Sådan får du råd og overskud til cardio træning\naf Frederik | apr 7, 2019 | Sport og Mode | 0 Kommentarer\nEn af de allervigtigste investeringer vi kan gøre i livet, det er at investere i vores krop og i vores helbred. Vi får kun denne ene krop, og derfor gælder det om at passe på den. Der er flere veje til sundhed og et langt og godt liv. Man kan overvejende sige, at der er to sider af den sag:\nDet, du spiser\nDet, du gør med din krop\nStart med at sørge for, at kroppen får alle de nødvendige resurser\nDet første sted at starte er altid kosten. Sørg for at få nogle vitaminer og gode proteiner, så kroppen har de bedste forudsætninger for at fungere optimalt. Her gælder alle rådene fra den velkendte kostpyramide, som man kan finde rundt omkring på nettet. Har man først styr på kosten, så vil mange opleve, at de får en fornyet energi. Denne energi kan avle mere energi. Det kræver blot, at man begynder at få kredsløbet i form.\nFå gang i kredsløbet med cardio træning\nNår det gælder træning for at få et sundere og stærkere hjerte, og kredsløb i det hele taget, så er der ikke tale om styrketræning. Denne form for træning styrker musklerne, men ikke så meget hjerte og lunger. Her er vi i stedet ude og snakke om cardio træning. Cardio træning er ikke en specifik og fancy form for træning.\nCardio træning indbefatter stort set alle former for motion og træning, der får pulsen op og som varer i minimum 30 minutter. Det kan altså være alt fra:\nDet er altså også en træningsform, som både kan dyrkes i et fitness center, men som også kan dyrkes hjemme i stuen. Er du en af de typer, som ikke er meget for at gå i et fitness center, hvor der er en masse andre mennesker, så er det altså et fint alternativ at have sit eget lille træningshjørne i stuen eller på kontoret, hjemme i boligen.\nSådan kan du få råd til at starte op på cardio træning\nSynes du, at det virker som en dyr investering at købe eksempelvis et løbebånd, en romaskine, cykel eller andet træningsudstyr, så er der heldigvis den mulighed, at man kan tage et rentefrit lån. Når det er rentefrit, så betyder det ofte, at man ikke skal betale nogen renter, hvis blot man betaler tilbage inden for en angivet tid. Det kan eksempelvis være en måned.\nEr du endelig kommet dertil, hvor du er klar på at starte cardio træning, så er det bare med at komme i gang, da man ellers risikere at komme ind i en træls periode, en travlt periode eller andet, hvor overskuddet ikke er der til at starte op. Er man først i gang, så er det meget lettere at holde træningen ved lige. Og kan man låne pengene uden at skulle betale renter, så må det siges at være en rigtig god investering i et sundere liv.


Guldborgsund Æblemost on Vimeo\nHISTORIEN OM GULDBORGSUND FRUGT OG DANMARKS BEDSTE ÆBLER\n- På det vestlige Falster tæt på Guldborgsund ligger fire herregårde med en århundrede gammel historie. Vi er fire gode naboer og venner på gårdene, som for nogle år siden satte os sammen og fandt ud af, at vi ville dyrke de allerbedste æbler i Danmark.\nDer har været dyrket frugt her på de sydligste øer i Danmark i mange år – tænk bare på det gamle danske Guldborgæble, som jo har sit navn fra området.\nI årtier var det sukkeroerne, der tog over, men vi besluttede os sammen til at genoplive traditionen med at dyrke æbler.\nVores gårde var oprindeligt en del af storgodset Vennerslund, så i virkeligheden genoptog vi blot et flere hundrede år gammelt samarbejde.\nGårdene ligger ved siden af hinanden helt ned til vandet, der skiller Falster og Lolland. Klimaet her har mange lyse timer og en god balance mellem temperaturen om natten og om dagen, som gør det muligt at frembringe det perfekte æble - smukt og duftende udenpå og sødt, sprødt og fuld af saft indeni.\nVi kalder os Guldborgsund Frugt, fordi æbler er blevet en lidenskab for os. Vi tror på, at den lidenskab og vores ambition om at skabe de bedste æbler i Danmark smager igennem i den frugt, som vi sælger gennem grønthandlere og supermarkeder over hele landet.\nFor Herregod Frugt og Herregodt Venskab\nLars Hvidtfeldt - Gl. Kirstineberg\nAxel Castenschiold - Pandebjerg Ulrik Nobel - Klodskovgaard Kim Brockenhuus-Schack - Vennerslund\n- tekst fra guldaebler.dk\nSamme video på Tudou:


Nyt fra Dit Frederiksberg - kulør på den grå beton\nVelkommen til The Social\nFra den 1. august 2021 rykker KU.BEs nye forpagter The Social ind i huset.\nDet er ingen hemmelighed at tysk vin buldrer fremad i disse år. I modsætning til tidligere, så er der i dag et langt større fokus på kvaliteten, hos de fleste producenter. Vin fra Tyskland er hipt som aldrig før, og Holte Vinlager Frederiksberg er superglade - og stolte af - at forhandle vinene fra Stefan Breuer.\nKulør på den grå beton\nCarpark Festival inviterer for syvende gang til ny musik fra vækstlaget under Bispeengbuen den 30.-31. juli.\nHele sommeren kan du hver tirsdag kl. 19.00-20.30 spille skak i Aksel Møllers Have sammen med Frederiksberg-foreningen Skak for sjov.\nDanmarks første urbane lynladestation åbner\nUdstilling om politisk satire\nFra Liva Weel til Kirsten Birgit. Storm P museets udstilling om politisk satire under 2. verdenskrig og idag er forlænget til 19. september.


Mit italienske fristed | Fifty Fabulous\nDer er nogen ting, jeg altid pakker i min håndbagage. Man kunne måske tale om at være blevet klog af\nI 2006 fik vi den fremragende ide at købe et hus i nærheden af Comosøen. Jeg gik på nettet, fandt 4 huse som enten ville kræve for meget arbejde eller bare var slet og ret kedelige, og et som var perfekt.\nSå inviterede jeg ham min elskede med på tur fra Nice (hvor han var på arbejde) til Como, viste ham husene – og da vi kom tilbage til Nice samme aften, ringede vi til ejendomsmægleren og gav et bud på drømmehuset. Har altid haft en tendens til at handle huse hurtigt 😉\nDet er et pragtfuldt hus, med en lang historie. Det ligger i en lille forladt by ved navn Bilate, hvis historie går mere end tusind år tilbage. Man kan se bebyggelsen beskrevet i gamle optegnelser, og hele området er da også fredet.\nDer ligger mange gamle stenhuse her i området, og de kan ofte købes for en meget rimelig pris, men jeg ville personligt tænke mig om mere end en gang, før jeg kastede mig ud i et restaureringsprojekt. Der er mange regler der skal overholdes, eksempelvis er det ret sjældent at få lov til at ændre på det ydre, og det gælder helt ned i detaljen. Således ser man jævnligt nummerede stenbunker omkring huse som er ved at blive istandsat, så det sikres at hver sten finder sin korrekte plads. Vores hus var heldigvis allerede i fin stand, så vi har bare ændret lidt på indretningen.\nUdsigten over søerne Lugano og Piano vejede tungt i forhold til vores beslutning om at købe huset. Den tror jeg aldrig vi bliver trætte af. Den skifter hele tiden karakter efter vejret, og efter dagens og årets gang. Fra mild sommerdis over klar stjernehimmel til sne og gnistrende frost; altid det samme, aldrig ens.\nI dag står huset præcis som vi ønsker os det. Det eneste vi mangler at sysle lidt med er haven, men det er et projekt vi har udskudt gennem årene, fordi vi hele tiden har håbet på at kunne købe den tilstødende grund. D. 20/7 i år lykkedes det omsider, så nu kan vi snart tage fat på den sidste etape!\nBåde børn, børnebørn og hunde elsker stedet lige så højt som vi gør, og det er vidunderligt at samle glade minder sammen med dem!\nDet er ikke fordi haven som sådan mangler noget, andet end lidt størrelse. Den er hyggelig, med masser af små kroge med henholdsvis sol og skygge – men vi vil så gerne have en naturpool, nærmest en lille badesø, og den skal ligge lige her:\nHusets beliggenhed er helt uovertruffen; lidt tilbagetrukket, oppe i bjergene, med gode vandrestier og skønne restauranter overalt. Favoritrestauranten lige nu er et tigelleria, Antica Trattoria, som ligger ned til hovedvejen mellem Porlezza og Menaggio, i udkanten af Carlazzo. De serverer gnoccho, som er små, lette friturestegte brød, og tigella, som er runde fladbrød. Begge dele spises med forskellige saucer og skiver af forskellige pølser – eller med mascarponecreme og Nutella…\nDer er nogen ting, jeg altid pakker i min håndbagage. Man kunne måske tale om at være blevet klog af skade - det er nemlig alt …


Östermalms Saluhall (torvehal)\nöstermalms saluhall gennemgår udvikling og totalrenovering\nSiden 1888 har de handlende i Östermalms Saluhall solgt mad og råvarer til byens indbyggere. Stockholmere og besøgende fra nær og fjern er blevet inspireret af både udvalget og selve torvehallen. Med sin lange levetid på 125 år var det nødvendigt at totalrenovere torvehallen, og bygherren Stockholm by valgte Construction Management som udførelsesform. Construction Management er et internationalt udtryk for at planlægge, organisere og styre projekter, som gennemføres på delt entreprise.\nTorvehallen er en gammel, kulturhistorisk beskyttet bygning i højeste bevaringsværdiklasse, hvilket stiller store krav til renovering og bevaring af den oprindelige karakter. Östermalms Saluhall får sin oprindelige stjerneform tilbage i overensstemmelse med planløsningen fra 1888, og torvehallen genindvies i 2018. Bygningen bliver miljøcertificeret iht. BREEAM.\nProjektet er en del af byens Vision 2030 om et Stockholm i verdensklasse og arbejdet med at forbedre hele pladsen omkring Östermalmshallen med de nærliggende gader og torve. Byen vil udvikle Östermalms Saluhall til et af verdens bedste handelssteder for mad og madoplevelser.\nCOWI opgave omfatter en komplet udførelsesorganisation for om- og tilbygning af Östermalms Saluhall samt kontrolansvar.\nOpgaven omfatter også en provisorisk pavillon på torvet, som anvendes af de handlende under anlægsarbejdet.\nKommercielt byggeri Byggeri Miljø Projektledelse og bygherrerådgivning Løsninger Sverige


