Lørdag den 22. oktober 1994 kl. 14.20.\nRedegørelse om fangererhvervet.\n(Landsstyremedlemmet for fiskeri, fangst og landbrug og Josef Motzfeldt)\nJeg har i forbindelse med landstingets forårssamling 2 94 sendt forslag til drøftelse: Forslag om nærmere drøftelse af sæl- og hvalfangererhvervet i Grønland samt principiel stillingtagen til dette.\nMed hensyn til vores hvalfangst sender vi repræsentanter fra Hjemmestyret og KNAPK til Danmarks repræsentation i IWC.\nVores landsrepræsentanter har gennem de seneste år gennem hårdt arbejde opnået tilladelse fra IWYC til fangst på 670.000 kg. hvalkød ved vores kyster til konsumbrug.\nJeg foreslår derfor på den baggrund, at landstinget tager en principiel beslutning om den kødmængde der er behov for.\nTil brug for landstingets principielle stillingtagen skal jeg anbefale, at man går udfra i artikel 1 i vores rettigheder indenfor hvalfangst, det vil vi gerne indstille.\nDe internationale aftaler har følgende ordlyd:\nEt hvert folkeslag kan ikke fratages deres erhvervsgrundlag. Med hensyn til sælfangsten, der af fanatiske dyreværnsorganisationer så stærkt modarbejdes, foreslår jeg, at landstinget tager principiel beslutning om omkring disse.\nAt landstinget politisk drøfter de mere eller mindre offentlige interessegrupper der tænkes at kunne hjælpe os i vore interesser.\nLandsstyreformanden sagde jo bl.a. på det første ordinære forårssamling, at man bør undersøge mulighederne for at samarbejde med Greenpeace.\nJeg er overbevist, at det er nødvendigt med en politisk debat, hvis vi skal indlede et samarbejde med en modpart. Netop denne organisation er medansvarlig i ødelæggelsen af vores skindeksport. Jeg vil derfor opfordre landstinget til at tage stilling uden at glemme dette forhold.\nDerudover finder jeg det, at det er vigtigt, at man forsøger at påvirke USA-forbudet mod indførelse af beklædnings- og andre genstande af sælskind samt andre produkter fra pattedyr.\nPå efterårssamlingen sidste år blev der ydet 300.000 kr. til ICC og udfra hidtidige indhentede oplysninger skal jeg herved forslå, at Hjemmestyret tager en principbeslutning vedr. Marine Marbour Protection Act, som jeg finder er nødvendigt.\nFørst derefter har vi mulighed for at finde og lede efter nye afsætningsmuligheder.\nHans Iversen, landsstyremedlem for fiskeri og fangst og landbrug:\nPå Landsstyrets vegne fremlægger jeg hermed redegørelsen om fangererhvervet for Landstinget.\nRedegørelsen, som Landsstyret annoncerede på forårssamlingen i forbindelse med diskussionen af det indenskærs fiskeri, indeholder en lang række oplysninger og analyser omkring fangererhvervet og jollefiskeriet. Vi må endnu engang konstatere, at det datagrundlag der er til stede for udarbejdelsen af redegørelser af denne type er meget spinkle, vi er dog siden foråret kommet et stykke videre.\nFor det første er fangstindberetninger for den første periode med det nye fangstbevissystem, d.v.s. perioden fra 1. januar 1993 til 31. september 1993 nu kommet ind, hvilket har givet os en lang række nyttige oplysninger, dels om udnyttelsen af fangstdyrene, dels om antallet af erhvervsfangere og fritidsjægere.\nJeg vil i forbindelse med omtalen af jagtbevisordningen gerne udtrykke Landsstyrets tilfredshed med systemet og takke det grønlandske befolkningen for, at man har taget systemet til sig og accepteret dette, hvilket fremgår af de relativt høje svarprocenter.\nSystemet vil i fremtiden blive et meget nyttigt redskab i ressourceforvaltningen og vurderingen af fangererhvervets økonomiske vilkår.\nFor det andet er levevilkårsundersøgelsen netop afsluttet, og de første resultater er offentliggjort. Selvom det ikke af tidsmæssige årsager har været muligt at anvende disse i redegørelsen, finder Landsstyret det naturligt, at disse indgår i debatten om redegørelsen, da levevilkårundersøgelsesresultaterne er omdelt til Landstingets medlemmer.\nSom det fremgår af redegørelsen, er det vanskeligt at adskille fiskeri og fangst, da en række fangere, eller næsten dem allesammen, tillige er fangere og mange fiskere og også samtidigt fangere. Ligesom det stigende hellefiskefiskeri i Nordgrønland sandsynligvis betyder, at antallet af fuldtidsfangere i området er faldet.\nRessourcegrundlaget for fangererhvervet er mangesidet, idet det spænder fra fangst af store hvaler til fangst af fugle og landpattedyr.\nDet må konstateres, at sælen er den vigtigste ressource, idet der i 1993 er indberettet fangst af ca. 115.000 sæler. Tager man højde for, at der kun er tale om ni måneders fangst og at ikke alle har indberettet deres fangster, så kan Landsstyret skønne, at den samlede fangst meget vel kan være ca. 150.000 styk, hvilket gør Grønland til verdens største sælfanger nation.\nDet endelige tal vil kunne gøres op når indberetningerne for de sidste tre måneder af 1993 er blevet bearbejdet. Landsstyret finder det dog overraskende, at antallet af fangne sæler er ca. 3 gange så stort som indhandlingen.\nAf andre væsentlige arter er naturligvis de store hvaler, hvor vi er underlagt den internationale regulering i den Internationale Hvalfangstkommission. En kommission, hvis arbejde vi ikke altid er tilfreds med, da man arbejder på det følelsesmæssige plan, frem for at følge de videnskabelige anbefalinger og tankerne i Rio deklarationen omkring bæredygtig udnyttelse.\nDet må dog konstateres, at den kvoteaftale, der blev indgået i foråret og som forøger kvoten væsentligt for de kommende 3 år, er fuldt tilfredsstillende for Grønland. Faktisk er der tale om en stigning på ca. 50 % om året hvad angår sildepiskerkvoten, hvilket ikke tidligere er set i Hvalfangstkommissionens nyere historie. D.v.s. vi ikke tidligere har fået en så stor forøgelse af kvoten.\nPrisen for den kraftige forøgelse af sildepiskerkvoten var en nedsættelse af kvoten af finhvaler fra 21 til 19, d.v.s. med to hvaler. Landsstyret skal i den forbindelse gøre opmærksom på, at det vil blive endog meget vanskeligt at fastholde denne kvote i fremtiden, med mindre udnyttelsesgraden forøges, ligesom det kan være svært at argumentere for et forøget kødbehov, når en tilgængelig ressource ikke udnyttes.\nLandsstyret har taget konsekvensen heraf og har fritsat kvoten for finhvaler i 1994, men fangerne må gøre en indsats for at udnytte kvoten bedre i de kommende år, ligesom vi må undersøge om modtagefaciliteterne og infrastrukturen kan forbedres således, at distributionen af de store kødmængder forbedres.\nJosef Motzfeldt har i sit forslag lagt op til en diskussion af den kødmængde på 670 tons årligt som IWC har anerkendt, men som vi endnu ikke har opnået en kvote til, idet de kommende tre års kvote svarer til ca. 500 tons pr. år. Det er, for Landsstyret at se, vanskeligt at argumentere for en forøgelse af denne mængde, så længe vi ikke udnytter den hidtidige kvote; men bliver vi i de kommende år bedre til dette, vil det være oplagt at tage hul på denne diskussion i forbindelse med de næste kvoteforhandlinger i 1997. Som bekendt har hvalfangsten i år gået godt - heldigvis. Finhvalfangsten har været lukket midlertidig for ikke at overskride kvoten, og der var kun 15 sildepiskerlicenser tilbage ved genfordelingen den 12. oktober.\nFor så vidt angår de små hvaler, hvid- og narhval, har vi gennem de senere år oplevet et så kraftigt fangsttryk, at bestanden er truet. Det er Landsstyrets opfattelse, at der er behov for indgreb, der sikrer en reel begrænsning af fangsterne, således at Grønland kan leve op til sin forpligtigelse; nemlig at sikre en bæredygtig udnyttelse af de ressourcer vi har til rådighed.\nDer er i dag udarbejdet regler for reguleringen af stort set alle fangstdyr, bortset fra sæler, hvor de fleste udnyttede sæler i Grønland er af store mængder. Disse regler bygger i høj grad på befolkningens accept, således at man af egen fri vilje overholder reglerne, idet den egentlige kontrol jo er meget begrænset. Erfaringerne fra jagtbetjentordningen, der har kørt på forsøgsbasis gennem flere år, er imidlertid så positive, at vi bør overveje gradvist at udvide ordningen i de kommende år.\nFangererhvervet er, selvom det for os er et naturligt led i hverdagen; et erhverv, der har en stor international bevågenhed.\nRedegørelsen indeholder et meget interessant afsnit om de dyreværnsorganisationer, der er vore modspillere på den internationale scene. Vi har i Grønland haft for vane, at se alle disse som "Greenpeace", men som det fremgår af redegørelsen, er der stor forskel på disse, både hvad angår mål og midler.\nGreenpeace er som organisation en økologisk organisation, d.v.s., at de beskæftiger sig med globale problemer omkring forurening m.v.. Dette formål må vi konsekvent minde organisationen om, således at den ikke igen bliver fristet til at udnytte mediebevågenheden omkring eksempelvis hval- og sælfangst til at blive en dyreværnsorganisation.\nJosef Motzfeldt efterlyser i sit forslag, en politisk stillingtagen til et eventuelt samarbejde med Greenpeace. Det er Landsstyrets opfattelse, at der intet er til hinder for et samarbejde med eksempelvis Greenpeace omkring forureningsproblematikken og andre globale økologiske spørgsmål, hvis organisationen anerkender de enkelte nationers ret til en bæredygtig udnyttelse af havets ressourcer.\nDet er Landsstyrets opfattelse, at vi må få en væsentlig mere nuanceret holdning til de miljøorganisationer der findes på det internationale plan, og bekæmpe de organisationer, der sætter dyrs rettigheder højere end menneskets. Et eksempel herpå er IFAW, der under krigen i det tidligere Jugoslavien, startede indsamlinger med det formål at skaffe midler til at evakuere de truede malkekøer fra området. Det kan vi se, at man endog prioriterer dyr højere end mennesker.\nDet er organisationer af denne type, der på sigt kan blive en trussel mod det grønlandske fangererhverv, idet de ikke accepterer en bæredygtig udnyttelse af ressourcerne; de accepterer overhovedet ikke, at levende dyr kan slås ihjel.\nEt andet eksempel på hvad disse organisationers kampagner kan føre til er, at man i Canada netop har udviklet en p-pille til sæler, således at sælbestanden på New Foundland kan bringes i ligevægt, da de på grund af de meget lave skindpriser og den internationale opinion, ikke kan drives en tilstrækkelig jagt på sælerne, med det resultat at bestanden vokser ukontrollabelt.\nVi må her i Grønland tage stilling til, hvorledes vi skal sikre udnyttelsen af vores fangst af sæler. Skal vi fortsat lade os betragte som et specielt folkefærd, der i kraft af vor egenart har en international accept af vor fangst, eller skal vi vælge at slå på, at det ikke er et spørgsmål om hvem der fanger sæler, men derimod et spørgsmål om hvorvidt fangsten er bæredygtig eller ej.\nVi bør under alle omstændigheder søge dialog og støtte hos andre fangernationer i verdenen, således at vi ikke bliver isolerede i spørgsmål om udnyttelsen af havpattedyr, idet de mest rabiate dyreværnsorganisationer ikke stopper deres kampagner, før al fangst i verdenen er stoppet.\nAf redegørelsen og levevilkårsundersøgelsen fremgår det, at der er ca. 4.000 personer, der har fangst og fiskeri som hovederhverv.\nDer er udstedt i alt 9.500 jagtbeviser i 1993, hvoraf ca. 43% eller ca. 4.000 har erhvervsjægerbevis. Det er Landsstyrets opfattelse, at der fortsat findes en del fritidsfangere, som ikke har tilmeldt sig systemet, hvorfor Landsstyret vil fortsætte den oplysningskampagne, vi har kørt gennem det seneste år.\nSom nævnt i indledningen har det ikke været muligt, at adskille fangererhvervet fra fiskerierhvervet. Det er derfor svært at sige nøjagtigt om fangerne har deres indtægt fra fangst eller fiskeri eller fra andre kilder. Det fremgår dog af denne redegørelse og levevilkårsundersøgelsen, at indhandling og brædtsalg er af næsten lige stor betydning for den enkelte fisker/ fanger, samt at mange fiskere og fangere har væsentlige indtægter ved siden af fiskeri og fangst, især i bygderne.\nKigger man derimod på betydningen af fangstdyrene i de enkelte husholdninger, er billedet helt klart. Halvfems procent af fiskerne anvender egne produkter og næsten halvdelen spiser egen fangst hver dag. Betydningen af fangsterhvervet for samfundet som helhed ligger således dels i selvforsyningen, dels i forsyningen af hjemmemarkedet, idet levevilkårsundersøgelsen viser, at hovedparten af befolkningen spiser grønlandske produkter flere gange om ugen.\nDette forhold medfører, at erhvervets samfundsøkonomiske betydning - selvom den ikke kan gøres op, er væsentlig, da vi jo ellers var tvunget til at fremskaffe kød gennem import. Det er Landsstyrets opfattelse, at betydningen af fangererhvervet kan øges gennem et højere kvalitetsniveau på brædtet. Jeg kan i den forbindelse oplyse, at Landsstyret for tiden har et regelsæt om levnedsmidler under udarbejdelse, hvori der også stilles krav til indretningen af brædtet.