Thor Witt | Den Store Krig 1914-1918\nAlle indlæg af Thor Witt\n9. juli 2020 Thor Witt\tSkriv en kommentar\n7. juli 2020 Thor Witt\tSkriv en kommentar\n27. juni 1920. Gensyn på kasernen\n27. juni 2020 Thor Witt\tSkriv en kommentar\nOp imod genforeningen samledes ude på kasernen alle de, der havde været værter for os fra byerne rundt omkring og fra Sønderborg selv; alle de ansigter, vi kendte fra Ragebøl og fra Dybbøl, fra Augustenborg og ude fra Als, så vi her samlede i den store kasernegård, der var som en brusende lejr, og nu var det os jenser, der kom bærende med topfyldte fade og de andre, der sad bænkede og blev opvartede, og de blev opvartede, og der blev smurt inde i kasernen, så pålægget fløj sergenter og menige om ørerne, for der var ikke megen gradsforskel den dag.\nKasernen blev besøgt og beundret fra kælder til kvist, og sceniske talenter blandt det indkaldte mandskab gav Heibergs »Nej« på et hurtigt opslået friluftsteater ved den grønne skråning i gården. Bagefter spillede orkestret nede foran bygningerne ud mod sundet på den grønne plads, hvor dansen gik som i Dybbøl præstegårdshave, som i Augustenborg og alle de steder, vi havde været, og efterhånden trak flere og flere af de dansende par ud på broen (»Marsbrücke« forhen), og igen var det konstellationen de lysegrå uniformer og de hvide eller lyseblå kjoler, og i en sort, bevæget skare udenom, stod, som vore gæster, vore storartede værter fra de første dage. Vejret var skønnere end nogen sinde tidligere, og med hurra blev tilladelsen til at følge hjem modtaget. De fra de fjernere distrikter blev under megen halløj anbragt i et par store lastautoer og rullede hjem syngende af fuld hals, ældre og yngre lige glade og begejstrede.\n24. juni 1920. Hjælp til festkomiteen\n24. juni 2020 Thor Witt\tSkriv en kommentar\nMidt i dette store genopbygnings- og genforeningsarbejde var det dobbelt vidunderligt ikke at føre en soldats planløse tilværelse, men at være draget med i det arbejde, der stilede mod genforeningen. Ligefør jeg en morgen skulle til at stige op i lastautomobilet, der skulle føre os til Flensborg, var oberstløjtnanten kommet hen og havde spurgt, om jeg kunne hjælpe festkomiteen med byens udsmykning til festlighederne. – På hele vejen derned gennem det pragtfulde sommerlandskab tumlede jeg med planer og idéer, som snart samlede sig om nogle hovedpunkter.\nDet havde ved soldaternes indtog virket nedslående og trist at se rådhuset på sin fremtrædende plads ligge dødt og gråt og usmykket. Derfor gjorde jeg det nu til midtpunktet i hele festdekorationen, idet jeg på hver side af det, over Store og Lille Rådhusstræde, rejste en æresport og udfra spirets glugger anbragte otte små flag, som langtvæk kunne ses vinke og blafre i blæsten. Foran facaden flankerede to høje flagstænger rådhusets balkon, hvorfra byens store dannebrogsflag vajede. –\nDernæst prøvede jeg i to store æresporte at få udtrykt noget af det centrale i situationen. – Den ene stod ved indgangen til hovedgaden ved hotel Alssund. Den var meget høj; midt over gaden et maleri af Dybbøl mølle og på hver side af dette de to slutningsstrofer fra verset, der er indsat i møllevæggen: »Slægter dø, men sproget binder, fremtid gror af dyre minder«.\nTværs over jernbanegaden, med front ud imod hovedgaden, rejste jeg den anden æresport, og til hver af pillerne malede jeg her to allegoriske figurer i overnaturlig størrelse, den ene symboliserende det lænkebundne, den anden det befriede modersmål. Dette foregik i vognporten hos de tyske svende.\nOvenover disse figurer, spændende over hele portens bredde, stod verslinjen fra Modersmålet: »Men just som de mente, hun var i bånd og bast -«.\nAlle portene blev ganske nøjagtige i proportionerne, som jeg havde tegnet dem; det var meget vigtigt, da materialet, granstammer og grønt, var så simpelt, at det eneste virkemiddel var forholdenes rigtighed, men dette var vanskeligt at få gennemført, da tømrerne var af meget blandet nationalitet og sindelag og talte plattysk, højtysk, frisisk og kartoffeldansk i en pærevælling.\nDer blev efterhånden flere og flere steder i byen, hvor man syntes der måtte æresporte, heldigvis blev festen stadig og stadig udsat, men tilsidst var der også otte tømrede æresporte i Sønderborg alene, regnet fra pontonbroen.\nMidt i arbejdet med alt dette så jeg en dag det skønneste lille stykke symbolik blive udspillet på åben gade. En lille, hvid pige kom gående, ivrigt læsende i en lektiebog på vejen til skolen om morgenen; fra den anden side kommer en lille, rød pige, ligeledes ivrigt optaget af tabel eller lignende. De to opdager hinanden samtidig, falder i armene på hinanden og følges nu ad, tæt sammen, ned ad gaden, pludseligt dannende den nydeligste harmoni af rødt og hvidt.