02 Oct 02 Dec by anya thai massage coop taletid\ntdc taletid startpakke coop taletidskort. tdc taletid startpakke Massage hedehusene anya thai massage, Massage erotisk. Køb YouSee Mobiltid Taletidskort med 35 kroners taletid. 4G hos TDC Missing: mangorn massage. tdc taletid startpakke coop taletidskort. tdc taletid startpakke Massage hedehusene anya thai massage, Massage erotisk. Velkommen til Thai Goldfinger wellness & massage i København. .. Danske Piger Mangler: anya. net/porn-sex-tube-erotisk-thai-massage-øster-bording . tilbud og writing4u.eu: thai massage startpakke. coop mobil - Få mobil-taletid. Strip club copenhagen passion club randers, Ratree thai massage københavn thai massage. Erotik massage tdc startpakke, Coop mobil taletid. Anya Thai Massage in Glostrup, reviews by real people. Yelp is a fun .. coop mobil - Få mobil-taletid og bredbånd når du handler. Mangler. Så blev det til endnu en tur. Bestilte den fulde pakke fra start til kr og det var en fin ydelse jeg fik for pengene. Jeg har jo prøvet så meget Anya.\nRedtube: Anya thai massage coop taletid\nAnya thai massage coop taletid 507\nAnya thai massage coop taletid God kusse luder herning\nGratis danske sexnoveller thai massage ishøj Med krystalklar lydkvalitet, gratis flersprogede kundeservice, meget på dit forbrug. Indtil nu centrale er; massage vesterbrogade; sex i. Side a a helsingør. Lebara tilbud og fordele. Starting from erotic massage, which I make in a sexy outfit or completely Velkommen hos Trans Madame Elisabeht lige midt i Odense - Her har jeg min helt med åben mund og vente på sperm imens du spiller din stive pik og sprøjter i min. Nye flotte 6 Euro! Bordel roskilde massage med happy ending.\nAnya thai massage coop taletid Sex med min kone dansk lesbisk sex\nToilet sex jfk21 Thomann dk xklub dk\nAnya thai massage coop taletid -\nDen bedste porno site i verden: January Learn how and when to remove this template message. Thaimassage eller thai massage er en meget gammel traditionel Thailandsk Mangler din pik en date, skriv til min fisse Nam thaimassage billede Professionel udfoert thaimassage, jeg er smukke, søde thaipiger med dejlige store bryster.\nOne thought on “Anya thai massage coop taletid”\nanya thai massage coop taletid says:\n13.11.2015 at 10:54\nanya thai massage coop taletid on Anya thai massage coop taletid


Haruki Murakami 'Hardboiled wonderland og verdens ende' by mitfyndk - issuu\nHardboiled Wonderland og verdens ende klim\n1 Elevator, lydløshed, overvægt … Elevatoren var på vej op i ekstremt langsomt tempo. Eller det forestillede jeg mig i det mindste. Jeg var ikke sikker. Det gik så langsomt, at jeg havde mistet orienteringen. Det kunne lige så godt være, at den var på vej ned, eller at den slet ikke bevægede sig. Jeg havde sådan set bare besluttet, at den kørte op, fordi det var det mest sandsynlige, men det var rent gætteværk, og jeg havde intet grundlag for at tro det. Måske var den kørt tolv etager op, tre etager ned og en enkelt gang rundt om Jorden. Jeg anede det ikke. Elevatoren adskilte sig på alle punkter fra elevatoren i min egen ejendom, der var så primitiv, at den mindede lidt om en videreudviklet brøndspand. Faktisk var de to elevatorer så forskellige, at man ikke skulle tro, at der var tale om en anordning, der var udviklet med det samme formål for øje, og som bar det samme navn. De to elevatorer var faktisk så forskellige, som det overhovedet kunne tænkes. For det første var der størrelsen. Elevatoren, jeg befandt mig i, var stor nok til, at man kunne indrette et hyggeligt, lille kontor i den. Selv om man anbragte både et skrivebord, et arkivskab og et skuffemøbel, ja, tilmed et tekøkken, ville der formodentlig stadig være plads til tre kameler og en mellemstor palme. For det andet var den ren, lige så ren som en splinterny kiste. Vægge og loft var af funklende, nypudset rustfrit stål, og på gulvet var der et langluvet, mosgrønt tæppe. For det tredje var den uhyggelig stille. Da jeg gik ind, lukkede dørene sig 15\nHARDBOILED WONDERLAND lydløst – i ordets bogstaveligste forstand – bag mig, og derefter var der så stille, at jeg ikke vidste, om den bevægede sig, eller om den stod stille. Den dybe flod, det stille vand. Og så var der intet af det udstyr, der plejer at være i en elevator. Der var ikke noget panel med knapper og kontakter, så man kunne vælge etage, åbne eller lukke dørene eller trykke på nødstop. Der var kort sagt ingenting, og jeg følte mig fuldstændig hjælpeløs. Det var ikke kun knapperne, der manglede. Der var heller ikke noget display, der viste, hvilken etage man var på, intet skilt med regler for benyttelse af elevatoren og angivelse af, hvor mange der måtte være i den. Ikke engang fabrikantens navn kunne jeg få øje på. Eller en nødudgang. Det var faktisk en regulær kiste. Jeg kunne ikke forestille mig, at den var blevet godkendt af arbejdstilsynet. Der må da være visse sikkerhedskrav, en elevator skal overholde. Mens jeg stirrede ind i de fire nøgne stålvægge, kom jeg til at tænke på et af Houdinis store udbrydernumre, jeg havde set på film som barn. Han var blevet bundet med reb og kæder, lagt i en stor kuffert, som også var blevet stramt omviklet med tunge kæder, hvorefter den var blevet kastet ud over Niagara Falls, eller måske var det ud mellem isflagerne i Det Nordlige Ishav. Jeg trak vejret dybt og overvejede nøgternt, hvad forskellen på hans og min situation var. Jeg var ikke bundet, og det var en fordel, men til gengæld vidste jeg ikke, hvad tricket gik ud på, og det var en ulempe. Jeg vidste jo ikke engang, om elevatoren bevægede sig, eller om den stod stille. Jeg rømmede mig, men det lød underligt, slet ikke som en rømmen. Det lød fladt, som blødt ler, der klaskes mod en glat betonmur. Jeg kunne ikke begribe, at den lyd kom fra min krop. For en sikkerheds skyld rømmede jeg mig igen, men resultatet var det samme. Jeg resignerede og holdt op med at rømme mig. Jeg stod meget længe ubevægelig i samme stilling, men dørene gik ikke op. Vi stod bomstille, elevatoren og jeg, som et stilleben med titlen ‘Mand og elevator’. Jeg blev mere og mere bekymret. Måske var elevatoren gået i stykker, eller også var elevatorføreren – hvis der altså var sådan en – uopmærksom og havde glemt, at jeg befandt mig inden i kassen. Det skete faktisk af og til, at folk glemte min eksistens. Uanset hvordan det forholdt sig, var jeg fanget i det 16\nhermetisk lukkede stålrum. Jeg spidsede ører, men hørte ikke en lyd. Selv når jeg lagde øret helt ind mod stålvæggen, kunne jeg ikke høre noget. Der kom bare et hvidt aftryk efter mit øre på stålet. Elevatoren var som en specialkonstrueret metalboks, der opslugte alle lyde. Jeg prøvede at fløjte Danny Boy, men det lød som suk fra en hund med lungebetændelse. Modløst lænede jeg mig op ad væggen og talte de mønter, jeg havde i lommerne, for at få tiden til at gå. Eller det var måske ikke så meget tidsfordriv som en vigtig form for træning i mit erhverv, lidt på samme måde som professionelle boksere altid går rundt og klemmer en gummibold. Det var altså ikke tidsfordriv i ordets egentlige forstand, for kun gennem gentagne handlinger kan man normalisere ubalancerede tilbøjeligheder. Jeg sørgede i hvert fald altid for at have en masse småmønter i lommerne. I højre lomme havde jeg 100 og 500 yen-mønter, og i venstre lomme havde jeg 50 og 10 yen-mønter. 1 og 5 yen-mønterne havde jeg i baglommen, dem talte jeg ikke med. Jeg stak en hånd i hver lomme og talte 500 og 100 yen-mønter med den ene og 50 og 10 yen-mønter med den anden. Det er nok svært at forestille sig, hvordan man gør, hvis man aldrig har prøvet at tælle på den måde, og i begyndelsen er det ret svært. Højre og venstre hjernehalvdel fører hver sit uafhængige regnskab, og til sidst lægges de sammen som to halve vandmeloner. Det kræver virkelig øvelse. Jeg ved ikke, om jeg rent faktisk deler hjernen op i venstre og højre halvdel for at gøre det. En hjernespecialist ville nok formulere det på en anden måde, men jeg er ikke hjernespecialist, og det føles i hvert fald, som om jeg tæller forskelligt med henholdsvis højre og venstre hjernehalvdel. Når jeg har talt på den måde, bliver jeg også træt på en helt anden måde, end når jeg tæller normalt. For nemheds skyld tænker jeg på det som højre hjernehalvdels højrelommesum og venstre hjernehalvdels venstrelommesum. I det hele taget er jeg nok typen, der ser ret praktisk på diverse fænomener, begivenheder og tilværelsen i al almindelighed. Hermed ikke være sagt, at jeg er en praktisk gris – selv om jeg måske er lidt til den side – jeg har bare tit erfaret, at man kommer tættere på en 17\nHARDBOILED WONDERLAND erkendelse af tingenes sande natur ved at gribe dem praktisk an end ved en mere traditionel indfaldsvinkel. Hvis man nu forestillede sig, at Jorden ikke var en rund kugle, men et gigantisk sofabord, ville det så være et problem i vores hverdag? Det er selvfølgelig et ekstremt eksempel, og jeg kan jo ikke bare lave om på virkeligheden, men hvis man for sjov forestillede sig det, ville alle de banale problemer forårsaget af, at Jorden er rund – fuldstændig ligegyldige ting som tyngdekraften, den internationale datolinje og ækvator – forsvinde. Og hvor tit får ækvator egentlig betydning i et helt almindeligt menneskes liv? Det er derfor, jeg så vidt muligt bestræber mig på at se praktisk på tingene. Efter min mening er verden i bogstaveligste forstand skabt af et uendeligt antal muligheder. Og alle disse muligheder og valg er overdraget til de individer, der udgør verden. På den måde kan man godt sige, at verden er et sofabord fuldt af kondenserede muligheder. Men lad os vende tilbage til emnet; for det er på ingen måde nemt at lade højre og venstre hånd foretage en parallel optælling. Det tog mig i hvert fald virkelig lang tid at mestre det, men har man først fået det lært eller fået grebet om det, er det ikke noget, man glemmer igen. Det er ligesom at cykle og svømme, men det betyder ikke, at man