\nHerudover kunne man overveje at samarbejde med andre sælfangernationer, eksempelvis Norge, om udvikling af nye produkter af sælkød, således at forædlingen af kødet bliver forøget.\nSet i et internationalt perspektiv er den kortlægning af selvforsyningen, som levevilkårsundersøgelsen har givet, et væsentligt bidrag til at skabe forståelse i de internationale organer vi arbejder i, for vort behov for at udnytte alle havets levende ressourcer.\nIndtjeningen for de enkelte fangere svinger naturligvis med fangstdyrenes tilgængelighed, og viser nedgangen i en række bestande, og dermed behovet for yderligere reguleringer. Vi må i forbindelse med reguleringen tage stilling til, hvorledes denne skal ske. Skal vi regulere, således at alles muligheder beskæres ensartet, eller skal vi i forbindelse med reguleringen fortrinsvis sikre, at fangerne får mulighed for at drive fangst og jagt og at det fortrinsvist er fritidsfangernes muligheder der begrænses.\nDiskussionen er vanskelig, fordi fangst og fiskeri er af stor betydning for de enkelte husholdninger, hvadenten man betragtes som fisker/ fanger eller ej. Den afvejning, der skal foretages, er i høj grad et kulturspørgsmål, da der er tradition for, at næsten alle fisker og fanger til eget forbrug.\nDet er Landsstyrets opfattelse, at redegørelsen rejser en lang række spørgsmål, som lægger op til en frugtbar diskussion her i Landstinget.\nLandsstyret vil i den nærmeste fremtid tage følgende initiativer.\nFor det første vil vi arbejde for etableringen af et fangerråd, hvor man kan diskutere erhvervets problemer og komme med løsningsforslag og anbefalinger til Landsstyret og Landstinget. Vi forestiller os, at følgende interessegrupper skal repræsenteres: KNAPK, KANUKOKA, Royal Greenland A/S, Great Greenland og Grønlands Hjemmestyre.\nFor det andet vil Landsstyret tage initiativ til at oprette en lignende gruppe omkring jollefiskeriet med repræsentanter fra KNAPK, Royal Greenland A/S, Søfartstyrelsen, Amutsiviit og Grønlands Hjemmestyre. Denne gruppe skal fortrinsvis løse de problemer, der er omkring kvalitet og sikkerhed i jollefiskeriet.\nFor det tredie vil Landsstyret indkalde til et seminar omkring sælfangst med deltagelse fra KNAPK, Great Greenland, KANUKOKA, ICC-Grønland og Grønlands Hjemmestyre. På seminaret er det tanken at diskutere hvilke modforholdsregler, der skal tages mod det stigende pres på vore legitime fangstinteresser fra dyreværnsorganisationer m.fl..\nMed disse ord overlader jeg Landsstyrets redegørelse om fangererhvervet til Landstingets velvillige behandling.\nIndledningsvis skal vi fra Siumut udtrykke vores glæde over landsstyrets fremlæggelse af redegørelsen om fangererhvervet, idet det endelig lykkedes at afdække fangernes vilkår ved denne redegørelse, således at denne kan danne grundlag for vores videre arbejde i landstinget for at lette levevilkårene for fangerne og jollefiskerne.\nEfter disse indledende bemærkninger skal vi i redegørelsen efterlyse oplysninger om de enkelte fangerfamiliers indkomstforhold og om fangerfamiliernes levevilkår , idet man har udeladt de enkelte erhvervsfangeres levevilkår i Nordgrønland og i Østgrønland.\nDet havde været bedre, hvis redegørelsen havde givet os yderligere oplysninger om forholdene i fangerdistrikterne i Nord- og Østgrønland. Denne redegørelse er udarbejdet på baggrund af levevilkårene for fangerne i Midtgrønland og i Sydgrønland.\nSiumut anser det som sin opgave, at arbejde for en kontinuerlig indtjening, ved at supplere fangererhvervet med fiskeri, især med hellefiskefiskeri. Derfor skal Siumut anmode landsstyret om at være med til at arbejde for, at disse intentioner opnås indenfor en overskuelig fremtid.\nDer er ingen tvivl om, at alt det der bliver startet som nyt medfører problemer, det var også tilfældet med hensyn til indførelse af jagtbevisordningen. Således håber vi, at udstedelse af disse jagtbeviser vil blive rette op allerede inden det næste år begynder.\nBilledet er blevet klarere efter indførelsen af jagtbevisordningen, således kan vi nu se hvor mange sæler, der bliver nedlagt på et år. I dette tilfælde har landsstyret studset over hvor mange sæler, der fanges i forhold til indhandlingen af sælskind. Uanset om man trækker sælskind til eget forbrug fra, har man ikke udnyttet en stor del af sælskindene. I forbindelse med redegørelsen konstaterede vi, at vi ikke kan gå uden om effektiviteten af sælskindsproduktionen samt eksporten af disse.\nDerfor ser vi fra Siumuts side frem til en ændring af sælskindsindhandlingen, idet denne del udskilles fra Nunatta Ammerivia fra nytår. I Siumut mener vi, at der er eksportmarkedsmuligheder til det fjerne østen og denne mulighed skal man arbejde videre med.\nI Siumut mener vi, at eftersom vi fanger så mange sæler her i Grønland, så bliver vi nød til at arbejde seriøst for at etablere en produktion af sælkød og sælspæk. Derfor skal vi opfordre bla. Sulisa A/S til at arbejde for at dette kan blive en realitet, idet dette vil også medføre etableringer af arbejdspladser indenfor dette område.\nVi ser frem til den nye form for sælskindsindhandling som starter fra det nye år.\nNår man snakker om fangernes levevilkår, så kan man heller ikke undlade at snakke om Greenpeace. Vi har i Siumut konstateret, at Greenpeace i de senere år har fået øjnene op på de faktiske forhold i vores form for sælfangst. Vi konstatere dette med tilfredshed, men samtidig konstaterer vi også, at medlemmerne i Greenpeace i Norden og især i Danmark er begyndt at falde fra i de senere år, nok på baggrund af erkendelsen om, at man ikke kan blive ved med at kritisere folk, der bliver nødsaget til at leve af havets ressourcer.\nDette er en dokumentation for, at Greenpeace er begyndt at se mere realistisk på tingene. Derfor skal vi også fortsætte vores oplysningskampagner.\nEfter disse bemærkninger kan vi tilføje, at de globale dyreværnsorganisationer fortsat har indvirkning på vores fangst og levevis. De fortsætter ufortrødent at blande sig i vore forhold og et af deres seneste udspil har været, at de nu også er begyndt at se os i sømmene i vores garnfangst af sæler. I den næste uge, er der et møde i Holland om garnfangst efter sæler fra isen. De er endelig ved at blande sig i forhold, de intet aner om, idet folk der aldrig nogen sinde har set en netside i deres liv, vil debatere fangsten af denne som dyremishandling. Det er nok fordi vi bruger garn og spiser vores fangst, at de vil se anderledes på os.\nLad os erkende, at hvis vi fortsat skal eksistere her i vort barske land, som vi har arvet fra vore forfædre, så bliver vi simpelt hen nød til at spise vores fangster og producere dem.\nFolkeslag, som dømmer os som dyremishandlere anser ikke maskinel fjerplukning og krogning i samlebåndene af endnu levende kyllinger som dyremishandling. De mishandler gåsene med tvangsfodring, for at leveren kan blive ekstra stor og derved give et stort udbytte.\nSælbestanden er blevet ufattelig stor ved dyreværnsorganisationernes indblanding, og nu er man begyndt at give ynglende grønlandssæler ud for New Foundland præventive piller. Som følger deraf vil vort land endnu engang opleve uoverskuelige konsekvenser. Idet en større brug af prævention til sæler vil medføre en ændret alderssammensætning for grønlandssæler, og for vores vedkommende er det ikke muligt at afsætte skind af grønlandssælen, således vil vores fangst af sæler om sommeren komme til at bestå af sæler med uafsættelige skind.\nDerfor er det vores mening, at disse hensigter vil betyde for stor indblanding i naturen og dennes levende væsener, derfor skal vi slet ikke gå med til det. På baggrund af de mulige konsekvenser af disse initiativer skal vi opfordre landsstyret til at kontakte de canadiske myndigheder med henblik på at stoppe disse initiativer.\nMed hensyn til hvalfangst, skal vi fortsat bestræbe os på at opnå vore beregnede behov af hvalkød på 670 tons kød, som blev accepteret under IWC´s møde i England i 1987. Vi skal fortsat køre med oplysningskampagner om, at vi er sælfangere, fordi vi lever af hvalerne. Vi må også gøre gældende, at hvalfangst er en del af vort erhverv, hvorfor vi også skal kunne tjene penge på hvalfangst. Vi skal have kød og penge for at eksistere. Derfor bør det godkendes, at vi kan sælge hvalkødet og tjene penge på det. Mange flere mennesker burde nu slå øjnene op, for det sunde hvalkød som vi burde udnytte noget mere.\nNår snakken falder på hvid- og narhvaler, så bliver vi nød til at skelne disse fra hinanden. Biologerne påstår, at hvidhvalernes antal er nedadgående, mens antallet af narhvaler er stabilt.\nFangerne har en anden mening, og derfor bliver vi nød til at fortsætte undersøgelserne af disse hvaler og når det kan dokumenteres, at antallet af bestanden ved de grønlandske farvande er nedadgående, vil vi uværgeligt komme til at opleve begrænsninger af fangsten. I tilfælde af restriktioner har vi fra Siumut forslag til følgende muligheder:\nStop for omringningsfangst og andre ligestillede fangstmetoder, hvis altså hvidhvalbestanden vurderes for nedadgående.\nLigeledes skal vi anføre, at jagtbetjentordningen vil være vejen frem på landsplan, idet vi fortsat strammer op omkring reglerne indenfor fangst og fiskeri.\nFra Siumut skal vi som meget væsentligt anføre, at vi anser fangererhvervet som værende en nødvendighed også for vore efterkommere, og derfor går vi ind for en bæredygtig udnyttelse bla. med henvisning til Rio-deklarationen.\nVi fra Siumut skal tilkendegive, at vi fuldt ud støtter Landsstyrets initiativer om nedsættelse af en arbejdsgruppe og afslutningsvis skal vi takke Landsstyret for denne redegørelse.\nOtto Stenholdt, ordfører for Atassut:\nIndledningsvis vil vi gøre opmærksom på, at Atasuut i landstinget har arbejdet energisk for at opnå bedre vilkår for fangererhvervet. Vi håber, at vore bestræbelser vil give gode resultater i det traditionelle erhverv.\nVi vil fra Atasuut udtrykke vores begejstring for en indholds- og omfangsrig redegørelse om fangererhvervet, der den første af sin art, der er blevet udfærdiget. Det må være mærkeligt, hvis redegørelsen ikke skaber diskusioner, men på den anden side må man sige, at det måske er nødvendigt med sådanne diskussioner, for at forstå fangererhvervet dybere. Fangererhvervet blev ved begyndelsen af 1900-tallet presset mod Nord- og Østgrøgnland af det nye erhverv.\nDen varmere havstrøm kom med de fisk, som man i Grønland ikke kendte som spisefisk, men fangerne lærte også at bruge dem som supplement til deres vigtigste føde - sælkød.\nFiskeriet betyder, at naturaløkonomi efterhånden er blevet erstattet af pengeøkonomien. Det er på den måde, at den gamle kultur fangerkulturen efterhånden er blevet udkonkurreret af fiskerikulturen. Vi kender resten af historien. Fisken vejes, og efter vægten bestemmes indtjeningens størrelse i kroner og ører, mens for sælkødet fik man ingen penge og kun salg af skindet får man økonomisk gevinst og der bliver flere og flere, som vælger at være sælfangere.\nFangererhvervet - det virkelige, som også kun er for mænd, drives i Nord- og Østgrønland. I disse områder drives der blandt erhver nemlig sælfangst suppleret med lidt fiskeri eller omvendt. Det er vanskeligt at markere hvem, der udelukkende lever af sælfangst eller hvem, der lever af fiskeri. Men er det virkelig nødvendigt at finde grænsen af de to erhverv. Noget, der udvikles kan engang imellem komme til det stadium, hvor det kan betragtes som blandet. Netop her nyder vi jollefiskeri som suppleres med sælfangst.\nI de senere år har man fået fangstbeviser, da den metode er så betydningsfuld for fangstundersøgelser, og må man anbefale dens fortsættelse.\nUnder levevilkårsundersøgelser må man ikke glemme, at for at kunne drive jollefiskeri og fangst er nogle fangere nød til at have et mindre job på land, eller man må have et økonomisk tilskud fra sin kone eller et voksent barn, som har job for at kunne betale omkostningerne til jollefiskeriet.\nDet er ikke overraskende for os, at kun 115.000 sæler er blevet indberettet som fangst, selv om den samlede fangst kan være 150.000. Det skyldes, at skindene enten bruges som beklædning hos fangerfamilien, eller at det simpelthen er blevet smidt væk pga. for lave indhandlingspriser.\nVi har nu lært at spise hvalkød og samtidig bliver vi irriteret over for de uforstående lande, da disse efterhånden blander sig for meget i vores fangst af hvaler.\nVi må give vore dygtige forhandlere megen ros, da de er i stand til at opnå gode resultater for os, trods vanskelige forhandlinger i hvalkommissionen. Det er en god opfindelse, at de store hvalers kvoter omsættes til mindre hvaler, da fangerne herved for gode muligheder for at kunne fange flere hvaler. Det er korrekt som der står i fremlæggelsesnotatet, at vi må udnyttet de fangende hvaler bedre.