Thai massage horsens. Welcome Thai Massage\nThongkum Massage | Olie- og Thaimassage I Løsning Du skal være medlem for at kunne skrive en kommentar. Der må da vist være massage om thai forskellige piger. Maj, af SexHooked. Nyt armbånd slår alarm, når du bliver for beruset. Jeg har godt bemærket, at der var kommet liv i kælderlokalerne i Smedegade igen, og jeg havde overvejet at teste stedet - men havde da også en mistanke om, at det nok var i den dur, som du beskriver. Online Booking Hos Thongkum kan du booke tid i ro og mag. Men nu er det Leena Thaimassage Horsens, denne tråd omhandler, fransk bullsog man skal nok tilbage på sporet. Det er sådan de fleste mennesker fortrækker det i modsætning til de mere hårde massageformer med tryk og pres.\nTHAI MASSAGE HORSENS - hvordan man får erektion piller. Lady Spa Thaimassage\nThai massage horsens, fiskebutik Kontaktinformation\nFebruar, in Efterlysninger af thaimassage og thaipiger i Jylland. Vil meget gerne vide navnet på et par Thai massage klinikker i Horsens by, der tilbyder en smule mere end almindelig massage Thai Massage Horsens - massage, rygsmerter, akupunktur, fysioterapeuter, hofteproblemer, kiropraktorer, motionscentre, nakkesmerter, skuldersmerter. Phone, +45 25 47 13 54 · Address. Sønderbrogade 12 D; Horsens, Denmark Lady Spa Thaimassage, Horsens, Denmark. 9 likes. Massage Service. arveloven Januar, in Anmeldelser af thaimassage og thaipiger i Jylland. I Horsens er der en række thai-klinikker. Nogle er 'rigtige' massageklinikker, andre er bordeller.\nKontaktinformation på Welcome Thai Massage Horsens, telefonnummer, adresse , se information for firmaer. cupe.bedstekone.com giver dig firmainformation om Elephent Thai Massage. Find vejbeskrivelse, kontaktinfo, regnskabstal, ledelse, bestyrelse og ejere. jul Traditionel Thai-, Olie, eller Hård -massage? Hos Sunisah Thai Massage er vi fleksible hvis du booker i forvejen. Besøg os i Nim mellem. Kontaktinformation på Lady Spa Thaimassage Horsens, telefonnummer, adresse , se information for firmaer. Kontaktinformation på Welcome Thai Massage Horsens, telefonnummer, adresse , se information for firmaer. cupe.bedstekone.com giver dig firmainformation om Elephent Thai Massage. Find vejbeskrivelse, kontaktinfo, regnskabstal, ledelse, bestyrelse og ejere. jul Traditionel Thai-, Olie, eller Hård -massage? Hos Sunisah Thai Massage er vi fleksible hvis du booker i forvejen. Besøg os i Nim mellem. Forkæl din krop med lækker thaimassage eller oliemassage, massagen bliver tilpasset efter dig - Bliv fri for muskelspændinger. Vi tilbyder online tidsbestilling. Lady Spa Thaimassage, Horsens, Denmark. 9 likes. Massage Service4/5(2).\nTHAI MASSAGE HORSENS - væske vandladningsskema. Lady Spa Thaimassage\nMaj, in Anmeldelser af thaimassage og thaipiger i Jylland. Jeg besøgte det da jeg håbede at horsens havde fået et ordenlig sted, da jeg ankommer er der lagt op til sex og massagen er i anden række, jeg bliver modtaget horsens en pige der ikke har været længe i Danmark som spørger galoperende kræft symptomer Engelsk om jeg kun vil have massage eller helt vil skippe den. Jeg vælger massage som er dårlig og med fokus på at hun skal hive i banditten - Takker nej til mere da jeg thai syndes hun er særlig køn. Jeg har godt bemærket, at der var kommet liv i kælderlokalerne i Smedegade igen, og jeg havde overvejet at teste stedet - men havde da også en mistanke om, at det nok var i den dur, som du beskriver.\nPhoonsuk Thaimassage thai massage horsens Lanna Thai Massage in Horsens, reviews by real people. Yelp is a fun and easy way to find, recommend and talk about what’s great and not so great in Horsens and cupe.bedstekone.comon: Kattesund 1 Horsens Denmark. Natcha Thai massage Horsens Massage og Escort side:Natcha Thai massage i kattesund24 cupe.bedstekone.com og ung thai pige på cupe.bedstekone.com tilbyder olie massage 1time kr, åben hver dag fre kl 09 til\nSunisah Thai Massage i Horsens, anmeldelser skrevet af rigtige mennesker. Yelp er en sjov og nem måde at finde, anbefale og tale om hvad der er cool og. Phoonsuk Thaimassage, Borgergade 23 Horsens - Adresse og telefonnummer, mobilnummer, kort og rutebeskrivelse - dk. Jeg besøgte det da jeg håbede at horsens havde fået et ordenlig sted, da jeg ankommer er der lagt op til sex og massagen er i anden række.\nElephent Thai Massage livmoder trækker sig sammen efter fødsel\nÅboulevarden 93 Horsens Tlf. Gratis hjemmeside til Nicha Thai Massage? Nicha Thai Massage borger som altid for kvaliteten!\nKontaktinformation på Welcome Thai Massage Horsens, telefonnummer, adresse , se information for firmaer. cupe.bedstekone.com giver dig firmainformation om Elephent Thai Massage. Find vejbeskrivelse, kontaktinfo, regnskabstal, ledelse, bestyrelse og ejere. jul Traditionel Thai-, Olie, eller Hård -massage? Hos Sunisah Thai Massage er vi fleksible hvis du booker i forvejen. Besøg os i Nim mellem. Traditionel Thai-, Olie, eller Hård -massage? Hos Sunisah Thai Massage er vi fleksible hvis du booker i forvejen. Besøg os i Nim mellem Horsens og Brædstrup.\nThai massage horsens, jokes på dansk Kontaktinformation\nJeg udfører de 2 mest kendte thai for Thaimassage, nemlig Traditionel Thaimassage horsens Oliemassage. Begge former kan naturligvis kombineres, alt efter hvad du ønsker eller hvad du har af smerter og ømme punkter. Jeg sætter mig naturligvis ind i hver enkelt kundes behov for massage, og udfører herefter en behandling som fjerner de ømme punkter der måtte være samt giver en afstressende krop, således at energien øges. Det er selvfølgelig også muligt at nyde en dejlig afslappende oliemassage uden massage for dybtegående massage. Jeg hedder Chanakarn Thongkum, men i daglig tale bliver jeg kaldt June. henrik rygaard jensen\nBut, you have to keep in mind, these exercises do not give you an instant results. Perhaps, consistent exercising will give you an massage in penis size within a month, 2 thais, 6 months. The best anne larsen blog to penis enlargement is by natural methods and exercises although some herbal penis enlargement products have been proven to work.\nThai Massage Horsens - firmaer, adresser, telefonnumre. Din søgning på thai massage horsens gav 9 firmaer og du har nået enden af listen. Lækker massage. Afslapnings og oliemassage, B2B, Store bryster. Våd mis. God tid. Diskret parkering. Äben 8 til Hemmeligt nummer besvares ikke. Nicha Thai Massage er kendt i Horsens og omegn for sin traditionel massage og gode kvalitet. Migræne, smerter i skuldre og ryg fjernes effektivt. Du får en afslappende og forfriskende massage. Ja så skulle jeg til Welcome thai massage i Horsens igen. I dag var de to piger men valgte at få ejeren. Det er let at dumpe ind og få en god omgang massage i den nye Brædstrup-Thai-Wellness på Bredgade. der stoppede en thaimassage i Horsens. Hej. Har forgæves søgt svar på nettet. 1. Vil meget gerne vide navnet på et par Thai massage klinikker i Horsens by, der tilbyder en smule mere end almindelig massage. Recommended Posts\nFølge: Salve mod rød numse » »\nTidligere: « « Islandsk fortælling 1280\nCopyright © Legal Disclaimer: Dette websted kan bruge affilierede links til forskellige virksomheder. Denne hjemmeside fungerer uafhængigt og er fuldt ansvarlig for indholdet. Kontakt venligst tro4for@gmail.com for spørgsmål om dette websted. Thai massage horsens cupe.bedstekone.com


Gardinbussen Kongens Enghave København - Bestil i dag og få et besøg af prof. gardinbus! | Gardinbusbesoeg.dk\nDu leder efter gardinbussen i Kongens Enghave København som kommer til at give dig lidt inspiration. Så hvordan kan du få fantastisk flotte moderne gardiner lavet til at passe dine vinduer for blot et par dollars.\nNå det behøver ikke at bryde banken til at vende dine gardin ideer til virkelighed. Så hvad slags vindue behandlinger er jeg taler om, der er lavet til at måle og koster ikke en formue. Godt de kaldes gardinbussen i Kongens Enghave København, fordi de hænge i læg, der folder ind i en bølgeform. Læs her for mere info.\nGardinbussen Kongens Enghave København kommer hurtigt og billigt ud til dig\nGå ikke i panik, behøver du ikke at sy eller endda vide noget om gardinbussen i Kongens Enghave København. Det er så simpelt alle kan gøre dette (selv en voksen mand som mig). Hvordan kan jeg vide, har jeg læst om det et eller andet sted og besluttede at dele den med dig.\nSå din spørger hvordan kan du gøre gardinbussen i Kongens Enghave København som denne. Nå det første skridt er:\nDette indlæg blev udgivet i Hovedstaden og tagget Gardinbussen priser Kongens Enghave København den februar 2, 2017 af admin4210xx.


Internettet har bragt adskillige, unikke muligheder med sig, men én af de største må siges at være online casinoer - pengespil på nettet. Gamblere fra før internettets tidsalder ville formentlig gøre store øjne, hvis de så, hvor enkelt og ligetil det er at vinde store præmiesummer online i dag. Men hvordan nåede vi hertil? Spil er noget af det, der afspejler menneskers kultur og samfund allerbedst - vi har spillet og lavet væddemål siden tidernes morgen, og nogle spil har helt særlige forhistorier. Vikinger løb rundt og sparkede til kranier som forløber til fodbold, og kontormedarbejdere tog sigte efter affaldsbeholderen, smed deres sammenkrøllede papir i og opfandt basketball. Alle spil har sin egen individuelle historie, men fælles for dem alle er, at der ofte bliver væddet om udfaldet. Skal vi vædde?\nAsian Handicap er en måde hvorpå man kan give det ene hold et fiktivt forspring inden kampen begynder. Vi tror, baseret på holdenes nuværende ordform, at FCK vinder denne kamp inklusive mere end 1 mål. Derfor vælger vi at benytte os af asian handicap, hvor vi giver Brøndby et fiktivt forspring på 1 mål, før kampen starter.\nFå tungen på gled. Foto: Lars Pauli\nDer er ikke oplæsning af denne kendeord, så den oplæses derfor med maskinstemme. Kontakt os gerne på automatiskoplaesning himmelpol. Du kan også hjælpe ved at udfylde spørgeskemaet herunder, hvor vi spørger, hvordan du har oplevet den automatiske oplæsning. Mandag aften fulgte flere kilo- med i et Counterstrike-opgør — et populært skydespil — mellem tophold siden Sverige og Polen på den amerikanske hjemmeside Counter Strike Betting eksternt hyperlink. Der skete en fejlprøv igen efterfølgende eller søg hjælp via vores kundecenter. Du kan også prøve første april til kun 1 kr. Er man under 30 år og udeboende? Få halv pris her.\nInternationale betting forholde dig til risk


Køb Viking Jolly Neo, bløde naturgummistøvler, Wellington børnesko til den bedste pris med levering | online butik Treasure Box\nViking Jolly Neo, bløde naturgummistøvler, Wellington børnesko\nJolly Neo er en meget funktionel vintergummistøvle med et flot hybriddesign, der giver kids maksimal komfort. Støvlen har en skal lavet af 3-lags naturgummi, der er vandtæt, meget holdbar og støttende. Indvendigt er bagagerummet foret med 5 mm neopren, der strækker sig over skallen for at danne skaftet på bagagerummet. Neopren giver varme og vandtæt beskyttelse. Ekstra beskyttelse i tåområdet øger holdbarheden og træk løkker på hver støvle gør dem nemme at tage på. Ydersålen i gummi med dybe knaster giver godt greb på alle overflader. Sjove popfarver skiller sig ud på kolde, grå dage og reflekterende detaljer bevares kids meget synlig i mørket. Alle Viking gummistøvler er håndlavede og i naturgummi. Støvlen er PVC -fri og vegansk.


