Rejsebreve fra 2019\nRejsebrev 109 Marstal - Kolding\nskrevet d. 28-08-2019\nMarstal 18/08/2019 – Kolding 24/08/2019\nNår vi skriver rejsebrev, foregår det i sagens natur oftest på Nausikaa, men dette årets sidste bliver til her hjemme på kontoret. Vi har en gang siddet i en flyvemaskine, en anden gang i en lufthavn, men heldigvis tager man jo indtryk og minder med sig og kan slippe dem ud hvor som helst, det lige er muligt.\nDe sidste gange har det også regnet og blæst, mens vi har skrevet. Denne gang skinner solen, det er varmt og stille. Nausikaa ligger på sin plads i Nordhavnen i Kolding, og det føltes ganske forkert at sejle ind ad fjorden lørdag ved 12 tiden, hvor alle de andre var på vej ud. Men der er meget, der skal laves herhjemme, og vi har haft næsten 2 hele måneder, hvor vi har nydt det på de såkaldt hjemlige breddegrader. Så nu kalder hverdagen med alle dens opgaver!\nVi blev nogle dage i Heiligenhafen, både på grund af regn og blæst, men også fordi vi der fik et kærkomment besøg af hollandske sejlervenner. Søndag morgen ville vi af sted mod Danmark, nærmere bestemt Marstal. Vi havde forventet at stå op til regn og passende vind til at sejle på, men regnen kom først, da vi skulle i havn, så vi nåede da at blive våde! Vinden var meget svag næsten hele vejen, få mil før Marstal kom den, og da gad vi ikke gøre brug af den. Efter vejrmeldingerne at dømme, ville vi få nogle dage med byger og hård vind, så vi var indstillede på at ”gøre Ærø”.\nDa det klarede lidt op, gik vi en tur op i den søndagsstille by. Der var dryppende vådt over alt, ikke så opmuntrende, men kirkens klokkespil var et oplivende indslag. Det så lidt bedre ud mandag morgen, hvor vi ”bevæbnet” med regntøj vovede os op for at finde turistkontoret. Det var lukket, men vi fik at vide af en venlig mand, at bussen kunne vi tage nede fra havnen. Det er gratis at køre med busserne, og meget nemt hvad angår tider, så vi steg på og tog hele turen til Søby. Solen var på himlen, og vi travede lidt rundt i forsøget på at finde et sted at spise. Det fandt vi også – et og kun 1 sted, hvor vi blev mætte, men nogen positiv oplevelse var det altså ikke! Det var med at komme videre ud mod Voderup Klint, som vi havde læst om og havde lyst til at se. Det betød en god travetur, da vi var stået af bussen i landsbyen Vindeballe. Det var blæsende, men dejligt vejr, og havet viste rigtigt tænder ude ved klinten, der falder mod havet i en slags terrasser. Et specielt og smukt naturområde, der fuldt fortjent har Det Brune Johanneskors.\nBussen kom som ventet, og næste stop var Ærøskøbing, hvor der var meget mere liv og hygge. Vi var rundt og gense gaderne med de små huse, og mens vi sad og nød en kop kaffe på torvet, talte vi om, at det var fantastisk så blå himlen var! Det varede kun kort, for da vi skulle på bussen, regnede det igen! Vel tilbage i Marstal fik vi købt ind til lækker aftensmad, og endnu en aften gik under cockpitteltet, mens bygerne kom og gik. Men sådan er den danske sommer jo tit, og vi elsker den alligevel…\nDa vi måtte sande, at den hårde vind var kommet for at blive lidt endnu, besluttede vi at besøge Søfartsmuseet. Vi ankom drivvåde, men blev tørre efterhånden som vi gik rundt på det fantastisk flotte og interessante museum. Der kunne man nemt bruge mange dage, for der er så helt utroligt meget at se og læse om. Tingene er placeret i mange forskellige rum i flere etager, så det var i sig selv en oplevelse at gå rundt i de gamle bygninger. Kan varmt anbefales!\nDen regnbyge, vi lige præcist havnede i på vejen til museet, viste sig at være den sidste. Vi kom af sted i dejligt vejr næste morgen, og da vi var kommet fri af Mørkedybets mange røde og grønne koste, satte vi sejlene, også selvom det var modvind. Ved Avernakø måtte vi give op, vinden lagde sig helt. Vi havde besluttet at lave lidt ø-hop på hjemvejen, og Lyø var dagens mål. Her var vi spændte på, om der var plads, men havnen er blevet udvidet meget, siden vi sidst var der, så der var mange ledige pladser. Lyø lignede sig selv bortset fra, at kroen var lukket. Der var gang i høstarbejdet, vi så færgen tage flere læs korn med. Da vi kom tilbage fra traveturen ud til Klokkestenen, lå der bekendte fra Kolding, så nu følte vi, at vi næsten var hjemme!\nEn meget fin aften på Lyø med en solnedgang, som vi ikke havde set længe, så vi snakkede om, at vi sådan set ikke behøvede tage hjem. Næste morgen var der kommet vind, og den var lige, som vi kunne ønske os: Jævn til frisk og med slæk på skøderne gik det herligt mod Årø, som skipper havde udset sig som dagens mål. Også her var der god plads, og en lille tur op i byen resulterede i, at vi bestilte bord på Brummers Gård, så vi kunne fejre bryllupsdag. Det var en rigtig fin oplevelse, både hvad maden, betjeningen og omgivelserne angik.\nÅrø havn lignede sig selv, bortset fra at Havnegrillen/-kiosken var udvidet til et madsted med plads til rigtig mange mennesker. Oppe i byen og rundt på øen var der stadig huse, der var gjort fint i stand samt en del, hvor en kærlig hånd ikke kunne siges at være tilstrækkelig. Det samme var tilfældet på de andre øer, vi besøgte, og det er nok helt naturligt, men trist at se på de mange forfaldne bygninger i landskabet.\nNu, hvor sommeren var kommet tilbage, havde vi ikke travlt med at komme hjem, så vi inviterede skippers bror og svigerinde til frokost og efterfølgende travetur; de kom med færgen, og vi havde nogle hyggelige timer sammen. Der er stadig nogle få fiskere på Årø, det er stadig motorbådene fra omegnen, der finder sammen til hygge inde i bunden af det ene bassin, færgen sejler stadig konstant, og det var helt rart at opleve, at der er ting, der ikke har forandret sig i de mange år, vi har været væk fra Danmark med båden.\nLørdag morgen vågnede vi til meget tæt tåge. Det var varslet, og vi ventede lidt, så vi kunne begynde at skimte Årøsund, før vi listede ud fra pladsen i den morgenstille havn. Da vi kom lidt væk fra øen, lukkede tågen sig fuldstændigt om os, og det gav anledning til at prøve radaren godt af. Det var havblik, og solen var længe om at brænde tågen væk, men efterhånden som vi kom op til Stenderup Hage, fik vi god sigt og det skønneste vejr. Der er god hjælp fra de nye instrumenter i form af kortplotter, AIS og radar, og det er fint at prøve det af i roligt vejr og kendt farvand.\nMeget har været anderledes på dette sommertogt, end hvad vi har været vant til de sidste 13 år. Først og fremmest har det været køligt og regnfuldt – det var vi forberedt på. Så har afstandene været kortere. Den længste tur i år var vist på 70 sm, som ikke var planlagt, men grundet ændrede planer, blev turen noget længere. 50 sm mellem Bornholm og Rügen var også mindre, end vi tit har sejlet over åbne stræk, og generelt har der været flere havne at vælge mellem på ruten – det er vi heller ikke forvænt med. Få steder har der været en havnefoged, som har været synlig og hjælpsom, hvilket vi også var forberedt på. Nu er det oftest en automat, hvor man betjener sig selv, og det har også fungeret, men resulterer jo ofte i dårlig udnyttelse af havnens kapacitet. Sejlerne hjælper hinanden som altid, og det har været rart, at der næsten altid er en på broen til at give en hånd – så kommer man også lettere lidt i snak.\nVi har undret os over, hvor få danske både vi har mødt. På Bornholm var der naturligvis en del, men på Rügen og langs den tyske kyst, så vi stort set ingen. Det er ikke langt fra Danmark, og der er fint!\nPå Ærø og Lyø var vi ganske få danskere, så først på Årø var der nok lidt flere danske flag end tyske, og sikkert kun, fordi det var weekend.\nDet mest specielle for os har været, at vi ikke havde en fast dato for vores hjemkomst. Vi har i lang tid levet med visheden om, at der var en flyafgang, vi skulle ramme, når vi skulle hjem. Og der skulle være lavet aftale med en marina, hvor Nausikaa kunne være imens. I år har vi selv bestemt, og vi har kunnet ændre vore planer efter vejr og lyst.\nVores plads var ledig, da vi kom ind i Nordhavnen. Vi tog os tid til en frokost, og i stedet for at skipper skyndte sig at gå hjem og hente bilen, mens skipperinden pakkede sammen, fulgtes vi ad, for vi plejer jo at gå en god, lang tur. Normalt har vi skullet skynde os, for vi skulle jo på arbejde i morgen! En meget anderledes måde at komme hjem på.\nAlt var vel derhjemme, og vi kørte ned og fik hentet mad og tøj. Og så kunne vi i ro og mag gå i gang med alt det, der skal klares, når man har været væk fra hus og have i lang tid.\nVi ved ikke, om der bliver flere sejlture i år, for vi skal videre med at skifte taget på huset samt færdiggørelse af diverse påbegyndte projekter. Så måske vi blot vil glæde os over de mange og gode oplevelser på årets sommertogt, og modstå fristelsen til igen at stikke af sted.\nUnder alle omstændigheder slutter vi for denne gang og siger tak for hilsener og positive tilkendegivelser i forhold til hjemmesiden. Vi vil efterhånden, som tiden tillader det, få lagt billeder m.m. ind.\nVi ønsker alle en god sensommer og vinter, og vi ses igen til foråret!\nRejsebrev 108 Rostock - Heiligenhafen\nRostock 06/08/2019 – Heiligenhafen 17/08/2019\nDet regnede vist også sidst, vi skrev rejsebrev... Vi har haft god gavn af cockpitteltet, oliefyret har også været tændt en enkel gang, og så er det rart, vi ikke behøver skynde os, for der har ikke været langt mellem bygerne med både vand og vind den sidste periode. Vi har alligevel fået set og oplevet en masse spændende, så ingen grund til klage!\nVi var spændte på at komme til Rostock, for vi vidste, der skulle være det store, årlige sejlerarrangement Hanse Sail med de mange gamle, store sejlskibe, så vi kunne kun forvente, det ville blive vanskeligt at få plads. Vi kom ind i Warnemündes store havn med masser af færger, containerskibe og diverse turbåde, og så på muligheden for plads der i en lille marina. Det var ikke muligt, heldigvis, for det lykkedes os at få lov at ligge helt inde i bunden af havnen tæt på Alt Stadt i Rostock, hvis vi lovede kun at blive to dage. Det passede os fint.\nIndsejlingen til Rostock ad floden Warno er meget lang med store virksomheder langs bredderne. Bl.a. et stort værft, der på et banner fortæller, at her er man ved at bygge Verdens største krydstogtskib med plads til 5000 passagerer fordelt på 20 dæk!\nVi blev overraskede over, så flot Rostocks gamle bydel er. Så blandt flere andre kirker den store, smukke Marienkirche med verdens ældste astronomiske ur, som var helt unikt. Når klokken slår tolv, starter apostlene rundgangen om Jesus, flotte træfigurer, som står meget højt oppe – det var et tilløbsstykke og værd at se. Kort derefter var der en lille andagt med en meget sympatisk præst og smuk orgelmusik. En helt igennem dejlig oplevelse!\nVi skulle også se Universitetet, som har flere afdelinger i byen, og som Rostock er meget stolt af. Den gamle bygning var virkelig imponerende, og der var masser af leben omkring den. Rådhuset og gavlhusene var også smukke, og frokosten, vi indtog midt i det hele, var perfekt. Til det store sejlerstævne hørte også en masse gøgl, og aldrig har vi da set så mange øltelte, pølsebarer, karuseller, radiobiler m.m.m. Det var ved at blive stillet op, alt imens det ene smukke sejlskib efter det andet anløb havnen. Vi kunne jo ikke deltage i løjerne, men var enige om, at vi havde meget bedre mulighed for at se skibene, som de der kom sejlende stille og roligt et ad gangen.