\nTænk hvis vi overlader alt til fangerne, når de fanger hvaler. De skal slæbe hvalen hjem, de skal selv trække den op til stranden, og de skal selv flænse den. Transport og vejning kræver altsammen stor indsats for dem, der fanger hvaler. Under sådanne betingelser taber man en stor del af kødmassen ved forrådnelse. Landsstyret påstår, at de, der fanger hvaler, skal anstrenge sig mere end de gør nu.\nVi fra Atassut mener, at det er landsstyret og kommunerne, som skal anstrenge sig mere, for at vise fangerne mere forståelse, de må nu sørge for bedre transport, bedre flænsesteder og opbevaringssteder osv. således at hele hvalen anvendes bedre og mere fornuftigt.\nHvalfangsten i år siges at være god, men da de ovennævnte faciliteter stadigvæk ikke er i orden, nævnes ikke hvor meget spild, der har været. Da vi overvåges så meget af dyreværnsforeningerne udefra, må vi også vise dem, at vi udnytter de fangne hvaler fuldt ud. Det er således en opgave for Landsstyret samt kommunerne at forbedre faciliteterne i forbindelse med hvalfangst.\nVi har forståelse for landsstyrets eventuelle planer, hvad angår hvid- og narhvaler, som siges at blive færre i vores samfund. Vi må sikre en bæredygtig udnyttelse af de fangstdyr, vi har til rådighed. Vi må henvende os til rigsmyndighederne og beklage os over, at vi ingen repræsentant har i hvalfangstkommissionen.\nAtassut har den opfattelse, at Danmark, som altid har forståelse over for os, kan overveje at give os en plads der, selv om pladserne kun er beregnet til suveræne staters repræsentanter. Det må være en forhandlingssag for Landsstyret.\nDet siges, at Greenpeace mister mange af sine medlemmer i disse år, det er ligesom ballonen mister sin luft, men vi må alligevel have en nær kontakt med Greenpeace og vise, at vi har en bæredygtig udnyttelse af vore levende ressourser.\nNu er det almindeligt i hele verden at have hvaler og sæler i store akvarier. Mange familier kommer for at se de vidunderlige væsener. På den måde bliver dyreværnsfolkene ikke færre, men vi må fortsat oplyse verden om, at vi ingen marker har, og at i nogle af de beboede steder i vort land varer sommeren kun et par måneder. Derfor er vores eksistensgrundlag havet og dets levende ressourcer.\nVi tror på at vores medmennesker over hele verden, i deres barndom har lært, at Grønlændere og sæler hører sammen. Vi må have oplysningskampagner ude i verden uafbrudt, vi må også med glæde fortælle andre nationer, at vi har skånet vore farvande så meget fra forurening, at deres "elskede hvaler" p.g.a forureningen er nødt til at svømme væk fra deres "ejere" og vil helst opholde sig i vores farvande.\nEr det en god ide at kræve betaling af hvalejere for den kost disse hvaler fortærer i vores farvande? At indlede et samarbejde med de lande, der har sæl- og hvalfangst er en god idé, og det må vi støtte. Det nævnes i den indholdsrige redegørelse, hvem man skal samarbejde med for at tage fremtidige initiativer. I den forbindelse savner vi en nystartet forening, nemlig foreningen for fritidsjægere.\nAtassut vil opfordre Landsstyret til at etablere et samarbejde med den forening. Med disse ord tager vi redegørelse til efterretning.\nFangererhvervet hører med til vore forfædres eksistens under deres vandring igennem arktis. Det er for os og for de mange ekspeditionsfolk, beundringsværdigt at vore forfædre har evnet til at kunne tilpasse sig de skiftende fangst- og naturgivne forhold under deres lange vandring. Igennem tiden er fangererhvervet erstattet af andre erhverv, dette ikke mindst i Vest- og Sydgrønland, men fangererhvervet er fortsat den eneste eksistensmulighed for mange familier, hvad angår Øst- og Nordgrønland, således er der reelt ikke nogen grund til at behandle fangererhvervet anderledes end alle andre erhverv.\nSom forslagsstiller til dette dagsordenspunkt, er det således vores væsentligste argument, at vi bruger FN´s konvention om, borgerlige og politiske rettigheder, artikel 1 stk. 2, så den får den fulde gyldighed for verdenssamfundets opfattelse af fangererhvervet. Denne omtalte artikel 1, stk. 2 indeholder blandt andet følgende formulering: "Et folk må aldrig berøves sine eksistensmuligheder", men inden vi kommer ind i omtalen af de internationale konventioner og visse dyre- og miljøorganisationers indflydelse på opfattelsen af fangererhvervet, vil vi komme med et par kommentarer til den redegørelse om fangererhvervet 1994, som forelægger til dette punkt.\nDet er IA opfattelse af redegørelsen udgør et væsentlig bidrag til vor viden om fangererhvervet, også selvom redegørelse til tider indeholder mange gammelkendte fakts. Redegørelsen er en milepæl og er ikke uvæsentlig skridt i den rigtige retning, det er en dokumentation for mange forhold, som mange kun har en fjern forestilling om. Denne nyerhvervet redegørelse i form af de mange data, er et udmærket redskab for vort forsatte arbejde, både i landstinget og andre sammenhænge.\nLigesom redegørelse udmærket kan bruges som nødvendig dokumentation for erhvervet i det internationale fora, Grønland er blevet en del af. Men det er fortsat vigtig at Landsstyret arbejder direkte med de relevante instanser i sit arbejde med redegørelser af denne art.\nIA har allerede under tidligere debatter om fiskeri- og fangererhvervet udtalt sin mening om vigtigheden af, at KNAPK bliver taget som en permanent og medansvarlig partner i den slags spørgsmål. Vi kan på den måde udnytte vore kræfter meget mere effektiv, eksempelvis er det mange gange ærgeligt, at der skal bruges så mange gode kræfter til løsning af eventuelt uundgåelige konflikter, når der blot mangler den sidste afpudsning for et ellers stort arbejde.\nNetop konfliktmuligheder kan holdes på et minimum, hvis involverede parter har været med som medansvarlige, men idet vi, som vi allerede har sagt, betragter redegørelsen for en glædelig milepæl, vil vi herved komme med et forslag til, at Landsstyrets initiativ om at holde et seminar om sælfangst bliver udvidet til at dreje sig om hele fangererhvervet og at dette seminar bliver realiseret indenfor den næste års tid. Denne tanke er også udtrykt i KNAPK´s brev til Landsstyreområdet for fiskeri, fangst og landbrug af den 20. oktober, ligesom brevet indeholder forslag om hvem der burde deltage i sådanne seminar.\nDenne vilje fra KNAPK om samarbejde bør hilses med glæde og må forventes at blive til glæde, ikke alene for os politikere, men for udøverne for fangererhvervet. Seminariet vil kunne bruges som et forum, for et nøjere definition af erhvervet fortsatte udvikling, ligesom seminaret kan bruges til noget definition for det kommende fangerråds arbejdsområde, fangerrådet som etableres af Landsstyret, fortjener efter vores menig, Landstingets fulde støtte.\nVores fulde støtte til KNAPK som en permanent part i den slags arbejde har vi som allerede sagt, denne støtte er baseret på de sidste mange års erfaring med organisationsarbejde i mange sammenhænge, at vi har grund til at være stolte af KNAPK´s indsats i den internationale arena, bør ikke komme bag på Landstinget. Som en organisation for en oprindeligt folks traditionelle erhverv, nyder KNAPK en stor respekt viden om.\nEksempelvis kan vi nok ikke komme uden om, at KNAPK har en ikke uvæsentlig del af æren for det gode resultat vi har kunne opnå under vores forhandling med EU om fiskeri det sidste års tid. De har været blandt vore deligationsmedlemmer, en udelt opfattelse af denne organisations deltagelse under forhandlingerne, hvor EU-deligationen for det meste udgøres af demokrater fra det højere luftlag.\nEnhver kan jo heller ikke komme uden om, at KNAPK´s deltagelse i den internationale hvalfangstkommissions arbejde og andre internationale fora, om udnyttelsen af det levende ressourcer, betragtes af Hjemmestyret som uundværlig.\nPå baggrund af IA's forslag for tre år siden, har omkostningerne for KNAPK-repræsentanternes deltagelse i IWC været dækket af Hjemmestyret. Vi har her på det sidste med beklagelse måtte konstatere, at denne praksis som er etableret på baggrund af hele Landstingets støtte, er blevet sløjfet.\nDerfor skal vi hermed foreslå, at der træffes en principbeslutning om, at alle omkostninger for KNAPK-repræsentanternes deltagelse i de forskellige internationale forhandlinger om forvaltning og udnyttelse af de levende ressourcer, for fremtiden bliver dækket af det offentlige. Herefter vil jeg komme ind på en bedre udnyttelse af kød og spæk fra havpattedyrene.\nLandsstyremedlemmet beklager, at vi på det sidste ikke har formået at udnyttet den tildelte hvalkvote fuldt ud, når det drejer sig helt præcis om finhvalkvoten. Finhvalkvoten har, fra gamle dage, ikke været nogen yndet spise her hjemme, vi har heller ikke betragtet hvaler under et, altså spiser vi ikke hvad somhelst, blot fordi det stammer fra en hval.\nHvaler er for os mange arter og så længe den totale fredning for pukkelhvalen eksistere, kan forbedring af forholdene for flænsning af de store hvaler, nok ændre vejene for en bedre udnyttelse. Dette ønsker vi bliver drøftet mellem Landstyreområdet, KNAPK og kommunerne.\nUdnyttelsen af spæk fra havpattedyrene, trænger til at blive intensiveret. Nordmændende har allerede fabrikation af helsepiller på basis af spæk. Canadierne siges at være i fuld gang med forberedelsen af samme, mens vi i sælfangstens hjemland ikke udnytter produktet i denne retning. Vi er vidende om at et dansk medicinalfirma for et års tid siden ellers rettede en henvendelse til Direktoratet for handel og industri. Hvor langt er man kommet med disse planer, alle partier i Landstinget er jo enig i bestræbelserne for at lokke fremmed investering er til lands.\nEndelig er en bedre og mere varieret udnyttelse af kødprodukter for havpattedyrene et emne som Direktoratet for industri og Direktoratet for fangst, INUILI, KNI, Neqi A/S, KNB d.v.s Brugsen og sammenslutning samt KNAPK bør fortsat arbejde med udviklingsselskabet "Sulisa A/S" kan endda måske gøres intereseret her i.\nEn bedre udnyttelse af kødet, som tørret, som konserves, som røget, som færdigret m.m. kan der eventuelt samarbejdes om med andre sælfanger nationer, både med hjemmemarked og eksportmarkedet som mål. For skindenes vedkommende er det ikke ligefrem vejen for at opnå højere priser for disse, ved at samle og oplagre dem f. eks. produktion af læder som råvarer kunne sagtens forgår i andre lande og der bør banes vej for den slags produktion og interesseret købere, hele skind fra andre lande burde man kunne sælge skindene uden nogen form for tøven.\nLad mig nu komme tilbage til grundlaget for mit forslag, nemlig FN´s menneskerettighedskonvention, at FN har nedfældet grundlæggende bestemmelser, blandt andet bestemmelsen om at ét folk eller alle folk aldrig må berøve sin eksistens muligheder. Det betyder for fangst-folket, at et forsøg på at stemple substentiel hvalfangst og sælfangst for værende en misforståelse eller fejltagelse og som ikke kommerciel aktivitet er aldeles ukorrekt.\nDisse manipulerende forsøg på at få folk til at tage lignende forhandlinger er noget som stammer fra de rabierte grupper og slet ikke formålet med grundlæggende bestemmelse. Den substentielle hvalfangst for oprindelige folk, er allerede en godkendt definition i IWC og derfor må sælfangst også betragtes som et eksistensgrundlag, som ikke kan berøves folk. Det er derfor min overbevisning, at vi her har nogen redskaber og grund til at tilintetgøre holdninger og vurderinger om at udnyttelse af sæl- og hvalprodukter som en del af vores økonomi er kriminel aktivitet, idet udnyttelsen af disse pattedyr sker indenfor rammerne på eksisterende aftaler. I dag kan man ikke komme uden om penge økonomien, selv i definitionens substentielle aktiviter, således er det også alle andre steder på kloden.\nDerfor vil jeg også komme med bemærkninger om vores bestræbelser på at udvikle turismen og tilstræbe os på at få flere turister til land, set i forhold til USA´s nationale lovgivning, om at beskytte havpattedyr MMPA. Turismen er absolut et af vore mest forventningsfulde indbringende erhversmuligheder herhjemme, derfor er hjemmelavet produkter til turister en hel naturlig del såfremt vi vil opnå større indtægter ved turismen.\nDerfor er det vores pligt, i samarbejde med den danske regering at sørge for ophævelse af lovgivningsmæssige hindringer som ikke følger de internationale aftaler f.eks. lovgivningen, som forbyder turisterne i at hjemmebringe sælskindsprodukter til deres eget land. Derfor må USA´s lovgivning, om beskyttelse af havpattedyr som i år blev fornyet indtil 1997, være et af de første opgaver at tage fat på.\nForvaltningen af denne lovgivning foretages af en kommission og et af opgaverne for kommissionen er blandt andet at opsamle oplysninger om lovgivningens negative konsekventer. Vi vil derfor anmode Landsstyret om at invitere kommissionen eller ihvertfald dens formand hertil. Det er absolut nødvendigt at vise hvordan denne lovgivning påvirker vores fangsterhverv.\nI forbindelse med besøget vil det være nødvendigt for Landsstyret om at fremlægge klare argumentationer for hvor vigtig det er at få denne lovgivning ændret i forbindelse med genbemyndigelsen af denne i 1997.