← Undgå kæmpe investeringer samt unødvendige risici: lease dine industrimaskiner\nHvilken form for Kanger MODS passer bedst til mine ønsker? →\nAllerede på lørdag har undertegnede tilbragt en måned på højskolen, – jeg elsker den højskole. Undertegnede er absolut himmelhenrykt over mit uddannelsesforløb med fokus på højskole fotografi & højskole skuespil. Jeg tøvede over, om hvorvidt jeg hellere måtte beslutte mig for en fornuftig udd. som f.eks uddannelsen til ingeniør, eller om jeg skal kaste mig ud i det og gå efter fantasien om at læse til skuespiller eller fotograf. Derfor er højskole skuespil + højskole fotografi en evident udvej for at teste, om jeg har talent og brænder nok for det for det og har evnerne.\nGrublende jeg fik rekommanderet at tage på højskole skuespil + højskole fotografi af bedsteveninden, efter at jeg har spankuleret rundt og grublet over undertegnedes udsigter for fremtiden han over flere uger. Ekka har selv været på højskoleforløb med højskole fotografi, og dygtige hende er i dag fået et optagelsesbrev til et stk fotografi-uddannelse. Det er så vildt gået. Desuden har jeg for få dage siden haft en samtale med en, der er blevet optaget på Statens scenekunstskole som følge af en omgang privatundervisning + højskole skuespil. Den slangs fortællinger lyder lovende.\nNu har jeg været et par uger på højskole-opholdet med højskole fotografi plus højskole skuespil & det er bare super fantastisk. Det er næsten helt uoverskueligt i forhold t dét at jeg skal vælge, idet jeg holder af både højskole fotografi & højskole skuespil – begge fag virker rigtig effektive. Jeg tror, at jeg vidst nok hælder overvejende til højskole fotografi, for der kan moi mærkeópleve hvordan jeg blomstrer og får ros og anerkendelse for mine fotografier. Men jeg er tillige glad ved at lære højskole skuespil hvor jeg kan prøve mig selv af.


Eg Herregårdsplank Natur/Wood Line, børstet hvid matlak\n2200 x 260 x 15\nPris pr m2: 589,00\nUnikke og naturlige planker i Eg børstet hvid matlak. De lange, brede herregårdsplanker giver et helt unikt og naturligt udtryk. Sorteringerne fremhæver på hver sin vis træets naturlige detaljer. Overfladen er børstet, som fremhæver træets åretegninger samt giver en stærk og holdbar overflade.\nHerregårdsplank 1-Stav Eg\nNatur/Wood Line, børstet hvid matlak\nDrop Down kliksystem


Spillerforeningen har ikke kvitteret for konfliktvarsel fra Divisionsforeningen\nSpillerforeningen har ikke modtaget konfliktvarsel fra Divisionsforeningen rettidigt med anbefalet skrivelse. Der cirkulerer en kvittering i medierne, men denne er ikke underskrevet af Mads Øland eller andre i Spillerforeningen.\nSpillerforeningen har ikke modtaget konfliktvarsel fra Divisionsforeningen rettidigt med anbefalet skrivelse. Der cirkulerer en kvittering i medierne, men denne er ikke underskrevet af Mads Øland eller andre i Spillerforeningen.Divisionsforeningen har varslet konflikt fra 1. juli, men Spillerforeningen har ikke modtaget konfliktvarsel rettidigt med anbefalet skrivelse.\nI medierne cirkulerer en underskrevet kvittering fra 30. maj, hvor modtageren står som Mads Olander. Underskriften tilhører imidlertid ikke direktør Mads Øland, og ingen andre i Spillerforeningen har skrevet under.\nThomas Lindrup, formand i Spillerforeningen, udtaler:\n- Vi har ikke modtaget konfliktvarslet fra Divisionsforeningen rettidigt med særlig og anbefalet skrivelse, og Mads Øland eller andre i Spillerforeningen har ikke skrevet under på et brev fra Divisionsforeningen.Divisionsforeningen har varslet konflikt fra 1. juli, men Spillerforeningen har ikke modtaget konfliktvarsel rettidigt med anbefalet skrivelse.\n- Vi har ikke modtaget konfliktvarslet fra Divisionsforeningen rettidigt med særlig og anbefalet skrivelse, og Mads Øland eller andre i Spillerforeningen har ikke skrevet under på et brev fra Divisionsforeningen.


Skrive-bloggen: september 2012\nDet bankede på kriminalinspektør Wims dør. Han sad og læste nogle oplysninger, som Krista, hans kvindelige assistent og kriminaloverbetjent havde skaffet for ham. ”Jaah, kom ind”. Wims var fordybet i papirerne. Det kunne høres på det lidt åndsfraværende svar.\nKrista skubbede døren op med hoften og kom ind med en bakke med frisk duftende morgenkaffe og friske, smurte, rundstykker. Wims kiggede smilende op. ”Du er danmarks bedste kriminalinspektørassistentoverbetjent” han klukkede tilfreds med sin engen humor og over det Krista bragte. Bakken blev sat på skrivebordet mellem dem. De tog hver en forsigtig slurk af den varme kaffe.\n”Godt arbejde min kære Krista. Når man sammenholder oplysningerne fra tingbogen med de kommentarer du har fået fra ejendomsmæglere der har handlet huset, tegner der sig et billede, som godt kan give anledning til lidt tankevirksomhed”.\nResultatet af Kristas arbejde kan sammenfattes sådan: Siden 1973 og frem til maj 2009 havde huset været ejet af en frimenighedspræst ved navn Johannes Markussen. Han var ”hyrde” for en lille, meget strengt kristen menighed ifølge oplysninger fra den ejendomsmægler der havde formidlet salget for pastor Markussen. Salg og fremvisning var blevet overladt helt og fuldstændigt til mægleren. Kort efter var pastoren flyttet fra huset til en adresse i Vrande i Midtjylland. Herefter havde mægleren kun haft telefonisk og skriftlig kontakt med pastor Markussen.\n”Det gik lidt stærkt det her” mumlede Wims mens han gumlede på sit rundstykke. Krista nikkede.\n”Ja, det ligner næsten en flugt”.\nSamme eftermiddag blev Wims ringet op af kriminaltekniker Flemming Mortensen. Han fortalte at de under den mere grundige gennemgang af rummet under gulvet hvor de meget små fingerknogler fra et antagelig mumificeret barnelig havde ligget, også havde fundet et par hår. Der var blevet foretaget en DNA undersøgelse af både fingerled og fingerknogler. Mortensen kunne fortælle, at hårene og knoglerne, havde tilhørt to nærtbeslægtede.\nWims orienterede Krista om resultatet af de tekniske undersøgelser.”Men det bringer os desværre ikke så langt”. De hår kan jo være kommet derned på mange måder. Det beviser ikke noget som helst. Desuden kan en DNA-profil jo ikke stå alene som bevis i en dansk retssag.” Wims kløede sig eftertænksomt i håret.\n”Jeg tror jeg smutter ned til min gamle ven Kristiansen, kordegnen, og ser om han kan fortælle mig noget mere om denne pastor Markussen.\nWims fortæller videre:\nKristiansen kiggede op fra sit arbejde ved computeren, da jeg trådte ind på kontoret. ”Hva' Søren. Uventet besøg, her midt på dagen. Det må være i embeds ”vanfør” grinede han”.\n”Ja, det må jeg jo indrømme”\nJeg ridsede sagens vigtigste linier op.\n”Lad mig se engang, hvad jeg har om den gamle idi.. ” Min ven slog sig for munden. ”Nå men, selvretfærdig, fanatisk og totalt blottet for humor, det var han og der har jeg i alle tilfælde ikke sagt noget forkert”\n”Nå lad mig se” Johannes Markussen født i Vrande i Jylland d. 13. februar 1943. Gift 3. juni 1969 med Mathilde Nørregaard, ligeledes fra Vrande. I 1973 flyttede de til vores by. Da pastoren startede sin frimenighed havde han ikke boet her ret længe. Ja, herrens veje er uransagelige. Hvorfor skulle det lige gå ud over os?\n”Nej, her skal du bare høre” udbrød min gamle ven. ”Han er død, og her står ”findested” Jernbanesporet lige uden for brande kl. 19.35 d. 3. marts 2010. Det er vist DSB kalder en personpåkørsel!”\nJeg stirrede på min gamle ven. Det var vist dagen efter, at aviserne skrev om vores mystiske fund i pastorens tidligere ejendom. Jeg sprang op. ”Selvmord”?\n”Rolig nu hr. kriminalinspektør. Der er mere. Pastoren havde en datter, Sara Markussen, født d. 5. juni 1992”\n”Det lugter ikke godt det her” var mit umiddelbare udbrud. Kan du give mig et udskrift af disse oplysninger”.\n”Ja, det har jeg jo pligt til. Du er jo en myndighedsperson”. Kristiansen grinede smøret.\nDa Wims vendte tilbage til stationen, kunne Krista se, at han havde det hun for sig selv kaldte ”sporhundefjæset” på.\n”Krista” kan du ikke se, om du kan finde noget mere om familien Nørregård fra Vrande.”\nHan rakte hende udskrifterne fra kirkebogen. Ellers kan kordegnen sikkert hjælpe dig.\nJeg går ”undercover" i Vrande”.\n”HVA' gør du!”\nKrista tabte underkæben.\n729 ord. Så er I advaret ;o0\nDen åndssvage kørestol, nu knirkede den igen, blot man løftede rumpen. Det var også for dårligt, at de ikke havde lagt ham hen at hvile endnu. Helt sikkert, om lidt når en af dem kom vimsende ind af døren, fik han severet en eller anden undskyldning.\nHan prøvede desperat at rette folden ud, der sad og gnavede i skridtet. Han vidste, bukserne var alt for små, da de hjalp ham med at få dem på. Ikke kun det,at de var stive og rædselsfuldt grånussede, men tillige kløede de af det billige sæbepulver, de åbenbart brugte. Det samme gjorde sig gældende for den hvide skjorte, der var mere ubehagelig end bukserne.\nMan skulle tro, de alle var straffefanger, for noget mere deprimerende syn end kun gråt og hvidt, var nærmest en synd for guderne. Selv de gamle kørestole var leverpostejfarvede.\nAnders prøvede at bugsere kørestolen hen til sengen, men uden held. Dødsyge kørestol, tænkte han, ligesom en meningsløs lidelse. Måske skulle han bare tage sin middagslur i stolen og glemme alt om at få hjælp til at komme op i sengen.\n”Ja, ja lille far, jeg prøver jo at undgå alle de ujævnheder, jeg kan, men den dumme kørestol har sin egen mening. Og nu hvor jeg endelig kører dig en tur forbi de smukke kornmarker, så lad nu være med at brokke dig. For øvrigt var det dig selv, der foreslog, vi gik hen til den gamle landsbykirke for at lægge en blomst på mors gravsted.”\nAnders vidste ikke hvor meget hans gamle senile far forstod, men han lod som ingenting og snakkede blot løs, om alt det de mødte på vejen. Han havde ikke selv noget imod, det gik med langsomme skridt over de toppede brosten. Bestemt ikke det bedste for en sart krop og en elendig kørestol, der var svær at manøvrere. Men i sådan en gammel landsby kunne man vel ikke forvente, der blev anlagt nogen form for ramper. Selvom det villle give kørestolsbrugere mulighed for at komme helt tæt på naturen og tillige nyde de gamle bindingsværkshuse uden at ende med blå mærker overalt. Selv nød han gåturen, den pragtfulde vindblæste natur og det stemningsfyldte landskab med gamle egetræer. Hvor end man skuede var der gavmildt strøget mageritter, valmuer og kornblomster, som om tusindvis af sommerfugle havde taget bo i kornmarkerne. Mange steder kunne man oven i købet se havebevoksning fra Arilds tid blandt kornmarkerne. For Anders var det også et dejligt gensyn med mange smukke og glade minder.\nAlle i landsbyen var dybt engageret i at holde deres haver smukke. Mest lagde han nu mærke til alle deres frugttræer, hvor han havde tilbragt uendelige timer med alle sine legekammerater. Åh, hvor havde han dog lyst til at kravle en tur op i æbletræets kroner og skue ud over landsbyen. Men ak, det kunne man desværre ikke i hans alder, og slet ikke med hans far på slæb. Anders var så optaget af sin egen verden, at han ikke så udgravningen, før det var for sent. Han nåede lige at råbe til sin far, han skulle holde fast i armlænet. Selv greb han ud efter kørestolens håndtag, og nåede lige at tænke:"Den åndssvage kørestol!", før den smuttede ud af hans greb.\n”Anders, Anders, hvad laver du dog på gulvet?”\n”Hvad for noget! Hvad sker der?”\nAnders kiggede sig forvirret omkring, men kunne slet ikke genkende noget. Han kiggede op i et bedårende ansigt. Men hvem hun var, anede han ikke.\nEtiketter: August-opgave 2012, Poly Schmidt\nSeptember-opgaven er Poly ophavskvinde til:\nSkriv er tekst på basis af dette billede, http://borglumkunst.dk/view.php?id=180\nEtiketter: administrator, September-opgave 2012


