a zmizel do vzduchu.\n14. dubna 1561 oblohy přes Nuremberg, Německo bylo údajně naplněné množstvím objektů zdánlivě se zabýval leteckou bitvou. Malé koule a disky byly řekl, aby se vynořil z velkých válců. (obraz pravý)\nObvykle ošetřoval jako nadpřirozené předzvěsti, andělé a jiná náboženská znamení, někteří současní vyšetřovatelé věří těmto zprávám být starověký ekvivalent moderní UFOs.\nPrvní moderní zprávy\nDříve “létající talíře” a “UFO “s byl vytvořen jako termín, tam byl množství zpráv divných, neidentifikovaných vzdušných jevů od střední-nineteenth k brzy dvacátá století. To zahrnuje:\nFotka obviňoval UFO přijatý New Hampshire v 1870\n17. listopadu 1882, astronom E. W. mumlat Greenwich královská observatoř popisovaná v observatoři ohlásí “divného nebeského návštěvníka” to bylo “disk-tvarovaný,” “torpédo-tvarovaný,” nebo “hřídel-tvarovaný.” To bylo řekl, aby byl velmi odlišný v charakteristikách od ohnivé koule meteoru. Roky pozdnější, mumlat psal, že to se dívalo přesně jako nový Zeppelin dirigibles. Divný objekt byl také viděn několika jinými evropskými astronomy.\nV pozdní devatenácté století, sightings velkých vzducholodí, často používat světlomety, byl někdy sjednocen s mimozemskými návštěvníky. Jeden z nejslavnějších časných zpráv byl 1897 srážky vzducholodi neznámého původu v Auroře, Texas. Místní zprávy ohlásily znovuzískání skupiny “Martian pilota” ve srážce.\n28. února 1904, tam bylo pozorování třemi členy posádky na U.S.S. dodávat 300 západu mílí San Francisca, reportoval Lt. Frank Schofield, pozdnější stát se vrchním velitelem Pacifik loďstva. Schofield psal tři jasně červený egg-shaped a oběžník namítá létání ve formaci vrstvy, která se přiblížila pod vrstvou oblaků pak změněným kursem a “stoupal” nad mraky, odcházet přímo pryč od země po 2 k 3 minutám. Největší měla zřejmá velikost asi šesti sluncí. \nTakzvaný Fátima incident nebo “zázrak slunce,” svědčil desítkami tisíců v Fátima, Portugalsko 13. října 1917, je věřil některými výzkumníky k vlastně být UFO událost.\nMezi 1932 a 1937, tam byly stovky zpráv velký “letadla ducha” přes Skandinávské národy, často hlásil, že používá silné světlomety a doprovázel mnohobarevnýma světly u mnohem vyšších výšek.\nV jak Evropanovi tak japonských vzdušných divadlech během 2. světové války, “Foo-bojovníci” (klubka světla a jiných tvarů, které následovaly letadla) byla ohlásena oběma spřízněný a osoví piloti.\n25. února 1942, neidentifikované řemeslo bylo objeveno přes oblast Kalifornie. Řemeslo zůstávalo nahoře přesto, že bere přinejmenším 20 hodnoty minut ostré kritiky od baterií země. Incident později stal se známý jako bitva Los Angeles nebo západní pobřežní nálet.\nV roce 1946, tam byl u konce 2000 zpráv neidentifikovaných letadel ve Skandinávských národech, spolu s izolovanými zprávami z Francie, Portugalskem, Itálií a Řeckem, pak odkazoval se na jak “ledové kroupy Rusa,” a pozdnější jak “duch se vznese,” protože to bylo si myslel, že tyto tajemné objekty byly Rus zkoušky zajaté němčiny V1 nebo V2 se vznese. Toto bylo následovně ukazováno nebýt případ a jev zůstane nevysvětlitelný. Přes 200 byl sledován na radaru a se domníval být “skutečné fyzické předměty” švédskou armádou. Významný zlomek zbytku byl myšlenka být misperceptions přirozených fenoménů, takový jako meteory.