\nVi mener, at Nordamerika er et stor potentielt marked for blandt andet vores sælskindsprodukter. USA har blandt andet indgået en samarbejdsaftale NAFTA med Canada og så fremt vi kan være i stand til at overbevise dem om, hvor vigtigt det er at følge internationale aftaler, så kan der åbnes et stort potentielt marked. Denne opgave burde også blive præsenteret og givet til den tiltrådte FN´s højkommissær for menneskerettigheder, sidste år i forbindelse med FN´s år for oprindelige folk.\nVi mener også at vi ikke kan tilgive Greenpeace udenvidere for deres ødelæggelser af vores sælskindsmarkeder med umådelige store byrder for samfundet til følge.\nSelv om Landsstyremedlemmet i sit forelæggelsesnotat siger, at Greenpease ikke kan stemples som en dyreværnsorganisation, så er det vore klare opfattelse at denne påstand ikke er korrekt. Dette underbygger vi med denne begivenhed, som skete i åbningsceremonien af vinterolympiaden i Albertsville i Frankrig for to år siden, hvor den danske olympiske deltager, marcherede ind på stadion klædt i sælskindspelse, hvor Greenpease meddelte og truede med at ville igangsætte kampagne imod sælfangst øjeblikkeligt, såfremt de kan lugte en kommercielt aspekt i forbindelse med udnyttelse af sælerne. Dette gav derfor nogle mindelser om ikke at glemme den skade, de har gjort allerede. Derfor er det vores opfattelse at tiden ikke er moden til at indgå nogen form for officiel samarbejde med dem.\nVi kan jo på officiel plan nøjes med at leve med deres bestræbelser på at beskytte miljøet uden der tages højde for dem. Hvis der indledes nogen form for samarbejde med Greenpeace, så vil det kun være dem som vil få medvind imod deres øjeblikkelige nedtur og ikke så meget fangerne.\nDen internationale hvalfangerkommission IWC, arbejder på baggrund af en konvention fra 1946. Det oprindelige formål med konventionen var at sikre en bæredygtig hvalfangst. I dag er det desværre således, at det overhovedet ikke kan benægtes, at kommissionen arbejder kun for at opnå totalfredning af hvalarter over det hele. Dette kan vi bevise med den beslutning som IWC tog i forbindelse med sit årlige møde i Mexico, hvor flertallet godkendte forslaget om totalforbud mod hvalfangst i ikke alene i sydpolarhavet, men i et område fra antarktiskontinentet til 60 grader sydlig bredde i de næste 50 år.\nDenne beslutning er stik imod deklarationen fra 1992 som blev indgået af de fleste nationale stater under FN, hvor bæredygtig udnyttelse af levende ressourcer skal være princippet. Denne beslutning om at etablere så stor et fredningsområde, er et princip, som vi desværre får svært ved at løbe fra, idet beslutningen blev støttet blandt andet af Danmark med støtte fra Landsstyret. Vi kan derfor kun beklage, såfremt de endda kommer med forslag om at etablere lignende fredningsområder for den nordlige halvkugle, idet vi i princippet allerede har være med til at etablere et lignende område.\nDeklarationen har blandtandet godkendt et princip om, at nabostater kan etablere regionale forvaltningorganer vedr. havpattedyr, denne mulighed er allerede en kendsgerning, idet NAMMCO er etableret. Vi anser derfor dette organ, som værende bedre forvaltningsorgan, som vi kan deltage aktivt i med vore nordatlantiske nabostater med mere organiseret samarbejdsform. Denne mulighed ser åbenbart mere indbydende ud, i forhold til at bestræbe os på at opnå en selvstændig medlemskab under IWC, det er blandt andet udfra disse kendsgerninger, at HNA har fremsat en henvendelse til Danmark, om at overgive ansvaret og kompetence for selvstændig forvaltning af hvaler til Grønland og Færøerne. Og efter som kopi af denne henvendelse er fremsendt til Grønlands Hjemmestyre, vil det være interessant at høre hvad Landsstyrets holdning til denne henvendelse er.\nVi vil samtidig anmode Landsstyret om at rette henvendelse til den danske Regering om at støtte og bakke op på Canada's og SNG's, det vil sige den tidligere nation Sovjetunion, henvendels til N.....\nLandsstyremedlemmet har ret i sit udsagn om, at fangererhvervet er en uadskillelig del af vores dagligdag. Vi bør derfor være med til at udslette holdninger om, at fangererhvervet er en fejlaktivitet. Alle og enhver andre lande bør forstå, at der ikke er andre alternativer til fangererhvervet for en del af vor befolkning. Og fangererhvervet som eksistensgrundlag kan ikke berøves fra folk. Det er vores vigtigste opgave at sørge for, at udbrede forståelse for fangsterhvervet som eksistensgrundlag til resten af jordens befolkning på lige fod med alle andre erhverv.\nMed disse ord skal vi endnu engang udtrykke vores tilfredshed med den meget omfattende og velunderbyggede redegørelse. Den vil udgøre et udmærket redskab for det arbejde, der ligger foran os. Vi giver vores fulde støtte til Landsstyrets udmeldte initiativer.\nDet er en utrolig vanskelig debat forbundet med mange følelser, der kan startes på baggrund af situationen i det traditionelle grønlandske fangererhverv. Fra Akulliit Partiiats side ønsker vi imidlertid også, at der skal så høj en grad af saglighed ind i debatten, som overhovedet muligt.\nIndledningsvis skal det derfor også slås fast, at vi støtter Landsstyrets initiativ til oprettelsen af et fangerråd, på lige fod med det råd, der også er etableret for fiskeriet.\nVi går ligeledes ind for såvel ideen omkring en jollegruppe, som initiativet til et seminar omkring sælfangst.\nOmkring selve fangererhvervets fremtid ønsker vi en principiel debat om, hvorvidt vi skal fastholde erhvervet, som et traditionelt, oprindeligt erhverv, eller om vi skal søge at industrialisere fangsten i det omfang, dette er muligt og om vi i samme forbindelse skal søge nye veje for produktion af eksempelvis medicinske præparater udfra sælens forskellige organismer.\nVælger vi dette, er der nok en del af det traditionelle element i fangsten, vi må sige farvel til, men på den anden side kunne det meget vel være, at vi kunne få held til i det mindste at skabe en niche-produktion på industrielle vilkår.\nDenne mulighed ønsker vi fra Akulliit Partiiat's side helt klart belyst ud fra de erfaringer, man har gjort i andre lande.\nVi er enige med Landsstyret i, at muligheden for samarbejde med diverse miljøorganisationer skal styrkes på eksempelvis forureningsområdet. Men vi vil naturligvis også kræve, at sådanne arrangementer bliver et samarbejde, der respekterer vores holdning til bæredygtig udnyttelse af naturens ressourcer.\nDer skal ikke herske tvivl om, at vi har behov for kød fra dyr. Derfor støtter vi alle seriøse forslag om forsvarlig udnyttelse af vore levende ressourcer.\nSelvom det måske falder udenfor rammerne af redegørelsen om fangsterhvervet, vil jeg til slut godt nævne en overvejelse omkring sælerne: "Når de optræder i så store tal, som tilfældet er ved vores kyster og eksempelvis på bankerne ved New Founland og Labrador, er der vel i virkeligheden tale om et skadedyrsfænomen. Andre skadedyr som mus og rotter søger man holdt nede gennem en systematisk bekæmpelse. Vi vil sikkert blive upopulære i manges øjne, hvis vi foreslår en lignende bekæmpelse af sælerne, men i virkeligheden har vi som en fiskerination, med for mange sæler, vel den samme problemstilling, som en landmand, der lægger gift for mus og rotter, så de ikke skal æde hans afgrøder".\nMed disse bemærkninger tilslutter vi os, den af Landsstyret fremlagte, redegørelse og forslagene om nedsættelse af de i redegørelsen nævnte råd, arbejdsgrupper og seminarer.\nVort store land, hvor langt det meste er dækket af is og hvor kysterne er naturskønne med mange fjorde, har grønlænderne bosat sig ved, ganske vist meget spredt, hvor de levede alene af de levende ressourcer i havet og på land. Sådan er det gået i mange år og det har altid været dem, der altid har betragtet sig selv, som at de er de eneste ansvarlige i landet.\nVi fik øjnene op for omverdenen i vores barndom mellem folk, der alene ernærede sig ved fangst, et lykkeligt folk, der ikke mangler beskæftigelse, og som næsten altid har travlt, hvad enten det er sommer eller vinter, hvor var livet dejligt. Hvis der skulle træffes en politisk afgørelse om noget, bestemte fangerne. Ikke som i dag.\nSamfundsordenen er blevet ændret meget. Vi har fået stor fremgang i erhvervslivet. Kajakfangst er ikke længere et særskilt erhverv og indenfor fiskeriet kan vi nu drive erhvervet på lige fod med andre verdensborgere. Dog er fangererhvervet ikke forsvundet og det drives i meget betydeligt omfang over hele landet endnu i dag. Derfor skulle også fangererhvervet i landets politiske styring stadig have en høj placering, men fangernes medindflydelse i dag er blevet så lille, at den ikke længere mærkes.\nIndtjeningsforskellen mellem fastlønnet arbejde og fangererhvervet bliver i dag stedse større. Fangererhvervet var førhen et agtet erhverv, som også dannede grundlag for økonomisk trygge kår. Men i dag er det langtfra tilfældet. Visse steder er det sunket så dybt, at nogle af fangernes årsindtægt, at den knap nok svarer til mange politikeres månedslønning. Det vil huskes, at jeg for to år siden fremsendte et forslag om at få ændret vore Landsstyremedlemmers dobbeltlønning, da jeg fandt den for voldsom, men at Landsstyreformanden svarede til foreslaget, at foreslaget var så ringe, at det end ikke var en forelæggelse værd. Lige efter bestemte Landsstyret, at et af fangernes vigtige fangstdyr skulle totalfredes også for fangst for fangerne. Det var rensdyrene.\nDet vigtigste de opnåede derved, er, at de dermed fjernede halvdelen af fangernes årsindtægt. Endnu har de ikke gjort noget for at kompensere for dette tab, til trods for at de har modtaget et håndgribeligt forslag om erstatning for dette.\nVed nyordningen med jagttegn, kan man nu se, at så mange sæler bliver fanget her i landet, at det er flere, end der fanges i andre lande. Landsstyremedlemmet udtaler i sin forelæggelse, at det forbavsede ham, at de fangede sæler er tre gange flere, end hvad der indhandles af sælskind, denne forbavselse finder jeg mærkværdig.\nVi ved, også gennem udtalelser ved mange års debat om sælskindene, at det er beklageligt, at så mange sælskind bare bliver smidt væk. Til dels har vi, der har været med i KNAPK's arbejde, haft bestræbelser på at opnå at sælskindene skulle kunne produceres på en enkel måde. Vi har ellers bl.a. opnået, at saltede skind blev indhandlet, men desværre blev dette stoppet på grund af visse vanskeligheder i forsøget, uden at der blev forsøgt forbedringsmuligheder indenfor indhandlingsformen, men bare for at stoppe det så hurtigt som muligt. Til trods for, at indhandlingsvanskeligheder vil kunne stoppes, såfremt man har viljen hertil og endvidere ved vi, at afsætningsmuligheder kunne findes, da vi ved, at der er muligheder.\nHvalfangst er en af de veje, som fangerne kommer igennem i løbet af deres liv, her iberegnet fangst af store eller mindre hvaler. Blandt andet kan vort kødbehov her i landet dækkes af forskelligt hvalkød. Disse dyr lever i stort antal langs vores udstrakte kyster. Endda en hvalart, som vi førhen uden større interesse kiggede på, nemlig Grindehvalen, nydes nu ind i mellem og behovet for dette skyldes, at vi har fået et større behov for hvalkød, som følge af udefra bestemte begrænsninger på kvoten af andre hvalarter.\nDer bliver råbt højere og højere om hvidhvalernes store nedgang i antal. Vi grønlændere plejer at sige, at vort erhverv i fangertraditionen ikke er overudnyttelse af fangstdyrene, dette er rigtigt. Men det er meget vigtigt at finde årsagen til, at hvidhvalernes antal, som det siges, er stærkt faldende. Og hvis årsagen til nedgangen i bestanden skyldes fangsten, må der så findes en politisk løsning på det, så vidt muligt uden at ramme fangererhvervet i større omfang.\nMed hensyn til forskellig fangstdyr etablerer vi forbindelser til andre stater. For eksempel med hensyn til isbjørn, lomvie, hvidhval og store hvaler har vi allerede fået etableret et samarbejde med andre stater.\nMed hensyn til isbjørnene er samarbejdet vellykket og med hensyn til store hvaler tegner samarbejdet godt. Jeg mener også, at det især med hensyn til det efterhånden klarere budskab om hvidhvalernes dalen i antal er meget vigtigt, at man på en god måde og for alvor i gensidig forståelse må arbejde sammen om en løsning af dette problem.\nVedrørende de forskellige dyr iværksætter de ansvarlige politikere til dels gerne meget drastiske tiltag. Når jeg tænker på dette, har jeg ind imellem svært ved at forstå, at de ikke er videre interesseret i det meget vigtige arbejde med kontrol af de forskellige fangstdyr. Vi ved også, at politikerne, for jeg ved ikke hvilken gang, har udtalt, at visse fangstdyr er kommet så meget i fare især på grund af forbedringer af fartøjerne, at de risikerer at blive udryddet i fremtiden. De proklamerer sådanne påstande, mens de samtidig ikke har viljen til at bruge de mindste midler til kontrolforanstaltninger. Samtidig siger de jo, at dette er meget vigtigt.