Oplevet af: Jørgen Kieler\nSøndag den 6. februar 1944 var den dag, da min tilværelse som sabotør i sabotageorganisationen Holger Danskes gruppe 2 (HD2) fandt sin endelige afslutning. Solen var lige stået op og kastede sine stråler ud over de sneklædte marker syd for Aabenraa. Udsigten over fjorden, bakkerne og skovene var utrolig smuk Alt var hvidt undtagen vore blodige fodspor. Jeg var gået i dækning i en grøft sammen med min gruppekammerat Klaus. Han var ved at give op på grund af blodtabet fra de dybe sår i hans ben, som han havde pådraget sig, da han sparkede et vindue ud, igennem hvilket vi flygtede fra mekaniker Kochs udhus i Styrtom. Her havde vi søgt tilflugt efter en mislykket sabotage mod Callesens maskinfabrik; men nu var vi på flugt, og tyskerne var efter os. Vi så dem køre forbi, men i første omgang overså de os; men da de 15-20 minutter senere vendte tilbage, opdagede de os, og så måtte vi genoptage kampen. Nede hos Koch var der blevet udvekslet 42 skud. Døren med skudhullerne i står nu på museet i Sønderborg. Nu var der ingen dør imellem fjenden og os længere, og snart så vi os omringet af 6 tyske soldater. De skød, og de ramte. Kuglen gik ind på venstre side af min hals og banede sig vej til højre skulderblad, hvor den sagde farvel og tak efterladende et lidt større udskudshul som et varigt minde. Forinden havde den dog nået at klippe lidt af torntappen på min øverste brysthvirvel, heldigvis uden at ramme nervesystemet. Jeg kunne bevæge både arme og ben; men jeg mærkede en underlig varm strøm, som løb ned ad ryggen på mig. Da jeg tog jakken af for at dække den frysende Klaus til, opdagede jeg, at det var blod. Først da kom jeg til erkendelse af, at jeg var såret. Der blev dog ikke tid til mange spekulationer, for soldaterne begyndte straks at forhøre mig om, hvor vore kammerater var. De havde fået at vide, at vi var fire. Da jeg ikke ville indrømme, at der var to til, blev jeg dunket oven i hovedet med en geværkolbe. Det var lidt mere, end mit kranie kunne holde til. Det revnede, men revnen var ikke ret lang. Jeg kunne dog føle den endnu som en lille fortykkelse mange år efter krigen.\nTuren gik herefter til Ortskommandanturet i Aabenraa og derfra til Gestapos sydjyske hovedkvarter. Desværre fik jeg selskab af min bror Flemming, som også var blevet arresteret. De fandt snart ud af, at vi var eftersøgt af Gestapo i København, hvorfor vi efter få dage blev overført til Vestre Fængsel. Her blev også mine to søstre Elsebet og Bente indsat i løbet af kort tid. Stikkerne havde travlt. Også min far fik de fat i. Via arresten i Århus havnede han i Horserød og siden i Frøslev.\nOpholdet i "Hotel Vestre" var alt andet end behageligt; men det er ikke det, denne beretning handler om. Vor situation var ret håbløs, og i juni måned 1944 kom et SS-tribunal til Danmark for at afsige en række dødsdomme. To gange blev vor sag udskudt; men i slutningen af juni faldt klokken i slag. 24 timer før henrettelsen udbrød imidlertid folkestrejken i København som reaktion på henrettelsen af Hvidstengruppen. Hitler blev rasende. Han beordrede SS-tribunalet tilbage til Berlin og instruerede Werner Best om, at sabotage for fremtiden ikke skulle besvares med dødsdomme og henrettelser, men med nedskydning af tilfældige uskyldige på gaden og sprængning af offentlige bygninger. Terror og ikke rettergang blev herefter i et halvt år det tyske svar på sabotagen. Min far og mine to søstre forblev i tysk fangenskab i Danmark, men min bror og jeg blev deporteret til koncentrationslejren Porta Westphalica. Det var her, at jeg oplevede begyndelsen til min langvarige befrielse.\nPorta var en arbejdslejr under hovedlejren Neuengamme ved Hamborg. Porta ligger der, hvor Weserfloden bryder igennem den lave bjergkæde, som ofte kaldes for De Vestfalske Alper. Denne bjergkæde skulle laves om til et underjordisk industricenter, hvor man kunne arbejde for det tyske luftvåben uden risiko for at blive udbombet af RAF. Til oprettelsen af dette underjordiske fabrikscenter havde man brug for 1500 slavearbejdere. De fleste hentede man i Sovjetunionen, men 200 kom fra Frankrig og andre godt 200 fra Danmark, heriblandt min bror og mig selv. Porta var den lejr, hvor dødeligheden var størst blandt de danske fanger. Efter et halvt år var 44% døde. Dødsårsagerne var især sult, mishandlinger, overanstrengelse, kulde og infektionssygdomme. I marts 1945 påbegyndtes opførelsen af et mindre badeanlæg. Vi var ikke i tvivl om, at det var et gaskammer, som skulle sikre, at dødeligheden steg til 100%, og at alle vidner var udryddede. Men midt i al denne elendighed begyndte den langsomme befrielse.\nNogle få timers bilkørsel fra Porta kan man køre ind over den belgiske grænse\nog ind i det område, hvor det for os afgørende slag fandt sted. Det var her i Ardennerne, at Hitler satte sin sidste modoffensiv ind. Målet var Antwerpen, og for at nå det brugte Hitler sine sidste reserver. 240.000 tyske soldater imod 83.000 amerikanere, 970 tyske tanks imod 242 amerikanske, 2000 tyske kanoner imod 576 amerikanske. Slaget kulminerede i belejringen af Bastogne i juledagene 1944. Under rædselsfulde vejrforhold holdt general A.C. McAuliffe i spidsen for 101ste luftbårne division stand imod den overvældende tyske panserarmé. Rend og hop ("nuts") var hans svar til tyskerne, da de tilbød ham overgivelse på ærefulde betingelser. Den 25. december brød tyskerne igennem de amerikanske forsvarsværker; men i et desperat modangreb lykkedes det amerikanerne at trænge dem tilbage, og dagen efter nåede hjælpen fra general Patton frem. Tyskerne måtte give op. De havde ikke benzin nok til deres panservogne, og dermed var slaget om Ardennerne afgjort - og vi fik en sidste chance for at overleve. Havde McAuliffe og hans mænd ikke holdt ud, var ingen fange fra Porta kommet levende hjem.\nForholdene i Porta i julen 1944 var lige så fortvivlende som i Bastogne. Det var dog ikke bomber og granater, der truede os; men sulten. Vi var nået ned på under 1000 kalorier om dagen. Det døde man af. Min nære ven og gruppekammerat Jørgen Staffeldt døde julemorgen af sult, og dødeligheden steg og steg i tiden, der fulgte; men så skete miraklet søndag den 18.marts Af de oprindelige 225 danske fanger var der nu kun 81 tilbage. Vi bemærkede en ændring i kapoernes og SS'ernes holdning overfor os. De holdt op med at slå og skælde ud., og da vi fik ordre til at tage bad og gøre os klar til afrejse, blev vi klare over, at noget var i gærde. Rygter om de hvide busser var nået frem til lejren. Vi turde ikke tro på dem, men kunne heller ikke lade være. Den følgende dag stillede vi op til appel som sædvanlig og regnede med, at en ny arbejdsdag i minerne dermed var indledt. Men medens de andre fanger marcherede af sted på arbejde, blev vi holdt tilbage. Da arbejdskolonnerne var afmarcherede, fik vi udleveret resterne af en Røde Kors pakke. Jeg husker endnu en franskmand, der kom over til mig med udstrakte hænder. "Doktor, det er ikke Deres pakke jeg vil have, men Deres hånd for at sige farvel."\nKl. 10,30 marcherede vi over til jernbanen, hvor vi blev fordelt på to kreaturvogne. De to sidste af vore plageånder, som jeg så, var Lagerältester, Kapo Schorsch og Kommandoführer Nau . De stod i hovedindgangen til teatersalen, som havde været vor bolig siden september 1944 og "tog afsked".\nJeg var den sidste. Ingen af os anede, at vi skulle mødes endnu en gang tre\når efter krigen. Havde de vidst det, var jeg ikke sluppet levende hjem. Nu var det deres liv, der stod på spil.\nOm vore russiske, franske, hollandske og andre fangekammeraters skæbne i Porta hørte vi først længe efter befrielsen. De blev på nogle lidelsesfulde transporter sendt til udryddelseslejren Wöbbelin, hvor fangerne døde i hundredvis af sult. "Dagligt fandt vi 15-20 lig, som der var skåret i. Menneskekød-suppe var en populær spise" skrev en overlevende polsk fange til os. Der var nok at tage af. Ligene blev samlet i 20 m lange og 3 m høje stabler.\nOm vor togrejse tilbage til Neuengamme og vort ophold der i marts 1945 skal der ikke berettes nærmere ved denne lejlighed; men i april skete der noget, som bragte os befrielsen nærmere. De danske og de norske fanger blev flyttet fra de almindelige træbarakker til lejrens stenblok. Vi fik rigeligt med Røde Kors pakker, og blev ikke længere udsat for mishandlinger eller en umenneskelig arbejdsbyrde i sindssygt tempo. "Beeilt Euch" var en ordre, som hørte fortiden til, og piskene var gemt af vejen. Vi nærmede os regnskabets dag.\nI stenblokken blev der indrettet et revier, hvor jeg fik til opgave at passe tuberkulose patienterne. Det måtte jo gå galt, og det gjorde det hurtigt. Hoste og stærke smerter i brystet ved vejrtrækningen fortalte mig, at jeg var blevet smittet. Jeg havde fået lungehindebetændelse og kunne nok regne ud, at det var tuberkulosen, som ramte mig, netop som vi var begyndt at tro på en mirakuløs redning. Vor optimisme skyldtes især et uventet besøg af Greve Folke Bernadotte. Han kom på inspektion og for at aftale hjemtransporten af de syge med os. Han var en smilende og samtidig meget myndig mand, der meget gerne fortalte os om sine samtaler med Himmler.\nKort efter Bernadottes besøg skete miraklet. Uden for lejrporten holdt der en række hvide busser. Transporten af skandinaviske fanger fra Tyskland til Danmark og Sverige havde allerede været i gang et stykke tid; men den havde vi ikke mærket noget til. Nu drejede det sig om de sidste fanger, som endnu befandt sig i Neuengamme. Der herskede en mærkbar nervøsitet. Pludselig skulle alting atter gå så stærkt. Beeilt Euch! Hvorfor? Først senere blev vi klare over, at det var i sidste øjeblik, at hjælpen nåede frem til os. De allierede hære var nået frem til de første koncentrationslejre, og både englænderne og amerikanerne var blevet forfærdede over det syn, der mødte dem. Til Himmlers raseri blev dette rapporteret i engelsk radio, og for at undgå yderligere afsløringer truede han med at bryde alle aftaler med Bernadotte og standse evakueringen af de skandinaviske fanger. Det skabte forvirring i Hamborg. Gestapochefen ville ikke tillade nogen udlevering af fanger fra Neuengamme uden ordre fra Reichsicherheitshauptamt (RSHA) i Berlin, som han imidlertid ikke kunne komme i forbindelse med. Hamborgs Gauleiter, Rigsstatholder Kaufmann ville imidlertid gerne være hjælpsom. Han havde formentlig brug for et alibi. Koncentrationslejren Neuengamme var i sin tid blevet oprettet på hans initiativ. Nu tilbød han den 19. april, at evakueringen fra Neuengamme kunne ske på hans ansvar, hvis den var tilendebragt senest den 20. Eet døgn var der således afsat til vor redning.\nSocialministeriet i København rekvirerede i største hast igennem Statens Civile Luftværn 114 busser fra hele landet, 8-10 ambulancer, 10 lastbiler, 5-6 personbiler og 5-6 motorcykler, som alle nåede frem til Neuengamme den 20. april - busserne oven i købet hvidmalede og med Røde Kors tegn malet på taget. Nu stod de hvide busser og ventede på os uden for lejrporten. Derfor: "Beeilt Euch".\nVi fik travlt - meget travlt. De mest afkræftede blev sendt af sted først, og snart blev de efterfølgende busser fyldt. Som en af de sidste stod jeg tilbage med mine tuberkulose patienter, som heldigvis selv kunne gå. Vi kom med den sidste bus, og dermed kunne jeg lægge Neuengamme bag mig. Vi spekulerede ikke ret meget på risikoen for at blive udsat for luftangreb; men det gjorde vor chauffør, som vidste at flere af de hvide busser var blevet angrebet af RAF i den tro, at det drejede sig om troppetransporter. Tyskerne misbrugte Røde Kors tegnet. Under turen op igennem Holsten var vi mere interesserede i de krigsskader, som vi kunne iagttage. Vi havde absolut ingen medlidenhed med tyskerne, men følte heller ikke noget dybt had, derimod nok en dyb foragt for disse "overmennesker", som havde vist sig så hjerteløse. De fik, hvad de havde fortjent.\nDa vi nåede frem til Danmark, drog jeg et lettelsens suk. Jeg havde Tyskland bag mig og lovede mig selv, at jeg aldrig ville sætte mine ben i dette land igen.\nDet løfte holdt jeg ikke. Det var imidlertid ikke fremtiden, der lagde beslag på mine tanker. Det var nutiden. Vi var ude af Tyskland, men vi var stadigvæk tyske fanger og vidste ikke, hvad der skulle ske os. Vi standsede op i Paborg, hvor der var etableret en dansk "lusekontrol" med danske læger og danske sygeplejesker og lotter. Det virkede beroligende. Busserne standsede, og vi blev i langsomt tempo slusede igennem lusekontrollen. Medens jeg sad der i bussen og ventede, hørte jeg to lotter, som talte sammen. "Se", sagde den ene til den anden, "derhenne går fru Kieler fra Horsens. Hun er kommet herned til grænsen for at lede efter sine sønner. Hun ved endnu ikke, at de er døde begge to".\nJeg røg ud af bussen og løb hen og omfavnede den søgende kvinde. Det var min mor. Jeg ønskede hende til lykke med fødselsdagen. Det var den 20 april, hendes fødselsdag. Og så tuede vi bare. Da hun havde fået lidt styr på tårerne, fremstammede hun ængsteligt det spørgsmål, der nu lå hende mest på sinde: "Og Flemming?". Jeg pegede op på den næste bus. Der sad han inde bag vinduet. Det var den lykkeligste dag i hendes liv. Hun havde fået sin mand og sine to døtre tilbage fra de tyske fængsler i Danmark, og nu havde hun fået sine sønner hjem. Hun vidste endnu ikke, hvad det betød at være muselmand; men hun vidste, at vi var i live.\nDet var en enestående redningsindsats, som i sidste øjeblik transporterede 4224 skandinaviske fanger ud af helvede. Flere af anden nationalitet fulgte senere efter. De danske jøders redning i oktober 1943 mindes stadigvæk i hele verden med respekt. Redningen af i alt mere end 11.000 KZ-fanger i april 1945 huskes ikke af så mange, og af dem, der blev reddet, er der ikke mange i live i dag. Vi kan imidlertid ikke fejre 60 års dagen for Danmarks befrielse uden at mindes de Hvide Bussers heroiske indsats for at redde tusindvis af KZ.-fanger ud af helvede med stor risiko for redningsmændenes liv.\nTakket være vore redningsmænd nåede vi sikkert til Frøslev, hvor vi genså mange af vore tidligere kammerater. Vi var stadigvæk i tysk fangenskab, men havde håb om befrielse. Her mødte vi endnu engang Greve Folke Bernadotte. Den 22. april besøgte han Frøslev, inden han tog til de afsluttende forhandlinger med Himmler. Hans besøg rygtedes blandt fangerne, som strømmede til pladsen foran sygebarakken for at hilse på deres redningsmand. Da Bernadotte trådte ud af barakken, begyndte fangerne at nynne eller fløjte den svenske nationalsang. Bernadotte tog sin uniformskasket af, og tyskerne så sig nødsaget til at gøre det samme. I sine erindringer skildrer Bernadotte denne episode bl.a. med disse ord:\n"Det var en hilsen, der gik lige til hjertet. Disse mennesker var stadig ufrie, men de følte, at friheden lå inden for deres rækkevidde. De vidste mere end vel, hvad der ville ske, hvis den tyske lejrdisciplin satte ind i dette øjeblik. De tog risikoen, de ville vise deres taknemmelighed. De havde ikke kunnet gøre det på en smukkere måde".\nGensynet med Bernadotte var en enorm opmuntring, som dog ikke kunne skjule situationens usikkerhed. Endnu var menneskehandelen mellem ham og Himmler ikke fuldt afsluttet. Bernadotte ville have os alle; men Himmler gjorde sig kostbar. Et par dage efter vor ankomst til Frøslev blev en lille gruppe særligt belastede fanger isoleret fra alle de andre. De skulle sendes tilbage til Tyskland. Flemming og jeg var blandt dem. Vi prøvede at fordrive tiden med at spille kort. Det blev snart afsløret, at bridge havde jeg i hvert fald ikke forstand på. Måske ville jeg have været bedre til poker, og det var nok det store pokerspil, som vi deltog i netop i disse dage, hvor vi levede i stor spænding. Bernadotte vandt til sidst. Russernes og de vestallieredes møde ved Elben den 25. april gav ham et trumfkort på hånden, og den 29. april blev vi alle, også isolationsfangerne, sendt med toget til Sverige. Det var den dag Hitler skrev sit politiske testamente, hvori han opfordrede til fortsat kamp imod jøderne. Natten mellem den 29 og 30 april begik han selvmord.\nTyskerne var desperate. Det gik blandt andet ud over de mange fanger, som var blevet tilbage i Neuengamme efter vor evakuering. Mange blev overført til forskellige dødslejre; men syge fanger og deres sygepassere samt fanger, der havde været brugt til forsøg blev myrdet af en særlig SS-kommando, og samme skæbne led tyske politiske fanger. Resten blev i dagene 21. til 24. april ført op til Lübecker Bugten, hvor de blev stuvet sammen på tre store skibe (Cap Arcona, Thielbeck og Deutschland), der lå ud for Neustadt. Hensigten var at sejle dem ud i Østersøen og sænke skibene med alle fangerne, som skulle druknes for at udrydde alle vidner til de tyske forbrydelser i Neuengamme. De blev imidlertid opdaget af RAF, som troede, at det drejede sig om en troppetransport, og skibene blev derfor bombet den 3. maj. Cap Arcona brød i brand og også de to andre skibe blev ramt. Derved omkom mere end 7000 fanger.\nMen vi blev reddet. Medens Hitler havde travlt med at skrive sit testamente og forberede sit selvmord kørte vi med toget op igennem Jylland og over øerne i strålende solskin. Vi vidste, at Danmarks befrielse var nært forestående og følte en stor lettelse, selvom vi ikke havde nogen klar forestilling om, hvordan fremtiden ville forme sig. Vi havde jo været arresteret i 15 måneder og var i det store og hele uvidende om udviklingen i Danmark i den periode. Det største spørgsmål var nok, om det var en kommunistisk eller demokratisk befrielse, der ventede os; men spørgsmålet om opgøret med tyskerne og kollaboratørerne var jo også højaktuelt.\nDa vi nærmede os København, satte toget farten ned. Vi så, hvorledes soldaterne, der bevogtede jernbanelinien smed deres geværer, og lige som mange andre overvejede vi, om vi skulle springe af for at deltage i det sidste opgør. Jeg så lidt på Flemming, og blev klar over hvor elendig han var, og han så på mig og nåede til samme konklusion. Da vi desuden var bange for, at en flugt kunne medføre, at tyskerne standsede hele redningsaktionen, besluttede vi at følge med til Sverige. Det var en meget svær beslutning, og turen over Øresund føltes streng. Vi tænkte meget på vore kammerater, som for mere end et år siden var undsluppet til Sverige, da vi blev arresterede. Nu var de formentlig på vej over Øresund i modsat retning. Vi tænkte også meget på vor mor, som vi ganske kort havde mødt ved grænsen den 20. april, og på vor yngste søster Lida, som vi ikke havde set i mere end et år. Vi længtes frygtelig tilbage til vor fødeby Horsens og til resten af familien; men vi havde ikke kræfterne til at stikke af, og vi frygtede tyskernes reaktion.\nDa vi var ankommet til Sverige, blev vi sat i karantæne i Löderup nær ved Ystad. Vi blev indkvarteret i et meget komfortabelt sommerhotel, hvor vi blev modtaget af kredslægen Dr. Emil Berg og et større antal svenske lotter. De var enestående søde imod os; men vi måtte jo indse, at de ikke alene havde ansvaret for os, men også for den omkringboende svenske befolkning, som kunne frygte, at vi medbragte tyfus og andre smitsomme sygdomme. Ved ankomsten til Danmark fra Tyskland var de danske fanger blevet fordelt på Frøslev lejren og Møgelkær lejren uden for Horsens. I den sidste var fangerne smittet med tyfus, og smitten bredte sig til Horsens. Det var derfor velbegrundet, at de svenske myndigheder anbragte os i karantæne, og karantænen betød, at vi fortsat var indespærrede i ca. to uger. Dr. Berg og hans lotter gjorde, hvad de kunne for at gøre ventetiden så tålelig som mulig for os; men vi var jo utålmodige efter at komme hjem. Vi fulgte udviklingen i radioen, og budskabet om den tyske kapitulation den 4. maj og de efterfølgende reportager om begejstringen i Danmark udløste en blanding af glæde og frustration over ikke at være med. På en måde havde vi jo fortjent det mere end nogen anden.\nVi måtte imidlertid holde ud, og omsider slog befrielsens time. Fra Malmø sejlede vi til København, hvor vi blev modtaget i Frihavnen af min søster Bente og to af vore venner, Erik Steffensen og Johannes Clemmesen, som med rent tøj, toiletgrej, bøger og tobak havde forsødet vor tilværelse i Vestre Fængsel. Det blev til et hjerteligt gensyn og et kort ophold i København, inden vi rejste videre til Horsens, hvortil vi ankom den 17. maj på Norges nationaldag.\nDer var andre tidligere KZ-fanger med toget, og hjemkomsten gik derfor ikke stille af. Der var mange mennesker på perronen, og gensynsglæden var stor. Det var imidlertid først, da jeg sad alene med min familie hjemme på Torvet, at jeg rigtig følte, at krigen var forbi.; men selv da var det svært at få samtalen i gang. Man kan selvfølgelig godt spørge en hjemvendt KZ-fange: "Hvordan har du det?" Men hvad kan han svare andet end: "Det ved jeg ikke". Vi skulle jo først komme til erkendelse af, at hele familien mirakuløst var i live. Vi skulle vænne os til, at min mor så ud som en muselmand, hærget som hun var af bekymringer og af tyfus. Hun var blevet smittet af fangerne i Møgelkær lejren. Og de skulle forstå, at når min bror og jeg så velnærede ud, så skyldtes det ikke fedt på kroppen, men hungerødemer, som i Porta først sås på benene, men som nu var mest udtalte på hoved og hals ofte asymmetrisk med deraf følgende skævhed.\nLangt vigtigere end disse synsindtryk var dog en fornemmelse af, at vi først skulle lære hinanden at kende. Hver for sig havde vi været udsat for helt ekstraordinære psykiske og fysiske belastninger, som satte deres spor på både sjæl og legeme resten af livet. Det kunne vi selvfølgelig ikke vide ved gensynet den 17. maj; men vi havde en klar fornemmelse af, at det ville tage tid at finde sig selv igen og finde hinanden igen. Nu skulle vi bare glæde os over at være fri, og atter at være sammen i tryghed og fred i et befriet land. Vi skulle også glæde os til at gense gamle kammerater og til at genoptage vore studier efter en lang sommerferie. Og det gjorde vi så.\nForuden vor egen befrielse kunne vi glæde os over, at tyskerne i Norge havde overgivet sig den 8. maj. Kronprins Olav var vendt hjem den 13. maj, men Kong Håkon vendte først tilbage den 7. juni. Vi glædede os også over Bornholms forsinkede befrielse; men russernes ankomst til Bornholm den 9. maj skabte tvivl ikke alene om Bornholms fremtid, men også om resten af Danmarks fremtid. Var vi blevet anerkendt som allierede, eller blev vi betragtet som Hitlers partner?\nDen politiske situation var uoverskuelig. I Frihedsrådets erklæring af 16. september 1943 hed det bl.a. :"Rådet arbejder for de demokratiske idealer og vil bekæmpe ikke alene de ydre fjender, men også de danske nazister, overløbere og kapitulanter". - Nu var alle pludselig blevet modstandsfolk, og de gamle samarbejdspolitikere med Buhl i spidsen var vendt tilbage til magten. Hvordan kunne dette være gået til? Helt forstod jeg det vel først, da jeg 59 år senere læste Sven Ove Gades bog om Frode Jakobsen. Dengang besluttede jeg som så mange andre at holde min modstandsindsats skjult. Med russerne på Bornholm og samarbejdspolitikerne på Christiansborg var det jo ikke sikkert, at kampen var slut. Der var mange, der tænkte på samme måde. Heldigvis gik det jo ikke nær så slemt som frygtet; men det skæve retsopgør, hvor de tyske krigsforbrydere slap utroligt billigt, og de danske samarbejdspolitikere slap for enhver tiltale, blev en stor belastning.\nJeg blev som vidne og offer involveret i sagerne imod fem danske stikkere, en Gestapomand og to tyske krigsforbrydere. Det drejede sig om tre medlemmer af det tyske mindretal, som havde sat tyskerne på sporet af os under vor aktion i Aabenraa. De fik langvarige fængselsstraffe. Det drejede sig desuden om to cellestikkere. Den ene blev dødsdømt og henrettet, efter at han havde nægtet at søge om benådning. Den anden slap med en dom på 7 års fængsel, da han fik retten til at tro på, at han som tysk fange havde været udsat for en skinhenrettelse. Det viste sig senere, at påstanden var falsk. Alvorligere var det imidlertid, set med mine øjne, at Gestapomanden Falkenberg, som havde været med til at tortere min gruppekammerat John (Svend Otto Nielsen) på den mest bestialske måde, og som desuden havde været med til nedskydningen af de 11 modstandsfolk på Roskildevej (Rorup Massakren 7.8.1944) samt andre drab blev dømt til 12 års fængsel ved Landsretten, som dermed ændrede byrettens dom på 20 års fængsel, idet Falkenberg på trods af mit vidneudsagn blev frikendt for mishandlingen af John. Falkenberg blev efter knap 5 års fængsel benådet og udvist af landet.\nDenne dom rokkede ved min tiltro til dansk retsvæsen. Til gengæld måtte jeg anerkende belgiske og franske dommeres kontante behandling af sagen mod de to største krigsforbrydere, som jeg har truffet, Kommandoführer Nau og Lagerältester Kapo Schorch. De blev fanget efter krigen og stillet for en domstol i Rastatt i Baden Baden den 14. marts 1948. Jeg blev indkaldt som hovedvidne, hvilket bl.a. skyldtes, at jeg på det tidspunkt som medlem af et lægeteam var begyndt at undersøge sundhedstilstanden blandt tidligere KZ.-fanger. En nærmere undersøgelse af den sult og de mishandlinger, som de tidligere fanger havde været udsat for, indgik i undersøgelsen, og da jeg på det tidspunkt talte nogenlunde hæderligt fransk, så blev jeg en af hovedvidnerne i sagen imod vore to tidligere bødler. De blev dømt til døden og endte deres usle liv i guillotinen. Jeg blev inviteret til at overvære henrettelsen, men sagde pænt nej tak. Mit medansvar for deres død har ikke på noget tidspunkt givet mig anledning til samvittighedskvaler.\nSkuffelsen over den politiske udvikling og det svigtende retsopgør lige efter krigen inspirerede til et ønske om at trække sig tilbage til et stille liv. Vi havde oplevet meget mere under besættelsen, end de fleste mennesker ville kunne opleve i et helt liv. Vi havde gjort vor indsats og sat livet på spil. Nu kunne vi vel med god samvittighed trække os tilbage til en ubemærket og ubesværet tilværelse uden bekymringer og uden ambitioner. Befrielsens glædesrus blev vi snydt for; men vi slap også for at dele den med "de sidste dages hellige", der pludselig dukkede op som lige så store frihedskæmpere som de gamle samarbejdspolitikere. Drømmen om en sorgfri tilværelse på lavt blus var en trøst.\nMen det skulle gå anderledes. Den tuberkulose, som jeg havde pådraget mig i Neuengamme, tvang mig til at ændre mine planer for fremtiden. Jeg ville gerne have været kliniker, d.v.s rigtig menneskelæge med kontakt til patienterne. Nu måtte jeg skifte over til forskningslaboratoriet og blev kræftforsker. Det er ikke foreneligt med en sorgfri tilværelse på lavt blus; men det gav mig et internationalt arbejde, som jeg blev rigt belønnet for i form af nære venner i mange lande.\nDen tværpolitiske tanke, som var med til at binde modstandsfolk af forskellig politisk observans tæt sammen under besættelsen, fik for mit vedkommende udtryk i et mangeårigt arbejde for Frihedsfonden - i otte år som formand. Dette arbejde måtte dog til sidst vige for mit engagement i den kolde krig, som indebar en omfattende hjælp til kolleger i de undertrykte østeuropæiske lande, især Polen og Tjekkoslovakiet. Af de 144 udenlandske forskere, som i min tid har studeret og forsket ved Fibiger Laboratoriet kom halvdelen fra Østeuropa.\nInden for kræftforskningen blev kontakten mellem Øst- og Vesteuropa og med USA således opretholdt. Jeg er glad for, at jeg som chef for Fibiger Laboratoriet og præsident for European Association for Cancer Research har kunnet yde et bidrag til nedbrydningen af jerntæppet.\nDen politiske udvikling i Danmark på længere sigt har været mere opmuntrende end ventet . FN, NATO og EU er set med mine øjne milesten i en positiv udvikling, der klart tager afstand fra den defaitistiske udenrigspolitik, som Danmark førte i mellemkrigstiden med den 9. april som det katastrofale slutresultat. Jeg har med positiv interesse fulgt udviklingen i Tyskland, som jeg nu atter besøger i glæde over murens fald. Af skuffelsen over samarbejdspolitikernes tilbagevenden til scenen er der i dag vel kun harmen over forsøget på at hvidvaske Scavenius og nedgøre modstandsbevægelsen tilbage. Det er i dag nok i højere grad historikerne end politikerne, der er årsag til denne skuffelse.\nDe helbredsmæssige problemer, som vi stod over for, da vi kom hjem fra Tyskland blev delvis overvundet. Min mor kom sig efter tyfusinfektionen, og jeg kom mig efter 2 års ambulant kemoterapi af den lungetuberkulose, som jeg pådrog mig de sidste dage i Neuengamme. To års konstant kvalme var strengt; men værre var det for Flemming, som måtte to år på hospitalet, før han kunne genoptage sine studier. Vi var bange for at miste ham; men vi blev alle arbejdsduelige, og bortset fra min far har vi alle nået en høj alder. KZ-lejrenes stress efterlod dog sygdomssymptomer, som under den medicinske betegnelse " KZ_syndromet" kom til at følge os resten af livet. Det holder jeg stadig forelæsninger om for de medicinske studenter ved Syddansk Universitet. Så lidt kom der da ud af det.