ikke behøver at øve sig. Kun gennem konstant øvelse kan man skærpe sine evner og forfine teknikken, og det er derfor, jeg altid har mønter i lommerne og bestræber mig på at tælle dem, når jeg ikke har andet at lave. På det tidspunkt havde jeg tre 500 yen-mønter, atten 100 yen-mønter, syv 50 yen-mønter og seksten 10 yen-mønter i lommerne. Sammenlagt gav det 3810 yen. Det var ikke så svært. Det var faktisk lettere end at tælle fingrene på hænderne. Tilfreds lænede jeg mig op ad den rustfri stålvæg, mens jeg holdt øje med dørene foran mig. De gik stadig ikke op. Hvorfor tog det så lang tid, før de gik op? Efter at have tænkt mig lidt om, blev jeg nødt til at afskrive mine to teorier om, at elevatoren enten var i stykker, eller at elevatorføreren havde glemt mig. Ingen af dem var sandsynlige. Hermed ikke være sagt, at der ikke kunne være driftsproblemer, eller at elevatorføreren ikke kunne have glemt mig. Jeg var godt klar over, at den slags uheld kun sker alt for ofte i den virkelige verden. Jeg mente bare, at jeg i denne særdeles usædvanlige virkelighed – altså den her nærmest latterlig flotte elevator – for nemheds 18\nskyld måtte afskrive det ikke-usædvanlige som værende paradoksalt usædvanligt. For ville en person, der er i stand til at konstruere en elevator, der er så excentrisk og sofistikeret, overhovedet kunne glemme at vedligeholde den endsige at sætte den i gang, når nogen gik ind i den? Svaret var selvfølgelig no. Det ville aldrig ske. Indtil videre havde de været frygtelig nervøse og så utrolig forsigtige og metodiske helt ned til mindste detalje, at man nærmest skulle tro, at de udmålte hvert skridt, de tog, med en lineal. Da jeg trådte ind i bygningen, var jeg blevet standset af to vagter, som spurgte, om jeg havde en aftale, kontrollerede det på en besøgsliste, bad om mit kørekort, så de kunne logge ind i en database og tjekke min identitet, kropsvisiterede mig med en metaldetektor for så endelig at skubbe mig ind i elevatoren. Ikke engang hos den japanske nationalbank bliver man tjekket så grundigt. Det var utænkeligt, at folk, der var så overdrevent omhyggelige, pludselig skulle miste årvågenheden. Der var kun én mulighed tilbage, nemlig at de havde anbragt mig i denne situation med vilje. De ville simpelthen ikke have, at jeg skulle kunne aflæse elevatorens bevægelser, og derfor lod de den køre så langsomt, at jeg ikke kunne mærke, om det gik op eller ned. Måske var der endda et overvågningskamera i elevatoren. Det skulle ikke undre mig, hvis en af de mange skærme i vagtmændenes stue viste billeder fra den. Som et værn mod kedsomheden overvejede jeg at lede efter det skjulte kamera, men tænkte så, at jeg alligevel ikke ville få noget ud af det, hvis jeg fandt det. Det ville bare sætte dem i alarmberedskab, så de måske fik den til at køre endnu langsommere. Det havde jeg ikke lyst til, for jeg var allerede sent på den. Jeg besluttede mig for ikke at gøre noget som helst og bare tage den med ro. Jeg var der for at udføre en helt legitim opgave, så der var ikke noget at være bange for, ingen grund til nervøsitet. Jeg lænede mig op ad væggen, stak hænderne i lommerne og talte mønterne igen. 3750 yen. Det var ingen sag. Det tog kun et øjeblik. 3750 yen? Summen havde ændret sig. Jeg havde talt forkert. 19\nHARDBOILED WONDERLAND Jeg kunne mærke sveden pible frem i håndfladerne. I de tre år jeg havde talt mønter i lommerne, var det aldrig sket. Ikke en eneste gang. Det var helt sikkert et dårligt varsel. Jeg blev nødt til at generobre det tabte terræn, inden det dårlige varsel udviklede sig til en katastrofe. Jeg lukkede øjnene og rensede højre og venstre hjernehalvdel, ligesom man pudser briller. Jeg trak begge hænder op af lommerne, vendte håndfladerne opad, så sveden kunne tørre. Jeg foretog en masse små forberedelser, lidt ligesom Henry Fonda før duellen i Vestens hårde halse; hvilket egentlig ikke har noget med sagen at gøre; jeg elsker bare den film. Da jeg havde sikret mig, at begge håndflader var tørre, stak jeg hænderne i lommerne igen og gik i gang med tredje optælling. Hvis jeg nåede frem til samme sum som en af de forrige, ville der ikke være noget problem. Enhver kan regne forkert. Jeg var sikkert nervøs, fordi jeg befandt mig i en usædvanlig situation, eller også var jeg for selvsikker, og det havde fået mig til at begå så elementær en fejl. Nu skulle jeg bare have bekræftet det rigtige tal, så jeg kunne ånde lettet op. Men før jeg nåede at udstøde et lettelsens suk, gik elevatordørene op. Uden det mindste varsel, uden en lyd, gled de til hver sin side. Jeg havde været så optaget af at tælle mønterne i mine lommer, at jeg ikke umiddelbart lagde mærke til det. Eller rettere sagt, jeg så dørene gå op, men forstod bare ikke, hvad det betød. Det betød selvfølgelig, at de to rum, som dørene havde holdt adskilt, nu hang sammen. Og så betød det, at elevatoren havde nået sit mål. Jeg afbrød mine fingres bevægelser og kiggede ud mellem dørene. Udenfor var der en gang, og i gangen stod der en kvinde. En tyk, ung kvinde i pink spadseredragt og pink, højhælede sko. Dragten sad godt, og stoffet var uden en rynke, nøjagtig ligesom hendes ansigt. Hun kiggede undersøgende på mig og nikkede så bekræftende. Det var, som om hun sagde: “Kom med mig.” Jeg opgav at tælle mønterne, tog hænderne op af lommerne og gik ud af elevatoren. Det var næsten, som om den havde ventet på det, for dørene lukkede sig straks bag mig. Da jeg kom ud i gangen, så jeg mig om, men der var intet, der røbede, hvor jeg var. Jeg kunne se, at jeg formodentlig befandt mig i en gang i en bygning, men det ville selv et skolebarn kunne se. Bygningens indre var bemærkelsesværdig neutralt, fuldstændig ligesom elevatoren. Materialerne var af høj kvalitet og viste ingen tegn 20\npå slitage. Gulvet var blankpoleret, skinnende marmor, og væggene var æggeskalshvide ligesom mine morgenmadsboller. På begge sider af gangen var der høje, bastante trædøre med messingskilte med tal i vilkårlig rækkefølge. Ved siden af nummer ‘936’ var nummer ‘1213’, og så kom nummer ‘26’. Det var en absurd måde at nummerere på. Det virkede skørt. Den unge kvinde sagde næsten ikke noget. Hun havde vendt sig om mod mig og sagt: <Denne vej>, men hendes læber havde bare formet ordene, der kom ingen lyde ud. Før jeg fik mit nuværende job, havde jeg taget et par måneders kursus i mundaflæsning, så jeg forstod nogenlunde, hvad hun sagde. Først spekulerede jeg på, om det var mine ører, der var noget galt med. Efter den lammende stilhed i elevatoren, og mit forgæves forsøg på at rømme mig og fløjte en melodi tænkte jeg, at der måske var noget galt med min hørelse. Jeg rømmede mig igen. Det lød hæst, men mere normalt end inden i elevatoren. Jeg åndede lettet op og fik tilliden til mine ører tilbage. Så var der alligevel ikke noget galt med dem. Mine ører fungerede; det var kvindens mund, der var noget galt med. Jeg fulgte efter hende. Hendes spidse, høje hæle mod gulvet rungede i den tomme gang, så det lød ligesom i et stenbrud en tidlig eftermiddag. De nylonstrømpeklædte lægge spejlede sig klart og tydeligt i marmoret. Kvinden var godt i stand. Hun var ung og smuk, men man kunne ikke komme udenom, at hun var tyk. Det virkede underligt, at så ung og smuk en kvinde var tyk. Mens jeg gik bag ved hende, betragtede jeg hendes nakke, arme og ben. Der var masser af kød på hendes krop, som sne, der var faldet lydløst og i store mængder hele natten. Jeg bliver altid forvirret, når jeg er sammen med unge, smukke kvinder, der er tykke. Jeg ved ikke rigtig hvorfor. Måske fordi jeg uvilkårligt begynder at fantasere om deres spisevaner. Når jeg ser en tyk kvinde, forestiller jeg mig uvilkårligt, hvordan hun knaser den sidste rest brøndkarse fra tallerkenen mellem tænderne eller tager et stykke brød og tørrer den sidste dråbe flødesauce op. Jeg kan ikke lade være. Ligesom syre, der eroderer metal, invaderer den spisende kvinde min bevidsthed og lammer mig. Hvis hun bare er tyk, sker der ikke noget. Den slags kvinder er som 21\nHARDBOILED WONDERLAND skyer på himlen. De svæver rundt derude, men har intet med mig at gøre. Men hvis det er unge og smukke kvinder, der er tykke, så er det en anden snak. Så forventes det ligesom af mig, at jeg forholder mig til dem. Eller at jeg på et eller andet tidspunkt måske endda går i seng med dem. Det må være det, der forvirrer mig. Og det er ikke let at gå i seng med en kvinde, hvis ens hoved ikke fungerer ordentligt. Dermed ikke være sagt at jeg føler afsky for tykke kvinder. Forvirring og afsmag er to forskellige ting. Jeg har været i seng med flere tykke, unge og smukke kvinder, og det har alt i alt ikke været dårligt. Hvis min forvirring har ført mig i den rigtige retning, har det endda været en rigtig smuk oplevelse. Selvfølgelig kan det også gå den anden vej. Sex er jo meget subtilt og ikke det samme som at gå hen i et stormagasin om søndagen for at købe en termokande. Selv hos unge og smukke kvinder, der er lige overvægtige, har fedtet det med at fordele sig forskelligt, og nogle fordelinger fører mig på rette vej, mens andre fører mig ud i den yderste forvirring. Det er derfor, at det er en udfordring for mig at gå i seng med tykke kvinder. Mennesker kan være tykke på lige så mange måder, som man kan dø på. Det var nogenlunde de tanker, der for gennem mit hoved, mens jeg fulgte efter den unge og smukke, tykke kvinde hen ad gangen. Hun havde bundet et hvidt tørklæde om halsen over den elegante, pink spadseredragt, og i de buttede øreflipper hang lange guldøreringe, der glimtede som små lyssignaler, når hun gik. Tykkelsen taget i betragtning var hendes gang let. Det kunne meget vel være, at hun havde shapewear på for at se bedre ud, men selv om jeg tog det med i mine betragtninger, var hendes svingende hofter faste og dejlige at se på. Hun var tyk på den måde, jeg godt kunne lide. Jeg prøver ikke at retfærdiggøre mig selv, men jeg bliver ikke tiltrukket af ret mange kvinder. Det modsatte