\nDet er meget godt, at det med hensyn til rejefangsten er iværksat kontrol i stort omfang. Jeg mener, at også beskyttelse af vore andre levende ressourcer bør være lige så god. Derfor er det nødvendigt, at man begynder at arbejde varmere med dette område.\nGreenpeace har haft en meget uheldig indflydelse på vort lands forhold og vi ved, at de ikke vil stoppe deres virke i løbet af den nærmeste fremtid, men at det bliver mere og mere sandsynligt, at de etablerer en afdeling her i landet. Derfor er opgaverne ikke alene politiske opgaver, såfremt vor fangerkultur også skal bestå fremover, men det vil også være mange andre opgaver ud over de rent politiske opgaver.\nVort liv som fangersamfund er indbegrebet af vor kultur og såfremt vi skal søge at bevare dette for fremtiden, er en af vore opgaver en stadig opmuntring.\nI forbindelse med at året 1987 blev udnævnt til fangerkulturernes år, etablerede KNAPK en konference for fangerdistrikternes repræsentanter. I denne konference deltog fangerdistrikternes egne repræsentanter, der selv var fangere sammen med deres hustruer. Dengang gennemførte man, en for fangerne, meget vigtig konference. Man afdækkede fangernes vilkår og hvad de ønskede at opnå, hvor alle deltagere fik et stort udbytte.\nJeg mener ganske afgjort, at man såfremt, man skal tænke på fangernes vilkår i dag, er det meget vigtigt igen at få en etableret og fuldt afdækkende konference med en grundig undersøgelse indbygget. Vi kan også se, at dette er KNAPK's ønske.\nSelvom vi i dag har en viden om en del af fangernes forhold, er vores viden dog så lille, at vi klart ikke kan sige, at vi kan sikre deres forhold, såfremt vi gør det og det. Vi hører tilmed i dag mellem fremstående politikere røster om, at det er på tide, at fangerne ligesom de fastansatte kan hæve en fast løn. Vi siger dette, selvom vi ikke ved, om fangerne virkelig ønsker en sådan ordning. Derfor er det meget vigtigt, inden man tager tiltag til realisering af sådanne tanker, at få en konference med fuld repræsentation fra fangerfamilierne, hvor der kan holdes samråd.\nLandsstyremedlemmet foreslår sidst i sin forelæggelse en etablering af fangerråd. Jeg kan i princippet støtte et sådant forslag, såfremt i rådet kan sikre de vigtigste stemmer i rådet fra fangernes side. Grunden til at jeg udtaler mig sådan, er, at der i disse år er for mærkbart, at når der kommer sager frem, der vedrører fangst og fangstdyr, er disse for afvigende i forhold til fangernes holdninger og dermed står i stort misforhold til realiteterne. Vi må komme væk fra det, og vi må arbejde videre med det ud fra de virkelige forhold og virkelighedsnære mål. Først derved kan vi begynde at kunne styre fangernes forhold ind på rette vej.\nDet er Landsstyremedlemmet, der kommer med et svar til partiernes ordførere.\nMed hensyn til redegørelsen om fangererhvervet fremkom jeg med et længere forelæggelsesnotat og heraf kan man se, hvor stor en interesse fangererhvervet har for partierne.\nHvis jeg skal fortælle lidt om formålet med redegørelsen, så er der i udviklingen af fangererhvervet taget højde for udviklingen her i landet og i udlandet.\nMed hensyn til fangererhvervet er der ikke sket den store udvikling, og det har ikke haft første prioritet. Derfor har der ikke altid været materialer om udviklingen - og kun spredt oplysningsmateriale. Derfor er der, i forbindelse med redegørelsen om fangererhvervet, fremkommet en meget omfattende redegørelse indenfor fangst og fiskeri, som er en efterfølger af de drøftelser, der fandt sted ved forårssamlingen.\nDer er i redegørelsen grundlag for det efterfølgende arbejde, som udgøre grundlag for en beslutning med det formål, er der indenfor fangererhvervet set med et bredt perspektiv arbejdes for et grønlandsk udviklingsinitiativ.\nRedegørelsen blev modtaget som et godt og solidt arbejde, og det modtager jeg med glæde.\nMed hensyn til fangere og fiskere i Nord- og Østgønland blev det anset for, at man har tilsidesat dem en smule. Men vi har desværre ikke kunnet opnå det fuldstændige materiale. Med den fremlagte redegørelse er Nanortalik, Nuuk, Qeqertarsuaq, Upernavik og Avanersuaq kommune brugt som referencekommuner.\nDer har ligeledes været forsøgt at fremkomme med særskilte forhold i de enkelte områder, som man har forsøgt at belyse i redegørelsen.\nUdover de manglende ting er der fremsat et ønske om, at der skal fremkomme oplysninger overfor Landstinget med hensyn til levevilkårsundersøgelsen i Grønland. Heri er det primært i sælfangsten, om hvilke fangstmetoder, der skal bruges, og hvordan man bedst muligt kan udnytte fangsten. Hvordan man kan bane vejen for det?\nSiumut's ordfører fremkom med en dybdegående fremlæggelse og det vakte opsigt i andre partier, at der blev fanget så mange flere sæler, end man havde regnet med. Der blev ud over disse forslag fra Siumuts side, også fremsat nogle ønsker, som jeg kan tilslutte mig. Man skal undersøge muligheden for salg af skind. Jeg anser også en mulighed for en udvikling inden for medicin fra sælprodukter. Mulighederne heri må undersøges. Jeg vil ligeledes tilslutte mig Siumuts forslag, at der i forbindelse med udviklingen af sådanne tiltag bruges Sulisa A/S, således at disse forslag kan virkeliggøres. Ud over sælskindet og sælkødet skal man også tænke på spæk.\nMed hensyn til de andre ordfører, blev der fra IA's ordfører sagt, at der i Norge laves nogle medicinproduktion, og vi må undersøge grundlaget for en eventuel produktion. Vi har fundet ud af, at Norge ikke producerer medicin. Men vi skal ikke stoppe hermed. Med hensyn til madlavning kan man ligeledes undersøge brugen af spæk, som man producerer i Norge, og jeg syntes, at man i forbindelse med udvikling af disse, skal forsøge at få indlemmet dette i Sulisa A/S'es formålsparagraf.\nMed hensyn til hvalerne må man sige, at hvalfangsten i år heldigvis er gået godt. Før jeg kommer til disse, vil jeg i forbindelse med sælspæk i aktieselskaberne nævne, at der ved nytåret også skal undersøges muligheden for spæk- og konsumproduktion af sælkød og spæk i Inuili.\nHvis jeg skal komme tilbage til hvalerne, kan vi som en af baggrundene herind under observere, at der kun fanges 14-15 finhvaler om året. Det er en forudsætning, at vi fanger hele den kvote, der er blevet uddelt, og så kan vi håbe, man kan udvide kvoterne fremover og udnytte dem bedst muligt. Det er nødvendigt. Og derfor vil jeg gerne tilslutte mig til IA's ordfører, at man i forbindelse med ordningen af disse skal forsøge at få spredt produktionsmulighederne, og prøve at udnytte dem bedst muligt, som jeg fremlagde i mit forelæggelsesnotat. Vi må forsøge at komme med et offentligt arbejde heri.\nHeldigvis er der udover det fremførte ligeledes en produktion af hvalprodukter i Royal Greenland, som igennem årene er forøget. Man kan se i redegørelsen, at der med hensyn til hvalprodukte er solgt over 103 tons hvalprodukter i 1993 Der blev kun solgt omkring 37 tons i 1992. Deri kan man se at udviklingen forbedres igennem årene, og dette er glædeligt for fangerne, der har en økonomisk gevinst på omkring 384.000 kr. inden for hvalproduktionen.\nMed hensyn til, hvis jeg skal vende tilbage til sælfangst, kan jeg sige, at sælbestandens forøgelse bliver et større problem også i andre lande, og jeg kan selv tilslutte mig til Siumuts ordfører, at man i den forbindelse tænker på en udvikling på indenfor medicinalproduktion. Vi må undersøge mulighederne heri. I forbindelse med p-pille-brug i Canada vi må bruge kræfter for at undgå sådanne tiltag, og vi må indlede en forhandling om emnet snarest muligt.\nMed hensyn til diskussionen om de store hvaler, har jeg allerede nævnt, at der i år kommet en forøgelse. Vi må koordinere fangsten med hensyn til sildepiskerkvoten. Skal vi forsøge at få forøget kvoten, må vi samarbejde med KNAPK. Vi må have en mere koordineret indsats, således at hvalfangsten med hvalfangstskibene og hvalfangsten med små joller skal koordineres bedre. Vi er ikke nået op til vores behov på de 670 tons. Så vi må også næste år forsøge at nå op til dette behov, hvis de kan nåes ved en bedre koordineret indsats.\nMed hensyn til narhvaler og hvidhvaler er der ligeledes fra partiernes ordfører fremsat ønske om en mere dybdegående indsats. Der er kommet henstilling om store tiltag bl.a. fra fælleskommissionen, der giver grundlag for et opfølgningsarbejde.\nOgså med hensyn til nar- og hvidhvaler skal man bruge en bæredygtig udnyttelse. Der er udsendt en pressemeddelelse herom, at i forbindelse med nedsættelse af kvoter skal forskerne fortsat lave deres undersøgelser omkring bestanden, og at man i forbindelse med indstillingerne også skal tage fangerne med på råd.\nI løbet af i år og indenfor de sidste par dage har der været stor diskussion omkring narhvalfangst og hvidhvalfangst. Der er tegn på, at der muligvis kan være nedgang i hvidhvalbestanden. Dette har medført en diskussion om, hvorvidt der skal indføres en begrænsning, hvilken metoder der evt. skal bruges i.f.m. eventuelt begrænsning og som jeg tidligere sagde, er disse tiltag sket i samråd med de relevante interesseorganisationer.\nDer er i forbindelse med, at de sidste bestandsundersøgelser for hvidhvaler har vist, at der højst kan være 10.000 hvidhvaler i bestanden. Heldigvis har narhvalebestanden ikke vist nogen tegn på nedgang. Blandt andet heri kan fangstmetoderne være anderledes end fangstmetoderne i.f.m. hvidhvalerne. Hvis vi ikke fanger flere dyr end vi hidtil har gjort, er der ikke et klart grundlag for at komme med en begrænsning for narhvalerne.\nDer har ligeledes i redegørelsen været nævnt jollefiskeri fra flere sider. Der har heldigvis været et forbedret mulighed for disse, og der er ligeledes fremsat en forbedring indenfor ESU-mulighederne.\nMed hensyn til diskussionen omkring fangererhvervet syntes jeg, at der er grundlag for, at der i forbindelse med jollefangst også tages rensdyrene med i betragtning, som et supplement, som partierne også har fremhævet.\nI forbindelse med begrænsning af mulighederne er der nogle økonomiske interesser der fratages, og det må man også tage i betragtning. I den forbindelse vil jeg nævne, at vi er fangere, der kun lever af erhvervet, og at vi derfor må betegnes som en fangernation. Vi må værne omkring dyrebestandene for det skal ikke være sådan, at når man har fanget hele dyrebestanden, så kan man kræve en erstatning bagefter. Vi må være påpasselige med at have den holdning ligesom i andre erhverv.\nMed hensyn til rensdyrbestanden er der i de seneste 2 år sket en forøgelse af bestanden i den tid, hvor der har været forbud mod fangst. Vi har derfor grund til at håbe, at der i forbindelse med genindførelsen af fangsten til næste år også tages i betragtning med hensyn til fangstmetoderne, og hvordan man evt. kan indføre en begrænsning af fangsten. For med rensdyrbestanden kan der højst fanges omkring 2.500 dyr. Hvis man fanger ud over den grænse, kan man frygte endnu en nedgang, og det vil i den forbindelse være nødvændigt at fremkomme med en dybdegående undersøgelse om det.\nDer blev fra Issittup Partiia fremhævet en nedgang af indkomsten i erhvervet. Der er kommet oplysninger fra Grønlands Statistik, hvor der fra januar til slutningen af august i 1993 sammenlignet med fra januar til slutning af august i år, er sket en forbedring, med hensyn til fangsten. I 1993 var tallet på 8,7 mio. kr., hvor der i år har været et salg på omkring 11 mio. kroner, d.v.s. en forbedring på omkring 3 mio. kroner. På baggrund af disse tal, er der ikke grundlag for en eventuel erstatning.\nHvis man ser på fangst og fiskerierhvervet samlet har der, hvis man igen sammenligner tallene for 1993 og 1994 fra januar til august måned ligeledes været en forøgelse. Jeg anser derfor ikke grundlag for at komme med et yderligere udspil herom.\nOg med hensyn til de forskellige tilskudsmuligheder, er der også grund til at forbedre mulighederne. Af de forskellige tilskudsmuligheder, der er i finansloven, er der omkring 500 mio. kroner af midlerne, der bruges som tilskud.\nDer er i de forskellige partiers oplæg mange ting, som jeg kan komme med mange bemærkninger til, men jeg vil afslutningsvis kun nævne, at vi har afholdt et fiskeriseminar. Vi har ud fra det seminar fået et grundlag for et opfølgningsarbejde, og der er fra flere sider - bl.a. fra KNAPK's side fremsat ud fra seminarets afslutning, at man ønsker en opfølgning fra 11. januar. Der er fra de forskellige partiers side ønsket nogle svar, og jeg har ligeledes forsøgt at få besvaret de fremkomne spørgsmål.\nFangererhvervet er vigtigste og vil forblive det vigtige erhverv, som vi må udvikle i fremtiden. Vi forsøger at værne om de gode minder, vi har fra vores barndom, som bl.a. Issittut Partiia sagde. Hvis også vores børn skal have et godt liv, må vi værne miljøet og dyerne og vi må derfor indordne alle lovgrundlag for at værne om disse. Jeg tror, at disse ting bl.a. kan blive taget op i det seminar, som jeg bl.a. nævnte, således at vi ud fra vores behov kan indordne vores liv.