Nu begynder March Madness - "Betting Heaven!" | Fullcourt.dk Nu begynder March Madness - "Betting Heaven!" | Fullcourt.dk\nNyhedsoversigt Nu begynder March Madness – “Betting Heaven!”\n16. mar 2017 - 10:24\nNu begynder March Madness – “Betting Heaven!”\nFor mange basketball fans er marts måneder en fantastisk måneder. For som navnet antyder, så er marts en vanvittig måned. March Madness er nemlig måneden hvor det bedste college-hold skal findes.\nMed næsten 60 kampe inden for tre uger, er der nemlig både mulighed for at se en masse god basket, men også mulighed for at score kassen. Mulighederne for at tjene penge er store, da rigtig mange betting firmaer tilbyder disse mange kampe. Og ligesom alle andre udgave af denne turnering, så er forventningerne store til årets turnering.\nMarch Madness, også kaldet The Big Dance, er kendt som en af de største sportsevents i USA, og turneringen er mest kendt for den opbygning, Win or go home. Det er også derfor at turneringens bracket, svarende til et turnerings-træ, at folk der prøver at ramme alle 59 kampe er gået hen og er blevet verdenskendt.\nDu kan bl.a. finde masser af odds på march madness på unibet.com hvor du lige nu kan hente en bonuskode.\nDer er lige akkurat 9,2 trillioner forskellige udfald af denne turnering. Det er også derfor at millioner hvert år kommer med lige netop deres gæt på hvem den næste mester er i NCAA.\nHvert år er der et utal af forskellige præmier, afhængig af hvilket firma man er kommet med ets bud hos, blandt andet var det sådan i 2014 at Quicken Loans and Berkshire Hathaway lancerede en præmiesum på en én milliard dollars til den er kunne ramme det exakte udfald af alle 59 kampe. Hos ESPN i år er præmiesummen lidt lavere, i år er præmiesummen på 50.000 dollars til den der kommer tættest på udfaldet.\nDuke University og Harry Giles forventes af bookmakerne, at de går langt – Foto: FB Screenshot\nBookmakerne i år er relativt enige om hvem der har de største chancer for at gå langt. Duke University er af mange udråbt som de helt store favoritter til dette års titel, men også mange andre hold ligger lunt i svinget efter dem.\nIfølge SBNation.com så kommer University of North Caroline og Kansas lige efter dem til at blive de næste nationale mestre. Også sidste års mestre, Villanova, ligger til at kunne gå langt. Dog er Duke og Villanova i samme conference, så de to hold sende hinanden ud, inden det hele bliver rigtig sjovt.\nVi her på Fullcourt.dk, har en lille fidus til både UCLA og Gonzaga, som har været overraskende gode i turneringer op til March Madness. Gonzaga har blandt andet kun tabt én kamp hele denne sæson, modsat har bookmakernes favorit Duke tabt hele 8 kampe i denne sæson.