\n22. juni 1920. Danske farver kommer til Sønderborg\n22. juni 2020 Thor Witt\tSkriv en kommentar\nDet var omtrent ved denne tid, at man i Sønderborg begyndte at se damer, der var klædt med den bevidste understregning af farver og linjer, som karakteriserer hovedstadsdamen. Tillige markerede de ved alt i deres dragt, at det var sommer, på en bevidst og raffineret måde, så fjernt fra hvad der var skik i Sønderborg, at de virkede overordentlig stærkt og fremmed i gadebilledet.\nDet var de danske embedsmandsfruer, der drog ind. De bragte med sig duften fra hele det bourgeoisi, som nu tilbragte sommeren langs Strandvejen og på Skagen.\nSamtidig rejste det ene stillads sig efter det andet foran husene i hovedgaden, og facadevaskerne og malerne arbejdede, så det glinsede på lang afstand, mens i de mindre sidegader og stræder beboerne selv var i gang med hvidtekosten, så det stænkede ud over brostenene.\nEfter at »Kong Håkon« havde tømt sin millionlast, var butiksvinduerne med de små, ensomme arrangementer midt i en gabende tomhed blevet propfulde med strålende, nye varer i et udvalg, der ganske tog vejret fra folk.\nOg en skønne dag gik en mand omkring med en trækkevogn fuld af skinnende røde postkasser, der lå i solskinnet og gassede sig, mens de gamle, hæslige, blå blev skruede af og kørt sammen i en bunke i posthusets gård. Og man så de røde frakker om morgenen gå ud med posten i alle de små gader.\nAt den dag kom, hvor sønderborgerne kunne lægge brevene i de røde postkasser, havde de selv ofte talt om, men når man tænker på tiden før krigen, begriber man ikke, hvorfra de hentede deres fortrøstningsfulde vished. –\nEndnu var grænsen lukket, og der var ingen turiststrøm nordfra, men den store strømkæntring var begyndt, kronemønten indført, administrationen i fuld overgang, og hvert pulsslag førte landet nærmere til Danmark, mens Holsten og Kiel og Rendsborg, før så forbavsende tæt på, blev fortrængt ud i et periferisk halvmørke, og alle ansigter vendte sig mod nord.\n21. juni 1920. “En skål for gamle Danmark”\n21. juni 2020 Thor Witt\tSkriv en kommentar\nMan ser et dejligt, gammelt bondehus ved landevejen ude forbi Augustenborg; tømreren, der bebor det sammen med kone, børn og svigerfar, har været med i krigen. Svigerfar er veteran fra 64. »Den gamle« havde spadseret på sine ben til Sønderborg »den daw, nær æ jensere de kom«, og samme ulejlighed gjorde han sig også, da Hans Majestæt kom dertil. Det gamle hus er et helt rustkammer, og med stolthed viser den tykke, gemytlige tømrer mig alle sagerne.\nEn engelsk lyskuglepistol af blankt messing, fisket op ved Yserens bredder, og et dansk forladegevær fra 64 er ligesom samlingens yderpunkter. Desuden et utal af granatsplinter og en tysk, en fransk og en dansk bajonet – til sammenligning. Den sidste er mit eget værge, som det er meget kuriøst at sammenligne med de fremmede. –\nMens manden var travlt optaget med at hale alle sine krigserindringer frem, han må være ordentlig belæsset, da han kom hjem, var konen begyndt at tømme chatollet for, hvad det gemte.\nHun havde en samling, der var en værdig konkurrent til mandens. Her var, foruden ualmindelig dejlige, gamle bondefajancer, en mængde kobber-, messing- og tinsager, som hun med stor list havde unddraget rekvisitionerne under krigen.\nEt rigt udstyret kaffestel i rødt og hvidt, hvor der på alle stykkerne var malet de sønderjyske piger, var for hende samlingens »piéce de résistance.« Underligt nok stod der kun nedenunder billedet »De sønder … Piger«. Ordet måtte af en eller anden mærkelig grund ikke skrives helt ud. Hele stellet var jo en helligdom og var kun blevet brugt til deres bryllup og til hendes mors begravelse.\nStort mod havde konen vist under krigen, hvor hun resolut havde styret hele deres bedrift i de utroligt vanskelige og hårde tider, gået i marken og passet alle børnene. Hendes største indsats var dog den, at hun havde gjort sin mand, der var født sydtysker, til en god dansker.\nAllerede i 1908 havde disse to i Odense anskaffet sig et dannebrogsflag, som hun, svøbt om livet, havde indsmuglet i Sønderborg. Hvorfra havde de troen og tilliden? »Credo, qvia absurdum.«\nVi fandt straks det rette forhold overfor hinanden. Hun bød mig mælk af et glas, hvorpå der under to korslagte dannebrogsflag stod: »En skål for gamle Danmark«. Det var Danmark, de gennem mig, den danske soldat, bød velkommen i deres hus.\n20. juni 2020 Thor Witt\tSkriv en kommentar\n19. juni 1920. De stopper også op og ser mod gulvet og mumler: »Nein, nein, das war zu furchtbar.«\n19. juni 2020 Thor Witt\tSkriv en kommentar\nHenimod slutningen af mit ophold dernede, var jeg i længere tid beskæftiget med nogle store, dekorative arbejder til genforeningen. Jeg stod i en vognport, og fra malerværkstedet ovenpå fik jeg hver dag besøg af svendene, der var tyske, én af dem var fra en by, der hed Hindenburg, og som med levende interesse iagttog arbejdets gang. – Når så der var diskuteret om billederne, »nichts geht über die Lazurtechnik-«, endte det med, at en af dem kom med en eller anden bemærkning om krigen, som straks fængede, og så var vi med det samme i en brandstorm af krigsoplevelser.