\nJeg vil gerne takke partiernes ordfører for deres positive tilkendegivelser.\nJeg glemte een ting Lad mig lige sige, at IA's ordfører også kom ind på, at der behov for det, at man betaler for KNAPK's rejser i.f.m. forhandlinger, som de også deltager.\nJa, vi rejser hele tiden med KNAPK og APK, men sådan som det foreslåes af Inuit Ataqatigiit - og hvis det godkendes, så må det efterfølges med bevillinger i finansloven, fordi der ikke figurer beløb på vores nuværende finanslov. Skal det ske, må man også udover KNAPK tænke på APK. Men jeg kan oplyse, at det har været forholdsvis problemfri, at disse organisationer deltager i forhandlinger og forskellige rejser f.eks. i.f.m. IWC's forhandlinger og andre forhandlinger.\nVi kan ikke undgå at være glade for, at alle partier har fået åbnet øjnene op for, og at grundlaget for det hele, er et bæredygtigt udnyttelse af ressourcerne.\nDet vi har vist, at vi er i stand til at styre. Det er en af de store beskyttelser vi har, men beslutter vi os for en bæredygtigt udnyttelse af ressourcerne, så må vi også sige, hvor grænsen går og så opstår der på en eller anden måde uenigheder, så begynder vi at gå hver sin vej. Det er vores politiske problem, jeg mener, at vore erfaringer fra tidligere år må vi udnytte på bedre måde. Vores tidligere forhandlinger om beslutninger må vi lære af og gøre til vores styring fremover.\nDer er et par kommentarer jeg vil knytte til de faldne bemærkninger.\nIA's ordfører Josef Motzfeldt kom ind på den beskyttelse vi nyder under RIO-konventionen, hvor Grønland også er omfattet. I følge den kan man ikke handelsmæssigt udelukke hvilket som helst land. Derfor har vi mulighed for, i samarbejde med andre ramte parter at stille krav over for de store stater. Men vi må heller ikke være blinde for de faktiske forhold, hvis man skal lave kampangner over for USA og f.eks. Holland, så vil det være meget svært at opnå resultatet. Derfor må vi bruge vore handelsmæssige kræfter i den sammenhæng.\nI forbindelse med samhandel med sælskind har jeg ikke nogle forhåbninger om, at vi kan sælge skind til USA, selv om vi har hørt det mundtligt fra andre kanaler.\nVi må bruge vore kræfter over for de samhandelspartnere, der har forståelse for vore sælskind. Der har været solgt sælskind til Hongkong, og der er sket en lille fremgang. Således vil vi også prøve med netsideskind, som kan være med til at øge handlen med vores sælskind. Det er ikke alle partnere, der er åbne over for sælskindshandel. Ikke kun ved at sige at vi prøver det, går alting i orden - det bliver svært, og vi må anstrenge os.\nMed hensyn til sælspæk, at den er begyndt at forhandles som en helsepille, er desværre ikke tilfældet: Det er fiskeolie, der bruges der. Vi har igangsat en undersøgelse om mulighederne for sælspæk, og der foretaget en vurdering, men den er ikke fremlagt til landsstyret endnu. Der er blevet oplyst, at der ikke er udviklet produktion med hensyn til sælspæk som en helsepille, og hvis det skal gøres, må der foretages dyre- og menneskeforsøg, og det vil koste mindst 1 mio. kroner.\nDet sælspæk, der kan indhandles i forbindelse med eksport, vil koste omkring 8 kr. pr. kilo, men ved forædling af produktet vil den billigste koste 10 kr. Hvis der skal ske en produktion, må man have tilskud, og hvordan man skal ordne det, det er lidt uklart endnu.\nMed hensyn til sælskind kom der flere bemærkninger, og det siges, at produktion af sælskind går i en positiv retning. Omkostningerne ved produktionen er faldet mærkbart, og at vi har taget beslutning om, at Great Greenland skal lave produkter af udelukkende sælskind fra Grønland har hjulpet, men der er forskellige problemer. Problemerne vokser, når man politisk griber ind og fastsætter begrænsninger i handlen. Vi må bane vejen for arbejdet, men vi må også passe på, at vi ikke tager beslutninger, der skader denne produktion.\nVi har bevilget yderligere omkring 6 mio. kr. til formålet i år, og det er en konsekvens af, at man har bedømt sælskindet forkert og betalt for meget i den forløbne tid. Jeg vil ikke sige, at vi ikke har vilje til forbedringer i landsstyret. Det jeg prøver at sige er, at når man omgår de forretningsmæssige principper, så drejer man udviklingen i uheldig retning. Og jeg siger ikke, at landsstyret ikke har viljen til at forbedre forholdene, men hvis vi skal forbedre forholdene, så må vi altså også tage hensyn til forretningsmæssig drift på området.\nMan kom også ind på produktion af sælkød. Det er lidt svært at fremkomme med noget, der er en langtidsplan. Sælkød er man ikke så vant til at spise, men heldigvis er der mange sæler i Grønland i dag, således at vi har et godt grundlag for at kunne producere sælkød, men grunden til at, vi har problemer på området det er, at vi har svært ved at afsætte de produkter, vi producerer. Så længe byerne og bygderne forsynes med friskt kød, så er det lidt svært at planlægge langtidsplanlægning omkring sælkødproduktion, og jeg mener derfor, at vi har mere begrænsede muligheder, end vi egentlig havde tænkt. Selvfølgelig har vi viljen til at gennemføre de forbedringer og selvfølgelig vil vi samarbejde med alle de virksomheder, der producerer sådanne grønlandske produkter.\nUnder debatten omkring fangererhvervet vil jeg også fremkomme med mine synspunkter.\nIndledningsvis skal jeg udtale, at jeg stadig i dag ærgrer mig over, at kommissionen i 1970-erne under Grønlandsrådet ikke har arbejdet omkring fangererhvervet. I Grønlandsrådets regi har man haft en arbejdsgruppe omkring fåreavlen med planlægning på 10 år og med økonomisk planlægning. Dette har medført et stort positivt skridt indenfor udvikling af fåreavlen. Jeg glad for, at landsstyremedlemmet for fangst, fiskeri og landbrug fremkom med en redegørelse omkring fangererhvervet, men det er ærgerligt, at man ikke har brugt de givne muligheder man fik den gang under Grønlandsrådet og den kommission, der vedrører fangererhvervet, for at færdiggøre sagen.\nFangererhvervet har baggrund i, at man kun har sælskind som økonomisk aspekt. Hvis man bliver ramt udefra så er det jo hele fangererhvervet i sin helhed som bliver ramt, og derfor må vi, som er blevet folkevalgte ved slutningen af 70-erne i fangerdistrikterne, udtale, at hvis vi skal forstærke og forbedre fangererhvervet, så må vi oprette andre indtjeningsmuligheder udover erhvervet, således at man derigennem kan få en mere stabil økonomi i fangerdistriktet.\nDette forhold er blevet udviklet positivt i Upernavik og Uummannaq distriktet, og jeg vil også håbe, at man med hensyn til de resterende fangerdistrikter udover de igangværende forsøgsordninger arbejder mere aktivt omkring indtjeningsmulighederne. Men med fangererhvervet under et kan vi se i redegørelsen, at f.eks. i min valgkreds i 1993 har haft under 5 mio. kr. i indtjening, og i 1994 over 14 mio. kr. Baggrunden dertil er, at når man stadigvæk har fangererhvervet, så har man ikke løst indtjeningsmuligheder, selvom man har produkterne. Dette arbejde pågår stadigvæk og bliver udviklet, men hvert eneste år så vil laver vi jo nogle tiltag, og vi råber højt. Det er noget, som må løses uden at man behøver at råbe op, hvis man ikke vil have en indtjening som stoppes i tide og utide.\nEfter at have sagt mine egne ord, så vil jeg også fremføre personligt som en fanger, at jeg er meget glad for, at vi diskuterer forhold, der vedrører fangerne, således at der er en debat, hvor jeg ikke føler mig ensom. Jeg takker for, at der er kommet partier - selvfølgelig ud fra deres vælgere i fangerdistriktet. Vi har tiltro til, at dette vil indebære, at fangererhvervet og udbygningen af fangerdistrikterne medtages aktivt i alle de ting man har sagt.\nJeg har et kritikpunkt vedrørende hvidhvalbestanden. I redegørelsen om fangererhvervet har man i 1970 og 1971 taget noget med omkring hvidhvaler, og her kan det ses, at tallene skal tages med meget store forbehold. Og i bilag 6b kan man se, hvor store indhandlingsmængder der er i kilo. Og her kan vi se, at man har fanget ialt 236 i hele landet.\nI dette har man fordelt fangsten på forskellige kommuner og hvis man tager fangsten i Upernavik, så har man fanget 85 og andre steder 151. Men i en debat og med restriktion herfra så er det de særskilte fangere, som bor et bestemt sted, man fokuserer mest på, men jeg må også udtale, at jeg i princippet og alle fangerne har den ånd, at man skal have en bæredygtig udnyttelse af ressourcerne, for at sikre den fremtidige bestand. Der blev sagt, at man har omkring hvidhvaler og med hensyn til andre havpattedyr sagt, at det er omkring to procent af hele fangsten, som danner grundlaget for en bæredygtig udnyttelse. Det man fanger i landet, det er omkring 90, og man ser, at der er meget stor nedgang i bestanden.\nDerfor mener jeg, og jeg har også udtalt det i radioen for kort siden, at udover den fangstmængde, der fanges i landet, så er der andre forhold der er skadelige, som også må løses. Jeg har også sagt, at der i Canada der sker en meget stor forurening. Man kan her ikke udtale noget om hvidhvalbestanden, når man tænker på den forurening, der sker i Canada.\nMan kan måske om beskyttelsen sige, at den kommune, hvor jeg er blevet valgt, er der kommunale vedtægter omkring hvid- og narhvalfangst. Om det der er blevet fremført i dag, vil jeg lige sige, at det er ren fangst, der gør at man formindsker bestanden. Men siden 70-erne og indtil dato, så er mange fartøjer taget deroppe for at fange hvid- og narhvaler. Og for at begrænse dette så har man lavet begrænsninger ved hjælpaf kommunalvedtægten. Men selvom man har gjort det, så er der flere, der fortsætter den tilrettelagte fangst. Det vil sige man har gjort noget, men det der gør indhug i bestanden, det er ikke kun folk alene, der bor deroppe.\nJeg vil lige vende tilbage til at de arktiske havpattedyr, de vil blive skadet, hvis der sker en ukontrollabel forurening og derfor - selvom jeg måske gentager dette, så vil jeg ønske, at man undersøger dette område. For uanset hvor mange fangster man får klarhed for, så er der en forurening, som kan være truende for hvidhvalerne, og det kan vi ikke løse herfra.\nOg man må også sige, at man i Rio-deklarationen i artikel 21 i formålsparagraffen har sagt, at landsstyret i samarbejde med den oprindelige befolkning skal s4rge for opfølgelsen af hensigterne.\nMed hensyn til ressourcer, at de oprindelige folks rettigheder har udgangspunkt i denne Rio-deklaration, mener jeg, at de ikke vil blive anfægtet.\nTil partiordførerne, mens man hører dem, og deres indlæg, når man læser dem, så kan jeg finde ud af, at der er stor enighed. De fangstdyr, man fanger for at få sælkød og hvalkød, vil man udvide til også at være en indtjening, og jeg har også lagt mærke til, at der er stor enighed der omkring.\nJeg vil give min tilslutning til det, der blev fremført fra Inuit Ataqatigiit, at man anmoder landsstyret om, at man i løbet af de kommende år - ikke kun omkring sælerne, afholder seminar for hele fangererhvervet. Dette vil vi støtte fra Siumut. Og jeg skal lige citere disse ord, som vi har støttet. "Vi vil gerne foreslå fra Inuit Ataqatigiit, at der er fremsat et forslag om at landsstyret holder et seminar om sælfangst bliver udvidet til at dreje sig om hele fangererhvervet, at dette seminar bliver realiseret indenfor det næste års tid." Og næsten tilsvarende har Issittup Partiia også sagt i sit sidste indlæg, og jeg vil også henvise opmærksomheden til disse udsagn, og dem støtter vi også.\nMen jeg vil også lige gøre opmærksom på det forhold, at fangernes og fiskernes og deres familiers indtjening, og jeg har især lagt mærke til, at jollefiskerne, så er det deres ...., det vil sige forstået derhen, at mens de stadigvæk skal leve af den jolle, så har de måske et lån fra ESU, som de samtidig har afdrag på. Derfor må man medtage disse i det videre arbejde omkring en lettelse af den gældsbyrde, som de næsten ikke kan betale. Det vil jeg gerne påpege.\nNår man diskuterer hvalfangst, så skal vi heller ikke glemme, at fartøjerne, der bruges til hvalfangst i Grønland, er blevet gamle allesammen. Nogle af dem er helt op til 20 år gamle, og de er helt kommet til udnyttelsesgraden. Man må også påpege harpunernes alder, og at der sker en modernisering på det område. Det kan vi ikke komme udenom at sikre, vi har jo behov for hvalkød hele tiden.\nJeg ved ikke, hvor lang tid jeg skal tale, men jeg vil til slut udtale, at Nikolaj Heinrich fra Issittup Partiia i sit andet indlæg startede med noget, som jeg finder lidt uacceptabelt og forundrende. Jeg citerer det:"Fangererhvervet var førhen et aktivt erhverv, som også dannet i Grønland for økonomisk trange vilkår ......" I dag deltager en af fangerne i FN's møde i USA. Idag er mange fangere medlemmer både i kommunalbestyrelserne og i bygderne og med indflydelse også. Storfangere - og selv Nikolaj Heinrich, som er storfanger, han er også medlem, har noget at skulle have sagt her i landstinget. Derfor med hensyn til de ord som han selv har fremsat, så harmonerer det ikke.