Jednomu muži stonal jeho milovaný kůň. Muž v zoufalství podstoupil nejkrutější půsty a s pláčem vzýval Ducha milosrdenství. Konečně ho nebe vyslyšelo, strop se neslyšně otevřel a dolů se snesl zářivý duch. „Čeho si žádáš? Jsem Duch milosrdenství tvé vsi,“ zazpíval...\nhudryper • 25. června 2014 • přečtení\nVodník • 25. června 2014\nzajoch • 25. června 2014\nJ. Hruška • 25. června 2014\nIrena • 25. června 2014\nJarda • 25. června 2014\nJeden kámoš si stěžoval, jak mu spolupracovníci, kterým dělal parťáka závidí, a že ho sebou neberou do hospody. Byl to takový klasický pohůnek, co těm nad sebou lezl někam, a ty pod sebou měl za lůzu. Nedovedl pochopit, že do hospody se chodí s kámošama, kteří si vzájemně rozumí, respektují se, doplňují, neuráží a neponižují …. . I já jsem s ním měl výstup, kdy jsem se dozvěděl, že patřím mezi lůzu jen proto, že jsem nakoupil v jiném marketu, než nakupuje on. Taky s ním nikdy nepůjdu do hospody – hold, jsem závistivec.\nhudryper • 25. června 2014\nSio a ostatní dotčení : Možná jsem uslintaný,rozhodně však nikoliv pravdoláskař.Nejsem autorem\ntéto pohádky,ten je již několik tisíc let po smrti.V té pohádce není ani slovo o závisti. To jste tam uviděli vy a pracujete s tím jako s faktem. Povídka je o něčem jiném – O NEPŘEJÍCNOSTI\na tahle vlastnost je skutečně v českém prostoru sdílena kolektivně v mimořádně velkém rozsahu.\nZeptejte se lidí, kteří strávili léta v „českých vesničkách“ okolo čs.zastupitelských úřadů,\nnebo kteří se snažili o slávu českých kulturních středisek v zahraničí, zeptejte se emigrantů\nco zjistili,že zatímco si Slováci,Rusové,Němci,Rakušáci a skoro všechny další národnosti pomáhají,Češi si tuhle vlastnost ve velké míře přivezli s sebou a žijí s ní v symbiose.\nNo, asi byl poněkud jinak psychicky strukturovaný, abych to řekl diplomaticky. Majitel jediné pravdy?\nDolmen • 25. června 2014\nEskamotérská práce s vlastností, které se říká závist, je velice promyšlenou fintou pravdoláskařských pravicových médií vůči důvěřivým hejlům. Naprostá většina lidí v této společnost zažívá pocit do nebe volající nespravedlnosti a to je přece v tak „svobodné a demokratické“ společnosti, jako je ta česká nepřípustné. Proto se vtipně udělá z pocitu nespravedlnosti závist a je to vyřešené – každý přece ví, že závist je negativní vlastnost a tak se nejen nebouří proti křivdám a nespravedlnosti, ale dokonce se ještě sám za sebe stydí. Je to dokonalá psychologická válka, jejímž cílem je naprosté zmáknutí prostého občánka. Z pocitu nespravedlnosti se udělá závis, z převratu nebo restaurace se udělá revoluce, z nezaměstnaného se udělá lenoch a neschopák atd…., těch příkladů by se našly stohy.\ntéto pohádky,ten je již několik tisíc let po smrti.V té pohádce není ani slovo o závisti. To jste tam uviděli vy a pracujete s tím jako s faktem. Povídka je o něčem jiném – ONEPŘEJÍCNOSTI\nJe to moje dílo, takže: Jako pravdoláskaře vidím v této souvislosti lidi, kteří špiní kdekoho, aby sami vypadali lepší. Napsal jsem, že nemá cenu to PO NICH MIMODĚK OPAKOVAT. Šlo mi o poznámku pod titulkem.\nNeználek • 25. června 2014\nlomikel • 25. června 2014\nmirror • 25. června 2014\nSouhlasím s Dolmenem. České vládnoucí elity jsou zákeřně prfíkané. Chtějí řadovému občanu vnutit pocit viny, aby se nechal snadněji okrádat. Argumentovat emigranty není fér. Byly a jsou různé emigrační vlny. Pro lidi z období Rakouska-Uherska a první republiky nebyla doma žádná práce, dokonce ani podřadná. Měli důvod se cítit nadbytečný. Emigranti z období před převratem odcházeli z rozežranoszi. Byli to takoví nemakančenkové a zneuznané nuly. Netvrdím, že takoví byli všichni. Bylo tady spojování rodin, provdání z důvodu bezhlavého zamilování a emigrace do Izraele. Za války se odcházeli do ciziny z vysoce čestných důvodů. Někdo byl prostě dobrodružná povaha, což s režimem nemá také mnoho společného. Věřím, že různí vychcálkové si budou na nepřízeň osudu stěžovat kdekoliv, doma i v cizině.