er faktisk tilfældet. Når det så endelig sker, bliver jeg nødt til at afprøve det med det samme. Jeg vil gerne være helt sikker på, at der er tale om ægte tiltrækning, og finde ud af, hvordan den virker. Jeg gik derfor op ved siden af hende og undskyldte, at jeg var kommet otte-ni minutter for sent til min aftale. “Jeg vidste ikke, at sikkerhedskontrollen ved indgangen var så 22\ntidskrævende,” sagde jeg. “Og at elevatoren kørte så langsomt. Jeg var her faktisk ti minutter før det aftalte tidspunkt.” Hun nikkede kort som for at sige: “Det ved jeg godt,” og jeg mærkede duften af eau de cologne fra hendes hals. Hun duftede som en melonmark en tidlig sommermorgen. Duften påvirkede mig på en underlig måde. Jeg fik en sælsom og vemodig fornemmelse af, at to umage minder havde viklet sig ind i hinanden i en ukendt afkrog af mit sind. Det sker af og til, at jeg overvældes af sådan en følelse, og som oftest skyldes det en særlig duft. Jeg kan ikke forklare, hvorfor det sker. “Det er søreme en lang gang,” sagde jeg til hende for at sige noget. Hun kiggede på mig, mens hun gik. Jeg antog, at hun måtte være tyve-enogtyve år gammel. Hun havde markerede træk, bred pande og smuk hud. Hun blev ved med at kigge på mig og sagde: <Proust>, Jeg kan selvfølgelig ikke vide, om hun sagde ‘Proust’, men det så ud, som om det var det ord, hendes læber formede. Der kom stadig ikke en lyd frem. Jeg kunne ikke engang høre hende trække vejret. Det var, som om hun talte gennem en tyk glasrude. Proust? “Marcel Proust?” spurgte jeg. Hun kiggede forundret på mig, men gentog så sit <Proust>. Jeg gav op og indtog min plads bag ved hende igen, mens jeg forsøgte at finde ud af, om hendes mundbevægelse kunne betyde andet end Proust. ‘Provst’ eller ‘brønd’ eller måske ‘blæst’? Lige meget hvad jeg forsøgte mig med, passede det ikke rigtig. Der var vist ingen tvivl om, at hun havde sagt ‘Proust’. Jeg fattede bare ikke, hvilken forbindelse der var mellem den lange gang og Proust. Måske havde hun valgt at sige Marcel Proust som en metafor for den lange gang. Men hvis det var tilfældet, var det så ikke lidt malplaceret eller ligefrem uvenligt at sige sådan? Hvis hun refererede til Marcel Prousts samlede værker som en metafor for den lange gang, kunne jeg godt følge hende, men det modsatte virkede bizart. En gang så lang som Marcel Proust? Under alle omstændigheder fulgte jeg efter hende ned gennem den lange gang. Det var virkelig en meget lang gang. Vi drejede om adskillige hjørner, og fem-seks gange gik vi op eller ned ad små trappeløb. Vi 23\nHARDBOILED WONDERLAND måtte have tilbagelagt en strækning, der svarede til mindst fem-seks almindelige bygninger. Eller også gik vi måske bare rundt og rundt i et af Eschers trompe l’oeil-billeder. Lige meget hvor længe vi gik, var omgivelserne de samme. Marmorgulve, æggeskalshvide vægge og trædøre med stålhåndtag og numre i vilkårlig rækkefølge. Jeg så ikke et eneste vindue. Hele tiden hørtes staccatolyden fra hendes højhælede sko mod marmorgulvet efterfulgt af den slubrende, smeltende gummilyd fra mine kondisko. Lyden af mine fodtrin var så gennemtrængende, at jeg blev helt bange for, at gummisålerne rent faktisk var ved at smelte. Det var første gang i mit liv, jeg gik på marmorgulve med kondisko, så jeg kunne ikke vurdere, om de lød, som de skulle, eller om der var noget helt galt. Jeg forestillede mig, at mine fodtrin lød halvt normalt og halvt unormalt. Jeg havde nemlig indtryk af, at alt forholdt sig sådan på stedet her. Pludselig standsede hun, men jeg var så opslugt af lyden af mine egne gummisko, at jeg ikke opdagede det og bumpede ind i hende. Hendes ryg var blød som en tæt regnsky, og fra hendes nakke udgik der som tidligere beskrevet en duft af melon-eau de cologne. Hun var ved at falde forover på grund af sammenstødet, så jeg greb fat om hendes skuldre og trak hende op igen. “Undskyld,” udbrød jeg. “Jeg gik i mine egne tanker.” Den tykke pige rødmede let og kiggede på mig. Jeg var ikke helt sikker, men hun så ikke vred ud. <Tasseru> sagde hun og smilede næsten umærkeligt. Så trak hun på skuldrene og tilføjede: <Sera> Selvfølgelig sagde hun det ikke rigtigt – undskyld, jeg gentager mig selv – men det var nogenlunde de lyde, hendes læber formede. “Tasseru?” gentog jeg for at høre lyden. “Sera?” <Sera> gentog hun med overbevisning. Det lød lidt som tyrkisk, men problemet var, at jeg aldrig havde hørt tyrkisk i virkeligheden, så måske var det slet ikke tyrkisk. Jeg blev mere og mere forvirret og opgav at føre en samtale med hende. Jeg var ikke så erfaren i mundaflæsning, hvilket jo er en kompliceret kunst og ikke noget, man mestrer til fulde efter blot to måneders aftenskolekursus. Hun tog et lille, ovalt elektronisk nøglekort op af jakkelommen og stak det vandret ind i sprækken i en dør med et nummerskilt, hvorpå der stod ‘728’. Kortet passede præcist, og låsen gik op med et lille klik. Meget tjekket. 24\nHun åbnede døren, og med hånden på håndtaget vendte hun sig om mod mig i døråbningen og sagde: <Somuto, sera>. Og selvfølgelig nikkede jeg og gik ind.\n2 Gyldne dyr Når efteråret kommer, dækkes deres kroppe af lang, gylden pels. Farven er indbegrebet af guld og ikke iblandet andre farvetoner. Den kommer til verden som guld og eksisterer i verden som sådan. Midt mellem himmel og jord står de hyllet i det pureste guld. Lige da jeg kommer til Byen – det er om foråret – er dyrene dækket af kort pels i mange forskellige farver. Sort, mørkebrun, hvid og rødbrun og nogle gange flere farver på samme tid. I alle disse mangefarvede afskygninger svæver de sagte som drevet frem af vinden hen over de sart lysegrønne enge. De er så stille, at man forledes til at tro, at de mediterer, og selv deres åndedrag er tyst som morgenduggen. De æder lydløst af det grønne græs, og når de har fået nok, folder de benene ind under sig, lægger sig ned og sover lidt. Nu hvor foråret er forbi, sommeren er slut, lyset er ved at blive gennemsigtigt, og den første efterårsblæst skaber små bølger på flodens stillestående vand, kan man følge deres forvandling. Først er de gyldne hår sparsomme, som når en plante ved et skæbnens lune begynder at spire på den forkerte årstid, men snart begynder utallige gyldne følere at bane sig vej ud gennem den korte pels, og til sidst er dyret helt dækket af en skinnende, gylden pels. Der går kun en uge, fra ritualet begynder, til det er tilendebragt. Metamorfosen starter nogenlunde samtidig hos dem alle og slutter også nogenlunde samtidig. Efter en uge er de alle dækket af den samme gyldne pels, og når morgensolen står op og bader verden i nyt guld, er efteråret kommet. 27\nVERDENS ENDE Kun det ene lange, slanke horn, der rejser sig fra deres pande, er perfekt og lydefrit hvidt. I al sin skrøbelige slankhed ligner det mindre et horn end et stykke knogle, der er vokset ud gennem skindet og har fæstnet sig der. Bortset fra det hvide horn og de blå øjne har dyrene forvandlet sig til rent guld. De slår med hovederne som for at få den ny klædedragt til at falde på plads og stanger med deres ene horn op mod den høje efterårshimmel. De bader hovene i den kølige bæk og strækker halsen for at nippe til efterårets røde bær. Når den blå time sænker sig over Byens huse, klatrer jeg op i vestmurens vagttårn for at se portvagten blæse i sit horn og genne dyrene sammen. Han blæser én lang tone og tre korte, for det skal han ifølge forskrifterne. Når jeg hører hornet, lukker jeg altid øjnene og lader de blide toner trænge ind i kroppen. Tonerne lyder som intet andet og glider sagte ind og ud mellem den dunkle bys mure, ad brolagte gader og forbi flodens stengærder som svagt blålige, gennemsigtige fisk og mætter alt med deres klang. Stille klinger de ud i Byens allerfjerneste afkroge, som trænger de igennem usynlige tidsforskydninger i atmosfæren. Når hornet gjalder gennem Byen, løfter dyrene hovederne, som om de mindes noget fra svundne tider. Og som var de én krop, drejer de over tusinde dyr hovederne efter tonerne. Nogle standser deres møjsommelige gumlen på bladene fra de røde gyvelbuske, andre ligger stille på de brolagte gader og holder op med at klapre med hovene, atter andre vågner op af deres lur i solens sidste stråler; og alle løfter de hovederne. Alle standser op på samme tid. Det eneste, der bevæger sig, er deres gyldne pelse i aftenbrisen. Jeg aner ikke, hvilke tanker der går gennem deres hoveder, eller hvad de stirrer på. Alle drejer halsen i samme vinkel, vender hovedet i samme retning og stirrer fuldstændig ubevægelige ud i luften. Så vender de ørerne mod hornet, indtil ekkoet af de sidste toner opsluges af det blege tusmørke, og rejser sig så som drevet af én tanke og begynder at gå i samme retning. Den kortvarige fortryllelse ophæves, og Byen genlyder nu af mange hovslag. Lyden af deres hovslag fremmaner billeder inde i mit hoved, billeder af boblende skum, der vælder frem fra Jordens indre og fylder gaderne, kravler op over husmurene for til sidst at dække selv klokketårnet. 