\nOg med hensyn til den undersøgelse, som landsstyret kom med som det sidste indlæg, det finder jeg ikke rigtigt med hensyn til det næstsidste afsnits afslutning, det er ikke helt i harmoni, at fangere og fiskere har væsentlige indtægter ved siden af fiskeri og fangst, især i bygderne. Dette udsagn er ikke helt realistisk.\nJeg vil blot udtale, at jeg også siger tak til de faldne bemærkninger, men når vi tænker på narhvaler og hvidhvaler, så skal man have et nøje samarbejde med fangerne om tilrettelæggelse af restriktionerne, og det vil jeg henstille.\nTil Landsstyremedlemmet for fiskeri, hvis vedkommende lytter, vil jeg fremkomme med en lille kritik af forelæggelsesnotatet. Først vil jeg fremføre kritikken, at vores klare meldinger fra Atassut er, at når hvalfangeren fanger hvaler, så gør man ikke nok for at lette deres vilkår, således at man undgår et for stort tab af hvalprodukter ved forrådnelse og lignende.\nDer er i redegørelsen ikke fremkommet et klart initiativ om at begrænse dette. Vi har ønsket at man overfor landsstyret og for kommunerne påpeger, at vi ikke fuldt ud udnytter hvalprodukterne.\nJeg vil ønske, at man vil svare på dette forhold, for jeg har svært ved at forstå, at når man siger fanger, hvordan man definerer det. Jeg anser en fanger for at være en, der ikke har et alt for stort fartøj. Når vi snakker om hvaler, synes jeg, at man ved definitionen af fangerne forhøjer fartøjerne for stort. Med hensyn til hvalfangerne har de udover harpunerne også et stort fartøj, og man kan måske ikke ligefrem betegne dem som fangere.\nI forbindelse med vores oplæg er det kedeligt, at man i Jugoslavien har forsøgt at redde køerne frem for menneskene. Det er måske lidt komisk, men i forbindelse med sagens behandling i folketinget ved krigens udbrud blev det oplyst, at da man så at den gik i gang, og at en redningsindsats ville vare for længe, har man, som det første initiativ, forsøgt at redde de truede malkekøer fra området.\nMed hensyn til produktion af sælprodukter tager fangerne lufferne med som et bevis på at de har fanget dem og de virkelige begivenheder forholder sig i det her. Jeg ved ikke om vores holdninger er forskellige, men i bilag 6 er der en statistik over de fangne hvaler frem til oktober 1992, hvor der er blevet fanget 11 narhvaler og jeg tror, at vi har brugt forskellige bilag som et informationsgrundlag.\nDet kan være jeg har markeret mig lidt for tidligt og så må ordførerne ellers have lyttet til mig. Men det der blev fremsat både fra Otto og Pavia det vil jeg kommentere alene, og hvis det er muligt, så må jeg sige noget på et andet tidspunkt.\nMed hensyn til udnyttelsen af hvaler skal man så vidt muligt arbejde alvorligt for disse sager. Her i min besvarelse sagde jeg, at man må også undersøge modtageranlæg kan blive forbedret således, at man kan have forbedrede muligheder for at kunne distribuere og sælge.\nHer tænker vi på flensningsanlæg og andet ting det er noget som må undersøges især i en tid, hvor vi har fået forøgede hvalkvoter.\nMed hensyn til det der blev sagt fra Pavia, at det er især i bygderne, de får det ....... - jeg mener, at baggrunden derfor er, at man har sat som det sidste i den .... "danske tekst?"..... Det er blot det.\nVi plejer også flænse hvaler og vi ynder at spise hvalkød, men først så vil jeg sige tak til landsstyremedlemmet, at der afholdes et samlet seminar omkring hele fangererhvervet, at den er........ tæt, det blev også kommenteret af Pavia Nielsen, Siumuts ordfører. Jeg har også lagt mærke til, at IP også støtter, at der kommer et samlet seminar, det er jeg glad over.\nMen forinden jeg kommer til alt det andet, så har vi i vores 1. indlæg ellers håbet på, at det ville blive besvaret af landsstyremedlemmet. Det vil jeg komme ind på.\nFørst omkring at KNAPK får en deltagelse især i den internationale hvalfangstkommision, hvor man har givet tilslutning fra Landstinget og, at man har betalt for KNAPKs udgifter, men at det er man så gået bort fra - især i Mexico og nu har landsstyremedlemmet taget det væk fra finanslovsforslaget for 1995.\nDet må forstås, at direktoratet på det område har ophævet denne dispensationsmulighed, og jeg mener dette problem må tages op i forbindelse med finanslovsforslaget for 1995, som en opgave til finansudvalget.\nOg endelig et punkt som vi gerne vil have taget en beslutning om, det er undersøgelsem om spæk og god udnyttelse af spækken. Hvor er den blevet af? Landstingsmedlem Emilie Lennert har forespurgt om dette i flere omngange. Landsstyremedlem for sundhed og miljø har på sin rejse i Norge meddelt ud fra de oplysninger vi har set, at man i år i Norge allerede har en medicinaludnyttelse af sælspæk og grunden til at de har stoppet det, det er mangel på sælspæk.\nDet næste spørgsmål, som vi gerne vil spørge om, det er, at selvom landsstyremedlemmet for sundhed og miljø siger, at man ikke kan påvirke USA, så er det sådan, at indianernes og cowboyernes efterkommere kan have en fleksibel beslutning. Det vil vi gerne have, at man bruger lobbyarbejde fra landsstyrets side ligesom vores modpartnere, dyreværnsorganisationer, også bruger, hvis vi skal have et godt udnytte af den, så ...\nMed hensyn til MMPA-loven, at man evt. kan indkalde formanden af den kommision der er blevet nedsat. Jeg vil gerne efterlyse, hvorfor landsstyremedlemmet ikke kom med en besvarelse.\nOg det femte det er, at man i FN omkring menneskerettighederne, så har man ansat en high-kommission og, at vi i dag indstiller, at landsstyret kan gøre brug af denne. Det vil vi gerne have nogle oplysninger om.\nOg endelig Greenpeace, så vil vi endnu engang erindre om, at disse plejer at sige, at de elsker både hvaler og sæler og de vil gerne beskytte dem. Fangerne plejer at sige, at de beskytter både hvaler og sæler, men hvad der danner grundlag for kærlighed til disse, det er meget anderledes end det mærkværdige folkefærd, som har gummibåd, og som gerne vil lænkes til hvalfangstskibene. Vi mener ikke, at kunne betegnes som nogen økologisk forening. Det er vist ikke på sin plads.\nVed udnyttelsen af både naturen og dens ressourcer, så vil man meget gerne have et økologisk landbrug og økologisk brug f. eks. af tøj. Hvorfor kan man så ikke anvende sælskind og uforurenet sælkød. Hvorfor skal man være tilbageholdende med hensyn til at reklamere for sådan noget. Derfor m.h.t. Greenpeace skal man ikke have et officiel samarbejde. Det har vi sagt, at det er ikke på sin plads i dag, og derfor vil vi også meget gerne høre landsstyremedlemmets meninger.\nHvis Danmark ikke længere forbliver medlem af IWC, så har man på baggrund af mødet i Mexico mulighed for at opfordre ikke blot til landsstyret, men til samtlige partier, at vi vil gerne tage en stilling til Canadas og Ruslands indmeldelse i NAMMCO udfra RIO-deklarationen. Det er jo noget godt i, at de lande, der har et fælles havareal, kan have et fælles styring således, at man derigennem kan styrke det nordatlantiske samarbejde.\nAtassuts ordfører kom ind på, at man må have en stadig dialog med Greenpeace. Dette har vi overhovedet ikke noget imod, men vi sagde som noget vigtigt i vores 1. indlæg, om hvorfor vi skal have diskussioner om kun at begrænses til Greenpeace - man skal have dialog med alt og alle udfra behovet.\nOg endelig omkring sælskind som blot bliver indhandlet. De skind vi skal have dem kan vi få fra Great Greenland, men det er en stor begrænsning Med en mere fleksibelt eksport er det at anerkende fangererhvervet og, at man på det internationale fora ved lovgivning, at man må bane vejen for at, f. eks. påvirker USAs kongres for at ophæve MMPA-loven.\nOg endelig m.h.t sælspæk er det, at jeg kom ind på, at man allerede har en produktion, og at man i Canada om kort tid vil have en kemisk virksomhed.\nOg til allersidst, m.h.t. til det der blev fremført af Bendt Frederiksen omkring forurening fra Canadas elve. Det vil vi takke for fra IA, fordi vi opfatter i miljøudvalget, at man har bevågenhed deromkring. At man på det videnskabelige arbejde med hvid- og narhvaler både fra Canada og Grønland, så har vi fået sådan en orientering og nu kan jeg sige, at Siumut også har fået denne orientering om, at hvidhval-bestanden er faldende. Det vigtigste er ikke hvorfor, hvad er grunden til at bestanden er nedafgående. Men hvis vi skal se på hvorfor bestanden er nedafgående, så må vi lave nogle tiltag for at undgå, at den ikke kommer mere ned i antal.\nDe forskellige ting som kommer fra partierne, gav mig egentlig ikke ret meget for det er noget, som jeg i forvejen har taget stilling til. Men ved det næste runde og ved landsstyremedlemmets besvarelse, da vil jeg knytte nogle bemærkninger til.\nPavia kom ind på noget, det vil jeg først kommentere, og det er, at han ikke kan acceptere mine ord, at fangernes medindflydelse i vore dage er blevet så ringe, at det så at sige ikke har nogen indflydelse i dag.\nDet jeg tænker på er ikke de kommunale og landspolitikere, der arbejder. Det jeg tænker på, det er, når man skal lave lovgivning omkring fangererhvervet, så hører man ikke fangerne, eller når de endelig fremkommer med deres meninger, så vil man ikke høre dem.\nSelv Pavia er holdt op med at høre fangerne. Som eksempel i forbindelse med fredningsudvalget omkring fredning af rensdyrene, da har jeg ud fra mine erfaringer fremført tal. De tal, dem hørte han ikke på, men tværtimod hørte han en anden, der ikke har erfaring indenfor området. Og det jeg siger, er det korrekte.\nDet siges, at vi har mange sæler i dag - heldigvis, og derfor må vi ikke bruge p-piller til sælerne. Den store mængde af sæler i dag kan glæde landsstyremedlemmet for handel også, det har jeg lagt mærke til. Men i den anledning da vil jeg gerne spørge landsstyremedlemmet for handel: hvilken gavn har vi af det? Vi har ikke nogen økonomisk. Tværtimod er det måske en hæmsko omkring bedre indtjening fordi det også griber ind i vores muligheder for fiskeproduktion, så derfor er jeg meget glad for at høre, at man kan bruge p-piller til sælerne.\nMit forslag om erstatning til fangerne i forbindelse med rensdyrfredningen, da blev det sagt, at det ikke er på sin plads, at fangerne selv har udryddet bestanden, og at man derfor ikke skal komme med krav om en erstatning.\nLad mig komme med et eksempel omkring laksefangst.\nDa blev det sagt, at laksefangsten må stoppes, da fik de danske fiskere en stor erstatning. Totalfredning af rensdyr siges at være en forkert foranstaltning fra de mennesker der har erfaring indenfor rensdyrfangst.\nDet blev også vurderet således af mennesker, der måske har bedre kendskab end de videnskabsmænd, der har været med til at danne grundlag for totalforbuddet. Jeg synes, at man på den baggrund har et godt grundlag for at yde en erstatning til de fangere, der blev ramt.\nUdfra den vurdering at der uden at nedbringe rensdyrbestanden kan skydes i 1000-vis, så vil den have en værdi på omkring 4 mio. kr., så derfor kan man ikke sige, at jeg fremsatte mine påstande uden nogen begrundelse.\nDa jeg kom ind på fangerlønnen, tænker jeg i den forbindelse på, at de gode år, hvor fangerne har god indtjening og så den store nedgang i nedtjeningen som konsekvens af f.eks. Greenpeace's intiativer.\nOg til slut vil jeg blot sige, at jeg forstår, at der skal afholdes et seminar. Jeg forstår, at også Siumut støtter vores ønsker om seminar og at det ser ud som om, at det er sikkert. Det er jeg meget glad for.\nQaerngaq Nielsen, Siumut:\nM.h.t. redegørelsen om fangererhvervet vil jeg komme med følgende bemærkning.\nJeg vil gerne takke det ærede landstingsmedlemmer for deres indsats for at forbedre fangererhvervets muligheder og, at man fortsat vil arbejde for at forbedre deres mulighed.\nDer blev fra IPs side fremkommet med en bemærkning, som jeg vil komme med: Kajak er ikke længere et fangstredskab. Jeg vil gerne påpege, at man i forbindelse med diskussionen omkring narhvalerne og hvidhvalerne, at man i Nervisuaq og udenfor Upernavik kun fanges narhvaler v.h.a. kajakken og jeg vil derfor sige, at kajakken er et af de vigtigste fangstredskaber til fangst af narhvaler og hvidhvaler.\nJeg vil ligeledes fremkomme med bemærkninger omkring narhvals- og hvidhvalsfangsten og jeg respekterer forskernes vurdering af bestanden, men som en fanger vil jeg i forbindelse med omringningsfangst sige, at man overfor hvidhvaler, der er ved at føde, bør indføre et forbud mod fangst af hunnerne. For det er hvidhvalshunnerne, der skal sikre bestandens beståen fremover. Det vil ikke være retfærdigt overfor os at indføre et total forbud mod fangst. Der er i løbet af efteråret en periode, hvor vi kun i en meget kort periode fanger hvidhvalerne, og derfor ikke vil være nogen trussel mod udryddelse af bestanden.