\njevgenij fjodorov\t• 25. června 2014\nO aktuální kondici a dalším vývoji české ekonomiky, inflaci, měnové intervenci České národní banky a dalších problémech tuzemského hospodářství hovořily Esondy s předsedou Českomoravské konfederace odborových svazů Josefem Středulou. Jak hodnotíte aktuální kondici české ekonomiky? Po šesti letech ekonomické krize, způsobené...\nkaš\t• 24. června 2014\nRado Miko\t• 24. června 2014


Šarlatáni v lékařství - Časopis Vesmír\n1924: Vždycky byli v lékařství šarlatáni, kteří se bez vědeckého vzdělání chvástali, že dovedou více nežli lékaři skuteční a vždycky se nalezlo hojně lidí, kteří šarlatánům více věřili než skutečným lékařům. Jako všichni agitátoři také mastičkáři slibovali více než seriosní lékaři, halili se v tajemnost, a proto působili na nemocné náchylné k pověrčivosti nebo na ty, kteří byli beznadějně nemocni a chytali se i stébla, aby prodloužili svůj život nebo se uzdravili. Francouzský lékař Sulblé uveřejnil lonského roku knihu o šarlatánech 17. věku a z ní se dovídáme, jak ohromného rozsahu mastičkářství tenkráte nabylo v Paříži. Bylo podporováno dvorem, takže hlasy lékařů proti němu vyznívaly na plano, bylo podporováno obecenstvem, jež spisovatel charakterisuje slovy, že Pařížani byli vždycky nejlehkověrnějším lidem na světě. Ale šarlatánství v lékařství je mnohem staršího data. Hippokrates si na ně již stěžuje a od počátku renesance vědy lékařské vedli s ním lékaři trvalý boj.\nV XVII. století Paříž se hemžila šarlatány. Přicházeli většinou z Italie a mnozí nabyli velké slávy, moci a bohatství. Slibovali vše, co si tehdejší svět přál. Prodávali vodu mládí, která prý prodlužuje mládí, čistí krev a léčí bolesti. Abbé Aury, který nikdy lékařství nestudoval, prohlašoval, že vyléčí rakovinu, Barbareau prodával vodu ze Seiny v lahvích jako vodu léčivou, Nicolas de Blégny, který ve dvorních kruzích měl takovou oporu, že lékaři nemohli proti němu ničeho svésti a který vydal četné publikace, mezi nimi r. 1676 knihu Anatomický popis dítěte, které žilo 26 let v těle mateřském. Často byli šarlatáni zapleteni do zločinných podniků, někteří z nich účastnili se též podvodů alchymistických.\nVesmír 2, 106, 1924/5\n„Podvedený většinou chce, aby to, co mu šarlatán říká, byla skutečně pravda.“\n2021: Šarlatáni a podvodníci jsou určitě staří jako samo lidstvo. Pochopit důvody a příčiny jejich existence a úspěchů znamená pochopit fungování lží a klamů obecně, nevyjímaje milosrdné lži a sebeklamy. Vždy se najde někdo, kdo chce ostatní lidi přesvědčit, že umí nebo má něco, o co by mohli nebo měli mít zájem, ať už jde o šarlatány v oblasti medicíny nebo léčitelství, investiční podvodníky, prodavače uměleckých podvrhů, nebo podvodníky sňatkové. Základem podvodu je komunikační záměr podvodníka, jehož motivace bývá získat nějaké výhody, peníze, slávu a prestiž, moc, přízeň, nejčastěji asi kombinaci různých statků a výhod.