\nNæste stop var Kühlingsborn, som ligger passende som stop-over mod Wismar. Vi havde en stille og rolig tur for motor, og det var godt nok, der ikke var urolig sø, for vi måtte vente et stykke tid på at komme ind i havnen. Der var en lind strøm af både på vej ud, deraf flere af de gamle skibe på vej til Rostock. Vi kom fint på plads i den store marina, som har alle faciliteter og ligger midt i et stort ferieresort med hoteller og lejligheder en masse. Cafeer, restauranter, tøj-, smykke- og skobutikker både ved marinaen og i den nærliggende by. Her blev det også en kamp med bygerne, når vi gerne ville ud og opleve noget. Vi tog det fine smalsporede Molli-damptog, der er en hel institution i området, for vi ville gerne til Bad Doberan og se den meget omtalte Minster Kirke, som ligger i et gammelt klosterområde. Vi kom fint af sted, og det var en meget flot og imponerende kirke og hyggelig by, hvor det var tydeligt, byen fra gammel tid var bygget op omkring cisticienserklosteret. Sjovt var det at se Molli køre ind gennem gågaden, få cm fra parkerede biler, forretninger og cafeer, men det var folk vant til, og alt forløb uden problemer. Vi måtte søge ly under en parasol, da vi spiste frokost, valgte at tage lidt tidligt tilbage pga regnen. Vi var dog heldige, for mens vi kørte i toget, regnede det voldsomt, og da vi kom tilbage til Kühlingsborn, klarede det op, så vi kunne kigge nærmere på det vagttårn, der stadig står som et monument fra tiden før murens fald. Det var tankevækkende at gå på området, hvor der er ophængt meget billed- og tekstmateriale, hvor man kan læse om livet for østtyskerne, mens de stadig havde ”Nasse Maur” som en altdominerende del af deres dagligdag. Man bliver berørt af fortællingerne om de skæbner, der forsøgte flugt, især til Danmark, og for hvem det ikke lykkedes.\nVi ville gerne videre, og det var en lettelse, at søen havde lagt sig rimeligt, da vi sejlede mod Wismar. Der var næsten ingen vind, og efterhånden blev havet spejlblankt. Fint, for det er en meget lang afmærket rende, der leder ind til anduvningen til Wismar. Langt ude fra kan man se den kollosale bygning, der rummer byens skibsværft.\nVi var igen heldige at få en god plads i marinaen inde i bunden, tæt ved den gamle bydel. Vi havde fået nogle tips om Wismar af gode venner, og første punkt gjaldt Hanse Kellerei, hvor vi skulle smage deres sekt. Vi fandt stedet, blev hjerteligt modtaget og opfordret til at komme igen om en lille time, hvor der ville være rundvisning. Vi så lidt på den fine by i ventetiden, og da vi kom tilbage, blev vi bænket i en af de store tønder og fik straks skænket et dejligt glas sekt, mens vi så selskabet, som havde bestilt rundvisningen, ankomme. Det blev festligt og velsmagende, der blev ikke sparet på glassene – især blev vi forkælet, og vi købte naturligvis også nogle flasker med hjem. En meget hjertelig atmosfære var der på stedet, og en oprigtig interesse i at høre om, hvordan vi havde sejlet rundt de sidste år. Vi var ikke helt sobre, da vi gik hjem for at få noget rugbrød i maven, så køjen måtte lige besøges, før vi tog os sammen til at gå op til det nærliggende supermarked og handle. Igen måtte vi have teltet rejst, da vi skulle spise aftensmad, og næste morgen var der også kommet vind, meget vind! Men vi skulle selvfølgelig se Wismar, for det var solskin, så vi startede ”Tour de Kirchen”, for dem er der mange af i byen. Først var vi inde i Heiligen-Geist-Kirche, en stor kirke, som også bruges til koncert, og det var man ved at gøre forberedelser til. Bl.a. var NDR’s sendevogn ved at rigge til. Dernæst til St.Georgen kirken, der er under renovering og uden inventar, og hvor der er bygget en udsigtsplatform i 36 m’s højde. Der var fin elevator derop, udsigten var flot, men det var med at holde på hat og briller, sådan som det blæste. Da vi havde været forbi den fyrstelige residens, der i dag bruges af forvaltning m.m., kiggede vi på Marienkirchen med dens store tårn som det eneste, der står tilbage, og hvor man har bygget 1½ meter høje mure rundt på kirkens tidligere fundament, så man i dag kan se, hvordan kirken oprindeligt har været. Et flot projekt.\nSidste kirke var Sankt Nikolai, en meget smuk kirke med højt til de gotiske hvælvinger. Vi kom nogle minutter før slutnigen på en orgelkoncert, men nåede lige at få stemningen med.\nNu var den åndelige føde så rigeligt på plads, så det gjaldt om at få noget frokost. Det havde vi besluttet skulle foregå på Brauhaus Lohberg (efter anbefalingerne). Vi kan kun takke os selv for, at vi ikke valgte et andet sted. Der var så blæsende og larmende, at det næsten er ubeskriveligt. Maden var ikke nogen oplevelse, men man kan jo ikke vinde hver gang!\nVi gik så ned langs den gamle havns kajer og var inde og se museet, der er indrettet i Baum Haus, tidligere bomhus, hvor han, der sørgede for at lukke havnen med en bom om natten i gamle dage, havde haft til huse. Der var mange interessante ting at kigge på fra den lokale, maritime fortid, og så var der en meget sød vært, der viste os, at han nu havde skrevet Hjertelig Velkommen på dansk på info-skærmen, og han ville godt lige vide, om det var korrekt. Det var det – og meget venligt.\nEfter en kop kaffe – og man måtte tage sin stol ud af stakken, for hvis de stod enkeltvis uden at nogen sad i dem, ville de blæse væk – gik vi hen og så ”Unescos Hus”, dvs et af de gamle købmandshuse, som er indrettet til museum samtidig med, det fortæller om processen med at søge om og blive optaget på Unescos liste. Interessant og informativt.\nVel vidende, at der nok ville stå sø og blæst ude i virkeligheden, begav vi os af sted fra Wismar. Målet var Travemünde, for vi havde af en lokal sejler fået at vide, man godt kunne glemme alt om at få en plads inde i selve Lübeck, som var næste mål. Vind og sø var imod, men vi kom ind og fandt efter lidt søgen en plads i Fiskerihavnens Yachtklub. Der var kraftig sidevind på den alt for store pæleplads, men man ender jo med at ligge stille! Der så lidt rodet og sært ud, havnefogeden var ingen steder at finde, men efter en tur ind til den i øvrigt meget fine by, hvor det blev vejr til at slappe af over en drink ved Traves bred, var han kommet til sit kontor, og vi fik ordnet betalingen.\nNæste dag tog vi bussen ind til Lübeck. Det blæste og trak med byger, men vi havde efterhånden vænnet os til, at det var en del af pakken, og vi kunne jo ikke sidde under teltet hele tiden! Så af sted godt forsynet med regntøj. Hansestæderne ligner jo unægteligt hinanden, og også her i Lübeck så vi smukke kirker og gavlhuse, men byens vartegn Holstenstor var da en helt speciel bygning, ligesom byens rådhus. Her ville vi på rundvisning, og brugte ventetiden til at gå rundt – og ind i - kirker og andre bygninger, når det blev for vådt på gaden. Vi skulle være på Rådhuset kl. 12, og pga det våde vejr var der naturligvis mange andre, der havde fået samme ide. Så mange, at det var ved at blive et problem for den i øvrigt dygtige og humoristiske guide, som kunne fortælle meget om symbolikken og historien bag de mange udsmykninger og genstande, der var i de forskellige rum.\nVi lod os friste af en italiensk restaurant, selvom vi ellers plejer at ville spise som de lokale, men en varm pizza og et glas rødvin (skipper holdt sig til øl!) gjorde godt. Mens det styrtede ned uden for, sad vi og nød maden i bløde, behagelige stole, dejlig varme og med dug på bordet.\nDer var overskud til endnu en tur rundt i Lübeck, før vi fandt bussen hjem til Travemünde. Som ved flere lejligheder havde vi overvejelserne om, hvornår det mon ville blive vejr til at komme videre, men selvom det blæste en del, var vinden i den rigtige retning, og vi var i læ for bølgerne, så vi valgte at sejle videre næste morgen. Der var flere havne på vejen til Heiligenhafen, som især skipperinden gerne ville opleve, så vi behøvede ikke sejle hele vejen på en gang. Men det gik så godt for sejl, efterhånden blev det lunt og hæderligt vejr, at vi besluttede at sejle alle de 37 mil. Vi vidste godt, det ville blive en helt anden oplevelse at komme mod vinden i Fehmarnsund, hvor vi skulle under den høje bro, men der var ikke så langt. Så vi rullede sejlene ind, alt imens himlen blev mørkere og truende, vind og sø (+ strømsø) var imod, og det var da ikke så festligt. Vi slap dog billigt for regnen i denne omgang, og efterhånden, som vi nærmede os marinaen, lagde søen sig, og vi kom ind og fik en plads i den meget veludstyrede havn, hvor der ligger over 1000 både. Alligevel er her rart; det er tæt på den lille by med den gamle havn og mange hyggelige steder i form af cafeer og restauranter indrettet i kønne, gamle huse. Det er også et stort ferieområde med deraf følgende rigtig mange mennesker.\nVi nærmer os nu Danmark, regner med at sejle til Marstal i morgen. Det har været fint at være i hjemlige farvande, selvom skipper har ret i, der mangler nogle varmegrader! Oplevelserne har været lige så spændende og mange, som når vi har sejlet langt væk. Tyskland er et land, hvor man som sejler føler sig velkommen, og den østlige del af landets Østersøkyst har vi nu også oplevet, og med stor fornøjelse. Man kan godt mærke forskellen mellem Øst og Vest. Det er svært at definere præcist hvordan, men der er en højere levestandard her i Vest. Bilerne er større, forretningerne er mere lækre, og især hos gamle mennesker har vi mærket en forskel i væremåde. Alle steder har vi mødt venlighed, men det virkede nogle gange, som om de gamle østpå ikke rigtigt ventede sig noget godt. De havde ikke helt så let til smil, men når de så endelig smilede, virkede det stærkt. Men de bærer også meget med sig i deres bagage, og endnu engang er vi blevet taknemmelige over at være blevet født og have fået lov at leve i frihed. Det har gjort stort indtryk, hvor mange steder man i det tidligere DDR har lavet museer og udstillinger, der viser krigen og dens betydning for mennesker. Det er som om, der er en trang til, at alt skal frem i lyset – og ikke må glemmes!\nNaturen her er også en dejlig oplevelse. De store klinter, strandene, fuglene og når man kommer ind i landet de vidtstrakte marker og store skove – her er meget at fornøje sig over. Det gør tyskerne også i stort tal. I aftes gik vi op og fik en øl på havnens restaurant, for der var optræden af en sanger. Han var lidt bedaget og ikke helt teknisk opdateret, men han havde sin fanklub med, og det blev både sjovt og hyggeligt at høre ham. Den slags er de også gode til, tyskerne. Vi har jo været her samtidig med de mange ferierende, og vi kan kun anbefale danskere at tage hertil.\nOm lidt får vi gæster! Vi er så heldige, at nogle hollandske sejlere, vi lærte at kende helt tilbage i 2007, da vi sejlede langs Atlanterhavet, og som vi har skrevet med, men ikke set siden 2008, vil lægge vejen her forbi. De har solgt deres båd, har nu en autocamper, og de kontaktede os for at høre, om vi var hjemme, for nu var de i Årøsund. Da vi svarede, at vi lå her i Heiligenhafen, at vi ville blive her lørdag, og at vi gerne ville se dem, sagde de ja tak. Det er fantastisk, og det glæder vi os til. Så nu skal vi op og købe ind. Det regner stadig, men vi håber på sejlvejr i morgen, og ellers har vi det store privilegium, at vi da bare kan vente, til det bliver godt vejr!\nTak for hilsener til jer alle, og på snarligt gensyn til jer derhjemme!\nRejsebrev 107 Rügen\nRügen – Sassnitz 25/07/2019 – Wiek 05/08/2019\nDet er ofte sådan, at når vi forlader et område for at besøge et nyt, kræver det en god lang dags sejlads. Således også fra Bornholm til Rügen, hvor vi startede meget tidligt en dejlig solrig morgen. Vore naboer var endnu tidligere på færde, og så kunne vi også ligeså godt komme af sted. Vi havde forventet en halvvind at sejle på, men der var under 3 m/sek. på hele den 50 sm lange strækning, og så stod der nogle betragtelige dønninger, så helt afslappende var det ikke. Mens vi stadig kunne skimte Bornholm ude agter, dukkede de store klinter på Rügen op, og alt imens de blev tydeligere, steg trafikken i form af færger og turbåde samt mange andre former for fartøjer.\nHerligt, da Nils tog imod i den store havn i Sassnitz, hvor der var masser af pladser at vælge imellem – lidt af en kontrast til forholdene på Bornholm. Det var også en lidt urolig havn på grund af bassinnets størrelse og den megen trafik, men en rigtig fin by.\nNils og Lene havde tidligere besøgt Prora, det store ”ferieprojekt” for arbejderne, som Hitler planlagde i årene op til WW2. Det såkaldte Kraft Durch Freude – et helt enormt byggeri af ferielejligheder i komplekser på op til 6 etager og i en længde på 4,7 km! Bygget helt ude ved stranden med tilhørende faciliteter. Det var et must at opleve, og de ville gerne se det igen. Så der blev planlagt cykeltur derud. Vi skulle først lige forbi og se en krigskirkegård i skoven – og det var en smuk og tankevækkende oplevelse. Det gør altid indtryk at se navnene på de alt for unge døde, skønt vi efterhånden har set meget af den slags. Kirkegården var meget smukt placeret et fredfyldt sted på en bakke i skoven, og indgik helt naturligt i stedet.