KALB nomineret for sygehuskampagne - KALB\n– Vi er vildt glade for at være nomineret til en PR-Tiger i Public Relations Branchen. Sammen med vores opdragsgivere, Tønder Kommune og Tønder Sygehus’ Venner, kørte vi en fantastisk kampagne i stilling, hvor vi satte alle mulige midler ind for at redde vores lokale nærsygehus. Og i fællesskab lykkedes vi, siger Marianne Rosalie Kalb, direktør og ejer af KALB, og tilføjer, -der er ingen kampagne, jeg hellere ville hædres for end netop sygehuskampagnen.\nPR-Tigeren til særligt udvalgte\nMed PR-Tigeren hædrer Public Relations Branchen de kampagner – og de PR-bureauer – der har gjort sig særligt bemærket i årets løb. Prisen gives i år i fire kategorier og har blandt andet til formål at sætte fokus på, hvad PR- og kommunikationsdisciplinerne kan, og synliggøre den værdi, som PR-bureauer dagligt skaber for deres kunder.\n– Om vi ender med at løbe med PR-Tigeren i sidste ende, er knapt så vigtigt. At vores indsats også har kunnet ses helt fra København, er en ekstra sidegevinst, og både Marianne og jeg er simpelthen så stolte over at kunne stille med så fagligt stærkt et hold, at vi høster formel anerkendelse fra vores kolleger i branchen, siger Kirsten von Wildenradt, medejer af KALB.\nBorgmester Henrik Frandsen glæder sig både på KALBs og kommunens vegne over den fornemme nominering.\n– Det er jo udtryk for, at vi her i vores område har nogle stærke kompetencer på kommunikationsområdet – kompetencer, som kan måle sig med de bedste i landet, siger borgmesteren.\nSamtidig fremhæver han sygehuskampagnen som yderst vellykket.\n– Ikke alene fordi vi som bekendt opnåede det, vi gerne ville, nemlig at bevare sygehuset. Men også fordi det var en sober, positiv og konstruktiv kampagne, der samlede og forenede os som lokalsamfund. Jeg er rigtig glad for, at Tønder Kommune valgte KALB som samarbejdspartner, og jeg håber og ønsker, at virksomheden går hele vejen. Det vil være meget velfortjent, siger Henrik Frandsen.\nDen 17. november er der prisoverrækkelse, det foregår hos Dansk Erhverv i København. Både repræsentanter fra KALB, Tønder Sygehus’ Venner og Tønder Kommune deltager i arrangementet.\nFor yderligere information, kontakt venligst Marianne Rosalie Kalb på telefon 23 73 10 22 eller marianne@kalb.dk. Se også www.kalb.dk.\nFAKTA OM PR-TIGEREN\nPR-Tigeren uddeles af Public Relations Branchen og gives i fire forskellige kategorier: PR-strategi, PR-eksekvering, PR-nytænkning og PR-Digital. KALB er nomineret i kategorien Eksekvering – og er oppe imod bureauerne HAVE Kommunikation for kampagnen ”Heartland Festival” og LEAD Agency for ”Sikker på nettet”.\nFAKTA OM TØNDER SYGEHUS-KAMPAGNEN\nKampagnen blev sat i gang på initiativ fra Tønder Kommune og Tønder Sygehus’ Venner, da Tønder Sygehus i slutningen af 2015 kom i farezonen i forbindelse med, at Region Syddanmark skulle spare cirka 170 millioner på sundhedsområdet.\nKampagnen byggede på den gode historie og havde som et fokuseret mål, at alle, der kunne bidrage til at påvirke regionens beslutning, havde samme historie at fortælle om Tønder Sygehus. Et unikt samarbejde mellem kommune, frivillige foreninger, patientforeninger, medarbejdere på sygehuset, frivillige ildsjæle og KALB blev etableret, og kampagnens hovedbudskab var, at Tønder Sygehus i dag er fremtidens model. Budskabet blev som bekendt hørt, og Tønder Sygehus blev taget ud af regionens sparekatalog.\nForside » Blog » KALB nomineret for sygehuskampagne