28\nMen det er ikke andet end en skumringsfantasi, og så snart jeg åbner øjnene, forsvinder skummet. Der er blot lyden af dyrenes hovslag tilbage, og Byen har ikke ændret sig. Rækken af dyr bevæger sig som en flod ned gennem Byens kringlede, brolagte gader. Ingen går i spidsen for de andre, ingen fører an. De sænker blot blikket og følger med let skælvende skuldre den tavse flods løb. Alle synes forbundet af et indre, ubrydeligt bånd af fælles minder, der ikke er synligt for det menneskelige øje. De kommer ned oppe nordfra, går over den gamle bro til flodens sydlige bred, hvor de slutter sig til deres artsfæller, som kommer østfra, hvorefter de sammen følger kanalen gennem Industrikvarteret og drejer vestpå neden for Støberiet, så de kommer ud ved foden af veståsen. Her venter de gamle og helt unge dyr, som ikke kan bevæge sig så langt væk fra porten, for at slutte sig til flokken. Alle bevæger sig nu nordpå igen, går over vestbroen og når frem til porten. Så snart de første dyr når frem, lukker portvagten porten op. Den er forstærket med tykke jernplader fra øverst til nederst og ser tung og solid ud. Den er fire-fem meter høj, og foroven er der en nålepude af spidse, skarpe pigge, så folk ikke kan klatre over den. Portvagten trækker ubesværet den tunge port hen mod sig og lukker dyreflokken ud. Porten er todelt, men han åbner altid kun den ene side; venstre side er altid lukket helt i. Når alle dyrene er kommet igennem, lukker han porten igen og skyder slåen for. Så vidt jeg ved, er vestporten det eneste sted, man kan komme ind og ud. Byen er omgivet af en imponerende, syv-otte meter høj mur, som kun fuglene kan komme over. Når det bliver morgen, åbner portvagten porten igen, blæser i hornet og lukker dyrene ind. Når alle dyr er inde, lukker han atter porten og skyder slåen for. “I virkeligheden behøver jeg ikke skyde slåen for,” forklarer han mig. “Selv om porten ikke er låst, er den så tung, at der næppe er andre end mig, der kan åbne den. Ikke engang hvis de er flere om det. Jeg gør det bare, fordi forskrifterne kræver det.” Efter at have forklaret dette, trækker han den uldne hue ned til øjenbrynene og siger ikke mere. Jeg har aldrig set en mand, der er så stor som portvagten. Han er godt polstret, og hans muskler svulmer, så både skjorte og jakke er ved at sprænges. Indimellem lukker han øjnene 29\nVERDENS ENDE og synker hen i dyb tavshed som nu. Jeg kan ikke finde ud af, om han overvældes af tungsind, eller om der bare er en funktion inde i ham, der lukker ned. Når tavsheden falder over ham, er der ikke andet at gøre end tålmodigt at vente på, at han kommer til bevidsthed igen. Når det endelig sker, åbner han langsomt øjnene og kigger fraværende på mig, mens han gnubber sig flere gange på knæene og prøver at finde ud af, hvad jeg egentlig laver der. “Hvordan kan det være, at du altid samler dyrene ved aftenstid og genner dem ud af Byen for så at lukke dem ind igen om morgenen?” spørger jeg, da jeg endelig har fået hans opmærksomhed igen. Portvagten ser længe på mig med fuldstændig udtryksløse øjne. “Det kræver forskrifterne,” svarer han. “Derfor. Nøjagtig ligesom solen altid står op i øst og går ned i vest.” Når han ikke lige åbner og lukker porten, bruger portvagten tilsyne ladende al sin tid på at vedligeholde sine redskaber. I den lille portnerbolig har han et stort udvalg af skarøkser, håndøkser og knive, og så snart han har et ledigt øjeblik, hvæsser han dem på sin slibesten. De slebne blade udsender et uhyggeligt og isnende hvidt skær, og jeg har på fornemmelsen, at de snarere end at afspejle det ydre lys rummer en indre, skjult lyskilde. Når jeg betragter udvalget af redskaber, vogter portvagten over mig med et selvtilfreds smil på læberne. “Pas nu på, du kan skære dig voldsomt, hvis du rører ved dem,” siger han, mens han peger på dem med en finger, der er kroget som en gammel trærod. “De er ikke som de der massefremstillede redskaber, man ser overalt. Jeg har lavet dem alle sammen selv. Jeg har været smed, og det var mit speciale at lave den slags. Jeg bruger meget tid på dem, og de ligger godt i hånden. Det er ikke let at finde et skaft, der passer perfekt til en klinges vægt. Prøv at tage en økse i hånden, men lad være med at røre ved æggen.” Jeg vælger den mindste af håndøkserne blandt de udstillede redskaber, tager den op og svinger let med den nogle gange. Jeg behøver knap nok at bevæge håndleddet – ja, ikke engang at tænke på det – før den reagerer livligt som en veldresseret jagthund og kløver luften i to med en tør lyd. Portvagten har god grund til at være stolt. 30\n“Jeg har også selv lavet håndtaget. Det er skåret ud af træ fra en ti år gammel ask. Det er forskelligt, hvilket materiale folk bedst kan lide, men jeg foretrækker tiårige asketræer. Hvis de er yngre, dur de ikke, og hvis de bliver meget ældre heller ikke. Et ti år gammelt asketræ er ideelt. Det er stærkt, har den nødvendige fugtighed, og så har det energi. Man kan finde gode asketræer ude i østskoven.” “Hvad bruger du alle de redskaber til?” “Alt muligt,” svarer portvagten. “Når det bliver vinter, bruger jeg dem hele tiden. Men det finder du ud af, når den tid kommer. Og vinteren her er lang, meget lang.” Uden for porten er der et sted, hvor dyrene sover om natten. Der løber en flod gennem området, hvor de kan slukke tørsten, og på den anden side af floden strækker en æblelund sig ud i horisonten som et stort hav, så langt øjet rækker. Vestmuren er forsynet med tre vagttårne, som man klatrer op i ved hjælp af stiger. Nødtørftige tage værner mod regnen, og gennem vinduer med gitter for kan man se ned på dyrene. “Der er ingen andre end dig, der kommer for at se på dyrene,” siger portvagten. “Men det er vel, fordi du lige er kommet. Når du har været her et stykke tid og er faldet til, mister du sikkert også interessen ligesom alle de andre. Altså lige med undtagelse af den allerførste uge i foråret. Der er det anderledes.” Portvagten fortæller, at folk i forårets første uge klatrer op i vagttårnene for at se dyrene slås. Det er kun i denne periode – lige efter at de har smidt vinterpelsen, og nøjagtig en uge før hunnerne foler – at hannerne, der ellers er yderst fredelige, bliver ufattelig brutale og skader hinanden voldsomt. Og fra de enorme mængder af blod, der udgydes, opstår en ny orden og nyt liv. Men her om efteråret ligger dyrene roligt hver for sig og lader deres lange, gyldne pels stråle i aftensolen. Ubevægelige som statuer fæstnet til jorden ligger de med strakt hals og venter på, at dagens sidste lys skal blive opslugt af æblelundens grønne hav. Snart går solen ned, og skumringens blå skær lægger sig over deres kroppe. De sænker hovederne, lader de hvide horn hvile mod jorden og lukker øjnene. Og således slutter dagen i Byen. 31\nHaruki Murakami 'Hardboiled wonderland og verdens ende'


Topchefer: Virksomhederne bliver totalt forandret i de kommende år - Computerworld\nIfølge en undersøgelse tror internationale topledere, at teknologiske nybrud kan forandre deres branche til ukendelighed.\n26. april 2016 kl. 08.32\nComputerworld har lanceret et nyhedsbrev, der sætter fokus på fremtidens digitale forretning.\nVi kalder nyhedsbrevet Computerworld Digital Disruption. Det første nyhedsbrev blev udsendt i fredags, og udkommer hver 14. dage med nyheder, baggrund og ideer til fremtidens digtale forretning.\nDisruption-nyhedsbrevet er skabt til at blive læst på både mobiltelefoner, tablets og computere. Hver udgave indeholder en minianalyse.\nSelvkørende biler, nye digitale tjenester i finansverdenen og fremkomsten af internet-of-things.\nDet er eksempler på teknologier, der kan betyde, at netop din branche bliver forandret til ukendelighed i løbet af de næste år.\nDet er i hvert fald forventningen blandt en række af verdens topledere.\nDet fremgår af en undersøgelse af internationale CEO's syn på digitalisering, som it-analysehuset Gartner har foretaget.\nForandret til ukendelighed\nI undersøgelsen svarer 50 procent af de adspurgte topledere, hvor af størstedelen kommer fra organisationer med en årlig omsætning på mere end en milliard dollar, at deres branche enten vil blive "væsentligt forandret" eller ligefrem "forandret til ukendelighed" i løbet af de næste fem år.\nMan skulle tro, at det slags perspektiver vil få det til at løbe koldt ned ad ryggen på enhver topleder.\nMen langt de fleste adspurgte topledere, mener tværtimod, at de digitale forandringer er en positiv kraft, som deres virksomheder kan drage nytte af.\nDerfor er toplederne så positive\nMark Raskino, der er underdirektør hos Gartner, mener, at den optimistiske tilgang skyldes, at toplederne har blik for den værdi, som digital innovation kan skabe for deres kunder.\nI en pressemeddelelse fra Gartner påpeger Mark Raskino eksempelvis, at topledere i stigende grad ser ny teknologi som noget, der kan tilføre kundeoplevelsen større værdi\nToplederne ser dog også digital innovation som en mulighed for at hente effektiveringsgevinster, og dermed give en federe bundlinje\nSåledes mener 84 procent af de adspurgte i undersøgelse, at teknologiske forandringer vil føre til større profit marginer i deres virksomheder.\nLæs også: CW-læserne frygter ikke at blive spist: "Disruption truer kun de andre"\nCW-læsere: Digitalisering er til vores fordel\nEn undersøgelse foretaget af Computerworld har vist et lignende positivt syn på digitalisering blandt danske it-profesionelle.\nHer mente et flertal af læserne ligeledes, at deres branche vil blive forandret og udsat for konkurrence fra helt nye kanter i de kommende år.\nMen 64,2 procent af de 695 adspurgte mente til gengæld også, at deres erfaringer og evner vil ruste dem endnu bedre til et arbejdsmarked, der er præget af en lynhurtig teknologisk udvikling.\nUndersøgelsen viste desuden, at blot 3,3 procent af de adspurgte i Computerworld-undersøgelsen mente, at netop deres job risikerede at blive overflødiggjort i løbet af de kommende 10 år.\n"Dagen efter fik jeg jobbet, og min første opgave blev at udarbejde et investeringsoplæg til, hvordan man kunne digitalisere Virgin Mobile"\nNørd-mangel får Spotify til at true med at droppe Sverige (10)\nAdvarsel: Selvkørende biler kan føre til for meget sex i kabinen (11)\nSocialt begavet eller særling: Er topchefens psykologiske profil vigtigere end firmaets nøgletal?\nHer er de mest patent-ivrige it-firmaer i verden: Disse it-virksomheder skovler tusindvis af patenter ind (1)\nNår CIO'en selv skal stå skoleret: Her er it-chefens egen chef\nSpøjst Google-patent: Fodgængere i uheld bliver klistret til den selvkørende bil (3)\nSnart findes it-afdelingen (måske) ikke længere - men it-chefen har en fremtid alligevel (1)\nPrivate organisationer forlanger at EU øger privatlivets rettigheder i planlagte WhatsApp- og Skype-regler\nDevOps Engineer with interest in Business Applications\n5\tKontroversielle it-termer skaber stor debat: Er det racistisk at sige blacklist og master og slave?