\nDa vi skulle videre, fik vi lidt problemer med at finde ud – for det var jo ikke sagen bare at køre tilbage, vel? Vi kom ud på stier, som garvede mountainbikere nok ville nyde, men som var noget af en udfordring for os, men endelig kom vi igen tilbage til civilisationen, som gav andre udfordringer i form af biler og smalle broer, der skulle forceres. Der var dog også lange perioder med god cykelsti! Vel fremme ved Prora, blev vi mødt af et sandt inferno af larm og en mennskemængde, som gjorde det mere end svært at få overblik over noget som helst. Så der måtte lidt spørgen og forsøgen sig frem, før vi endelig fandt Informationszentrum, som vi stæsede ud til for at nå en guidet rundvisning, der var annonceret til kl. 14.30. Vi nåede det akkurat for så at erfare, det var kl. 16! Pyt, vi kunne selv gå rundt, og det var en oplevelse, der gjorde stort indtryk. Der blev fortalt grundigt om selve projektet, hvad det i stedet blev brugt til, da krigen jo ændrede alt, samt flere afdelinger med både Holocaust-museum, udstilling af Hitlers regeringsregime, rettergangen i Nürnberg og m.m. Virkelig informativt og med stof til megen eftertanke. Vi var også en tur nede ved stranden, som bliver brugt af tusindvis af sommerturister, både fra nærliggende sommerhuse og ferie-resorts samt af folk, der kører mange km for at komme til den eftertragtede strand. Der er fuld gang i renoveringen af mange af bygningerne, der nu sælges som attraktive ferieboliger, ligesom der er indrettet et Ungdomsherberg i en af blokkene. En rigtig god oplevelse rigere cyklede vi tilbage til båden, hvor der blev tidligt ro ombord!\nNæste dag skulle vi cykle til Nationalpark Jasmund for at opleve området omkring de meget store klinter, vi havde set fra vandet, Kongestolen og Victoriastolen. Nils og Lene havde lejet cyklerne for to dage, så det var med at komme afsted. Klar til afgang om formiddagen medbringende madpakker. Det blev en anderledes behagelig og køn cykletur af overvejende udmærkede stier hele vejen, meget gennem skov. Da vi kom frem, krævedes der entré, og sådan havde det altså ifølge Lene ikke været sidste gang! Men der var lavet et meget flot center med mange udstillinger, film m.m. om området, der er optaget på listen over Unescos Naturarv, fuldt fortjent. Og så går der altid lide ”commerce” i tingene, men der er også meget at etablere og vedligeholde. Og det er flotte klinter, og et bevaringsværdigt landskab, helt bestemt.\nDet var blæst godt op – som varslet – så vi var klar over, vi ikke lige med det samme ville af sted fra Sassnitz. Det gav mulighed for besøg på Fiskerimuseet samt U-båden på havnen, lidt flere gåture i den dejlige by samt nogle indkøb, før vi sejlede af sted mod Lauterbach. Vi kunne sejle for sejl en stor del af turen, og det er jo noget, vi nyder! Også i Lauterbach var der masser af ledige pladser, og vi blev igen taget godt imod af Nils. Grunden til at sejle dertil var at få en tur med det gamle damptog Rasender Roland. Det var småsnusket vejr, men vi stod alligevel op til en fin og varm morgen, hvor vi fra Nausikaa valgte at gå ind og se lidt på byen Putbus, før vi steg på toget. Vi havde læst om en slotspark og en masse roser i en hyggelig by, og det fandt vi alt sammen og nød at se på. En velfortjent kold fadøl, mens vi ventede på Nils og Lene på stationen, faldt på et tørt sted, for det var varmt! De dukkede op som aftalt – også spadserende – og vi fik med nød og næppe en siddeplads i det fyldte tog. Fandt hurtigt ud af, at der ikke var grund til at ærgre os over, at pladserne i den åbne vogn var optaget, for sikke dog en gang røg/os, passagererne der fik over sig. Man har ikke helt taget højde for miljø og CO2 i denne forbindelse...\nTuren gik ind over øen med frodige landskaber, skove og marker, og da vi kom til Jagtslottet Granitz steg vi af og gik op og så det meget flotte jagtslot. Det var meget fint vedligeholdt, og jagtmotiverne var alle vegne. Både i form af møbler og lysekroner lavet af gevirer, vi så spisebordet dækket op med glas, porcelæn og bestik med jagtmotiver på, alt var gennemført i jagtens tegn. Det var også et sted med mange besøgende, fuldt forståeligt. Vi var oppe i det flotte tårn, hvor der var styr på tropperne, for der var kontrol med antallet af besøgende, så man kunne komme til at se og ikke var generet af ”modgående trafik” på trappen.\nNu, vi var på togtur, besluttede vi at tage til Göhren ude ved kysten (vi havde passeret pynten på sejlturen til Lauterbach), og det var også fint at se strandlivet her med alt, hvad der hører til af kurve, der kan lejes for en mindre formue, souvenirbutikker, cafeer m.m.m., men vejret var slået om, så det var en noget kølig oplevelse. Der var en time til afgang hjemover, så vi nåede et smut op i Göhren by, som vi dog ikke fik noget særligt indtryk af. Vel anbragt i toget, kunne vi glæde os over at sidde indendøre i tørvejr, for nu begyndte det at regne for alvor. Vi kom dog det lille stykke fra stationen om til båden i tørvejr, men om aftenen kom der en gang torden. Det var også begyndt at blæse, men nu var vi jo ”indenskærs”, og så spændende var Lauterbach altså ikke, så om morgenen startede vi mod Stralsund. Her fik Nausikaa, hvad hun godt kan lide: Halvvind, ca. 10 m/sek., og det gik stærkt i de alligevel pænt store søer. Hector klarede sig også fint, og snart kom vi jo i smult vande, og vinden løjede så meget og var nu plat læns, at vi ikke turde løbe an på at nå broen i Stralsund for sejl. Så der blev rullet ind, vi kom fint igennem broen og fik plads i marinaen, selvom der var mange andre i samme ærinde. Men det er en stor marina med tilsvarende stort turn-over. Over en drink i Nausikaa (vi havde fået en god og hyggelig tradition med at skiftes til at give drinks før manden), blev det klart, at Lene og Nils skulle til at tænke alvorligt på at sejle hjem på grund af nogle vigtige aftaler. De besluttede at afsejle næste morgen, hvor der blev krammet farvel og tak for denne gang. Vi har haft nogle dejlige oplevelser sammen!\nVi andre er så priviligerede, at der ikke foreløbig er nogen bagkant for os, så vi tog byvandringen, efter vi havde vinket til Hector. Det truede lidt med regn, som dog ikke kom, så vi brugte hele dagen på at se den fine, gamle by. Der er masser af seværdigheder og en rar atmosfære. Alle hansestæderne har tradition for gamle skibe, fortællinger om sømands- og sejlerlivet, og så er der næsten musik et eller andet sted i hver havn. Vi gik også op og hørte et band, fik en øl og havde også en god stund, men som skipper sagde, så manglede der altså en 10 grader i at være hyggeligt, så vi holdt ikke ud så længe.\nVi ville videre og se mere til Rügen og omegn, så vi startede ud i havblik og sejlede de 17 mil til Vitte på øen Hiddensee. Det var smalle render, vi var kommet ud i, masser af trafik i form af turbåde, store færger og mange andre sejlere. Men alt forløb fint, og vi fik en god plads i den lille hyggelige marina i Vitte. Vi kunne også være gået ind i færgehavnen eller den nærliggende Kloster Havn, men da vi havde set stederne efterfølgende, var vi glade for vort valg, for her var der feriestemning og afslappet ro. Mange lå nogle dage, badede, cyklede og gik ture, grillede og børn og unge plaskede rundt i alt, hvad der kunne flyde. Rigtig hyggeligt. Vi cyklede meget på øen – det gør alle – og den bedste oplevelse var turen til det nordlige fyrtårn Dornbusch. Det er et elegant fyrtårn, og så ligger det højt i et meget smukt område. Udsigten derfra er ganske formidabel! Vi måtte ase lidt for at komme dertil, men det var umagen værd!\nDet var for det meste nemt at cykle på Hiddensee, for den er ellers flad, og der er anlagt stier på digerne. Der var alt, hvad hjertet kunne begære i form af restauranter og et godt supermarked. Vi fik også set det specielle, runde hus Karusel, som lå tæt ved marinaen. Der har Asta Nielsen tilbragt mange sommerferier i sin ungdom, men så kom krigen, der betød, hun ikke kunne være der, ej heller vedblive at eje det. Der var indrettet et fint museum i huset, som gav et godt indtryk af tiden. Bl.a. var det interessant at læse en brevveksling, hun havde med en af de lokale.\nDet var lidt svært at løsrive sig fra Hiddensee, men vi sejlede søndag morgen de godt 8 mil til Wiek på Rügen, for herfra var det forholdsvis nemt at besøge Kap Arkona, som vi ”manglede”, før vi syntes, vi havde set øen rigtigt. Vi blev modtaget rigtig fint af en flink og effektiv havnefoged, som anviste plads og hjalp med at fortøje. Det var en helt ny fornemmelse. Da han havde givet os nøgler og relevante informationer, var han henne og hjælpe en englænder med at fortøje, og så varede det ellers ikke ret længe, før både Union Jack og Dannebrog vajede fra marinaens flagstander. Det er noget, man som sejler glæder sig over!\nEfter frokost blev cyklerne samlet, og vi begav os afsted. Vi vidste godt, der var et stykke vej ud til Kap Arkona, men vi fandt det, og vi var da heller ikke i tvivl, da vi nærmede os parkeringspladsen, for der var mange i samme ærinde som os. Sikke et mylder! De fleste gik de sidste km eller tog det lille tog, men vi kunne heldigvis cykle på udmærkede stier. Eneste gene var alle de mennesker, der gik midt på vejen og så ud som om, de havde eneret til at være der!\nOmrådet er smukt, ligner, hvad vi tidligere har set, men dette sted er så det nordligste. Vi var oppe i det ene af de to fyrtårne, hvorfra der var flot udsigt. Efter en kop kaffe og en is, begav vi os hjemad via den lille fiskerflække Vitt, hvorfra vi kunne se klinterne på kappet tydeligt. Vi valgte at køre en anden rute, hvoraf der indgik mere landevej, og vi må - igen - komplimentere de tyske bilister for deres hensyntagen til cyklister! Og det hensyn havde vi brug for, for modvinden var strid! Heldigvis skinnede solen, og der var meget kønt at se på, bortset fra, at man altså skulle koncentrere sig om at styre. Endelig skimtede vi de mange kitesurfere ud for Wiek, så nu var vi snart hjemme! Men motion skal vi jo have, og nu kunne vi med god samvittighed sidde på vores flade på den lange sejltur, vi havde planlagt til mandag.\nEfter et bad og et solidt måltid, tørnede vi ind, men vi havde svært ved at sove. Vinden tudede fortsat slemt i masterne, og der var, i hvert fald hos skipperinden, overvejelser om, hvorvidt det var rart at komme ud på åbent hav en hel dag? Da vejrmeldingen stadig lød på svag vind – som også sidst på natten var løjet en del – begav vi os afsted fra den morgenstille by. Ikke engang færgerne var ude endnu, men vi så dog nogle stykker sejle, da vi var kommet op på det åbne stykke mod Østersøen. Havet var helt roligt, solen tittede lidt frem gennem skyerne, og da vi sejlede forbi fyret på Hiddensee, var det syn den smukkeste afsked, vi kunne få efter nogle dejlige dage på Rügen. Helt bestemt et sted, vi kan anbefale både sejlere og landkrabber.\nVi havde tilbagelagt 60 sm, da vi endelig fandt på plads her helt inde i bunden af Rostocks gamle by, og vi ligger fint. Efter en god nattesøvn skal vi op og se byen, og så håber vi på en god vejrmelding til den videre tur langs kysten til mod Wismar og Lübeck i morgen. I modsætning til i går er der ikke så langt mellem havnene på den næste etape. Som nævnt i indledningen er der ofte en lang sejlads, når vi forlader et område og skal til et nyt. Også denne gang, og det giver tid til at reflektere over alle oplevelserne, så man er klar til at ”indtage nyt land”.\nTak som vanligt for den kontakt vi har med alle jer hjemme og ude, og fortsat God Sommer!