\nDen ene fortalte fra sin kant og den anden fra sin, i munden på hinanden og voldsomt gestikulerende. Tilsammen et blændende levende billede af krigslivet på den tyske side, revet ud af al logisk sammenhæng, men med sproget lige ud af skyttegravene, sproget og alle bevægelserne i alle situationer. –\nSådan stod man med håndgranaten, sådan slyngede man den, roligt, vis på indstillingstiden, eller sådan – i et febrilsk jag – de første gange.\nHåndgranaterne synes i det hele taget at have spillet en hovedrolle. En af kammeraterne, der trængte til en afsvalelse, får sendt en hvæsende håndgranat ned for fødderne af sig i det hjørne af skyttegraven, hvor han står, og stirrer stivnet af rædsel, indtil den går ud af sig selv, eksplosionsstoffet var fjernet.\nMeget optaget var de også af den raffinerede situation, som kan fremkomme, når man har indstillet håndgranaten til eksplosion og lige har beregnet tid til kastet (den skal helst eksplodere lige før den rammer jorden), og den så griber fat f.eks. i en fingerring, idet man vil slynge den fra sig, så kan der komme fart over personen.\nDe fortæller mere til hinanden end til mig, sammenligner den enes oplevelser og erindringer med den andens.\nRusserne, der var nogle »dumme Kerls«, som kyssede fligen af ens kappe, selvom man sparkede til dem. Der var natlige snigpatruljer igennem pigtrådsnet. Saksen har man i hånden parat til at klippe. En af kammeraterne bliver lidt tilbage, en af håndgranaterne, der hænger ved bæltet, har haget sig fast, det er vanskeligt at komme løs – og så lyder eksplosionen – kaput. –\nErindringen derom synes ikke at tilhøre denne verden. – De stopper også op og ser mod gulvet og mumler: »Nein, nein, das war zu furchtbar.« – Men så er der maskingeværerne. Dem er der humør over. Det er i Berlin, Alexanderplatz, »Strasse frei«, og folk løber ind i portene, op i gadedørene, mens det smælder: rak, tak tak tak.\n14. juni 2020 Thor Witt\tSkriv en kommentar\n23. maj 2020 Thor Witt\tSkriv en kommentar\n22. maj 2020 Thor Witt\tSkriv en kommentar\n16. maj 1920. Der danses og dannes par mellem sønderjyske piger og danske soldater\n16. maj 2020 Thor Witt\tSkriv en kommentar\nHenimod klokken otte, netop som solen var gået ned, drog et livligt tog henover markerne fra Katrinelund, hvor middagens overdådighed og sange havde bragt stemningen på et højdepunkt.\nHenad de bugtede markveje bevægede hele bataillonen sig i marchkolonne op imod chausséen, hvert kompagni med sin kaptajn i spidsen, men under hans kommando var der den aften, foruden jenserne, de sønderjyske piger, som jenserne havde taget under armen.\nAl modstand var på forhånd opgivet, og med triumfråb inkorporeredes de nye soldater i rækkerne; bataillonen slugte dem alle, som den kom frem ad vejen under råb og sang, så det klang langt ud, og folk strømmede ud af gårdene og ud i haverne og stod bag hækkene og lo og vinkede igen, mens de grå soldater med de hvidklædte piger imellem sig og med de pragtfulde bøgegrene, som svingede og vinkede fra alle de larmende rækker, drog forbi.\nTre store sale var den aften fyldte til trængsel, og det blev en hård tur for damerne, som var i fåtal, og som uden en pause trådte dansen til helt ud på natten. Den aften blev mange bånd knyttede, tværs over alt hvad der havde skilt.\n16. maj 1920. “Dér talte Nis Nissen til os om krigen. Og mange begyndte at forstå ting, som før kun var anelser.”\n16. maj 2020 Thor Witt\t2 kommentarer\nFesten i Katrinelund den 16. maj var den officielle fest, hvor Sønderborg bød tropperne velkommen. Allerede om morgenen vajede flagene overalt, og ikke mindst flagsmykket var Adalbertgaden, der vender ud mod kasernen, og som med sine fantastisk hæslige, tyske facader så helt menneskelig ud med Dannebrog. Det var søndag, og vi var ualmindelig rene og lettede for alt, hvad der hed oppakning, da vi marcherede ud med spejderne i spidsen. Gennem hele byen var det en uafbrudt nikken op til vinduerne, hvor folk lå ud og vinkede. På vor march havde flere og flere sluttet sig til os, så at en mægtig sværm gik og løb og cyklede i vejkanten, da vi kom uden for byen, og fra hele toget lød en konfus brusen af sang og latter. Fra vejen lettede støvet i tykke, blålige skyer og gled ind imellem og ind under rosenrødt blomstrende frugttræer.