Biludlejning Los Angeles Airport | Billeje - Bedste priser på billeje\nBiludlejning Los Angeles Airport\nHvis du skal på kør selv ferie, så er en af de oplagte steder at flyve til Los Angeles, og så er det optimale at bruge biludlejning Los Angeles Airport. Når du kommer kommer her til, så går det ikke lang tid inden du opdager, at du er landet i en kæmpe bil, og derfor er det også en stor lufthavn du er landet i. Som i alle andre lufthavne, der er det dog ikke specielt svært at finde rundt. Hvis du har bestilt billeje, så følger du helt enkelt, blot skilte imod “Carrental” – Det bruger dig gennem ankomst hallen, og faktisk helt udenfor. Det kan virke lidt underligt, når man kommer fra Danmark og de små lufthavne.\nNår du kommer udenfor og landet på det rigtige sted, så vil du ret hurtig opdage, at der kommer mange busser der gør stop her. Alle biludlejning selskaber, har deres egen bil, så du taget blot med den bus fra det selskab hvor du har bestilt billeje Los Angeles. Bussen tager dig hen til kontoret, der typisk ligger lige i udkanten af lufthavnen. Det tager typisk ikke særlig lang tid, og herfra får du hurtig din bil. Hvis du skal videre på rundrejse i USA, så vil jeg anbefale dig at kører ud af byen, hvis du fx. lander om aftenen. Grunden til det er, at der er rigtig meget trafik på alle veje ind/ud af byen, og hvis du venter på at det bliver dag, så kan det være noget af en opgave at køre ud af byen. Så kommer du om aftenen, så kør ud af byen, hvor du så kan overnatte. Jeg ved godt, at det måske ikke er det du har lyst til, for du har haft en rigtig lang flyvetur. Men gør det, for det andet er ikke nogen sjov oplevelse, men det kan være du kommer til at opleve det, når du kører ind i byen igen.\nNår du opholder dig i Los Angeles, så er der også mange ting du skal se. Du skal hjemmefra forbedrede dig lidt på, at Los Angeles fylder et kæmpe område, så du skal derfor regne med, at du bliver rigtig glad for billeje Los Angeles. Hvis du fx. vil ud til Venice beach, så er der noget af en køretur derud. Det kan være svært at forestille sig, for herhjemme er vi slet ikke vandt til de afstanden som du finder derover.\nHvis du har set mange film, så har du nok også lyst til at komme op til kysten og se nogle af de store huse ud til vandet. Det er ikke til at komme derop med offentlig transport, så derfor så er det jo godt hvis du allerede har fået skaffet billeje Los Angeles. Når du kører rundt i byen, så vil jeg anbefale dig, at du låser dørene i bilen, for byen er kendt for, at der sker meget kriminalitet, så derfor skal du også passe lidt på dig selv. Jeg anbefaler dig ikke at gå ud og gøre stop i slum områderne i udkanten af byen.\nHvis du nu er så uheldig, at du ankommer til Los Angeles om morgenen fx. og får billeje Los Angeles tidligt, og skal ud af byen, ja så har du ikke rigtig noget valg, du skal ud og kører i trafikken. Det kan være en rigtig god idé hvis du har en i bilen der hjælper dig med at holde øje. Det er ikke ualmindeligt, at der på motorvejen er 12 baner i hver retning vel og mærke. Det kan være en opgave, men prøv at tage det så stille og roligt, og lad være med at blive ophidset, så skal det nok gå. Husk at du har ferie, så du skal ikke nå noget, og hvis du skal nå noget, så glem det for et øjeblik, for du kan ikke komme hurtigere frem alligevel.\nbillig billeje Los Angeles lej cabriolet los angeles lej stor bil los angeles\n← Billeje San Francisco Billeje Girona lufthavn →


▷ Køb Hovedtelefoner i Furesø online\nMange online shops tildeler nu til dags alverdens fragtmetoder. En af de mest benyttede er efterhånden pakkeshops, hvor du kan afhente varerne når det passer ind i din hverdag. Fragtmetoden er nemlig i høj grad let, og mange gange derudover den mest betalelige mulighed for fragt.\nDu kunne ydermere planlægge at få ordren sendt til din bopæl eller ud på dit arbejde. Fragttypen bliver typisk en smule mere pebret, men også vældig ukompliceret. Den mest letkøbte form for fragt af hovedtelefoner i Furesø kan ikke benægtes at være at du selv henter produkterne, men det beroer på at du har bopæl nær hovedtelefoner i Furesø internet forretningens hjemsted.\nFragtperioden kan i nogle tilfælde være ekstremt essentiel ifald du har behov for varen om kort tid, så i det øjemed er det fuldkommen essentielt at vi ser den forventede leveringsdato for den respektive vare.\nEn hel del hovedtelefoner i Furesø e-shops yder muligheden for dag-til-dag levering på mange af deres produkter, som står og falder med at handlen gemmenføres før et nøjagtigt klokkeslæt, sådan at de sandsynligvis kan nå at få hovedtelefoner i Furesø ud af døren inden de logistikansatte har fyraften.\nVisse online firmaer frembyder fragt uden beregning, men i de fleste tilfælde er det betinget af at der erhverves for en konkret sum. Derudover bør man gribe den prisbilligste leveringsudgave, der i de fleste tilfælde – ligegyldigt om man opholder sig tæt på Herning, Sønderborg eller Tønder – vil blive at få fragtfirmaet til at køre varerne til et udleveringssted.\nDet er jo usædvanlig fleksibelt for folk at søge information om priser på hovedtelefoner i Furesø i blandt diverse netbutikker, og med det motiv har utallige online forhandlere været presset til at at nedbringe salgspriserne på produkterne – til børn og babyer, lige så vel som til mænd og kvinder – enormt, og endda nogle gange frembyde levering uden omkostninger.\nDog kan det trods alt blive gunstigt at studere indtil flere forhandlere på nettet efter hovedtelefoner i Furesø udsalg forud for at du gennemfører dit køb, således at man er tryg ved at modtage den prisbilligste pris.\nDu bør trods alt være årvågen med, at hvis en internet webshop annoncerer hovedtelefoner i Furesø for en pris som anses for utrolig fremragende, så kan det tit være et signal om en uægte e-handler. Køb med gængse betalingskort er ikke desto mindre dækket ind under en lovbestemmelse, som dækker en imod svindlende internet firmaer.\nVi anbefaler generelt kortbestillinger eller MobilePay. Som et alternativ kan du drage fordel af en løsning fra f.eks. ViaBill, for så vidt du gerne vil finansiere omkostningerne ude i fremtiden.\nForud for at folk shopper hovedtelefoner i Furesø hos en e-shop burde de altid tage stilling til e-shoppens forretningsaftale, men det er tit en omfattende opgave.\nEt alternativt forslag kunne derfor være at bemærke om online forhandleren er e-mærke godkendt, grundet at det generelt er en tryghed om at online butikken følger de gældende danske regler, og at netshoppen nu og da kigges til af eksperter der kender til de gældende vilkår. Det giver dig lejlighed til at få bistand, såfremt du oplever vanskeligheder ved dit indkøb.\nUdover dette er det prisværdigt at køber er opmærksom på de mest vitale regler der kan have betydning for købet, som eksempelvis hvilken returneringsret på hovedtelefoner i Furesø online shoppen anvender. På grund af dette er det tillige vigtigt, at man til enhver tid opbevarer ens ordrekvittering, således man en anden gang kan påvise sin bestilling, uanset om man er på gaveindkøb til en kvinde eller mand.\nTrustpilot forærer dig de facto fornemme muligheder for at kigge nærmere på en hel del øvrige køberes ratings og herved slår vi et slag for, at du betragter internet virksomhedens hovedtelefoner i Furesø vurderinger inden du bestiller.\nFacebook præsterer også adskillige passelige genveje til at få indblik i webbutikkens pålidelighed. I øvrigt er der faktisk internet outlets hvor man kan skrive en vurdering af deres købsoplevelse, hvilket også burde bruges til at afveje kundetilfredsheden.\nDenne side er finansieret af reklameindtægter. Vi hjælper en del shops på nettet i form af at vi annoncerer butikkernes tilbud, og opnår godtgørelse om du realiserer et indkøb.\nVejledning om hovedtelefoner i Furesø og e-forhandlere ajourføres løbende, men vi giver ingen garanti imod korrektioner der eventuelt er udarbejdet siden vi sidst opdaterede de anvendte data.