\nRejsebrev 106 Bornholm rundt\nBornholm rundt – Hasle 11/07/2019 – Rønne 25/07/2019\nDet blev en dejlig tur fra Ystad til Bornholm. Vi kunne ikke holde fart i båden i den svage vind, men det kunne Pax, så vi havde en lille fotosafari og fik taget nogle billeder, hvor den sejler fint for gennaker. Hasle tog imod os med god plads i havnebassinnet – troede vi! Det viste sig, der var havnefest, så hele den ene side i det første bassin kunne ikke bruges til at fortøje ved. Vi fik os dog godt anbragt med Pax udenpå, og vi ”slap” for flere. Nu begyndte ferien! Pixeline (Pax’ gummibåd) blev pustet op, og der blev roet nogle ture i det store havnebassin, ligesom dagens daglige is blev indtaget. Larmen fra havnefesten var ganske øredøvende og varede til ved 2-tiden, men så er det, man må sige til sig selv, at det ikke koster ekstra!\nNæste dag var det Jakobs fødselsdag, så der blev sat flag over stag på begge både, et festligt syn. Det var lidt sært for os at tænke på, vi også havde fejret Jakobs fødselsdag næsten samme sted (Vang) for 38 år siden. Tænk, at få lov til igen at være med til det!\nVi var inviteret til festmiddag på Pax om aftenen, og da vi ikke havde fået købt hverken gave eller gæsteflag, tog vi cyklerne og kørte de 12-13 km til Rønne. En meget smuk tur, især da vi fandt en cykelrute tilbage gennem skoven. Vi fik klaret indkøbene og fandt et dejligt sted, hvor vi kunne nyde en af de gode Bornholmerøl, ovenikøbet til jazzmusik, og vel hjemme fik vi overbragt gaven, så begge både kunne føre det bornhomske gæsteflag. Noget, vi har noteret os, man ikke gør i så stor udstrækning som tidligere, men havnefogeden bemærkede det og var godt tilfreds!\nDet blev en herlig aften med skøn mad og drikke, og med gode varme trøjer på kunne vi ”nyde” musikken fra cockpittet til en godnatøl.\nLørdag morgen sejlede vi det korte stykke til Hammer Havn, som efter vores mening er den smukkeste havn på Bornholm. Vejret var lidt snusket, men det glemte vi ganske, for vi blev til vores glædelige overraskelse modtaget af Lene og Nils på deres ”nye” båd Hector. De ventede også deres søn med familie, som de skulle tilbringe nogle dage sammen med ganske som vi.\nVi travede en god tur, besøgte Hammershus og nød det smukke område. Om aftenen kom der et gedigent tordenvejr over den godt pakkede havn, men næste morgen var det igen fint vejr til den lille tur til Allinge. Der var varslet frisk vestenvind, så det var med at komme over på østsiden. Vi fik en nogenlunde plads, og næste dag kunne vi komme til kaj, hvilket var fint, for vi ville gerne være i byen et par dage. Der var musik, og vi var heldige at finde både jazz og countrymusik.\nNæste formiddag ville vi over og trave på Hammerknuden og se lidt til Sandvig. Det var en fin tur, og vi glædede os over at ligge godt i læ på østsiden, for den friske vestenvind var med til at give et helt andet råt udtryk på kysten derovre. Det begyndte mod forventning (meteorologernes) at regne , så vi skyndte os hjem og købte en røget sild til frokosten, hvorefter det var ”dasevejr”. Heldigvis blev det ikke til så meget regn, og vi var klar til næste stop: Svaneke. Også her var havnen proppet, men selvom vi lå langt fra hinanden, kunne vi alligevel få besøg af børnebørnene, som kom roende – rigtig hyggeligt. Vi fulgtes alle seks op og nød en dejlig frokost og en kande øl på Svaneke Bryghus, hvorefter vi delte os i to hold: Maiken og børnene skulle udforske bolcher, lakrids og chokolade, mens vi andre var på ølholdet. Det blev til en hyggelig ”genforening” på baren i strandkanten, før vi skiltes og aftalte, at næste morgen ville vi sejle til Christiansø, da vejrmeldingen var lovende.\nDet blev en værre vippetur de to timer, sejlturen tog, for der var stadig megen sø, men vi kom fint på plads i havnen under havnefogedens myndige vejledning. Før vi så os om, lå vi 6 både i rækken, men sådan er det. Det må man være indstillet på, når man besøger Bornholm i højsæsonen. Det var et dejligt gensyn med de to små øer. Der er lavet interessante museer i de to tårne, og turen rundt om øen er altid en god oplevelse. Det var vores plan at grille om aftenen, men der var meget langt til grillstedet, så vi valgte at blive ombord.\nGudhjem var turens næste mål. Jakobs gode ven Claus med familie var på camping, så det var oplagt, de skulle ses og tilbringe nogen tid sammen. Vi var utroligt heldige, for vi fik begge både en fin plads i den lille havn, så vi kunne gå til og fra borde uden at skulle over andre. De unge var sammen med vennerne, og vi andre to gik nogle gode traveture i området og fik købt lidt ind. Vi fandt også op til Pandekagehuset, hvor det lykkedes os at få plads ved et bord og lade os underholde af Peter Vesth. Rigtig hyggeligt! Vi erfarede, at Stig Rossen skulle underholde næste eftermiddag, så skipper bestilte bord til os alle seks. Det blev en rigtig fin oplevelse og en helt anderledes måde at se og høre Stig Rossens meget brede repertoire og sans for entertainment i forskellige miljøer.\nVi havde planlagt at give afskedsmiddag som grillparty om aftenen, da vore veje måtte skilles lørdag, hvor Pax skulle starte turen mod Egå. Vi forhørte os, om Claus & Co. havde lyst til at deltage, og det havde de heldigvis. Vi fik arrangeret os med to borde og fik en fin plads til os alle 11. Skipper fik lavet dejligt kød til de sidste nye kartofler fra Tunø, og med forskelligt salat og gode drikke, blev det et godt måltid. Vejret var skønt, og det var rigtig sjovt at se alle børnene lege og hygge, uden at nogen var i risiko for at falde i havnens meget ulækre vand. Der er mange alger her i år, og især Gudhjem Havn var slem.\nDet er altid sjovere at sige goddag end farvel, men alt godt får en ende, og lørdag morgen sendte vi Pax af sted i det skønneste vejr. Vi sejlede selv ret hurtigt efter til Nexø, hvor vi ankom til en næsten tom havn. Det var helt sært at skulle vælge mellem de mange pladser. Det var en noget død by, vi kom til sammenlignet med de andre små og populære turistbyer, men efterhånden som weekenden gik, blev havnen fyldt godt op. Måske også fordi, det blæste friskt fra vest. Vi fik set svenskerhusene, den fine kirke, men museerne var lukkede i weekenden. Vi gik ud til Det gamle Røgeri og nød en Sol over Nexø til frokost. Der kom blæst, regn og køligt vejr sidst på dagen, så cockpitteltet var igen i brug. Mandag gik vi i gang med en del praktiske ting, og Nils og Lene ankom fra Listed. Vi fik snakket om den videre tur til Rügen, og havde et par hyggelige timer sammen. Tirsdag ville vi til Rønne, da vi også gerne ville gense den by. Det blev en ikke særlig rar tur for motor, for der var meget sø, som var ret uregerlig, men Nausikaa tyggede godt igennem, og vi fik en plads i en meget fyldt Nørrekaas Marina. Mange lå og ventede på, at vinden skulle lægge sig, så næste formiddag, var der mange, der afsejlede.\nDa vi var her første gang i båd i 1981, var der da turister, men slet ikke i et omfang som denne gang. Vi var her også i bil i 2011, og kunne godt se – og forstå – øens stigende popularitet. Men i år kunne vi mærke, at der var mennesker fra mange forskellige lande, og både i havnene og på campingpladserne, i B&B’erne og på hotellerne blev der talt mange sprog. Bornholm har også rigtig meget at byde på. Først og fremmest en enestående natur, men der er også mange oplevelser med tilbud både til børnefamilier, unge og ældre. Vi kom i snak med et ægtepar i Gudhjem, der var nede og nyde sommervejret i deres båd, som lå lige ved siden af os. Egentlig ville de også gerne have været ud at sejle en lille tur, men de turde ikke forlade deres plads, for de forventede ikke at kunne komme ind på den igen, selvom den var markeret med rødt. Havnen var normalt så proppet, at det var umuligt. Det tog de med godt humør, for de sagde, at uden turismen ville der ikke være meget tilbage på Bornholm. Så man lever med – og af – turisterne, og gør det på en imødekommende og seviceminded måde. De fleste af havnene er med i en ordning, hvor man betaler samme beløb i havnepenge og får rabat på 2 nætter ved køb af 8 dage. I havneprisen er el, vand, bad og brug af vaskemaskine inkluderet, og i alle byer er der gode indkøbsmuligheder, så det har været nemt at være sejlende turist – altså lige bortset fra det med at få en plads i havnene. Men der har altid været plads til en til...\nVi fik set på Rønne, hvis gamle bydel er meget charmerende, vi fik vasket tøj, købt ind og nød det dejlige vejr og stemningen på havnen. Så, Middelhavet kan gå hjem og lægge sig! Bornholm i sol, cava og jordbær, så fås det bare ikke bedre! Vi fik sagt farvel og tak til Solskinsøen med maner, og glæder os til at opleve Rügen. I følge vejrmeldingen skulle vi få en gunstig vind, så vi håber at kunne sejle de 50 sm for sejl.\nTak for hilsener, og fortsat god sommer til jer alle!\nRejsebrev 105 Hjemme igen forår/sommer 2019\nSiden vi i august sidste år sejlede Nausikaa til Falsled, har hun gennemgået en grundig renovering.\nDer er lagt nyt teakdæk, monteret nye instrumenter, installeret nyt oliefyr, nyt ankerspil, ny bovpropel. Der er sat nyt storssejl på, og mange meter skøder og andet tovværk er skiftet. ”+ alt det løse”! Så hun er blevet rigtig fin. Nede om læ har vi besluttet at vente til næste vinter, så her ligner alt sig selv.\nOvenstående har taget megen tid og mange kræfter (for slet ikke at tale om penge..) Så stor var forventningens glæde, da vi den 8. maj endelig kunne få Nausikaa søsat. Desværre blev det en kort fornøjelse, hun kom end ikke ud af kranens stropper. Og godt for det, for der trængte vand ind ved den nymonterede bovpropel. Det viste sig, røret var mørt, så bådebygger Jens tog den resolutte beslutning, at Nausikaa måtte tilbage til hans hal. Han var en travl mand på det tidspunkt, men endelig den 23. maj kunne vi sejle hjem. Så kom masten på, og hvert ledigt minut arbejdede skipper på at blive færdig. Vi har også i vinterens løb arbejdet med at skifte tag på huset, så meget har skullet passes ind.\nFørste tur gik til Rosenvold (familiefødselsdag på campingpladsen) med overnatning i Fredericia. Det var lidt specielt igen at skulle finde ud af, hvordan man gør i Danmark. Alt foregår i en automat, og man ser ikke meget til havnefogeder, som vi er vant til fra de andre lande, vi har besøgt. Heldigvis har vi ikke glemt at klare os selv, hvad fortøjning m.v angår, og det fik vi brug for i den lille havn i Rosenvold, hvor vi skulle lægge til i stiv sidevind på pælepladser, der alle var for smalle, og hvor der også var smalt mellem pælerækkerne.\nSjovt at komme hjem, hvor der er mange flere både af vores størrelse, og mindre, for vi har været vant til at være blandt ”de små”.\nBåden blev gjort næsten klar til pinsen, hvor vi sammen med et par gode venner havde besluttet at deltage i Najadklubbens pinsetræf i Ballen på Samsø. Det er 15 år siden, vi sidst har været med, og det var rigtig hyggeligt og meget overvældende med den velkomst, vi fik. Det var koldt og blæsende, så den danske sommer var, som vi husker den, men vi havde det jo fint alligevel og havde det sjovt med de mange aktiviteter og fine kulinariske oplevelser. Hjemturen bød på regn og køligt vejr, modstrøm i Lillebælt. Alt var, som vi huskede det!\nIgen havde vi mulighed for at kombinere en frokostinvitation i Brejning og en fest i anledning af vort ældste barnebarns hjemkomst fra Peru/18 års fødselsdag, hvor vi fortsatte til Juelsminde – luksus at blive hentet og bragt fra havnene! Ovenikøbet havde vi den glæde at få gaster/gæster med fra Brejning, idet Julie og Kaspers forældre skulle nå en firmafest. Denne gang var vejret os lidt blidere stemt, og den friske og smukke danske forsommer gav glade forventninger om mere.\nVinteren igennem havde især skipper sat næsen op efter at kunne deltage i FTLF’s flotillesejlads til St. Petersborg, gennem Rusland til Kirkenes og hjem via Norges vestkyst. Skipperinden gik lidt modstræbende med på at tage med. Men flere forhold betød, at vi måtte opgive det projekt. Vores søn Jakob sagde i løbet af vinteren, at vi da kunne tage med ham og familien til Bornholm som et alternativ til Rusland. Og det blev så planen, hvor vi udvidede den med at ville besøge Rügen m.m., når de unge skulle sejle hjem for at gå i skole og på arbejde.