\nMed højtløftede bøgegrene stod unge piger i friske, hvide kjoler og dannede ved indgangen en portal, hvorunder hele toget gik ind til festpladsen. Her var det som en fanfare af smældende sollys på alle de hvide duge henad de lange borde med skinnende kopper og kander og yderst ude i diskanten det skære, nyudsprungne bøgeløv isprængt Dannebrog. Og nu skete Sønderborgs formæling med jenserne. Vi var overvældede. Var det for os, at alt det blev gjort? Hvordan havde vi dog fortjent det? Og de ord, der var skrevet i sangen, de var som til en søn, der pludselig er kommet tilbage: »Velkommen her igen, vor egen, kære Jens«. Véd nogen af dem, der har siddet hjemme i kongeriget mon, hvad festen i Katrinelund var?\nDér talte Nis Nissen til os om krigen. Og mange begyndte at forstå ting, som før kun var anelser. Og ind imellem talerne kom sangkoret, bl.a. med genforeningssangen. Og som løftet af den store stemning fik en af jenserne mælet til at sige det, som de alle følte, det som var sandhed for hver eneste én af dem, der sad bænkede dér og kæmpede med mange følelser, som vel for de fleste var nye og overvældende, og som de ikke før havde haft brug for at søge ord til. Det var festens højtideligste øjeblik.\n15. maj 1920. Festen på Augustenborg\n15. maj 2020 Thor Witt\tSkriv en kommentar\nMed stor forventning imødeså jeg Augustenborgturen. Jeg længtes efter at se den gamle conspiratorrede midt i det troskyldige Als.\nFra et højdepunkt på Kjær halvø blev vi orienterede i hele det vide, pragtfulde landskab, der lå udbredt foran os, før vi begav os ind i det. Bindingsværksgårdene med de tre længer, der åbner sig ud mod vejen, de mange, klippede buxbomhække og lindetræer, det sirligt strøede grus i havegangene, de brede, blanke ruder i alle vinduerne, de hvide, stivede gardiner indenfor, hvis indvævede blomster snart var lige så håndgribeligesom de kæmpemæssige, blomstrende pelargonier, der stod i karmen i strålende fajancepotter; jo, Als var ikke længe om at vise sig i sin fulde særprægethed, og landsby efter landsby talte stadig tydeligere det samme sprog til os.\nI skoven, før man kommer over fjorden, holdt vi hvil i glad forventning, fiksede op på påklædningen, det vi kunne, og spiste noget af den medbragte mad, for ikke at komme til at æde alt for ubeskedent. På den anden bred af fjorden stod ved opgangen til byen unge piger med en stor, frisk buket. Den officer, som modtog den, gjorde de unge piger opmærksomme på, at oberstløjtnanten først kom bagefter, og at han kun var kaptajn. Nydeligt svarede så den unge pige, der havde overrakt ham buketten, at de blomster var til den første, danske soldat, der betrådte Augustenborgs grund, så var det lige meget, hvad rang han var af.\nSom til alle de store slotsanlæg bliver man også her grundigt forberedt og højtideligt stemt af en lang allé. Den er høj og mørk og lukkes for enden af porttårnet. Helt oppe mødte øjnene et »velkommen« spændt tværs over vejen, og under det hvidklædte småpiger, der sang. Slotspladsen blev snart et levende mylder af gråklædte jenser, lysklædte piger og mørke civilister, der her spillede en mere tilbagetrukken rolle. Henne i hjørnerne var trængslen stor om udskænkningsstederne, herligt skummende øl og grisk bællende soldater og topfyldte smørrebrødsfade, der ikke fik tid til at smelte i solvarmen. Der var stille glæde hos augustenborgerne ved at se på jenserne, mens de spiste, og den steg, da de så dem hvirvle sig til musikken med de hvidklædte på slotspladsens grus.\nNogle fandt op i porttårnet ad en ret brøstfældig trappe, der endte på en forbavsende knudret måde, indtil man tilsidst strakte hovedet ud over rækværket og så ud og ned på vrimlen og støvet på den store, firkantede slotsplads. Der var meget lidt plads deroppe til andre end den irrede, grønne klokke, der hang brændende hed af solvarme i midten med allehånde, snørklede forsiringer, tal og inskriptioner. Det var et festligt skue heroppefra. Uden om slottets skinnende hvide fløje, der omsluttede festtumlen, bredte sig milevidt et strålende landskab med bakker ud til blå fjorde, grupper af træer og grupper af huse omkring kirkespir. Al Danmarks ynde lå samlet for ens blik. Og det blev altsammen forklaret for os, og med ivrige bevægelser blev der peget ud over egnen hvad det var, der lå der, og det, der lå der. Og de tunge lodder til uret, som det jo nok kunne knibe foren ung pige at trække op en hel vinter igennem, mens hendes fader lå syg. Selve slottet, nu seminarium, åbnede også sine lyse, kølige gange for de danske soldater. Fire, sortklædte vejvisersker bevægede sig geskæftigt og husvant i gangene, utrættelige i at vise os og fortælle os om alt, hvad vi så og om dobbelt så meget til; dør efter dør åbnede de til klasseværelserne eller lærerindeboligerne, og i stueetagen viste de os den smukke aula, den eneste levning indvendig fra slottets glansperiode. På trappegangen et stort billede af dronning Louise af Preussen, »den preussiske madonna«, og et af den tyske eks-kejserinde, der jo stammede fra Augustenborg, og som de nævnede medsympati. Men deres første og sidste tanke var at få Dannebrog hejst på slottet. Før kunne der ikke leves videre i den bygning. En betegnende instruks til de unge lærerinder, som før gik på seminariet, og som næsten alle var tyske, lød således, at hvis man på legepladsen overraskede børn i at tale dansk, skulle det meldes til bestyrerinden, og børnene straffes.