At vise sårbarhed fremmer kommunikationen • StarKeys\nCoaching & Psykoterapi\nAt vise sårbarhed fremmer kommunikationen\nPosted 3 år ago by Pia Poulsen\nBrené Brown om sårbarhed\nJeg faldt over et interview med Brené Brown, hvor hun taler om at vise sin sårbarhed når man føler sig såret og ramt i forhold til en anden person.\nKort sagt går metoden ud på at erkende og dele med modparten, at vi finder på historier i vores hoveder, hvor vi begynder at tolke på en andens reaktioner, og så at indrømme både for os selv og modparten, hvad de historier er.\nVed at åbent at sige, “Jeg føler at du gør x, og historien jeg finder på siger, at du tænker/føler/gør y” deler vi vores sårbarhed og indrømmer, at vi måske tolker den andens reaktioner forkert.\nJeg føler, at du gør …. og historien jeg finder på får mig til at tænke, at du …\nBrené Brown’s metode\nMarshall Rosenbergs Ikke Voldelig Kommunikation\nUdtryk for følelser\nUdtryk for behov\nMarshall Rosenberg taler essentielt om det samme i hans ikke-voldelige kommunikation. Helt basalt drejer det sig om at holde bolden på egen boldgade og vise sin autentiske sårbarhed uden at anklage nogen.\nDer er masser af videoer på Youtube, hvor Marshall Rosenberg taler om ikke-voldelig kommunikation, og jeg kan helt klart anbefale at se dem. Der er meget mere dybde til metoden end hvad der populært bliver undervist i på kommunikationskurser og lignende.\nKort beskrevet går metoden ud på:\nFørst giver deler man, hvad det er man helt objektivt har observeret. Der er ingen tolkninger her og ingen anklager.\nSå giver man udtryk for hvordan man føler, uden at beskylde den anden på nogen måde – det er at vise sårbarhed.\nDerefter giver man udtryk for, hvad det er man virkeligt har behov for, igen ved at holde det fuldstændigt på egen boldgade og ikke pålægge den anden person at opfylde behovet – her igen bliver der vist sårbarhed.\nEndelig beder den anden om, uden at sætte nogen som helst krav, de er villige til at gøre noget man har behov for.\nBrown vs Rosenberg\nBrené Brown’s metode dækker egenligt de to første skridt af Rosenberg’s metode, og ved at bruge “så finder jeg på en historie der siger…” tager man brodden af den tolkning der gives udtryk for. Hvor Rosenberg fokuserer på at være fuldstændig objektiv og ikke tolke, samt ærligt udtrykke ens følelser, noget som kræver noget mere indsigt og øvelse at blive god til.\nKernen i begge metoder er at vise sin sårbarhed. At åbent dele ud af sine følelser, at indrømme hvordan man føler og tænker.\nTør at være sårbar\nNår vi tillader os, og tør være sårbare, så kommer vi nærmere vores autentiske selv. Det kan være et skræmmende sted at være og agere ud fra, netop fordi det er sårbart. Der er også en styrke i sårbarhed. En styrke som kommer fra accept og selvforståelse. Og med øvelse bliver det mindre og mindre farligt at vise sin sårbarhed. Med tiden kan vi lære at det ikke er farligt at være sårbar.\nRosenberg har som præmisse at mennesket dybest set ønsker at hjælpe hinanden. At vi dybest set har empati og et ønske om at alle har det godt. Brené går ud fra det samme i hendes metode som især er møntet på parforhold og tætte relationer.\nNår vi tillader os selv at være sårbare og lade modparten se den sårbarhed åbner vi op for at de kan relatere til os og dermed opnå en forståelse for, hvad der foregår inden i os.\nDel sårbarheden ærligt\nVed at dele vores sårbarhed og hvad der foregår i vores indre, helt ærligt og åbent, behøver modparten ikke at gætte og begynde at tolke. Kommunikationen bliver autentisk uden misforståelser. Når misforståelserne er borte forsvinder mange konflikter. Eller i det mindste, så har modparten en chance for at forstå og dermed respektere vores standpunkt og meninger, også selv om de er uenige med det.\nDette er normalt et tegn på, at der er noget som er en undersøgelse værd.\nRelationer og kommunikation\n← Find hvad der nærer dig\nTag dig selv alvorligt →


SÆT OG REPS – 2. Del | Abs | Styrk Nu SÆT OG REPS – 2. Del – Styrk Nu\nI dag skal jeg løbe halvmarathon. Jeg kommer ikke til at slå min rekord. Jeg kommer faktisk næpp\nDet er et godt stykke tid siden jeg startede første del af denne lille gennemgang af sæt og reps. For at du kan få det fulde udbytte af dette indlæg, vil jeg anbefale at du læser 1. del først. Den finder du lige HER.\nDette indlæg handler om sæt. Set er blot den engelske skrivemåde, men jeg skal prøve at holde mig til det danske sprog – så vidt muligt 😉 Jeg vil starte med at give en ganske kort beskrivelse af begrebet.\nEt sæt er specifikt antal gentagelser af en øvelse, i regelen udført uden decideret pause. Et typisk sæt kunne f.eks. være på 10 gentagelser, men kan for så vidt være alt mellem 1-20 (meget sjældent mere hvis man snakker om styrketræning).\nDet første man skal overveje inden man bestemmer sig for antal sæt, er selvfølgelig det overordnede formål med øvelsen. Er formålet udelukkende muskel volumen (størrelse), maksimal styrke, mere udholdenhed eller måske en kombination at overstående? Det er naturligvis meget væsentligt at overveje det antal gentagelser du vil lave i hvert sæt, da det har stor betydning for den samlede volumen af din træning (forklaring af volumen følger).\nI eksemplet herover er der en lidt mindre samlet volumen i 2. blok, men til gengæld arbejder man her med tungere vægte og færre reps, som i højere grad vil øge din maksimale styrke og eksplosivitet. Igen vil formålet være afgørende for hvad, og hvordan, vi vælger at træne.\nDer er naturligvis fordele og ulemper ved alle former for (styrke-)træning, og i sidste ende bliver det ofte et spørgsmål om specifikke målsætninger, personlige præferencer og hvad der “virker for dig”. Vi er nemlig langt fra éns og får ikke altid det samme udbytte af en given træningsform.\nTræningsvolumen er blot et udtryk din samlede træningsmængde, typisk målt i kg. Den samlede volumen siger ikke så meget om fordeling, pauser osv. og er derfor heller ikke et præcist mål for træningens intensitet, men den samlede træningsvolumen giver alligevel en overordnet ide om den samlede belastning af et træningspas. Volumen kan f.eks. bruges som hjælpemiddel til at vurdere hvor hårdt et træningsprogram er, og hvor meget man ændre volumen ved forskellige programmer som f.eks. de to eksempler herover.\nHVAD ER TUT?\nTUT = Time Under Tension, beskriver kort fortalt hvor lang tid man er om at udføre en given øvelse. Laver man f.eks. en squat meeeget langsomt kunne det måske tage 10 sekunder at udføre øvelsen, og omvendt kunne man lave sin squat på 1 sekund hvis man virkelig gav den gas.\nDet er klart at der er stor forskel på hvordan og hvor hurtigt man udføre sine øvelser. Derfor er TUT også et element man kan (og bør) have med i sin planlægning.\nVi har desværre ikke uendeligt meget tid i træningscentret. Så vi bliver ofte nødt til at prioritere hvilke øvelser vi vælger at investere vores tid i. Hvis man virkelig vil være god til noget skal man bruge rigtig meget tid på det. Det er derfor indlysende at det er godt at udføre (rigtig) mange sæt (og reps) hvis man gerne vil forbedre sig i en given øvelse. Det kan dog være lidt mentalt trættende at køre den samme øvelse i laaang tid af gangen. I praksis kan du prøve at tage tid på hvor lang tid det tager dig at gennemføre dine planlagte sæt. Selv forsøger jeg at holde mig til et sted i mellem 5 og 20 minutter for én enkelt øvelse.\nDet er som nævnt altid et spørgsmål om at prioritere din træningstid. Det er min erfaring at kvaliteten ofte vil begynde at falde lidt når træningen kommer ud over en time. Det afhænger selvfølgelig også meget af intensitet, pauser osv. men det er i hvert fald min erfaring at gassen siver lidt af ballonen efter 70-80 min. Derefter vil det nok være smartere at pakke sammen, og vende tilbage en anden gang.\nI dag skal jeg løbe halvmarathon. Jeg kommer ikke til at slå min rekord. Jeg kommer faktisk næppe i nærheden. Det kan måske virke lidt …