\nZdálo by se, že všechny podvody lze popsat jako setkání vychytralosti a lži na straně jedné a jisté důvěřivosti nebo naivity na straně druhé. Že si za to, že byla podvedena, může oběť podvodu trochu sama, vždyť přece kdyby existoval zázračný lék na tuto nemoc, jistě by byl dávno známý medicínské vědě a používaný; kdyby existoval originál Rubensovy malby za tuto (nízkou) cenu, už by si jej dávno koupil někdo jiný a pečlivě ho hlídal; kdyby zbohatnutí touto metodou bylo skutečně tak snadné, všude okolo by se lidé díky ní topili v penězích…\nAle není to tak jednoduché, jak bychom asi popsali všichni, kdo jsme někdy v životě někomu naletěli. Při podlehnutí podvodu hraje roli určitě především nějaké kognitivní zkreslení, kterých odborná literatura popisuje několik desítek. Příkladem může být tzv. heuristika dostupnosti, což je naše tendence nadhodnocovat pravděpodobnost výskytu nějaké události v důsledku toho, že jsme o ní právě četli v novinách a zrovna včera jsme o něčem podobném viděli televizní dokument. Typickým příkladem jsou letecké havárie, je ale možné, že heuristika dostupnosti stojí také v pozadí současných obav z vedlejších účinků vakcinace. Svoji důležitou roli hrají také emoční a sociální faktory. Podvodník bývá pro podvedeného nějakým způsobem charismatický, bývá často velmi empatický, protože dokáže na emoční struny své oběti velmi zkušeně zahrát. Podvedený pak většinou chce, aby to, co mu šarlatán říká, byla skutečně pravda, protože to plní nějakou jeho potřebu – zdravotní, finanční, kognitivní, citovou nebo opět jejich kombinaci.\nV medicíně nebo v psychologii je odhalování šarlatánů důležitou disciplínou, protože lidem, kteří se stanou jejich klienty, mohou různým způsobem uškodit – buď proto, že je léčí špatně, nebo proto, že je někdo jiný neléčí správně. Čím vědecky rozvinutější je výzkum v dané oblasti, tím může být identifikace podvodníka snazší – dá se najít vědecký důkaz, že daná metoda byla vyzkoušena a nebyl prokázán její účinek, nebo že byl prokázán vedlejší účinek, kvůli kterému by neměla být používána. V oboru tvorby a ověřování psychologických testů většinou používáme negativní argument – nepodali jste žádný vědecký důkaz, že vaše metoda funguje, musíme k ní tedy přistupovat tak, že nefunguje. Můžeme ji zkoumat, ale nemůžeme kývnout na její používání. Řadu takových situací jsme už zažili i v České republice.\nJak tedy efektivně poznat podvodníka? Navíc co když nelže, co když svojí metodě nebo svému názoru opravdu věří s vehemencí, která působí autenticky a přesvědčí řadu stoupenců, podporovatelů a kolegů, takže boj s omylem nebo dokonce nesmyslem má i svůj sociální rozměr? Jako zastánci vědy samozřejmě věříme, že nakonec pravda vyjde najevo, musí se prostě nashromáždit dostatek empirických důkazů. Existují ale i případy, kdy toto hledání mělo tragické aspekty. Vzpomeňme maďarského lékaře Ignáce Semmelweise a jeho metody boje s horečkou omladnic, spočívající hlavně v mytí rukou, které řada tehdejších porodnických autorit neuznala, a Semmelweis nakonec zemřel s pocitem zneuznání v psychiatrické léčebně. Kdyby on sám byl schopen adekvátně o svých objevech komunikovat a kdyby i jeho kolegové jednali sice kriticky a obezřetně, ale s klidem, rozvahou a pokorou, zabránili by nejen předčasnému skonu Semmelweise a jeho kolegy Gustafa Michaelise (když si po úspěšném zavedení Semmelweisových hygienických opatření a následném prudkém poklesu úmrtnosti uvědomil svou spoluzodpovědnost za úmrtí pacientek), ale také smrti mnoha rodiček.\nTyto případy se dobře hodnotí z odstupu mnoha let nebo staletí. Jak ale rozhodnout aktuálně probíhající spory o účinnosti nebo neúčinnosti protiepidemických opatření, nových a starých preparátů a vakcín? Kdo je v dnešních sporech skutečným expertem a kdo šarlatánem? Tyto otázky jsou až palčivě aktuální a odpovědi na ně chceme mít co nejdříve, protože skutečně mohou pomoci zachraňovat životy. Časová tíseň, ve které odpovědi hledáme, může zvyšovat riziko chyb, na druhou stranu zvýšený zájem odborníků i veřejnosti poskytuje mnohem kritičtější prostředí, které při hledání může působit jako katalyzátor nebo inkubátor. Nalezení správných odpovědí tak může přijít dříve, ale je nutno očekávat, že přitom spotřebujeme více zdrojů – napíše a vysloví se více slov (včetně spousty zbytečných nebo dokonce hloupých), potiskne více papíru, zvedne se více emocí, utratí se více peněz. Nic není zadarmo.