\nFørst skulle vi til Tunøfestivalen, som vi var hyppige gæster på, før vi tog afsted på langtur. Vi ville gerne igen opleve festiavlen i selskab med skipperindens søster og svoger samt deres venner fra Thorsø. Afsejlingen blev fremskudt på grund af varsel om hård vind senere på ugen, så allerede søndag den 30. juni blev vi klar til at tage af sted. En noget stressende start på ferien, men det skulle vise sig at være en god beslutning, for det var kun den søndag, det var varmt og godt i denne omgang. Vi havde gæster med, vore ældste børnebørn Marie-Louise og Christian, og det var rigtig hyggeligt. Vejret blev koldt og blæsende allerede fra mandag, så det var ikke meget, de fik set af den dejlige ø, men sådan er jo vilkårene. Vi sendte dem med færgen hjem onsdag middag, og med næste færge kom Thorsøfolkene, som vi havde nogle dejlige dage sammen med, mens vi nød musikken. Som ikke er, hvad den tidligere var, men tingene ændrer sig jo, og alligevel var der mange gode oplevelser.\nAlt godt får en ende, og søndag sluttede festiavlen i hæderligt vejr. For første gang havde vi mulighed for at at få det hele med, og det var rigtig fint, både musikalsk og med de traditioner, der var omkring afslutningen. De andre år har vi jo altid skullet hjem og på arbejde, så da var det afgang senest ved middagstid. I år kunne vi i fred og ro nyde roen sænke sig over øen og glæde os over, at vejrmeldingen lovede bedre vejr. Ganske vist masser af vind, men fra vest, så vi ville få medvind mod Bornholm, herligt!\nJakob & Co. havde også ventet på, at vinden skulle lægge sig lidt, så de tog også fra Egå mandag morgen. Vi havde pænt med vind, læns, og søerne var stadig store efter den megen blæst, så skipper havde nok at se til, men vi kunne sejle for sejl hele vejen til Hundested, som vi havde besluttet os for som første havn. Begge både fik en hæderlig plads, og vi nød et aftensmåltid sammen på en af restauranterne på havnen – det var koldt! Trætte efter en lang sejlads blev der tidligt ro ombord.\nDe unge ville opleve Hven, mens vi gamle besluttede at finde en havn på Øresundskysten, hvor vi kunne finde et svensk gæsteflag. Posen med de gæsteflag, vi ikke har brugt i mange år, har ganske forputtet sig, og man må nødvendigvis ankomme standsmæssigt til Sverige! Turen var lidt blidere, da søerne havde lagt sig, og med stadig godt vind, var det fint sejlvejr. Dejligt at se Kronborg til styrbord – ja, nu var vi da hjemme!\nVi endte i Rungsted, hvor det lykkedes skipper at købe et flag 5 minutter i lukketid. Der er en speciel atmosfære i den havn, og vi mærkede den, mens vi sad og nød en gedigen isvaffel med udsigt over bådene. Der er alle slags, lige fra de kæmpestore motorbåde til de mindre, hyggelige sejlbåde, og det er altid sjovt at iagttage menneskers adfærd. Ligeså sjovt i Rungsted som i Palermo!\nPlanen var at mødes med Pax i Trelleborg. Vi lå og smølede lidt langs Øresundskysten i sol og svag vind, men det var simpelthen så dejligt at sejle for sejl, så vi nænnede ikke at starte motoren. Det kom vi dog til ved 17-tiden, hvor Jakob, der var gået gennem Falsterbokanalen, ringede og meddelte, at der ikke var mulighed for at være i Trelleborg, som henviste til Gislevs Läge, hvor der ifølge hans informationer ikke var vand nok til ham. Derfor blev enden, at vi fortsatte helt til Ystad, og for ikke at komme alt for sent, startede vi motoren og havde en fin tur langs den svenske kyst. Vi kom i læ for søen, så det var muligt at forberede noget af maden, før vi kom i havn. Det blev sent, før vi fik den aftalte aftensmad sammen her i Nausikaa, men alle tog det med godt humør.\nDer var en fin vejrmelding til næste dags tur til Bornholm, hvor Hasle var målet. Så det var en træt, men tilfreds besætning, der forberedte sig på den nødvendige forhalen næste morgen. Sådan er det, når man kommer til at ligge uden på en del andre både.\nSolen skinnede, vi fik forhalet til kaj, fik leveret frisk morgenbrød af en morgen- og løbetursfrisk Jakob, så feriestemningen var for alvor ved at få overtaget. Vi ville godt lige have et bad før afgang, og da det var klaret, sejlede vi ud på det blide hav og glædede os til gensynet med Bornholm.\nMange sejlere, der har sejlet i Middelhavet, siger, at de ikke får sejlet, når de kommer hjem. Det har vi tænkt os at bevise godt kan lade sig gøre, så vi ser frem til gode oplevelser.\nVi ønsker jer alle en dejlig sommer og håber på vanlig kontakt. Tak for alle de hilsener, vi allerede har fået!\nVælg fra hvilket år du vil læse rejsebreve: »2019« 2018 2017 2016 2015 2014 2013 2012 2011 2010 2009 2008 2007


Prinzapolka.dk - Baggrund - Anmeldelse\nBer van Perlo. 336 sider, 98 farvetavler og 1569 udbredelseskort, indb. Collins, London, 2006. ISBN 0 00 713490 8. Pris £24,99 i NHBS Environment Bookstore.\nDer findes i forvejen grundige felthåndbøger til Panama, Costa Rica, Belize og Mexico/Guatemala. For sidstnævnte område (dækket af Howell & Webb 1995: A Guide to the Birds of Mexico and Northern Central America) har man dog været nødt til også at medbringe en nordamerikansk håndbog i felten, eftersom nordamerikanske trækfugle ikke er afbildet i bogen. Og Howell & Webb er i forvejen en tung sag. For landene i "midten" af Mellemamerika, El Salvador og (især) Honduras og Nicaragua, har det været lidt af et puslespil at forsøge at være dækket ind, så man har i de fleste tilfælde været nødt til både at slæbe Costa Rica-guiden og Mexico-guiden med i rygsækken. Det var eksempelvis hvad jeg var henvist til de tre år, jeg boede i Nicaragua (2000-2003).\nNogle har løst vægtproblemet ved at skære fugleplancherne ud af bøgerne, og lade teksten blive hjemme, en løsning som af æstetiske grunde aldrig har tiltalt mig. Derfor var det med spænding, at jeg i flere år ventede på denne guide, som dækker det hele - alle godt 1500 arter i Mexico og Mellemamerika, såvel stand- som trækfugle, i en bog som blot fylder 13,5 x 20 cm og vejer 630 g - altså et format nogenlunde som 'Fugle i felten' - lige til at have med i lommen!\nMen efter at have afprøvet van Perlos bog i felten på adskillige ture til Nicaragua og Costa Rica kan jeg konkludere, at den er anvendelig som netop felt-bog, handy at tage med på fugleturen, men en erstatning for de grundigere håndbøger er den ikke.\nBogen fylder nok sit formål, men der er mange uhensigtsmæssige detaljer i layout og grafisk tilrettelæggelse som gør, at man har svært ved ikke at blive lidt irriteret. På trods af, at bogen kun har én illustrator, fremstår det grafiske udtryk meget uhomogent. Det værste er, at de meget kortfattede tekster, som er placeret på opslagenes venstreside overfor illustrationerne, ofte ikke kan være på siden, og derfor skal man bladre frem (og nogle gange tilbage!) for at finde teksten til en given art. Det medfører, at nogle opslag kun har tekst - på venstresiden overskydende fra foregående side, på højresiden overskydende fra næste side - mange gange med masser af uudnyttet plads forneden på siderne. Med en mere gennemtænkt fordeling af arterne på plancherne kunne pladsen have været udnyttet bedre.\nIngen af de eksisterende håndbøger til regionen er perfekte, hvad illustrationer angår - de forskellige kunstnere har hver deres svagheder. Denne nye bog, annonceret lang tid før udgivelsen (som blev rykket flere gange), skulle udfylde en anden niche, med mere fokus på feltbestemmelse og med kun den aller-nødvendigste tekst, og det var derfor håbet, at illustrations-siden ville bringe et løft i forhold til de ældre bøger.\nMen med så mange arter presset sammen på så lidt plads er det klart, at også denne bog har svagheder hvad illustrationer angår. Det fremgår for det første tydeligt, at kunstneren ikke kender sine fugle fra felten - mange er stive og har et forkert udtryk. Jeg har således aldrig set en Chestnut-sided Warbler med nedad-pegende hale! (dens altid kækt opad-pegende hale er en karakteristisk del af artens "jizz"). Desuden går det mange steder galt med farverne, især de røde, som "kammer over" - bl.a. planche 19, våger, og planche 41, småugler. Flere arter afbildes mildest talt upræcist, bl.a. Pearl Kite, som vises alt for mørk, og Spotted Rail, som afbildes stribet på hals og bryst i stedet for plettet.\nVed flyvende fugle set i perspektiv er "forkortelser" i proportionerne ofte overdrevne (eksempelvis flyvende rovfugle), og flere er afbildet for firkantede. På mange arter er fjerene tegnet for store, bl.a. på Tiger Herons og ænder (sikkert fordi detaljerne ellers ville forsvinde, da illustrationerne på mange plancher er bittesmå. Detaljer går i al fald tabt i mange tilfælde). Mange plancher er ekstremt overfyldte, bl.a. planche 13, dykænder (59 enkeltfugle) eller planche 83, wood warblers (67 enkeltfugle afbildet!), mens andre har for meget uudnyttet hvidt papir, eksempelvis planche 40, ugler, planche 55, spætter, eller de fleste plancher med fluesnappere. Så havde det været bedre at forstørre enkeltfuglene. Igen gælder det, at arrangeringen af plancherne (fordelingen af arter) kunne havet været tilrettelagt bedre. I øvrigt er størrelsesforholdene på plancherne ofte meget upræcise, og hvor der åbenlyst anvendes en anden målestok, anføres dette ikke, hvorfor man bl.a. kan få det indtryk, at en Shrike-Vireo kun er en anelse større end en Greenlet (planche 77).\nPlancherne afbilder i mange tilfælde alders- og kønsrelaterede dragtvariationer, men kun sjældent forskellige racer. Eksempelvis er Mosquitia Hummingbird udeladt, en form som normalt regnes som en race af Azure-crowned Hummingbird, men som udseendemæssigt adskiller sig radikalt. De to former lever desuden i helt forskellige habitattyper, og udbredelsen i fyrreskovssavannen i Mosquitia-regionen i Honduras og Nicaragua er ikke vist på udbredelseskortet. Sandsynligvis vil denne form indenfor overskuelig fremtid blive erklæret en selvstændig art.\nDe sidste mere end 100 sider af bogen fyldes af indeks og udbredelseskort. Med 21 kort på hver side bliver detaljeringen begrænset, og i mange tilfælde, hvor udbredelsen kun fylder en lille del af regionen, udnyttes muligheden for at zoome ind på kortene ikke. Det gælder eksempelvis en art som White-bellied Chachalaca, som kun findes i en smal bræmme langs Stillehavskysten mellem Mexico og Nicaragua, men hvor udbredelsen vises på et kort over hele regionen, og derfor er næsten umulig at se. Der er mange unøjagtigheder i udbredelseskortene; i det område jeg har bedst kendskab til, Mosquitia-regionen, er f.eks. ikke vist tilstedeværelsen af arter som Aplomado Falcon, Acorn Woodpecker, Ladder-backed Woodpecker, Yellow-naped Parrot og Eastern Bluebird - alle almindelige standfugle. At Crimson-fronted Parakeet kun er vist op til det sydlige Nicaragua (mens den i virkeligheden findes mindst op til grænsen til Honduras, og måske længere mod nord) skyldes formentlig, at denne arts spredning går så stærkt, at det endnu ikke er almindeligt kendt at den har taget disse områder i besiddelse. For en art som Great Green Macaw (Grøn Ara) viser kortet en sammenhængende udbredelse igennem østsiden af Costa Rica, mens virkeligheden er, at der yngler mindre end 25 par i et lille område i landets nordøstlige hjørne op mod Nicaragua.\nKorrekturlæsningen har ikke fanget, at der er forvirrende rod i nummereringen på planche 22, falke, at der hos Lanceolated Monklet ikke er nævnt status og udbredelse, eller at der for Grey-headed Chachalaca ikke er nogen stemmebeskrivelse. Desuden er der enkelte tilfælde, hvor der er byttet om på artsnavne, og hvor en del af navnet er udeladt.\nMin konklusion er, at bogen kan være et godt supplement at medbringe på turen til Mellemamerika, men jeg ville ikke drømme om at undlade at tage mine veltjente Stiles & Skutch (A guide to the Birds of Costa Rica, 1989) eller Howell & Webb med (sidstnævnte er, på trods af lidt stive plancher, uovertruffen når det gælder identifikation af flyvende rovfugle).\nHvis turen kun går til Costa Rica, ville jeg i stedet for van Perlos bog vælge den nye 'Field Guide to the Birds of Costa Rica' af Garrigues & Dean, som er lige så håndterbar, men som giver en meget grundigere behandling af de enkelte arter.