\nNede i parken standser man overrasket ved »palæet« og forstår navnet »Eden«, som det litterære hof gav Augustenborg i gamle dage. Den lille, hvide, nyklassiske bygning ligger helt skjult, man ser ikke engang slottet derfra, og ikke en lyd fra festen nåede derhen. Fjordens vand blinker frem forenden af alléen, og høje, røde blomster vokser inde under skyggen af mægtige bøge. Man skelner en høj, det er »pulverkammeret«, en anden, det er hertugens hests grav; så er der H.C. Andersens træ med mindepladen på tysk, de tre ege, »die Schwureichen«, hvorunder, efter sagnet, Griffenfeldts fald blev besluttet, og mangt og meget andet, og parken er tæt, og jenserne havde forvildet sig dybt ind i den, da der blæstes til samling. På den indre, brolagte slotsplads holdtes der nu parade, fotografiapparater rettedes ind på os allevegne fra, og ned gik det gennem hovedgaden under fuld musik. De gamle huse lå som det nydeligste supplement til slottet, med store stentrapper bygget ud over toppede, græsomgroede brosten, udskårne rokokodøre, dørhammere, små ruder, slyngroser, teglstenstage. Gennem hulveje overlandsbyen Bro, uden om fjorden, gik det så hjem.\n14. maj 1920. Foredrag på Dybbøl\n14. maj 2020 Thor Witt\tSkriv en kommentar\nBlandt vore mere rolige dage husker jeg især dengang vi havde foredrag af premierløjtnanten oppe på Dybbøl. På den grønne vold af en af de senere anlagte skanser, omtrent ved den gamle skanse 2, sad hele kompagniet. -Kalvene var blevet lige så ængstelige som nysgerrige ved vor ankomst i deres indelukke og sprang undersøgende til og fra. Når man gik op ad det stejle bjerg nede fra pontonbroen, var det umuligt at lade være med at tænke på, at det var jenser ligesom os, som i 1864 måtte op i skanserne og lade sig skyde ihjel, og som godt vidste, hvad de klavrede op til. Jeg tror, de gjorde det, ligesom vi nu ville gøre det – uden tøven og uden begejstring.\nLige overfor det forsamlede kompagni lå, på den anden side af Vemmingbund, Broagerland med Dynt mølle, ensomt arbejdende i det dystre landskab, og med Broager kirkes to dristige lybækkerspir over alle de hvide gavle i regelmæssig række i byen nedenunder. Så typisk et jysk landskab, og i stærkeste modsætning til det blide, bølgende Als. Dette vekselspil imellem de to naturer, hvoraf Danmark består, det mandlige og det kvindelige, fastlandetog ølandet, der mødes ved Alssundet, gør landskabet ualmindelig udtryksfuldt, ualmindelig dramatisk. Den kæmpemæssige kuppel, som Dybbølbjerg danner, og som behersker hele landskabet på begge sider af sundet, ville sikkert være berømt også uden sine historiske minder. – På en pløjemark så vi stenen over løjtnant Anker. Der var pløjet helt hen til den, og der hang kun en gammel, vissen krans. – Ellers betegnes gravene på lang afstand af en tårepil, og går man hen til dem, ser man næsten altid friske kranse eller blomster ved stenen. Foredraget gjorde på mig et stærkt indtryk ved den håndgribelige virkelighed, stedet gav fortællingen. Gammelmark på Broager fik nu sin uhyggelige betydning.\nDer var en bræmme af blomstrende vilde roser og hyld og tjørn langs hele brinken, og nede i alle kløfterne var der et væld af blomster, hvorunder kilderne randt ned; længere nede kom de frem gennem det smaragdgrønne græs og tilsidst løb de gennem leret ud i Østersøen, der strakte sig fra klintens fod og så langt ud, øjet kunne nå. Bølgerne gled klare som glas henover skiftende bund af grønligt sand og purpurfarvet tang, og små mennesker i hvide både langt ude på havet havde travlt med at hale ind eller sled i det for at komme over til Kegnæs.\n13. maj 1920. Fest på Dybbøl\n13. maj 2020 Thor Witt\tSkriv en kommentar\nDen allerførste dag, da vi drog ud med fuld musik og med marinerne fra »Olfert Fischer« bag efter os, for at bekranse krigergravene ovre på Dybbøl, kom vi, oppe ved kirkealléen, forbi skolen, hvor alle skolepigerne med deres lyse, runde hoveder, myldrende og puffende, fyldte vinduerne. Pludselig gav de sig til at synge, jublende, skingrende, så vi kom ud af takt: »Den gang jeg drog af sted«. Med dette jubelskrig sprængte de langt bort for evigt alle trange og trykkende minder om »Ich bin ein Preusse, ein Preusse will ich sein«. Med dette skrig blev vi indviede til Sønderjylland; de der før havde spillet overlegne, de kom med, akkurat som den gang tropperne holdt deres indtog i København efter Treårskrigen. Til at begynde med, da de samledes ude på Vesterbro, var de kry nok og, efter soldaters vis, en smule overbærende, for enhver pris ikke betagne eller imponerede; men da de så marcherede ind mod byen, da havde også et skrig, det jubelskrig, der lød imod dem fra Københavns menneskefyldte volde, givet dem indvielsen.