Skrivetiddet mindste skridt - Skrivetid\nHar du ind imellem svært ved at komme i gang med enten at skrive eller redigere?\nDet kender jeg alt til. Det vigtigste er at få løst op for selvtilliden og motivationen.\nNoget af det bedste, du kan gøre, er at gøre dit mål for dagen mindre. Selvom det var meningen, at du skulle skrive fem sider eller redigere tyve sider, kan det være ret ligegyldigt at holde fast i målet, hvis du ikke får det gjort.\nAltid hellere motivere end demotivere sig selv.\nFind det allermindste skridt, du kan tage i dag for at nærme dig det overordnede mål og for at kunne sige, du er kommet i gang.\nDet kan være meget individuelt. Hvad er det for dig?\nI december ville jeg efter en (alt for) lang udsættelse endelig påbegynde første gennemskrivning af mit romanmanuskript. Jeg havde allerede udsat arbejdet 4-5 måneder med diverse spøgelser i hovedet, som fortalte mig, at det nok var for uoverskueligt eller at jeg ville opdage, det slet ikke var godt (nok).\nI stedet for at skrue bissen på og sætte ambitiøse mål, indså jeg, at det vigtigste var at komme i gang og få den energiindsprøjtning, som det er at handle på sine mål. Så jeg besluttede, at jeg hver hverdag skulle arbejde på det i bare en halv time.\nOg jeg opdagede, at store dele af manus var velskrevet, så det handlede mere om at udbygge dele af handlingen lidt.\nHer efter juleferien og lidt sygdom var jeg faldet af hesten igen. Jep … Som sagt har jeg masser af erfaringer med ikke at få taget det første skridt.\nI dag skete det så! Jeg besluttede, at jeg i dag blot behøvede at tænde computeren, åbne dokumentet og redigere bare én scene vedrørende HPs arbejdsplads.\nDe første scener viste sig at fungere, så jeg endte med at få kigget på tre scener. Men én scene havde været tilstrækkeligt til, at jeg ville være blevet tilfreds og have fået afmystificeret det der manus-spøgelse, som rumsterer, når jeg mister kontakten til plottet.\nMin indsats i dag betyder, at det vil være så meget nemmere at komme i gang i morgen. Og det er det, man skal have som sit primære mål, hvis man er gået i stå eller blokerer sig selv for at begynde rejsen.\nEns mål er derfor først og fremmest at få taget et lille bitte skridt, så de næste skridt bliver nemmere og eventyrlysten og gå-på-modet vækkes.\nTænk altid i energi, når du arbejder med dine mål og drømme. Hvis du udfører arbejdet på en måde, som snarere dræner dig end giver dig energi, så bliver det surt arbejde. Man kan ikke komme uden om, at der ligger store mængder af arbejde i at nå sine mål – men der er ingen grund til at gøre det surt. Det skulle gerne blive ved med at handle om glæden ved at udleve drømmen og gå vejen.


ID:MC-82TEBC - MarketingCapacity.dk\nTekstforfatter/journalist - ID:MC-82TEBC - Professional\nKommunikation og PR: Jeg har god erfaring med intern og ekstern kommunikation fra Københavns Universitet, hvor jeg bl.a. har skrevet pressetekster, nyheder og indgået i den daglige drift.\nRedaktør: Jeg har redigeret større formidlingsprojekter i mit arbejde som skrivende redaktør hos Det Nationale Forskningscenter for Arbejdsmiljø og som webredaktør for Videncenter for Arbejdsmiljø. Jeg var ligesådan med til at redigere og udvikle avisen Livet på Statiner for Center for Sund Aldring.\nJournalist: Jeg har skrevet nyheder og baggrundsartikler om bl.a. ny forskning til web og tryk siden 2012, bl.a. Lundbeckfondens magasin, Hjerteforeningens Hjertenyt, Videnskab.dk og Weekendavisen. Jeg mestrer at omsætte kompleks viden til en specificeret målgruppe\nSoMe-kommunikatør: Jeg har solid erfaring med at kommunikere på sociale medier, deriblandt Twitter og LinkedIn. Jeg har desuden et kursus i strategisk SoMe-kommunikation og er godt inde i at arbejde med lyd, video- og billedmate\nCand. public (analytisk journalistik)\nKøbenhavns Universitet Kommunikation/PR, Digitale kampagner, , , 2018 6 mdr - 1 år Freelancer/ekstern konsulent\nLundbeckfonden Kommunikation/PR, , , , 2017 6 mdr - 1 år Freelancer/ekstern konsulent\nDet Nationale Forskningscenter for Arbejdsmiljø Kommunikation/PR, , , , 2016 3-6 mdr Ansat\nVidenskab.dk Kommunikation/PR, , , , Igangværende 4+ år Freelancer/ekstern konsulent


På opfordring af oberst Carl Engholm - chef for Gaza hold I - stiftede en gruppe FN-veteraner den 26. oktober 1968 FN-Soldaterforeningen "De Blå Baretter" under følgende citat: "Til ære for den velorganiserede indsats af danske soldater, observatører og politifolk i FN's fredsbevarende styrker." Foreningens første formand blev medinitiativtageren Torben Alstrup Nielsen, som selv var tjenstgørende sergent i C-Coy på Cypern hold 3 og 4.\nmed foreningen er først og fremmest at samle hjemsendt og tjenstgørende personel, der har deltaget i missioner for FN, NATO, EU, og OSCE for derved at knytte og styrke de kammeratlige bånd blandt medlemmerne. Dernæst er det foreningens formål også at støtte og oplyse om FN's formål og virke, herunder specielt de fredsbevarende/-skabende aktiviteter.\nhar gennem årene udviklet sig til en landsforening med 17 lokalforeninger fordelt over hele landet. Mere end 3.000 personer er i dag medlemmer af foreningen, som er i stadig vækst.\nafholder forskellige arrangementer i løbet af året, f.eks. foredrag, virksomhedsbesøg, selskabelige sammenkomster, skydninger, parader etc. Til mange af arrangementerne har hele familien mulighed for at deltage.\nWebmaster: Knud Spangsø har sidst opdateret siden mandag den 07. oktober 2019.