Claus Holm billetter og information - Køb Claus Holm billetter | Billet.dk\nClaus Holm billetter\nI samarbejde med Borbjerg Sparekasse kan vi nu præsentere jer for et foredrag af de helt store, når den elskelige og passionerede TV-kok fra Go’ morgen Danmark og Go´ Appetit Claus Holm kommer til Borbjerg-Hvam Kultur- og Fritidscenter. Titlen på foredraget er:\nI 2018 var Claus Holm tæt på at miste livet på grund af overvægt og usund livsstil med for meget fart på. Sådan skulle det ikke være. Det blev starten til et vægttab på 25 kilo og en sundere livsstil med mere overskud til ham selv og sine nærmeste. Skubbet til at komme i gang fik han ved at medvirke i TV2-programmet Fem Fede Kokke.\nGlæd jer til at oplev en hudløs ærlig og underholdende Claus Holm, der giver sit livs vigtigste opskrift, nemlig fortællingen om sit liv og som han selv siger: Du skal have hjertet med, ellers hjælper maden ikke.\nClaus Holm datoer og billetter\nBorbjerg-Hvam Kultur & Fritidscenter, Holstebro


Café4U - www.Event4U.dk\nHygge, kunst, mad & gode vine\nVi serverer morgenmad, madpakker, kaffe m/ kage og aftensmad for op til 55 gæster.\nCaféen i stueetagen er 3,5 x 10 m og dermed særdeles velegnet til rigtig mange arrangementer f.eks.: foredrag, kurser, møder, selskaber, kortspil, kreative sysler, men jo selvfølgelig også til morgenmad, kaffe m/ kage eller aftensmad.\nI det tilstødende buffet-rum, står kaffeautomat, vand og mad ugeneret.\nOppe i det inspirerende Galleri Art4U på 1. sal er der plads til 30 gæster.\nSom alle andre steder på Event4U, er Café4U udsmykket både farverigt og hyggeligt. - De steder, hvor det er hensigtsmæssigt, indgår der glasprodukter af eget design.\nVinkælderen Wines4Us "hemmeligheder" kan også afprøves her i cafeen.


James Gunn mener, at Martin Scorsese havde en helt særlig grund til at kritisere Marvel-film: »Forfærdeligt kynisk« / Nyhed\nJames Gunn mener, at Martin Scorsese havde en helt særlig grund til at kritisere Marvel-film: »Forfærdeligt kynisk«\nJames Gunn til premieren på 'Guardians of the Galaxy' i 2014. (Foto: Anthony Harvey/Getty Images)\nDet vakte stor opsigt, da Martin Scorsese for to år siden revsede tidens talrige superheltefilm, og proklamerede, at den slags blockbustere ikke var filmkunst, men snarere mindede om forlystelsesparker.\nMen ifølge ‘The Guardians of the Galaxy’-instruktøren James Gunn, der lige nu er aktuel med antiheltebraget ‘The Suicide Squad’, var der en helt særlig grund til, at Scorsese valgte at lange ud efter tidens mest populære genre, superheltefilm:\nIfølge Gunn forsøgte Scorsese nemlig at få omtale for sin svinedyre gangsterfilm, ‘The Irishman’, der udkom i 2019. Det siger Gunn i MTVs podcast ‘Happy Sad Confused’.\n»Det virker forfærdeligt kynisk, at han blev ved med at kritisere Marvel, og at det var den eneste årsag til, at han fik presseomtale for sin film. Og derfor blev han bare ved med at kritisere Marvel, så omtalen for hans film kunne fortsætte«, siger Gunn (via Insider).\n»Han skaber sin film i skyggen af Marvel-filmene, så han valgte at bruge det til at få opmærksomhed for noget, han ikke fik lige så meget opmærksomhed for, som han måtte have ønsket«.\nGunn fastslår, at han stadig har stor respekt for Scorsese, og kalder ham »en af de største filmskabere i historien«, mens han også giver Scorsese ret i nogle af hans pointer omkring superheltefilm:\n»Mange af de ting, han sagde, var sande. Der er mange hjerteløse, sjælløse spektakel-film, som ikke reflekterer, hvad der burde ske. Jeg kan ikke nævne alle de gange, jeg har talt med filminstruktører, før de skulle lave en stor film, og sagt: ‘Hey, vi er alle sammen om det her, lad os prøve at lave noget anderledes med disse storfilm. Lad os gå i en anden retning, end alt det, der allerede er lavet’. Og så har de leflet for hvert eneste krav fra filmstudierne. Jeg væmmes ved det, for at være ærlig«, siger Gunn.\n‘The Suicide Squad’ kan ses i de danske biografer fra i dag. Martin Scorsese er aktuel næste år med den episke western ‘Killers of the Flower Moon’. Mon vi kan forvente endnu et Marvel-bash til den tid?


mandag, 20. april 2020 - 13:11\nNye regler for handlende: Torvehandel på Frederiksbjerg genåbner\nSnart kan du atter besøge torvehandlen på Inglerslevs Boulevard – men der er nye retningslinjer for de handlende. Continue reading →\ntorsdag, 8. marts 2018 - 12:31\nSKÅL: Til sommer er der nyt vinmarked på Godsbanen i Aarhus\nDen Rå Hal på Godsbanen slår dørene op til vinmarked i juni. Continue reading →\nfredag, 2. juni 2017 - 07:51\nKom til streetfood og sommermarked i midtbyen\nKødbyens Mad & Marked inviterer til sommermarked og streetfood fra fredag den 2. juni. Continue reading →\ntirsdag, 9. august 2016 - 07:08\nØboderne på havnen lukker ned\nDet stort anlagte marked Øboderne på havnen lukker ned på grund af blandt andet det dårlige sommervejr.\nMarkedspladsen Øboderne har været igang to måneder ved Navitas på Aarhus Havn, men nu har arrangøren trukket stikket på byens nye marked. Efter planen skulle en række boder tiltrække aarhusianerne i weekenden, hvor havneområdet ellers ligger stille hen. Men der har været større udfordringer end forventet.\n“Vi åbnede med fire weekender i træk med regn og blæst, og så har vi nok været lidt for entusiastiske i forhold til ikke at have en plan B klar. Det har vi lært nu,” siger projektansvarlig Christian Willesen til tv2oj.dk.\nAllerede i juli kunne arrangøren melde til tv2oj.dk, at det så skidt ud med besøgende til boderne.\nNye tiltag i ærmet\nDet er dog ikke kun det dårlige vejr, der har spændt ben for markedsplanerne. Ifølge den projektansvarlige skyldes det kuldsejlede Øboderne også problemer med at få tilladelse fra kommunen. Og at samle nok stadeholdere til pladsen. Der kan dog være nye planer på vej.\n“Nu tager vi en timeout og satser på andre initiativer. Der er flere ting undervejs, som jeg ikke kan afsløre for meget om på nuværende tidspunkt. En ting er sikkert – vi tager vejret alvorligt fremover,” siger Christian Willesen.\nØboderne åbnede på Navitas den 25. juni i år, men har altså nu haft sidste åbningsdag.\nFoto: Ålekvasen Anna\nfredag, 17. juni 2016 - 04:40\nØboderne får skib med øko-grøntsager\nMARKED Markedet Øboderne på havnen får besøg af træskib med friske grøntsager til åbningen den 25. juni.\nLørdag den 25. juni åbner byens nye marked Øboderne på Aarhus Havn med en række boder, hvoraf en del bliver med mad, drikkevarer og delikatesser. På åbningsdagen får markedet besøg af det bevaringsværdige træskib Aalekvasen Anna, der lægger til kaj med lasten fuld af friske økologiske grøntsager fra “Økologisk Samsø”.\nDet nyrestaurerede skib har normalt base i træskibshavnen i Aarhus, men har altså i dagens anledning taget turen til Samsø for at sælge friske grøntsager til aarhusianerne. På åbningsdagen står programmet blandt andet også på morgenyoga og DJ, når dørene åbnes kl. 10.\nØboderne ligger ved uddannelsesinstitutionen Navitas og har åbent hver lørdag og søndag sommeren igennem. På markedet er det muligt at sætte tænderne i blandt andet sushi, burgere, økopølser, veganerfood, økologisk kaffe, gourmethotdogs, friskpresset juice, is, cocktails og specialøl.\ntorsdag, 26. maj 2016 - 19:04\nStor gadefest i Latinerkvarteret\nGADEFEST Den 28. maj er der gratis morgenbord, musik og boder for alle pengene, når årets Latinerfestival løber af stablen.\nFor femte år i træk lægger Latinerkvarterets toppede brosten lørdag den 28. maj rammer til den populære Latinerfestival, som en række af kvarterets ildsjæle står bag.\n”Som altid disker vi op med byens længste og som altid ganske gratis morgenbord, hvor det legendariske Kølbert-tjenerstab står for servering og underholdning. Pustervig Torv vil igen i år være centrum for de musikalske indslag. Derudover vil der være mulighed for at se sommerens mode, når kvarterets butikker viser deres fineste outfits frem til et modeshow,” skriver arrangørerne på Facebook.\nTil festivalen omdannes Rosensgade til en lang markedsgade med et kunsthåndværkermarked, et designmarked og et loppemarked. Derudover lover arrangørerne masser af musik og skæv underholdning i hele kvarteret. Festivalen er åben fra kl. 11-17.\n11.00-17.00: Parisermarkedet – m. kunst & designere, Rosensgade\n11.15-11.20: Balletopvisning v. Aarhusballet Akademi, Pustervig Torv


Ludvigs Hjørne - Linux - Ubuntu - Rettigheder og brugerkonti\nRettigheder og brugerkonti\nUbuntu gør computeren mere sikker ved at begrænse brugerens rettigheder. Det betyder fx, at hvis det lykkes en virus at få adgang til computeren, kan den ikke gøre den store skade bag din ryg.\nSådan får du adgang til beskyttede steder\nSådan opretter du en brugerkonto\nSådan skjuler du dine filer for andre brugere\nIndeks over Linux-sider\nI Windows XP og ældre udgaver af Windows kan en bruger normalt få lov til alt, hvad hjertet lyster. Også hvis det indbefatter ødelæggelse af Windows. En virus og andre slemme programmer har samme muligheder som brugeren, og de er ikke blege for at udnytte dem til enten at sprede sig selv, stjæle din adgangskode til banken eller ødelægge din Windows.\nSådan er det ikke i Ubuntu. Ubuntu bygger på Linux, som har sin rod i Unix-verdenen, hvor man traditionelt har haft meget mere fokus på sikkerheden end i Windows. Et af sikkerhedstiltagene er brugerkonti med begrænsede rettigheder.\nDet betyder, at brugeren ikke umiddelbart kan få lov at udføre administrative opgaver, det vil sige opgaver, der kan ændre på systemet og dermed potentielt kan skade det. Installation af programmer er en administrativ opgave, så brugeren kan ikke umiddelbart installere programmer fra en almindelig brugerkonto. Og eftersom en virus har samme rettigheder som brugeren, kan den heller ikke få lov at installere sig selv eller skade systemet.\nI Unix og de fleste Linux-distributioner skal du logge ind som administrator for at kunne udføre administrative opgaver. Det er selvfølgelig lidt besværligt, så Ubuntu benytter en anden metode. I stedet for en særskilt log-in, kan du få administratorrettigheder ved at indtaste din adgangskode.\nEfter at Microsoft er begyndt at få øjnene op for betydningen af sikkerhed, har man indført en lignende løsning i Windows Vista og Windows 7. Her skal du dog ikke indtaste en kode, men kan nøjes med at bekræfte handlingen med et klik eller to.\nDet skal bemærkes, at du i Ubuntu har mulighed for oprette brugerkonti, hvor rettighederne er så begrænsede, at det ikke er muligt at få administratorrettigheder. Det kan fx være en god ide, hvis andre end dig selv skal bruge computeren. Det kan du læse mere om i afsnittet Sådan opretter du en brugerkonto.\nNår du vil udføre en administrativ opgave, tones indholdet på skærmen ned, og du præsenteres for en dialogboks, hvor du skal indtaste din adgangskode.\nNår du har indtastet koden, huskes den i 15 minutter, så du ikke behøver at gentage indtastningen, hvis du fx skal foretage flere lignende ændringer.\nHvis en brugerkonto er begrænset, vil nogle af de administrative opgaver slet ikke blive vist i brugerfladen. Det gælder fx Tilføj eller fjern programmer i menuen Programmer i det øverste panel. Og hvis du klikker på en genvej til en administrativ opgave i menuen System Administration, vises en dialogboks, der fortæller, at du ikke har adgang til systemindstillingerne.\nNår de administrative opgaver kræver indtastning af adgangskode, så hænger det sammen med, at opgaverne kræver skriverettigheder til de beskyttede steder i Ubuntu.\nSom udgangspunkt har du kun mulighed for at ændre i filer og gemme nye filer i din hjemmemappe og dens undermapper. Alle andre steder på harddisken er beskyttede, så du ikke kan kopiere filer til dem, og så du ikke kan slette eller ændre i eksisterende filer. Det sikrer systemet mod, at du kan ændre i vigtige systemfiler.\nOg skulle du ved en fejl komme til at installere en virus, så har den som tidligere nævnt samme rettigheder som dig. Det vil sige, at den får heller ikke lov at ændre i vigtige systemfiler.