\nVodítka při rozpoznávání potenciálních šarlatánů mohou být různá – např. pokud někdo zatajuje důkazy svých tvrzení, odvolává se na diskutabilní nebo přímo obskurní autority, útočí na lidi, kteří se snaží otázkami dobrat vysvětlení jeho tvrzení, nebo pokud svými argumenty působí primárně na emoce, a ne na rozum. Současně ale platí, že podobných argumentačních faulů se může čas od času v zápalu debaty dopustit každý. Šarlatán ale nic než fauly nabídnout neumí.\nOddělování smyšlenek od platných poznatků je úkolem všech, kteří se věnujeme vědě a jsme obezřetní vůči potenciálnímu šarlatánství, dnes stejně jako před sto padesáti lety. Bez směsi neustálé potřeby hledat a zkoumat, kritického myšlení, ale také trpělivosti a pokory se může stát šarlatánem téměř každý. Rozhodujícím momentem na této cestě je ochota odmítnout omyl, třeba i náš vlastní.\nOBORY A KLÍČOVÁ SLOVA: Psychologie a psychiatrie, 150 let Vesmíru


Poličské strojírny modernizují zabezpečení i provoz - Regionální stálá konference Pardubického kraje\nÚvod » Aktuality » Poličské strojírny modernizují zabezpečení i provoz\nPoličské strojírny modernizují zabezpečení i provoz\nHejtman Pardubického kraje Martin Netolický navštívil ve středu Poličské strojírny, kde nejprve jednal s ředitelem společnosti Petrem Němcem a následně si prošel výrobní areál, kde se v doprovodu předsedkyně krajské regionální rady Českomoravské konfederace odborových svazů Aleny Šírové setkal se zaměstnanci. Strojírny patří mezi největší zaměstnavatele v regionu a v letošním roce si připomínají 100 let od svého založení.\n„Poličské strojírny po mimořádné události v roce 2017 výrazně upravily zabezpečovací a informační systém, v čemž nadále pokračují. K tomu mimo jiné patří rozesílání textových zpráv pro samosprávy obcí, ale také zaměstnance. V areálu se také uskutečnila řada cvičení pro hasičské jednotky, jelikož v tomto prostoru je velmi důležitá místní znalost. Ve spolupráci s krajskými profesionálními hasiči a Krajským vojenským velitelstvím se i letos tato cvičení uskuteční,“ řekl hejtman Netolický, který se v rámci setkání se zaměstnanci zajímal o pracovní podmínky a zázemí.\nPoličské strojírny byly založeny již v roce 1920 jako První vojenská muniční továrna. Jednalo se o přímou reakci na potřebu zvýšení obranyschopnosti po I. světové válce. V této době se výroba orientovala především na produkci ručních granátů a dělostřeleckého střeliva. V roce 1958 se továrna stala pobočným závodem Adamovských strojíren. Od této doby se datuje vznik strojírenské výroby. V květnu 1992 byly Poličské strojírny transformovány do akciové společnosti. Společnost se zabývá celou řadou výrobních činností a specializuje se na výrobu a prodej pneumatických prvků. Od roku 2007 se stává stěžejním výrobním oborem výroba pneumatických prvků a příslušenství určených k ovládání dveřních systémů dopravních prostředků hromadné přepravy osob, výroba a prodej standardních pneumatických prvků. Součástí výrobního programu jsou nadále dodávky jednotlivých komponentů s možností dodávky technologických celků v oblasti měřicí a čerpací techniky. Důležitým oborem je zakázková strojní výroba. Poličské strojírny zaměstnávají 220 lidí, v celém areálu v Poličce pak působí okolo 500 zaměstnanců.