Norsk U21-landsholdsspiller til Brøndby IF - Brøndby IF\n24. JULI 2014 kl. 10:10\nNorsk U21-landsholdsspiller til Brøndby IF\nElbasan Rashani, norsk U21-landsholdsspiller, skifter til Brøndby IF med øjeblikkelig virkning.\n21-årige Rashani, der for kort tid siden var holdkammerat med Fredrik Semb i norske Odd BK, har underskrevet en fireårig kontrakt med de blågule.\nRashani gennemgik det obligatoriske lægetjek torsdag morgen på Brøndby Stadion og træner allerede torsdag formiddag kl. 10:30 for første gang med sine nye holdkammerater.\nDygtig, udfordrende kantspiller\n- Elbasan Rashani er en dygtig kantspiller, som vi længe har haft et godt øje til. Han har speed, teknik og er dygtig til at udfordre, og desuden er han fortsat ung og har et stort videreudviklingspotentiale.\n- Det sidste halve år har vi kunne se, at han virkelig har lagt på sit spil og er begyndt at få mere udbytte af sine aktioner i form af blandt andet mål og assists. Da vi var inde i den sidste fase af scoutingen på Fredrik Semb, så vi Elbasan i kamp endnu en gang og blev bekræftet i, at han er rigtig spændende og værd at få til klubben.\n- Efter at Thomas Frank og Albert Capellas var i Norge og holde et langt møde med Elbasan, var vi overbeviste, også det menneskelige plan, og nu er det så lykkedes at hente ham, selv om han har været eftertragtet af en del andre klubber end os.\n- Vi har igen haft nogle gode og konstruktive forhandlinger med Odd BK, og vi er kommet frem til en aftale, som er gunstig for alle parter med tanke på, at Elbasan kun havde et halvt år tilbage af sin kontrakt. Vi er sikre på, at Elbasan vil passe godt ind i vores kultur og måde at spille på, og at han bliver en klar gevinst for Brøndby IF.\nElbasan Rashani kommer fremover til at spille i trøje nummer 14.\nCV - Elbasan Rashani\nFødselsdag: 9. maj 1993\nFødested: Hillerstorp, Sverige\nKlubber: Skarphedin IF og Odd BK (76 kampe, 9 mål)\nLandshold: U17, U18, U19, U20 og U21 for Norge (i alt 33 kampe, 3 mål)\nAdministrerende direktør Jesper Jørgensen og Elbasan Rashani sætter signaturer på kontrakten.\nRashani skifter permanent til Rosenborg BK\nRashani udlejes til Rosenborg\nKort pause til Rashani\nQ&A: Hvem er duks, spasmager og tempospecialist?\nDisse Brøndby-spillere skal i landsholdstrøjen\nMatchvinder-Rashani: Sejren samler holdet


Ryge: Nu har jeg f�et en vidunderlig forklaring p� de mystiske tennisbolde - Politiken.dk\nHer ind�nder du Danmarks suver�nt v�rste luft Brevkasse 27. okt. 2012 KL. 15.00\nUdvalg. Tennisboldene p� pl�nen i Virum har v�ret i flere st�rrelser og aldre. - Foto: Privatfoto\nEndelig er der kommet svar på, hvorfor en læser hver morgen har haven fuld af tennisbolde. FACEBOOK\nFor to uger siden skrev en l�ser fra Virum om, hvordan hun flere gange havde samlet tennisbolde op i sin baghave. Hun spurgte, hvem der kan st� bag – om det mon er skader. S�ren Ryge Petersen havde flere bud, bl.a. at der var tale om det rene fis. Nu har l�seren svaret igen. Sp�rgsm�l fra l�ser Katrine – ogs� kaldet Tinne:\nSom gammel �gte s�nderjyde – min mor var fra Jels, min far fra Vojens, kunne jeg da aldrig finde p� at lave fis med dig. For historien er ganske vist.\nMen jeg er alligevel glad for, at hekseafbr�nding er afskaffet i Danmark, for venner og bekendte er jo lige s� skeptiske som dig. Og s� var jeg nok blevet br�ndt p� b�let. L�S OGS�S�ren Ryge har f�et tilsendt det �m�rkeligste og mest fantasibefordrende� mysterie\nTak alligevel for din interesse – jeg h�ber, at der er en eller anden l�ser – det plejer der at v�re, som kommer med et kompetent svar, s� jeg kan blive renset lidt. M�jn heefra.Svar: Det bliver bedre og bedre. Min mor var fra Skodborg – 7 km fra Jels. Jeg har g�et p� Vojens Ungdomsskole for 53 �r siden, og vores nabokone i Agtrup hed Tinne. Jeg takker for din tilbagemelding, hvormed enhver form for fis er udelukket, og derp� kommer det allerbedste. B�kg�rd i Br�nsh�j har skrevet til dig/os med en vidunderlig forklaring p� dine tennisbolde. Den kommer her:\n�Jeg har n�sten samme problem, bare med valn�dder og vinbjergsnegle, som skaderne dropper p� tagryggen, s� n�dder og snegle triller ned ad taget og enten lander i tagrenden eller p� pl�nen, hvorfra de gentagne gange bliver hentet og atter droppet fra tagryggen, formentlig i h�b om, at der g�r hul p� valn�dderne, sneglene. Efter at vi har f�et ny tagbel�gning af st�lpladetegl, er vi ikke i tvivl, n�r det foreg�r ;-)! L�S OGS�Ryges brevkasse: Larver �der gr�sset nedefra Jeg vil v�dde p�, at Katrine Junge ikke har fladt tag! Og at boldene ligger cirka 4-7 meter fra en skr� tagflade.\nTennisboldene er jo til at transportere, til at holde fast i med et n�b, da de jo er uldne; glatte plastikkugler er derimod sv�re at flytte med et n�b.\nTennisbolde indeholder m�ske noget spiseligt og skal derfor ’kn�kkes’ ligesom �g�. Se også\nRyge: S�dan sk�ner du vinbjergsneglene\n15. apr 10.11\nRyge: Et bl�ret men mystisk tr� 15. jan 07.13\nRyges brevkasse: Skru op for P4 og jag m�ren v�k fra loftet\n25. dec 15.00\nRyge: Stor jordn�d til lille fugl 07. dec 14.33


Norwegian med Dreamliner på Oslo-København - CHECK-IN.dk\nAf: Ole Kirchert Christensen i NYHEDER 12. juli 2013\nDer er tilsyneladende et kapløb om at blive det første flyselskab, der kan præsentere Boeing 787 Dreamliner-flyet i Københavns Lufthavn. Endnu har ingen flyselskaber været i CPH med det nye langdistancefly.\nQatar Airways kunne for nylig annoncere, at selskabet fra den 1. september vil benytte Dreamliner-flyer mellem Doha og København, hvorfor forventningen har været, at flyselskabet fra den arabiske halvø bliver det første til at vise drømmeflyet frem i den danske hovedstadslufthavn.\nDenne forventning blev yderligere forstærket af, at Norweigan i første omgang valgte at flyve udenom København i forbindelse med sommerens europæiske “Dream Tour“, hvor Dreamlineren bliver benyttet på ruterne fra Oslo til London, Nice, Barcelona, Alicante og Málaga.\nMen nu vil Norwegian tilsyneladende overhale Qatar Airways indenom. Det norske lavprisflyselskab er naturligvis bekendt med den “hype“, der i luftfartskredse er omkring det nye langdistancefly, og man vil tilsyneladende ikke forære den enorme markedsføringsværdi til Qatar Airways.\nDerfor vil Norwegian dagligt benytte selskabets første Dreamliner-fly på ruten fra Oslo til København fra den 5. august til og med den 13. august. Det vil ske på rutenummer DY942 fra Oslo kl. 13.45 med ankomst i København kl. 15.00 og retur fra København på rute DY943 kl. 16.00.\nPlanerne bekræftes af Norwegians danske presse- og markedschef.\n“I forbindelse med træning af crew er det lykkes os at få vores Boeing 787-fly forbi Københavns Lufthavn, og det er vi rigtig glade for. Der vil blive en særlig markering ved den første ankomst den 5. august,“ siger Johan Bisgaard Larsen fra Norwegian.\nSenere skal flyet klargøres, inden det fredag den 16. august som rutenummer DY7005 flyver den første tur mellem Stockholm og New York-JFK.\nNorwegian er tilsyneladende kommet godt i gang med selskabets langdistanceflyvninger. I forbindelse med gårsdagens præsenation af regnskabet for andet kvartal, kunne Norwegian afsløre, at ruterne til Bangkok og New York i juni måned har været gennemført med 96 procent belægning i gennemsnit.\n787-8 Boeing Dreamliner Norwegian\t2013-07-12\nTagget med: 787-8 Boeing Dreamliner Norwegian


Top 10 smukkeste Passion Flowers | DK.Hair-Action.COM\nSådan behandles kyllingeskind på bagsiden af dit aRMS\nRosie Huntington-Whiteley, før og efter\nMet Ball 2018: Must-see skønhed ser ud\nBrow-ekspert Alisha Noon deler hendes skønhedshemmeligheder\nSådan sørger du for, at din botox og fyldstof ser naturligt ud\n10 bedste arkmasker til hydrering, lysstyrke, fastspænding og mere\nDermalogicas nye rene toner til let og sund dækning\nFolkets valg præmier 2018: Jessica Albas lyserøde læber og slankt hår\nLogin / Tilmeld\nSundhed og wellness\nTop 10 smukkeste Passion Flowers\nAileen Frederiksen ــ 29 september 2018\nPassiflora (passionsblomst) er en stedsegrøn klatreplante med smukke og eksotiske udseende blomster. Tidlige opdagelsesrejsende og missionærer kristendommens brugte de indviklede dele af denne blomst til at fortælle historien om Jesu død. Ifølge legenden, de 10 kronblade og bægerblade repræsenterede de 10 apostle, der forblev tro mod Jesus hele Passion. Trådene symboliserede tornekrone, som Jesus bar på dagen for hans død. Anlægget bærer også farvestrålende frugter, som er relished af den lokale befolkning.\nHer er de 10 smukkeste lidenskab blomster ved populært valg:\n1. Passiflora inkarneret Alba:\nAlba er en påfaldende smuk ren hvid passionsblomst med gule støvknapper. Det er 2 til 3 inches lang og har eksotiske blomster lemmer og dikkedarer. Denne blomst producerer spiselige frugter, der anvendes til at forberede syltetøj og chutnies. Det er den mest hårdføre passionsblomst og kan nemt overleve moderat kolde vintre.\n2. Passiflora inkarneret Maypop:\nMaypop er et 4 inches passionsblomst med lyserøde og lilla kronblade. Kronbladene og bægerblade er frynsede og let bølget. Det ser årligt i sommeren og det tidlige efterår og varer for omkring en uge. Bladene har 3 lapper og glatte margener. Det producerer ægformede grønne frugter, som kan findes på vinstokken langs blomsten.\n3. Passiflora Alata:\nAlata er en meget velduftende Passiflora med røde buede kronblade og en fremtrædende frynsede korona i lilla og hvide striber. Dens blade er lange og lyse grøn farve. Dens æg formet, gul frugt er højt værdsat af de lokale folk. Alata blomstrer årligt i sensommeren og det tidlige efterår i ordentlig sollys.