\nEftersom de installerede programmer ikke umiddelbart får lov til at ændre eller tilføje filer, der ligger de beskyttede steder, opbevares deres data i stedet i undermapper i din hjemmemappe, hvilket også gør det lettere for dig at lave en backup af alle dine data og dine programmers data og indstillinger. Du skal blot lave en backup af hjemmemappen og alle dens undermapper.\nDu kan ikke umiddelbart se programmernes data, hvilket skyldes, at de er placeret i skjulte mapper. Det kan du læse mere om i guiden Filhåndtering og mapper.\nHvis et program skal have adgang til at tilføje eller ændre i filer et beskyttet sted, skal programmet have administratorrettigheder. Og det får det ved, at du indtaster din administratorkode som beskrevet ovenfor.\nHvis du vil foretage en ændring, som ikke kan foretages gennem et administrationsprogram, bliver det lidt mere nørdet eller lidt mere besværligt. Og du skal være klar over, at hvis du laver noget forkert, kan det ødelægge din Ubuntu.\nDet er muligt at få administratorrettigheder, hvis du i et terminalvindue (kommandoprompt) indtaster kommandoen sudo. Hvis en nørd skal kopiere et lydtema til mappen /usr/share/sounds som beskrevet i guiden Manuel installering af lydtema, vil han åbne et terminalvindue og indtaste følgende:\nsudo cp -r lydtemaets_mappe /usr/share/sounds. Kommandoen sudo vil udføre den efterfølgende kommando med administratorrettigheder - efter indtastning af adgangskode.\nMen du behøver ikke sidde og nørkle med kommandokoder som cp for at kopiere filer eller foretage andre ændringer. Der findes en speciel udgave af sudo, der kan bruges til at starte grafiske programmer, den hedder gksudo. Et program startet med gksudo vil have administratorrettigheder, så det er muligt at ændre i filer, selvom de ligger et beskyttet sted.\nDu kan starte et program med administratorrettigheder ved at bruge genvenstasterne Alt+F2 til at åbne en Kør-dialogboks. Indtast gksudo efterfulgt af det ønskede programs navn. I dette tilfælde vil jeg åbne nautilus, der er Ubuntus Stifinder, så jeg kan flytte et nyt lydtema til /usr/share/sounds med musen.\nHvis du ofte har brug for at kunne starte et program med administratorrettigheder, kan du oprette en genvej, hvor du bruger gksudo. Højreklik på skrivebordet, og vælg Opret genvej.\nSom du kan se, har jeg valgt at give genvejen et navn, så jeg nemt kan se, at den åbner programmet med administratorrettigheder. Ud for Kommando skrives gksudo efterfulgt af programmets navn. I nogle tilfælde skal stien også med - og husk, at der er forskel på små og store bogstaver.\nDu kan også redigere en eksisterende genvej ved at indsætte gksudo forrest i feltet Kommando, men jeg vil anbefale, at du opretter en ny genvej i stedet. Dels får du dermed adskilt genvejen fra de almindelige genveje, og dels vil en administratorgenvej oprettet fra bunden af få en speciel administratorikon. Redigerer du en eksisterende genvej, ændres ikonen ikke.\nLad være med at bruge sudo eller gksudo undtagen i særlige tilfælde, og kun hvis du har tjek på, hvad du laver!\nDu har mulighed for at oprette brugerkonti med forskellige rettigheder. Dermed kan du dele computeren med andre, uden du behøver være bange for, at de kan se eller slette dine data. Hvis du blot lejlighedsvis lader andre bruge computeren, behøver du ikke oprette en særskilt brugerkonto. I stedet kan du bruge den indbyggede gæstekonto, der er opsat med meget begrænsede rettigheder.\nDu har mange flere muligheder med brugerkonti og rettigheder, end jeg beskriver i det efterfølgende. Men til almindelig brug kan du normalt sagtens nøjes med nedenstående.\nHvis besøgende gerne vil bruge din computer, og du ikke ønsker, de skal have adgang til dine data eller kunne ændre på din opsætning, så kan du lade dem bruge en midlertidig gæstekonto.\nKlik på "slukknappen" i det øverste panel, og vælg Gæstesession. To sekunder efter er du inde i en gæstekonto, hvor dine gæster kan tumle sig, som de vil, uden at ødelægge noget og uden adgang til din hjemmemappe med alle dine data.\nGæstekontoen indeholder en standardopsætning, og alle ændringer slettes efter sessionen. Hvis du vil lave en speciel opsætning, der skal kunne bruges igen og igen, fx hvis der skal opsættes en e-mail-konto, eller hvis der skal installeres bestemte spil, så opret i stedet en ny konto som beskrevet i næste afsnit.\nGæstekontoen har desuden den ulempe, at du først skal starte din egen brugerkonto, før du kan starte gæstekontoen. Dermed kan fremmede ikke selv starte computeren, uden du er tilstede. Skal fremmede selv kunne starte computeren, skal du i stedet oprette en ny konto som beskrevet i næste afsnit.\nKlik på menupunktet System i det øverste panel Administration Brugere og grupper.\nSom udgangspunkt har du to brugerkonti, din egen og en med navnet root. Root er en superadministratorkonto, der har rettigheder til alt. Det er reelt den, der bruges, når du foretager administrative opgaver. Du skal bare ignorere kontoen.\nDu skal selvfølgelig have administratorrettigheder for at kunne ændre på brugerindstillingerne, så klik på knappen Lås op, og indtast derefter din adgangskode.\nKlik på knappen Tilføj bruger for at tilføje en ny bruger.\nAngiv et brugernavn - benyt kun små bogstaver - og skriv det rigtige navn ud for henholdsvis Brugernavn og Rigtigt navn.\nRullemenuen Profil giver dig mulighed for at vælge tre forskellige slags konti, hvor der er forudvalgt en række brugerrettigheder. Administrator svarer til din egen brugerkonto, det vil sige, brugeren kan ændre på opsætningen af systemet. Desktop user kan ikke ændre opsætningen af systemet, men har en række andre rettigheder. Unprivileged har færrest rettigheder og kan fx ikke tilgå eksterne drev eller bruge et gammeldags opkaldsmodem.\nAngiv en adgangskode til kontoen. Du kan også vælge at lade Ubuntu generere en adgangskode.\nPå fanen Contact kan du evt. angive kontaktoplysninger til brugeren.\nDu har mulighed for at tildele eller fjerne visse rettigheder på fanen Brugerrettigheder, men vær opmærksom på, at de enkelte punkter måske ikke dækker over det, som teksten kan antyde. Hvis du vil være sikker på, at brugerkontoen ikke har nogle bestemte rettigheder, så log ind på kontoen og tjek rettighederne, inden du slipper brugeren løs.\nLad være med at ændre noget på fanen Avanceret, medmindre du ved, hvad du gør. Afslut og opret kontoen ved at klikke på knappen O.k.\nHvis du benytter den tidligere nævnte gæstekonto er alle filerne i din hjemmemappe og undermapper automatisk beskyttet mod nysgerrige øjne. Sådan er det ikke, når du selv opretter en brugerkonto!\nAndre brugere har adgang til alle dine filer, og de kan uden problemer se dem og kopiere dem. I mine øjne er dette en stor sikkerhedsmæssig fejl, fordi de fleste måske vil gå ud fra, at filerne er beskyttet mod nysgerrige øjne, og det er de altså ikke som standard. Du skal selv aktivt skjule dem, hvilket du kan læse mere om i afsnittet Sådan skjuler du dine filer for andre brugere.\nDet skal siges, at dine filer er beskyttede, så brugere fra andre brugerkonti ikke kan ændre dem, slette dem eller kopiere nye filer over i din hjemmemappe og dens undermapper. Så de kan altså ikke ødelægge noget - udover privatlivets fred.\nDine filer kan ikke ændres af andre brugere, men det er muligt for andre brugere at se dine filer, og fx åbne dine dokumenter. Det kan du selvfølgelig nemt forhindre.\nDet er nemmest, hvis du ikke skal kunne dele filer med andre. I så fald skal du åbne din hjemmemappe ved at klikke på menupunktet Steder i det øverste panel og vælge Hjemmemappe. Højreklik et tomt sted i mappen, og klik så på Egenskaber.\nVinduet Egenskaber for mappen åbnes. Klik på fanen Rettigheder. I afsnittet Andre skal du vælge Ingen ud for Mappetilgang.\nHvis du gerne vil dele filer med andre, uden at de samtidig kan se alle dine dokumenter m.m. kan du fx bruge mappen Offentligt som delemappe. Åbn din hjemmemappe som beskrevet ovenfor. Markér alle mapper og filer undtagen Offentligt og mappen Examples, du kan markere flere mapper og filer ad gangen ved at holde tasten Ctrl nede, mens du markerer. Højreklik nu på en af de markerede mapper eller filer, og klik så på Egenskaber på menuen.\nDu får nu åbnet et fælles egenskabsvindue for de valgte filer og mapper. Klik på fanen Rettigheder, og vælg Ingen ud for Mappetilgang i afsnittet Andre.\nMappen Examples er oprettet med særlige rettigheder, så hvis du forsøger at ændre rettigheder for den, vil du få en fejlmeddelelse. Det gør heller ikke så meget, at andre brugere kan se indholdet i Examples, for de har alligevel en tilsvarende mappe liggende i deres egen hjemmemappe.\nSom du måske husker, så kan andre ikke ændre eller slette filer i din hjemmemappe og dens undermapper. Du skal derfor nu give dem tilladelse til at læse og skrive til delemappen. Højreklik på mappen Offentligt, og klik på Egenskaber. I afsnittet Andre skal du vælge Oprette og slette filer.\nVær opmærksom på, at det med denne metode er muligt at se indholdet i din hjemmemappe, men ikke indholdet i alle dens undermapper. Så lad være med at opbevare filer i hjemmemappen, brug i stedet de relevante undermapper som fx Dokumenter og Musik. Vær også opmærksom på, at hvis du opretter en ny undermappe i hjemmemappen, skal du huske at ændre rettighederne på mappen til Ingen i afsnittet Andre.\nHvorfor bruge Linux?\nKan jeg bruge Linux?\nForskelle mellem Ubuntu og Windows\nInstallations-cd (download Ubuntu)\nPrøv Ubuntu uden at installere\nUbuntu alene på computeren\nUbuntu ved siden af Windows\nUbuntu installeret i Windows\nHent og installér opdateringer\nTilføj og fjern programmer\nOpsætning og brug af Ubuntu\nFilhåndtering og mapper\nSmå tips og tricks\nAvanceret øjeguf i Ubuntu\nMacUbuntu: Avant Window Navigator\nWine, Windows-programmer i Ubuntu\nFå hjælp til Ubuntu\nUbuntu for begyndere som pdf-hæfte


Når de ubevidste intervenerer\nI lidenskabsløse (tilsyneladende) kontormiljø ofte spillede den virkelige drama. Udgifterne i det samme rum, for det intensive arbejde i 8-10 timer om dagen, er mange af os oplever et stærkt pres. I en sådan konfliktsituation kan ikke undgås. Intensiteten af kærlighed og had er værdig til den klassiske tragedie. Efter alt, kommer vi til kontoret med sin (akkumuleret siden barndommen) følelsesmæssig bagage tvivl, bekymringer og uløste problemer.\nVirksomheden 3wayCoaching, t. (499) 252 1207, www.3wayc.ru\nPersonale Training Center "klasse", tlf. (495) 624 2060, www.klacc.ru\nkonsulentvirksomhed -. Institute "Ny", det vil sige, (812) 325 5473, www.noi.ru\n"Forholdet til kollegerne ofte afspejle disse links, der er blevet oprettet i vores barndom med de nærmeste mennesker, - siger Vladimir Dashevskiy. - Kommunikation med sådan en autoritativ figur som chefen, vi igen "mister" deres forhold til forældre og kolleger spontant opfatte som brødre og søstre eller andre slægtninge, der er elsket, eller som var jaloux ". I denne psevdoseme at vi bygger ubevidst, kan træneren være en upartisk mægler og venlig. Det hjælper til at høre, hvad der blev sagt direkte, og gav udtryk for noget, der normalt ikke sige. Takket være ham, kan du lære at sætte de rigtige prioriteringer, for at fokusere på deres evner (i stedet for fortidens fejl), for bedre at forstå de kolleger og overordnede.\nCoach - ikke terapeuten. Han bekymrer sig primært om den professionelle udførelse af den enkelte medarbejder og teamet som helhed. Ordet træner oversættes bogstaveligt som "coach", "mentor" - den, der fører til sejr. Coach - opmærksomme samtalepartner, som hjælper med at afklare formålet, for at gøre den rigtige beslutning for de givne omstændigheder, at udvikle en effektiv strategi for adfærd. Men han arbejdede gennem psykologiske problemer, det går ikke i detaljer med familiens historie, som i mange tilfælde er nøglen. Så ofte hans klienter er parallelle psykoterapi. Varigheden af en coach afhænger af kundens behov: fra det ene møde til at arbejde sammen i 3-12 måneder, mens du kommunikerer en gang eller to gange om måneden. Omkostninger høring timer - fra 3000 rubler. AA\nVladimir Dashevskiy, en psykolog, medlem af bestyrelsen for russiske Association of Business Coaches.