\nMed andre ord vil jeg ønske, at man ikke indfører et pludseligt totalforbud mod fangst af hvidhvalerne, man at man giver mulighed for et begrænset fangst og før en evt. forbud mod fangst, vil jeg gerne ønske, at man tager et samråd med fangerne. Jeg har svært ved at acceptere, at når forskerne fremkom med deres synspunkter, så følger man deres indstilling, uden at man tager forbehold overfor fangerne.\nGanske kort vil jeg sige, at jeg ved, at vi ved, at i følge hvalfangstkommissionens regler er det kun selvstændige stater, der har stemmeret.\nHvis vi skal prøve at komme ind på Danmarks vegne, så må vi være påpasselige med at tage sådan et initiativ.\nJeg har engang været med i hvalfangstkommisionsmøde og jeg har set, at det må være svært at påvirke de andre stater. Det er derfor jeg siger, at vi skal være varsomme, og at vi har opnået gode resultater i samarbejde med Danmark i år.\nNikolaj Heinrich er vist glad for at hakke lidt på mig. Vi fortaler os af og til. Nikolaj Heinrich har forfulgt rensdyret omkring 40 år. Nikolaj Heinrich påstår, at landsstyret har besluttet en totallukning for rensdyret. Men det er en totallukning der er foretaget af fredningsudvalget i landstinget. Der har man besluttet, at fredningen skal være af to års varighed. Landsstyret har fulgt den indstilling om totalfredning.\nSiden 1979 har vi i forbindelse med drøftelser her i landstinget brugt mange ord omkring fangererhvervet.\nHvormange gange har vi mon ikke igangsat en undersøgelse for at samle oplysninger og når vi så får oplysningerne, så er det vores initiativ, der skal komme.\nOg her i år er der igangsat en levevilkårsundersøgelse, hvor man samlede helt eksakte oplysninger omkring levevilkårene især i fangerområderne, om at levevilkårene er meget hårde.\nF.eks. restancer til bolig og e....Årsindtægten er så lille, at vi må gøre et eller andet for at få afhjulpet dette.\nAttasut har fremkommet med utallige forslag omkring forbedringer af fangernes vilkår, og det har vi også gjort i år. Fordi vi må gå bort fra al den undersøgelse og al den debat og så gå igang med konkrete initiativer. Jeg har et konkret eksempel. Det er fåreholdene i deres opstart, da fik man øjnene op for de meget svære vilkår, hvorfor det offentlige trådte ind. For eksempel har fåreholdene i deres opstart mulighed for at låne med 5% som egenkapital og resten 95% bliver ydet som et rente og afdragsfrit lån, som tilskud fra det offentlige.\nDet er en meget god ordning. Nu er det sådan at fangerne, når vi tænker på dem, især de unge, der gerne vil starte, som fangere og ikke har råd til at gøre det. For en ung initiativrig menneske, er det meget svært, at acceptere sådanne forhold. Det kan vi alle se. Vi må se at komme igang med vore initiativer.\nI de seneste år, har man ved sammenlægning af trawlerrederierne, da har man brugt mange millioner for at få løst deres problemer. Og disse mange millioner det er jo samfundet, der har ydet til disse trawlere. Hvis man kan gøre således, hvorfor kan man så ikke yde hjælp, ligesom man har gjort i forhold til fåreholderne. Især overfor unge, der gerne vil opstarte som fangere.\nVi har brugt denne talerstol til at tale om fangernes forhold, lad os nu se at komme igang med vores initiativer, for hvis vi ikke gør det, vil vi ikke få løst fangernes problemer ved bare at stå her fra talerstolen og snakke om det. Jeg siger tak.\nGanske kort, jeg vil sige undskyld til Qaerngoq, at jeg lige glemte, at kajakken stadigvæk bruges i fangst i Avanersuaq. Landsstyremedlemmet kom ind på, at man ikke har nogle forhåbninger omkring handel med sælskind til USA. ICC har jo sagt nogle positive ting omkring det, og jeg er glad for at landsstyremedlemmet for handel nu fremkommer med en hel anden ting. Derfor vil jeg anmode landsstyret om at undersøge mulighederne det.\nDe sidste par talere, hvis jeg skal komme med nogle kommentarer, til Pavia Nielsen i forbindelse med at forbedre hvalfangernes muligheder og vilkår, vil jeg i den forbindelse sige, at harpunkanonerne i de seneste år har været under tilsyn, og at der ligeledes har været indført nogen sikkerhedsmæssige grundige tiltag. Det er nok rigtigt, at hvis man fortsætter med brugen af det efterhånden gamle hvalfangerskibe, må vi forsøge at bane vejen for at eventuelt at forny disse. Og i den forbindelse vil jeg sige, at der er nogle tiltag for at forbedre hvalfangernes muligheder og i forbindelse med mit forlæggelsenotat, har jeg ligeledes nævnt, at vi fremkommer med et konkret tiltag.\nI forbindelse med Tuusi´s næste tale - selv om den måske er besvaret, at man skal afsætte nogle midler til at dække KNAPK´s udgifter. Jeg ønsker ikke at komme tilbage til sagen, for der afsættes midler til fiskeridirektoratet i nogle enkelte konti, som bruges til de særskilte formål. I forbindelse med finansloven, hvis partierne tilslutter herom, vil jeg forsøge at finde muligheder for af få afsat nogle ekstra midler til formålet. Og jeg vil ikke komme tilbage til medicin.\nOg med hensyn til de eventuelle invitationer fra USA vil jeg ligeledes henholde mig til vores stilling. Og jeg vil sige, at de fleste partier har tilsluttet sig til redegørelsen og i den forbindelse etablering af et seminar. Partierne støtter initiativet, og vi må arbejde for at realisere det, når de konkrete informationer fremlægges, skal vi ud fra den dybdegående redegørelse, der er fremkommet også udarbejde et konkret forslag.\nI forbindelse med IA´s kommentar kom det til at nævne Greenpeace igen ved deres anden bemærkning i forbindelse med Greenpeace´s arbejde mod forurening, at vi anser deres arbejde for at begrænse forureningen. Og Greenpeace glemmer tit deres intentioner, når de modarbejder og forsøger, at fremkomme med begrænsninger til fangst af levende ressourcer. Vi må støtte de forskellige tiltag, der er til gavn for os. Og i forbindelse med de forskellige landes dekleration i Rio, vil vi ligeledes arbejde for, at leve op til deklerationen. Fra IA´s side bliver der fremkommet, at vi må henholde os til de aktiske lande.\nVi har i Landstyret ikke taget stilling herom, og Landstyret mener, at vi må fastholde vores medlemsskab i IWC, men at ligefrem arbejde mod at blive et selvstændig medlem, er måske brugt som et valgflæsk til folketinget.\nOp til hvalfangstkommissionens møder forbereder vi os grundigt, før vi tager afsted og førhøre os til de forskellige interesseorganisationer. Der ud over er der inden for NAMMCO-samarbejde også arbejde om at intensivere arbejdet, og vi arbejde ligeledes for at fastholde, at IWC ikke skal have et større kompentance overfor de små hvaler, og vi må arbejde for at komme med et mere dynamisk udspil, og man overfor de formodede truede dyrearter. Vi ikke skal være for tilbageholdene.\nPavia og Nicolaj har haft deres indbyrdes fejde omkring fangererhvervet og det er svært at blande sig i debatten. Men vi kommer med fremstrakt hånd for at samarbejde for at forbedre forholdene, selv om vi nogle gange har forskellige synspunkter, men det er vigtigt, at vi fastholder samarbejdet for at opnå de optimale resultater. Vi kommer såldes ikke uden om hinandens synspunkter, men vi må finde en vej til at forene vores synspunkter og for at opnå gode resultater, selvom det måske kan være lidt vanskeligt en gang imellem.\nMed hensyn til Jacob Sivertsens bemærkninger, synes jeg ikke, det er det rigtige tidspunkt at fremkomme med et svar på for lovgivningen om ESU-lånene, vil vi vende tilbage til fangernes vilkår i de næstkommende dage. Der er under debatten ligeledes kommet en bemærkning omkring, at når vi skal værne om dyrene, at vi så ikke kan komme uden om jagtbetjentordningen. Og vi må ligeledes tage i betragtning i den kommende tid, at hvis vi skal fremkomme med en tilsynsordning med tilsyn overfor dyrene, så må vi bane vejen for det. Og partierne tilslutter sig til ideen.\nMed disse svar til de sidste oplægsholdere, vil jeg ligeledes komme til de sager, man må regne med, at vi drøfter omkring fangererhvervet, når vi afholder den kommende seminar om fangernes vilkår.\nVi har ikke et særskilt levevej. Det er vores identitet. Det er ikke på sin plads, at vi skal stemples som et særskilt eller forskellige folkefær, men det er vores måde at leve på - og det må ikke stemples som et forskellighed. Jeg vil takke partiernes politiske ordførere for deres ord, og vi vil arbejde for området i det følgende arbejde.\nGanske kort vil jeg nævne, at der blev rettet på nogle tal, som tænkte jeg på bilag 6 d omkring fangstmængden i 1993. Det er de korrekte tal. Anden gang nævnte jeg forureningen af Canadas floder, som man har mulighed for at undersøge og at sige at Siumut nu er gået ind for det. Det må vi lige tilbagevise.\nJeg har i fredningsudvalget nævnt disse ting, og tidligere gjort opmærksom på det. Det er således ikke helt korrekt, at vi nu er gået ind for IA's synspunkt. Generelt set det cirkumpolare område med dets dyr og befolkning, der mener jeg at med hensyn til dyrene, at man ikke kan blive en vidensskabsmand indenfor området uden om fangerne i det arktiske område. De fangstredskaber, der ikke frembringer støj, de benyttes stadigvæk i yderdistrikterne. Vi er nok det eneste folkeslag, der benytter disse redskaber, der ikke ødelægger omgivelserne. Det ligger fangernes respekt, og det må vi acceptere.\nLandsstyremedlemmet for fangst sagde, at han ikke kunne besvare fuldstændigt, det jeg sagde under andet indlæg. Det er også korrekt. Men med hensyn til seminaret, vil vi først og fremmest vil have taget en beslutning om, at man i forhold til USA omkring MMPA eventuelt indkalder eller inviterer formanden.Det er et af de punkter, man kan påvirke arbejde.\nFordi man nok i seminaret ikke vil tage nogle beslutninger om, hvem der vil blive indkaldt. Det er en opgave, vi gerne vil have løst fra landsstyrets side.\nOmkring det handelsesmæssige, det vil jeg lige kommentere først. Så skal jeg udtale, at jeg i mit første indlæg omkring sælspækproduktion og vores undersøgelser og de foreløbige resultater, at dem har vi lige fået i direktoratet, og som vi så fremsætter til landsstyret, de lyder sådan, at forsøgsordninger f.eks i Norge omkring medicinal produktion, det er ikke er lykkedes. Det vil vi tage til efterretning. Men hvis vi skal have vores egne forsøg, så vil det koste ret mange midler og det er så det, vi skal prøve på at tage en beslutning om i Landsstyret.\nMed hensyn til mine kommentare omkring det handelsmæssige overfor USA, og det jeg sagde til Josef Motzfledt, det er, at når vi snakker om handel og vores eksport af sælskind til andre lande, og den undersøgelse, der er blevet gennemført af Great Greenland, og som er blevet færdig for to år siden, så er der forskellige lande som det er lettere at sælge til. Hvis vi har nogle begrænsninger i vore handel, så skal vi først prøve på at sælge til de lande, som er lettest at handle med.\nMed hensyn til den lov, der begrænser indførelse af hval- og sælprodukter til USA, og hvor man så har fået en kommissær. Der mener vi, at det er nærliggende fra landstyrets side, det der blev fremsat fra Josef Motzfeldt, at man kan invitere high-kommissionæren til Grønland. Det forstår jeg også, at man har diskuteret dette i udenrigspolitisk udvalg.\nOg endelig til det der blev fremført af Bent Frederiksen, at man i de arktiske floder skal have en undersøgelse omkring, hvor stor forurening der kan være, som det også blev nævnt fra Josef Motzfeldt. Der skal jeg lige udtale, at de syv lande, der har grænser op til nordpolen, så har man et samarbejde omkring formindskelse af forurening og miljøbeskyttelse. At man til stadigvæk undersøger dette, og det bliver også forstærket ved miljøministerens møde. Vi følger også med i arbejdet om hvor stort forurening, der er i havene. Men der er også nogle tiltag, som vi også følger med i om forskellige staters udsmid af affaldsprodukter til elvene eller floderne fra de store virksomheder. Vi skal også lige sige, at vi har pligt til kontrol af havpattedyrenes indflydelse på menneske sundheden og denne undersøgelse fortsætter stadigvæk.\nOg således er redegørelsen om fangererhvervet færdigdebatteret, og jeg skal udtale, at der nok ikke nogen, der er imod, at vi stopper landstingets møde for i dag, og de resterende dagsordenspunkter bliver udskudt.\nJeg skal også lige præsicere, at man stadigvæk fastholder, at landstingsmødet slutter den 1. november og at derfor med hensyn til at man nu må være påpassellig med, at udskyde for mange sager til senere behandling.\nOg derfor med hensyn til dagsordenspunkt 5, redegørelse vedrørende Vestnordens parlamentariske samarbejde, og punkt 34, forslag til landstingsforordning om hjælp til vidtgående handicapede og endelig punkt 61, betænkning afgivet af soocialudvalget. Disse tages som de første punkter på mandag.\nOg så er vi igennem vores landstingsmøde for i dag.