\n4. Passiflora caerulea:\nCaerulea kaldes kongen af Passiflora. Denne hvide blomst er omkring 10 cm i diameter og er overvundet af en korona af violette filamenter. Det har dybt fligede mørkegrønne blade, der er spredt som en hånd. Bunden af hvert blad har en slyngtråd, der slynger omkring støtte vegetationen.\n5. Passiflora Vitifolia:\nPassiflora vitifolia er hjemmehørende i det sydlige og nordvestlige Amerika. Det er en genial rødlig orange blomst med lyse røde tråde. Blomsterne efterfølges af gul plettet, lysegrønne passionsfrugter. Dens stængler er slank og har coiling slyngtråde.\n6. Passiflora Coral Sea:\nCoral Sea er et 3 inches lang blomst med koral pink kronblade og en lille lilla glødetråd. Denne hybrid af manicata blev skabt af Patrick Worley i 1983. Dens frodige mellemstore grønne blade har brede lapper. Blomsten udvikler bedst i skygge placering men kræver god sollys til at blomstre godt.\n7. Passiflora Sanguinolenta:\nSanguinolenta er kraftig voksende vin med 2 store blade, der ligner et par sommerfuglevinger. Dens mørke koral pink knopper ligne stearinlys beliggende i løvet, der åbner for at afsløre en delikat bred opvarmes under koral lyserød blomst. Den vokser kun 9 inches høj, langt mindre end de fleste af lidenskab vinstokke. Det er en perfekt vin til mindre haver og containere.\n8. Passiflora Lavender Lady:\nLavendel Lady er en 3 inches lang, dyb blå passionsblomst med tre fligede blade. Det blev hybridiseret af den amerikanske fabrik opdrætter Patrick Worley i 1982. Det er en kompleks hybrid mellem lilla Passiflora amethystina og den blå passionsblomst, Passiflora caerulea. Kronbladene er mørkest ved spidserne og næsten hvid i midten, omgivet af opretstående støvdragere og filamenter i forskellige nuancer af lilla. De blomst blomstrer i løbet af året, peak blomstre sæson bliver forår og efterår.\n9. Passiflora Purple Tiger:\nLilla Tiger er et enormt kraftig rød blomst med lilla og hvide corona tråde, der er bølget mod spidserne. Det er en hybrid mellem Passiflora Ruby Glow og Passiflora firkantede. Blomsten har store afrundede voksagtig blade med bevingede stængler. Anlægget bærer store gule en frugt, der ikke har en meget tiltalende smag.\n10. Passiflora Ligularis Granadilla:\nLigularis er et medium grøn farvet passionsblomst med store hjerteformede blade. Blomsten har grønligt hvide bægerblade og lette rosa hvide kronblade. Dens frugter er orange med lilla aftegninger. Frugterne kan spises lige ud af skallen eller pulpen kan udvindes til at gøre en forfriskende drik.\nMed så mange valg at arbejde med, fortæller os i kommentarfeltet, hvilken af de lidenskab blomster, du har prøvet plantning i din have. Og husk at dele nogle tips også!\n15 bedste Salgsmærker af Rose Parfumer, dufte og dufte\nTop 10 Underarm tatoveringsdesign\n10 bedste toner shampoo Du kan prøve i dag\n10 bedste Pranic Healing centre i Chennai\n24 Mindblowing tatoveringsdesign til piger\n10 bedste duftolier til rådighed\n10 bedste urte-inflammatoriske tabletter og kosttilskud\nTop 10 øjenbryn tatovering design Du kan prøve lige nu\nBedste Ganesh Rangoli designs - vores top 10\nTop 10 hebraiske tatoveringsdesigner\nTop 10 nyeste Kolam designs\nBedste Wolf tatoveringer - vores top 10\nHår stil 57\nSundhed og wellness 93\nKvinders fitness 51\n© 2019 DK.Hair-Action.COM


"Min kunst ender ofte med social innovation" - Center for Kunst & Interkultur\nSkrevet af: Maja Spangsberg Jakobsen, bazART.dk 1. august 2012\nBazART præsenterer kunstneren Maher Khatib. “Det er nysgerrigheden, der driver mit værk”, fortæller han, og derfor udviklede en fotografisk interesse for kolonihave-kitch til et udviklingsprojekt, der eksponerer palæstinensiske familier på Vestbredden for det danske kolonihave-koncept.\nEn social bevidsthed gennemsyrer stort set alt, hvad Maher Khatib foretager sig. Til dagligt arbejder han som aktivitetskoordinator i et socialt boligområde i Ringsted, men når han har tid tilovers kaster han sig over sine kunstprojekter. Inden for de seneste år har fotografiapparatet været en fast følgesvend for Maher, der blandt andet har været med til at skabe en fotomarathon på Vestbredden. Som flygtning med palæstinensiske rødder har Maher et særligt tilknytningsforhold til dette krigshærgede område, som han under flere besøg har skildret gennem kameraets linse. I et nyt projekt, der startede med en nysgerrighed omkring livet i de danske kolonihaver, er Maher endt med at få et samarbejde med Det Danske Hus i Palæstina, der nu arbejder på at få etableret en lille haveforening på Vestbredden. Nydanskere i danske kolonihaver\nUnder et besøg hos sin palæstinensiske ven Mahmoud i hans kolonihave i Ringsted, som han har haft i 19 år, får Maher Khatib ideen til at fotografere og skildre den særlige stil, som kolonihaveejerne indretter sig med. Maher Khatib er fascineret af livet i haveforeningen, og han mener, at stilen i kolonihaverne og husenes indretning fortæller rigtig meget om personligheden på de enkelte beboere. Undervejs i fotoprojektet kommer Maher Khatib, sammen med vennen Peter Poulsen, på idéen at skildre historier fra nydanskeres liv i kolonihaverne. “Selvom mange betragter kolonihaverne som noget særligt dansk, er der faktisk rigtig mange nydanskere, der har investeret i en kolonihave, hvor de nyder livet i deres fritid og føler sig hjemme. Det synes jeg er interessant at fortælle en historie om.” forklarer Maher Khatib, der har fået produceret den lille bog ‘Virkelyst – Nye danskere i kolonihaven’.\nVirkelyst for alle danskere\nBogen om nye danskere i kolonihaver fortæller om, hvordan en lille fritidshave kan give fornyet energi til beboerne. “Det er meget forskelligt, hvad folk bruger deres kolonihave til”, fortæller Maher Khatib, der både har talt med danskere og nydanskere om livet i kolonihaven. “Kolonihaven er et helle, hvor man kan slappe af og være sig selv. Den oplevelse er fælles for alle beboerne, jeg har snakket med. Haveforeningen fungerer som et lille parallelsamfund, hvor folk lærer hinanden at kende på en anden måde end i et lejlighedskompleks inde i byen. Fordi hækkene er så lave, kan man ikke undgå at komme hinanden ved. Det gælder for alle uanset deres baggrund. Det er jo det, der er så berigende ved kolonihaven, fordi folk har glæde af hinanden og møder nogen, de ellers aldrig ville snakke med,” forklarer Maher på baggrund af de samtaler han og vennen Peter har haft med de mange forskellige beboere i Virkelyst. Kolonihaven som eksportprojekt\nI forbindelse med lanceringen af bogen om livet i Virkelyst bliver Maher Khatib kontaktet af Det Danske Hus i Palæstina, der inviterer ham på besøg for at fortælle mere om de danske kolonihaver. Under Mahers besøge opstår idéen om at de i fællesskab arbejder for at etablere en lille haveforening med tre-fire kolonihaver som et opstartsprojekt, der skal tilbydes til nogle engagerede palæstinensiske familier, der på sigt selv skal finansiere deres egne kolonihaver. “Ideen med at lave kolonihaver til palæstinensiske familier er at give lidt livskvalitet til nogle mennesker, der lever med mange bekymringer i en krigszone. Mange af de her mennesker er fattige og ejer ikke selv jord. Med en lille kolonihave får de mulighed for at dyrke lidt afgrøder, der kan give ekstra mad på bordet samtidigt med, at de kommer ud og får noget frisk luft væk fra betonboligerne,” forklarer Maher Khatib og tilføjer, at han er meget positivt overrasket over den udvikling, som hans lille fotoprojekt har taget: “Det er virkelig en god følelse, når man laver noget, der kan gøre livet bare en lille smule bedre for nogle andre mennesker,” siger han med et smil på læberne. Dansk kultur i arabiske medier\nUnder besøget hos Det Danske Hus i Palæstina giver Maher Khatib et interview til et lokalt palæstinensisk medie, hvor han fortæller om kolonihaver og dansk kultur. Det udvikler sig hurtigt til en stor mediestorm, hvor samtlige arabiske medier berører emnet. “Det var meget overvældende, at der pludselig var så meget omtale af projektet, og det var interessant at opleve, hvor stor interesse der var for mit liv i Danmark og for dansk kultur. Jeg prøvede at forklare, at danskerne ikke hader islam, men at man går meget op i personlig frihed i Danmark, så længe det ikke er til skade for andre. Jeg fik også fortalt en masse om, hvordan arabere og palæstinensere lever side om side med danskere og er en del af dansk kultur. De var meget fascinerede af historier om velintegrerede muslimer, der elsker hyggen i kolonihaven sammen med deres danske naboer. Det var en meget god oplevelse at få lov til at formidle dansk kultur på en positiv måde i nogle medier, der når meget bredt ud i den arabiske verden,” fortæller Maher Khatib, der med sin fascination af kitsch kolonihaver er endt med at skrive et lille stykke global historie.\n‘Virkelyst – Nye danskere i kolonihaven’: propagator.dk/virkelyst.pdf\nMaher Khatibs fotoside: idegeni.dk