\nFørst da vi var oppe på toppen af Dybbøl og efter at have nedlagt kranse på gravene, nu med hele landet foran os marcherede ned til det, ind i hjertet af det, fik vi helt fornemmelsen af, hvad den nærmeste fremtid ville bringe. – Det var regnfuldt og pløret, og skyerne hang lavt ud over bakkerne, mens alle blade og strå glinsede af væde. Da musikken begyndte at drage ned ad bakken efterfulgt af bataillonen, sprang pludselig de rødhvide flag ud rundt omkring over stråtage og huse nede i Dybbøl by; allevegne var der flag i bevægelse op til flagknappen, vor vej fremad betegnedes med flag, der gik til vejrs, og hvor vi kom, inden de kunne nå at få det hejst, stod de med det i dørene og viftede, mens børn løb efter os med små flag i hænderne. Og gårdene, som kort forinden havde ligget hen som uddøde, var med ét slag forandrede. – Det var vor første tur, og for enhver af os blev det afgørende. Det var hjerte, der fløj til hjerte, og når vi var rigtig tæt på, så vi ofte, at de græd.\nDet var i sandhed dage, hvor man spurgte sig selv, om det nu også kunne være virkelighed altsammen. Det dagligdags havde slet ingen gyldighed mere, og jenserne var ganske løftet ud af al sædvanlig form og utilbøjelige til at acceptere de mere prosaiske tider, da de igen meldte sig.\n7.maj 1920. Mogens Kai Nørregaard “Om natten gik vi for anker i Sønderborg havn…”\n7. maj 2020 Thor Witt\tSkriv en kommentar\nSelvfølgelig følte skipperne det som en krænkelse, at de skulle være under kontrol på deres eget skib, men vi kom hurtigt på god fod. Det var fader og søn, som hele deres liv havde gået på Elbfart, men nu var søgt nordpå. De talte indbyrdes en temmelig uforståelig dialekt.\nSønnen var krigspræget, gusten og sammenbidt og opfarende overfor den sindige gamle, når han var for langsom ved styringen. »Nu, kannst du’s besser machen?«, sagde den gamle. – Det blev ruskvejr og blæste op, og »Adele« skød en mægtig fart, når man betænker dens ikke just slanke bygning, og de 80 tons den havde i lasten. Men den lagde sig helt om på siden og susede gennem vandet, så skumsprøjtet stod som hvide syrener om bovsprydet.\nUnder dette skiftede landskabet hurtigt, kun tårnet blev tilbage af Mørvig, Okseøerne forsvandt, og Glücksborgs vældige, skovbevoksede næs rundede sig udfor os, mens allerede Broager jog sine sylespidse tårne i vejret fra bakkerne foran og straks dominerede hele landskabet, hvordan så fjorden vendte og drejede sig. I løbet af nogle timer var vi fjorden ud og rundede Skelde-næs og Eventyrskoven med alle de grå, søjleagtige stammer, der rejser sig lige i vejret fra klintens brink.\nAftensmaden åd vi fra hver sin ende af den samme pande, kartofler og løg af den gamles tilvirkning, og jeg blev opfordret til at tage godt til mig, »sei nicht blöde», så vi mødtes nok så nydeligt på midten. – Om natten gik vi for anker i Sønderborg havn, og skipperen og jeg sov de retfærdiges søvn under samme ternede dyne i alkoven, der rundede sig efter skibssiden, og med søkortenes lange, hvide ruller over vore hoveder i mørket. – Den gamle holdt til forude ved komfuret, hvor der var varmt. Og næste morgen bugseredes vi ind gennem pontonbroen, hvor mine kammerater stod som vagt i anledning af generalstrejken.\n7. maj 1920. Mogens Kai Nørregaard “Da jeg kom derud, ville de imidlertid ikke sejle. De var stædige som kariolheste…”\nNede i solskinnet sad nogle korporaler og holdt opsyn med mandskabet, der skødesløst hev de fyldte kulsække om bord i skuden, der skulle fragte kul til den danske kommando i Sønderborg. De glædede sig alle til at komme til noget rigtigt efter dette her og snakkede om Ægypten og om Mesopotamien, som vi andre snakker om Fyn og Jylland, men frem for alt havde de mod på at komme til Irland: »Oh, the Sinn-Feiners!« – Resten var et kast med hovedet og et ubehageligt og ildevarslende udtryk i øjnene. Formodentlig har de i kun alt for rigelig grad fået deres lyst styret.\nLangt om længe lå skibet sejlklart til afgangen næste morgen, som var en søndag; jeg skulle med på farten som »Begleitsmann«. – Noget skønnere end Flensborg den søndag morgen tidlig, da jeg begav mig ud til havnepladsen i Mørvig, finder man næppe under nordisk himmel. Jeg så ud over byen, mens jeg steg op ad stien mellem haverne i Jørgensby. Luften var aldeles klar og blev ikke forurenet af en eneste røgsky. Kirkespirene skinnede i solen, og alle skibene lå stille i havnen, kun et par hvide sejl bevægede sig henover fjorden. Da jeg kom derud, ville de imidlertid ikke sejle. De var stædige som kariolheste, og der viste sig at være tusind forhindringer af den latterligste art at overvinde, før vi kunne komme af sted, og hele dagen gik nu hen i langtrukne forhandlinger med skibsmæglere, toldembedsmænd o.l.; alle var lige stædige og fjendtligsindede, og hvert skridt besværliggjordes af søndagen. Tilsidst kørte vi fuldstændig fast og blev henvist til »Landwirtschaftsrat«, men da brast også tålmodigheden, og et utvetydigt dokument, hentet hos Mr. Bruce i Kollund, måtte til for at klare begreberne hos myndighederne om hvem, der var de herskende – for øjeblikket.