Trend får turister til at blæse på kirkegårds gravsteder: 'Det er mangel på respekt' - Debatten\nIndlægaf annellaII » 25. apr 2018, 05:59\nHvad er din mening om, at nogle folk holder picnic på en kirkegård op og ned af gravpladserne?\nJeg har samme mening som Cecilie Jacobsen om, at det er langt over grænsen, respektløst og meget upassende, jeg ville da også nødig besøge mine forældres gravsted og opleve, at der sidder folk ved gravstedet og holder picnic og børn render rundt og leger.\nIndlægaf Modesty Blame » 25. apr 2018, 06:01\nSjovt, at BT ikke har været ude at spørge nogen, hvorfor de blæser på skiltning og almindelig pli.\nIndlægaf Falstria » 25. apr 2018, 19:37\nDet der mangler er vel ordentlige grønne områder i storbyen, hvor der ikke er hundelorte over alt.\nFå kommunen til at tage sig af det, i har opsparet milliarder fordi den kommunale omfordeling ikke virker, så brug dem da på noget fornuftigt.\nIndlægaf bralle » 27. apr 2018, 16:25\nJeg synes det er skønt at nogen bruger kirkegårdene og holder de døde lidt med selskab. Der skal selvfølgelig ikke holdes abefester og folk skal rydde op efter sig selv. Men hvis man bliver gnaven over sæbebobler, siger det vist mere om den gnavne person end om brugerne af kirkegården.\nIndlægaf annellaII » 27. apr 2018, 16:30\nbralle skrev: Jeg synes det er skønt at nogen bruger kirkegårdene og holder de døde lidt med selskab. Der skal selvfølgelig ikke holdes abefester og folk skal rydde op efter sig selv. Men hvis man bliver gnaven over sæbebobler, siger det vist mere om den gnavne person end om brugerne af kirkegården.\nDet er jeg slet ikke enig med dig i, en person behøver som ikke være gnaven, fordi vedkommende ikke ønsker se legende børn på kirkegården, personen kan være i dyb sorg og måske selv lige at have mistet et barn og vil i fred og ro besøge graven.\nLikede indlæg: 12054\nIndlægaf fisken80 » 27. apr 2018, 16:55\nFalstria skrev: Det der mangler er vel ordentlige grønne områder i storbyen, hvor der ikke er hundelorte over alt.\nDer er en milliard gode grønne områder i København og de bliver flittigt brugt på alle andre tidspunkter end lige når de japanske kirsebærtræer blomstrer.\nProblemet har altså ikke noget som helst at gøre med manglen på grønne områder, det er de lyserøde blomster der trækker på denne årstid.\nIndlægaf fisken80 » 27. apr 2018, 16:57\nEnig. Jeg synes også det er en arrogant holdning til andres sorg.\nJeg har intet imod, at man går en stille tur på en kirkegård, det gør jeg ofte selv på alle tider af året. Man må også gerne sidde stille på en bænk og nyde solen, læse en bog eller snakke stille sammen. Men vilde selfies og sæbebobler er upassende, medmindre det er parkdelen af Assistensen.\nIndlægaf RavenClaw » 27. apr 2018, 17:03\nNår jeg tager på kirkegården, er det for at besøge og være alene med afdøde. Jeg ville ikke finde det rart, at der sad nogen lige op af graven, som ikke har noget med graven eller de andre at gøre.\nJeg er engang stødt på en pårørende til en grav ved siden af den, jeg besøgte. Hende sad jeg og snakkede med, både om de afdøde (som kendte hinanden) og om sorgen. Jeg var glad for at have nogen at dele det med i det øjeblik, så man ikke bare sidder for sig selv og brænder inde. Jeg ville dog finde det dybt ubehageligt, hvis jeg ikke kunne sætte mig på graven og "snakke med" den afdøde, uden at nogen render i baggrunden og griner, løber mv. Det er et sted, hvor jeg har mulighed for at få afløb for sorgen og savnet. Ikke en legeplads.\nIndlægaf fisken80 » 27. apr 2018, 17:39\nRavenClaw skrev: Når jeg tager på kirkegården, er det for at besøge og være alene med afdøde. Jeg ville ikke finde det rart, at der sad nogen lige op af graven, som ikke har noget med graven eller de andre at gøre.\nDer må jeg så sige, at jeg synes du er en anelse sart. Jeg har siden jeg var 11-12 år holdt rigtig meget af at komme på kirkegården. Jeg holder af den ro der er på stedet, af stemningen og af at kigge på gravstederne og nyde den natur der også er på en kirkegård. Jeg kan også godt finde på at sætte mig på en bænk hvis vejret er godt. Ofte går jeg dog bare rundt.\nJeg kommer givetvis også til at gå forbi folk, der står eller sidder ved deres grav, eller til at sidde på en bænk i nærheden af dem, men jeg har svært ved at se, hvordan det kan genere nogen.\nMen det er også muligt at jeg misforstår dig, og at du ikke har noget imod en besøgende som mig.\nIndlægaf Santa » 27. apr 2018, 17:49\nJeg har mistet 7 nære familiemedlemmer inkl min far inden for de sidste 8 år.\nDu skal godt nok IKKE kalde mig for gnaven, når jeg gerne vil være i fred med min sorg!\nDet er ok at nogen slår sig ned i et stille hjørne uden grave eller går en tur med deres hund (i snor, som de ved Gud samler op efter!), men kirkegårde er til for de sørgende.\nDer findes parker til folk, som blot vil ud i det grønne.\nIndlægaf RavenClaw » 27. apr 2018, 18:11\nSom du selv nævner, så nyder du roen, der er på en kirkegård. Jeg vil ikke mene, der er ro, når der er børn, der leger, familier der griner osv. Almindelige stille og rolige besøgende har jeg intet imod\nIndlægaf vibbsen » 27. apr 2018, 18:34\nHvis ens sorg er så dyb at man ikke kan holde ud at andre mennesker er tilstede, så tænker jeg at man måske kunne løse problemet ved at undgå kirkegården i visse tidsrum på lige netop de dage hvor kirsebær allén blomstrer...Og så beskytte sig selv på den måde. Når man nu ved at dette trækker rigtig mange mennesker herunder legende børn til. (vi taler iøvrigt ikke om en sørgende forældre som beklager sig her, men om en 21 årig hvis farmor som ligger begravet derude....Det er ærlig talt lige en tand for gnavent til mig).\nSelvfølgelig skal man ikke holde abefester, selvfølgelig skal man ikke holde picnic på gravstederne og selvfølgelig skal man opføre sig respektfuldt. Men jeg synes det er fint at vores kirkegårde bliver brugt af andre end de som sørger, så længe man bare opfører sig respektfuldt... Og hvis børn der blæser sæbebobler kan gøre en gnaven så synes jeg egentlig at det siger mere om ens egen tendens til at blive gnaven end om brugerne af kirkegården...\nLikede indlæg: 6138\nIndlægaf Purple Haze » 27. apr 2018, 19:05\nDet kan godt lyde som om i ikke har været på omtalte kirkegård når "det står på".\nHar været derude 2 gange, fordi blomsterne ER virkelig skønne - og havde det som sådan fint med at der var mange andre også - HVIS folk altså kunne finde ud af at opfører sig ordentligt. Så jeg kommer der ikke igen i den periode, tror jeg ville komme til at råbe af folk.\nSynes det er helt fint folk er der, kikker på tingene og sidder rundt omkring. Ville også synes det var fint at sidde på en bænk og spise en sandwich, tale sammen og endda drikke en øl - så længe man er diskret, stille og generelt ikke forstyrre andre. En gruppe af min brors venner har "camperet" ved hans gravsted et par gange, hvor de har siddet og delt en kasse øl, og ellers passet sig selv og ryddet op efter sig - det synes jeg bare er herligt.\nMen det der foregår på Bispebjerg kirkegård er på ingen måde OK.\nfolk råber og skriger, holder picknick på gravstederne, respektere ikke "græsset må ikke betrædes" så de efterlader en mudret "plæne" når sæsonen er slut og har set mere end en stå og pisse på folks grave - en del folk opfører sig simpelthen som om de var på festival eller ligende.\nIndlægaf Undtagelsen » 28. apr 2018, 04:15\nJeg er den uheldige ejer af at gravsted på Bispebjerg og har selv mit barn med derud, hvor vi går ture og kigger på blomster osv. Jeg elsker at der normalt er liv på kirkegården og\nAt der er motionsløbere, hundeluftere, børnefamilier på tur osv, men det der foregår derude i disse uger, er så respektløst at jeg holder mig væk og faktisk føler mig bandlyst fra "min" kirkegård.\nDesværre er det jo et fåtal, der ødelægger det for de mange, men folk, der hænger i kirsebærgrenene, jonglører der optræder på plænen med gravsteder, folk der picnic'er siddende på gravsten - det er så grænseoverskridende!\nOm en uges tid kan vi komme afsted igen og jeg glæder mig!\nIndlægaf annellaII » 28. apr 2018, 04:39\nDet drejer sig da ikke om, at 'man' ikke kan holde ud, at andre mennesker er tilstede, det drejer sig om den opførelse nogle mennesker respektløs lægger for dagen på en kirkegård.\nVel vil jeg da ej løse problemet ved at holde mig fra kirkegården de dage, hvor kirsebærtræerne blomstrer, som udenlandsdansker kan jeg nu engang kun besøge mine forældres grav, når jeg er i Danmark, og det sker tit netop på det tidspunkt, hvor træerne blomstrer.\nJeg ser ikke, at den unge pige på 21 år er en tand for gnaven, hun har sikkert været tæt knyttet til sin farmor og har måske lige mistet hende, så jeg forstår hende udmærket.


Hotel Parco i Riccione til Bedste Pris-garanti | Agoda.com\nViale Ariosto 12, Riccione Havnefront, Riccione, Italien, 47838 - Fantastisk placering - Se på kort\nStor lejlighed med 2 soveværelser - anneks (Large Two-Bedroom Apartment - Annex)\nMere om Hotel Parco\nHotel Parco, der er beliggende i Riccione Havnefront, er det perfekte sted at opleve Riccione og dens omgivelser. Herfra har gæster glæde af nem adgang til alt, hvad denne livlige by kan tilbyde. Med sin praktiske beliggenhed tilbyder dette hotel nem adgang til byens vigtigste seværdigheder.\nHotel Parco tilbyder også mange faciliteter der vil berige dit ophold i Riccione. Hotellet tilbyder sine gæster adgang til et stort udvalg af servicetilbud, som gratis trådløst internet på alle værelser, bagageopbevaring, parkering, familieværelse, restaurant.\nHotellets bekvemmeligheder er særligt udvalgt for at sikre den højeste komfort. På nogle af værelserne kan gæsterne finde aircondition, opvarmning, minibar, altan/terrasse, fjernsyn LCD-/plasmaskærm. Hotellets udendørs pool giver dig idéelle muligheder for at slappe af efter en travl dag. Uanset hvilket formål du har med din rejse til Riccione, så er Hotel Parco det perfekte sted til en spændende rejse.\nPlease note that apartments are located 15 metres from the main building.