\nDe tre arbejdspunkterne\n1. "Hvorfor ikke hilse mig?"\nElena, 28 år, økonom\n"Jeg forstår ikke noget som helst. Her til morgen, har chefen ikke selv hilse mig. For hele ugen, hvis han sagde et par ord, så så koldt, at det ville være bedre ikke at lægge mærke til mig. Jeg aldrig smiler - som om jeg ikke var en mand, og bilen! Det ser ud som om han er sur på mig. Men hvorfor? Men jeg var sent på en mandag morgen, men efter at jeg forklarede grunden: havde jeg en frygtelig aften, da 6-årige søn igen kvælende af astma, måtte jeg ringe efter en ambulance. For at indhente, gik jeg til frokost og opholdt sig senere. Men det faktum, ignorerede han. Men altid mærke, når noget er galt. Jeg er ikke så tit forekommer mig, at han hader. "\nDmitri, 48 år, Chief Financial Officer, chef for Helen\n"Problemer med Elena? Nej, alt er godt. Hun er ansvarlig pige og en normal arbejdstager. Jeg har ingen krav på det. Selvfølgelig kan det laver en fejl, men hvem gør ikke? Du siger, hun var sent på mandag? Helt muligvis, men jeg ikke er opmærksomme på sådanne detaljer. Det vigtigste er at få arbejdet udført til tiden. Jeg har tillid til de medarbejdere, som klart gør deres arbejde, og Elena bare er en af dem. Det er - en professionel, der håndtere deres ansvar. Hendes familie problemer? Personlige problemer vedrører ikke mig, jeg har ikke råd til at betale de ansatte mere tid end krævet i forretningen. "\ncoach opfattelse: "Den gensidige misforståelser mellem medarbejderen og lederen er meget almindeligt og kan efterhånden udvikle sig til en latent konflikt. Elena kræver opmærksomhed, den har brug for konstant at føle respekt og støtte fra deres leder. Dmitry forstår ikke dette behov og overveje forholdet til Elena (som med den anden slave) kun i form af arbejdsbyrder. Han så ingen grund til at være opmærksom på deres forventninger, følelser og følelser. Elena som vigtige følelser. Hun tør ikke at tale med Dmitri, som følge heraf har akkumuleret irritation, nogle gange ser det ud til, at det er klar til at eksplodere lige fra vrede. For at rette op på situationen, er det nødvendigt at være opmærksom på Dmitry følelsesmæssige side af relationer med medarbejderne. Med Elena også nødt til at arbejde på hendes høje forventninger: på grund af dem, at hun var i følelsesmæssig afhængighed af hovedet, og det er meget vanskeligt hendes liv. I løbet af coaching, kan du tilbyde hende en konkret handlingsplan: at hilse den første (dette vil bidrage til at fjerne spændingen af et nyt møde med chefen); afklare deres pligter (forstå, hvad der forventes af os, gør forholdet "gennemsigtig") og stadig åbent diskutere, hvad det så foruroligende, med Dimitri. Som et resultat, han indså, at chefen, som en pragmatiker, der udelukkende indstillet på erhvervskommunikation, Elena nøjagtigt kan opbygge en dialog med ham, i forholdet vil være klar og let, og med dem den følelse: Jeg sætter pris på ... "\n2. "På grund af hende, jeg mister mit job!"\nOlga, 43 år, assisterende manager\n"Da vores virksomhed kom til Valeria, er mit liv blevet et mareridt. Den bygger ligesom en slags arbejde hest, og i virkeligheden, for at opnå deres egen, klar til at gå hen over hovedet på alle, startende med mig. Jeg kan tydeligt se hende spille. Disse kunstfærdigt knappede skjorter, mini-nederdele, for lyst læbestift ... Selvfølgelig alle de mænd i vores kontor kun på hende og se. Denne karrieremager altid stikker ud på kontoret af chefen, "Igor Borisovich, jeg har et spørgsmål! Igor Borisovich, forklare! "Indtil jeg har det med deres spørgsmål, selvfølgelig, ikke nedlade. Og ikke så mærkeligt! Efter alt, lederskab rakte hende en del af mit ansvar, ikke engang fortælle mig. For hvad? Efter alle bånd til medierne altid har været involveret, og jeg så at sige, fyldte hånd. Og nu var hun tilknyttet desuden være en intern pressemeddelelse for virksomhedens medarbejdere. Hvis dette fortsætter, vil jeg snart have noget at gøre overhovedet. "\nValeri, 28 år, PR-chef\n"Jeg forstår ikke, hvorfor Olga fra starten tog en modvilje til mig. Måske hun ikke betragter mig en professionel - i vores medier kommunikation selskab hun virkelig forstår bedre! Men jeg havde ikke modet til at bede hende om hjælp. Hvad gjorde hun tænker på mig? Hvad en nar jeg er, som vil tage fri fra arbejde inden udgangen af prøvetiden. Og nu har jeg instrueret også pressemeddelelsen! Hvordan kan jeg klare? Ledelsen havde ikke altid har tid til at bringe mig op i fart. Og ledere fra salgsafdelingen! De holder altid ud på mit kontor, taler og flirte. Når endelig i det mindste nogen vil vide, at jeg har brug for hjælp? "\nSer træner: "Spændinger er opstået på grund af en kombination af fejl i ledelse og interpersonelle konflikter. Olga var et fait accompli. Ingen forklarede hende muligheden for en ny destination, som hun tog som en trussel mod deres positioner. Det ser ud til, at en ny medarbejder "fanger" sit arbejdsområde. Olga stukket af denne aftale, og derfor, at denne situation igen skærpet sine barndomsoplevelser. Det sparer fornærmelser på en ung kollega, jaloux på hende til deres fælles chef, ikke at indse, at bare én gang jaloux på hans yngre bror til deres forældre. Som i mange familier voksne sjældent høres med første-fødte, om den anden af anlægget, og Olga, har længe arbejdet i virksomheden, et fait accompli ved at tage en ny medarbejder. Og hun igen følte sig hjælpeløs pige. Men hun er ikke så meget selvsikker og klar til at lægge sig med arbejde ud over foranstaltning, bare for at tjene respekt for kolleger og ledelse. Yngre "helt ny" Desuden gør Olga tvivler hans kvindelige appel sætter spørgsmålstegn ved forholdet til deres mandlige kolleger. Følelsesmæssig konflikt forværres af rivaliseringen af kvinder på et sted i nærheden af chefen. Valery forstod ikke situationen og klart ude af stand til at klare det. Hvem skal starte samtalen? Valerie som "helt ny", er det svært at have modet til at invitere Olga har middag og tale ærligt med hende. Olga mener også, at hendes værdighed forringet, og vil ikke gøre det første skridt. Vurdere situationen og afdramatisere spændingerne - er leder af opgaven: kan han først mødes med den enkelte medarbejder, og derefter invitere dem til at drøfte situationen i privat ".\n3. "Jeg må føre hans kolleger"\nMary, 31, leder af projektet\n"Måske skulle jeg ikke at nøjes med denne stigning. Da jeg arbejdede som programmør-analytiker sammen med de øvrige medarbejdere i afdelingen, at situationen havde vi en varm og venlig. De griner, sjov, nogle gange vaske knogler overordnede. Men nu bosserne - det er mig, men de kan ikke eller ønsker ikke at forstå det. Det hele startede med mit forsøg på at fremskynde fristerne for projekterne. De klappede bare mig på ryggen som før, og bantered: "Hvad mener du skildrer boss" Jeg var nødt til at genoprette ro og orden stive metoder: et par e-mails med kopier af sine overordnede, bladet af arbejdstiden, et par ikke-fornyelse af kontrakter. Disciplin forbedret, men når jeg går til kontoret, alle falder stille. Og gå til middag hele virksomheden uden mig. "\nAndrew, 24 år, Analytiker Programmør\n"Da Mary var at lede projektet, det er simpelthen uudholdeligt. Det er virkelig en skam, fordi hun er klog og smuk pige, vi plejede at have det sjovt sammen. Men den dag, da hun blev forfremmet, hun næsten gået os på "du". Og nu ryster nerverne, alle Fyrsterne her Overarbejde, der styrer. Hun er konstant utilfreds med noget. Power svimmel, det er helt sikkert. " coach opfattelse: "The iver af tidligere kolleger til forfremmelse - vanskeligheden ved alle nyansættelser. Mange af os er inaktiv og ikke er klar til at se lederen af den, der stadig var i går vi var jævnbyrdige, og i dag guider os. Så at udnævnelsen af hovedet af en kollega - en test for begge parter. I det øjeblik, altid kontrollere ægtheden af relationer, kærlighed, venskab. Og Mary bør tage denne test med taknemmelighed, fordi det vil give hende til at se, hvad hun kan hvile i arbejde, og som kun vil fortsætte med at tale ondt imod hende. Men Maria - perfektionist, "fremragende elev", og vil appellere til alle medlemmer af teamet. Som et resultat, hun var i følelsesmæssig afhængighed af deres udtalelser. Hver nyudnævnte chef, ligesom Mary, har vi sat den rigtige afstand fra deres tidligere kolleger. For at vinde troværdighed, kendskab til behovet for at sige farvel. Og den tilbageholdenhed gør ikke ondt - væk er de dage, hvor du kunne heldigvis sladre om nogen. Den enkleste løsning på problemet - re-etablere et forhold til hver medarbejder. Start en samtale, der ikke på samme tid undgå følsomme spørgsmål: "I går var jeg din medarbejder, og nu tog i stedet for hovedet. Hvordan opfatter det? Nu er jeg meget vanskelig, og det er vigtigt at føle støtte fra kolleger at kende din mening om vores projekter. " Til en vis grad ansvaret for bestyrelsen - ensomheden. Men byrden af magt kan bæres yndefuldt. "\nRequest. Få hjælp begynder\nJeg ødelagt relationer som at forklare ham, at jeg ikke er kan lide?\nSådan omgå krisen i familieforhold


Massagestol Med Fodskammel Elektrisk Kunstlæder Cremefarvet - Creme | Trademax\nOphører om: 2d 3h 28m 11s\nMål: B: 76 D: 70 H: 97 cm\nFarve beige læderlænestol\nUdseende Træ, Læder\nMassagestol med 5 forskellige indstillinger til dit hoved, nakke, ryg og ben. Massagepunkterne udsender afslappende vibrationer, der kan justeres til 3 forskellige intensiteter. Med den medfølgende fjernbetjening kan du vælge en af 5 forskellige massageprogrammer (æltning, let banken, shiatsu, vibrerende, automatisk). Sædet kan også opvarmes med et enkelt tryk på en knap for endnu mere komfort og afslapning.Stolen er lavet af cremefarvet kunstlæder og er meget stabil takket være den store træfod. Sædet kan drejes 360 grader, så du aldrig behøver at flytte stolen. Stolen har også en indbygget timer til at indstille varigheden af massagen. Denne elektriske massagestol har et klassisk design og kan give din en afslappende vibrationsmassage, Massagens intensitet er justérbar i tre niveauer. Med det justérbare ryglæn kan du endda ligge ned. Den elektriske massagestol giver dig en dejlig oplevelse takket være dens massagepunkter med varmefunktion. Hvis du vil have en bekvem massage derhjemme, vil denne elektriske massage-lænestol være et perfekt valg!


Børneværelset – mit uendelige hjem\nHej blog – long time no see …men nu er jeg tilbage med en lille film fra mit genbrugshjem, som du helt eksklusivt får lov til at snage i (!) og en uddybende artikel om indretning med brugte/arvede/sammenbragte møbler og ting – og hvordan der skabes en rød tråd. Du kan læse artiklen på DBA guiden og … More Vil du se mit genbrugshjem?\nSkriv en kommentar Vil du se mit genbrugshjem?\nSå er det sket og der er ingen vej tilbage – jeg er sprunget ud som youtuber! Det har været lidt af en rejse at lære at klippe og redigere film, lægge op osv. – og der er stadig meget at lære, men det har også været sjovt. Mine store piger, der bruger Youtube flittigt, … More Mine genbrugsideer i levende billeder\n2 kommentarer Mine genbrugsideer i levende billeder\nHer kommer et blogspot om noget så old school (og ja måske uncool) som et mor-datter syprojekt – skide hyggeligt, hvis man har tid, og barnet lærer flere gode syteknikker. Indlægget handler også om at bruge ældre stramajbroderier, der fx har været indrammet, i nye pudebetræk. Se med hvordan vi gjorde… På min barsel med vores efternøler har jeg også … More Stramaj – fra billedramme til pudebetræk\n5 kommentarer Stramaj – fra billedramme til pudebetræk\nJeg har tidligere skrevet om, hvordan man kan leje hyldeplads og sælge ud af sine brugte ting, som et godt alternativ til en loppemarkedstand. Det nye koncept er blevet så populært, at det har bredt sig til hele landet og nu også til Virum, hvor jeg pt. afprøver konceptet som sælger. Butikken hedder Børnemarked og ligger på Det Hvide Torv … More Lej en reol – genbrug af børneting nu også i Virum\nSkriv en kommentar Lej en reol – genbrug af børneting nu også i Virum