\n5. maj 1920. Indtoget\nNæppe nogen i Sønderborg var rigtig klar over, hvornår jenserne egentlig skulle komme eller anede, at der virkelig allerede fandtes nogle af disse sagnagtige jenser iblandt dem, omend civilklædte. Jensernes ankomst var blevet udskudt så længe – akkurat som senere med genforeningen – så folk havde, trætte af forventningens spænding, bestemt ikke at tro noget, før de så det med deres egne øjne.\nJeg kan ikke nægte, at jeg havde fornemmelsen af at trykke på den knap, der satte hele maskineriet i bevægelse, dengang jeg på Sønderborgs telegrafstation indleverede telegrammet til chefen for »Olfert Fischer« i Assens medanvisning på, hvor han skulle lægge til i havnen; det var det sidste, der skulle til, før de danske soldater igen kunne tage landet i besiddelse.\nMen hvilken forskel på byen, som den var umiddelbart før de to historiske fester: jensernes ankomst og genforeningsfesten. Det var som to helt modsatte byer, den ene grå og fattig og stille af bare mangel, og den anden blussende i ivrig, højrøstet glæde, stormende imod alt det nye.\nHøjst forskelligt modtog de folk i byen, der havde staldplads, meddelelsen om, at de skulle have militærheste indkvarteret. Kun med kniberi fik man anbragt de to heste, som hver af dem gennemsnitlig skulle have, hos de tysksindede, hvis kontorer bar et lige så afgjort særpræg som de tyske, ungepiger på gaden, der i en mængde bagateller røbede deres nationalitet; et blik var i begge tilfælde straks orienterende.\nI modsætning til den træge modtagelse hos de tyske firmaer og handelshuse var det derfor forfriskende at blive budt et åbent velkommen oppe i gæstgiveriet »Koldinghus«, hvor værten satte punktum for min dags arbejde med at tilbyde hos sig alene at tage alle de resterende otte heste.\nEt andet sted, også i et gæstgiveri, stod en ung, bleg pige i sort og hældte en snaps op i en kop kaffe til en gæst i skænkestuen. Da jeg forhørte om staldplads, sagde hun, mens tårerne begyndte at løbe, at hendes fader var død om natten, »lige før den dag, de danske soldater kommer, det, han havde glædet sig til hele sit liv«. Nu kom også moderen til, der var ikke tale om andet, end at de ville have deres indkvartering som de andre. Gæstgiveriets navn var »Danmark«.\nOvre på statsbanegården, hvortil militærhestene skulle komme, dryssede kalken ned fra væggene. Alt skramlede i det rullende materiel, og alt, hvad der kunne ruste, var ræverødt. Trist og hæslig var stationsbygningen i forvejen, så det var ikke opbyggeligt. De, der hørte til derovre, så også endnu mere blege og forknytte ud end de øvrige statsfunktionærer, krigsprægede allesammen. En imødekommende, gammel stationsforstander, der nu nyder sit otium i Holsten et sted, ordnede alt vedrørende transportens ankomst.\n4. maj 1920. Diskussion af gastronomisk karakter i Mørvig\n4. maj 2020 Thor Witt\tSkriv en kommentar\nHavnefronten optages af lave, udstrakte magasinbygninger, den engelske flådes oplagsrum og kontorer. Et stykke ovenover disse lavere bygninger rejser sig så den underlige, badehotellignende kasernebygning, som har tricoloren vajende fra sit sorte spir, og helt oppe i baggrunden lyser det mægtige, engelske flag fra centralbygningens hovedtårn og underordner sig hele landskabet. – Ude i havnen ligger engelske krigsskibe, grå og sorte, med tøj til tørring i uroligt flagrende guirlander, og længere ude på fjorden et stort hospitalsskib med stærkt lysende røde kors. Af Flensborg ser man kun skibsværftets røde jernskrog, ellers aner man blot byen, som en fremspringende pynt skjuler, ved den tykkere luft oven over stedet.\nLangt borte på den anden side af fjorden spejler husene i Wassersleben sig i vandet, og røgen stiger op fra kobbermøllen, der ligger skjult i skoven. En skarp fure i trækronerne markerer vejen til Kruså. – Den eneste lyd, der høres, er skridtene af skildvagten, som går op og ned foran magasinerne i »Quick march«, så man straks tror han har umådelig travlt, indtil man et øjeblik efter ser ham komme tilbage om hjørnet i nøjagtigt samme tempo.