Středočeská fotografia, družstvo Praha 4 - Modřany IČO 00028401 kontakty (22.06.2021) | Finance.cz\nStředočeská fotografia, družstvo Praha 4 - Modřany IČO: 00028401\nTato stránka obsahuje výpis dat z různých rejstříků pro firmu Středočeská fotografia, družstvo, která sídlí v obci Praha 4 - Modřany a bylo jí přiděleno IČO 00028401.\nFirma s názvem Středočeská fotografia, družstvo se sídlem v obci Praha 4 - Modřany byla založena v roce 1961. Společnost je stále aktivní. V jejím vedení se dosud vystřídalo 35 osob. Společnost podniká v oboru Výroba, obchod a služby neuvedené v přílohách 1 až 3 živnostenského zákona , Fotografické služby , Xero služby - zhotovování kopií dokladů a předloh na kopírovacích strojích a další.\nZákladní údaje o Středočeská fotografia, družstvo IČO: 00028401\nMěstský soud v Praze 12.1.1961\nKontakty na Středočeská fotografia, družstvo IČO: 00028401\nObory činností Středočeská fotografia, družstvo IČO: 00028401\nObránců míru 2718 , Kladno 272 01\nPalackého 79 , Rakovník 269 01\nnám. Voskovce a Wericha 356 , Sázava 285 06\nVedení firmy Středočeská fotografia, družstvo IČO: 00028401\nVlastníci firmy Středočeská fotografia, družstvo IČO: 00028401\nzakladni 561 500 Kč - 31.12.1992\nSbírka Listin Středočeská fotografia, družstvo IČO: 00028401\nHodnocení Středočeská fotografia, družstvo\nVýpis dat pro firmu Středočeská fotografia, družstvo obsahuje pouze taková data, která lze dle zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, zveřejňovat i bez souhlasu subjektu těchto údajů.\nvýpis firmy Středočeská fotografia, družstvo, 28401 na obchodním rejstříku\nvýpis firmy STŘEDOČESKÁ FOTOGRAFIA, družstvo, 28401 na živnostenském rejstříku


Superior XC Girl 20" Dětské kolo od 0 Kč | HLEDEJCENY.cz\nSuperior XC Girl 20" Dětské kolo\nCena produktu Superior XC Girl 20" Dětské kolo není známa.\nPopis produktu Superior XC Girl 20" Dětské kolo: Dětské horské kolo Superior XC Girl 20˝ pro holky ve věku 7 až 9 let. Speciálně snížený rám pro větší ovladatelnost a bezpečnost dítěte. Řazení a zadní měnič Shimano nabízí 6 řadících stupňů. Hmot... > více informací\nSuperior XC Girl 20" Dětské kolo - popis\nDětské horské kolo Superior XC Girl 20˝ pro holky ve věku 7 až 9 let. Speciálně snížený rám pro větší ovladatelnost a bezpečnost dítěte. Řazení a zadní měnič Shimano nabízí 6 řadících stupňů. Hmotnost dětského kola Superior XC Girl 20˝ činí 9,9 kg.\nSuperior XC Girl 20" Dětské kolo najdete také na Sleviste.cz a také Superior XC Girl 20" Dětské kolo na Nejrychlejsi.cz\nBylo pro vás vyhledání nejlevnějších cen u produktu Superior XC Girl 20" Dětské kolo užitečné? Najdeme vám nejlevnější ceny jakéhokoliv zboží. Například nejlevnější Horská kola nebo Cyklooblečení, Trekingová kola, Silniční kola.\nNejlevnější Superior XC Girl 20" Dětské kolo akční ceny - Levné Superior XC Girl 20" Dětské kolo\nVýsledky porovnání cen v internetových obchodech: Nejlevnější Superior XC Girl 20" Dětské kolo stojí 0 Kč.\nPortál HLEDEJCENY.cz vyhledává a porovnává produkty dle mnoha parametrů. Nejlevnější Superior XC Girl 20" Dětské kolo najdete u nás.\nPříbuzné fráze k Superior XC Girl 20" Dětské kolo\nKolo superior xc 829 black blue 2016\nKolo superior xc 819 black red 2016\nSuperior XC Girl 20" Dětské kolo na HLEDEJCENY.cz\nPřesvědčte se, že u nás najdete Superior XC Girl 20" Dětské kolo opravdu levně. Nejlevnější Superior XC Girl 20" Dětské kolo na HLEDEJCENY.cz už od 0 Kč.