\nVagtstuen er et enormt lagerrum. Langs væggene står senge, hvori der ligger enkelte sovende. De grønne tornystre står ved fodenden på betongulvet. Der er halvmørkt og køligt til trods for det stærke solskin udenfor. – Midt i lokalet sidder om et bord en 4-5 sultne tommyer. – Hver af de herrer sidder og filer af et stort, nybagt franskbrød, foran dem står en krukke frisk perlende smør og en nylig oplukket dåse med orangemarmelade. Dertil kaffe. – En hurtig vakt appetit fremmaner det sædvanlige morgenmåltid i Sønderborg, det stive, sure rugbrød i tørre, afskårne skiver, det trætørre pålæg, samt margarinen. – Vi indleder en ivrig samtale af gastronomisk karakter, »we get more than we can eat« påstod de, de fik »bacon and eggs« og »pudding« (jeg lod som jeg ikke var forbavset) og dertil 4 sh. om dagen.\nOvenpå residerede blandt andre »the Paymaster-Commander«, Mr. A., hvem alle vore forhandlinger gjaldt. Han boede privat i Mørvig by i en pæn lejlighed, men måtte lide den tort daglig fra sin væg at blive betragtet af en bidsk Hindenburg i bronze. I modsætning til de aktive søofficerer, der talte med hænderne i bukselommen, og gik deres vej, når de ikke syntes, at der var mere at diskutere, var »the Pm.Cm.« udsøgt høflig og klar og tydelig i sit sprog.\n4. maj 1920. Soldater i Mørvig\nFlensborg stræber af al magt efter at nå ud til Mørvig, men endnu er den uendelige Bismarckgade, som fører dertil, byen for lang, og den må give op på halvvejen, så at den sidste strækning af gaden er øde og ubebygget. På vejen derud passerer man den anden af de enorme skolebygninger. Den viser sig at være hul i ryggen som en elverpige og kun facade. Skolebørnene exercerer på legepladsen i delingsvis opstilling med flag og trompeter.\nSporvognene er tætfyldte, og beherskes på denne linje af de fremmede soldater. En tommy sidder uendelig nonchalant og umedgørlig på styreapparatet på en sporvogns bagperron til gene for alle, som skal ind og ud. Måske er det ham, der på en væg har skrevet en kæk hilsen til tyskerne fra »one, who has bayonetted eight of them«. Han har i hvert fald nok nogle på sin samvittighed, som han sidder dér, tæt klemt inde blandt landsmænd til dem, han har dræbt.\nFørste gang i Mørvig var med lastautomobil. Vi måtte holde stille for at lade en afdeling englændere passere. De overrasker os, som er vant til den atmosfære, der følger med en dansk deling. Hver enkelt mand er ren og velplejet, og uden en stump af det klodsede, sværtede lædertøj, som vi er belemret med. Man kunne se, at de som følge deraf følte sig ganske anderledes frie end vi, når vi marscherer ud, og øjnene så årvågne og roligt iagttagende ud af de glatragede ansigter, på en måde vi ikke er vant til herhjemme fra.\nDelingen kom oppe fra den store centralbygning, det britiske, militære hovedkvarter, som med sine uendelige vinduesrækker og det imponerende trappeanlæg virker massivt og helstøbt ud mod fjorden, men opløser sig indadtil i en række fløje med talrige fremspring og underafdelinger og ligner her med sine haveanlæg, trappegavle og smårudede vinduer mere et kloster end en bygning til militært brug.\nDen engelske flåde og alpejægerne havde ikke til huse her, men delte resten af dette kæmpemæssige territorium mellem sig. – Fra Bismarckgaden, ved sporvejens endestation, gik en stejl hulvej ned til det sted, hvor den franske vagtpost stod, men lidt forinden drejede en sidevej brat af til venstre gennem en snæver port mellem to røde murstenspiller og videre ad en svimlende bakke lige ned mod fjorden, for i sidste øjeblik i et nervepirrende, retvinklet knæk at dreje hen parallelt med havnekajen på jævn flade.\nDette var en mere end kompliceret tur i lastautomobil, især da vi ofte havde en ladning, der ragede udenfor til begge sider.\n3. maj 1920. Modtagelse af Internationaliseringsplanen.\n3. Maj: Forelagde i Eftermiddags i et Udvalgsværelse paa Rigsdagen Internationaliseringsplanen for Neergaard og J. C. Christensen. Neergaard henstiller at gøre et Par Ændringer, men begge udtaler Redebonhed til at støtte den mellemslesvigske Delegation og selv sende en særlig delegeret med denne Opgave.\n(I de følgende Dage yderligere Forhandlinger. I Anledning af Meddelelserne om Marling, der overrækker Indstillingen i Paris, indhentes Oplysning om, at Afgørelsen ikke er truffen. Først den 8de er alt klart. Ved Afskeden siger Statsminister Neergaard, at han har mørke Anelser. Om Aftenen afrejser Flensborgerne og Brødrene Andersen til Aarhus og derfra den 9de Morgen til England.)\n2. maj 1920. På besøg i den danske kirke\nMen det, der først og fremmest kalder på os danske, er dog den lille, danske kirke i hovedgaden med den høje, grå gavl med det smalle vindue, Frederik d.4.’s navnetræk og rytterspiret på taget. Den er mærket, hvorfra man kan finde krigergravene. Fra hovedgaden, ad den lille stejle gyde, der går op langs siden af kirken, når man op til en pragtfuld udsigt med Mariekirkens kobberspir lige for – ak, ikke det gamle! – og Ballastbjergets gule grusgrav på den anden side af fjorden. Ganske skyskraberagtigt rejser sig gymnasiet bagved imod solen og kaster en mægtig skygge nedover skrænten. Man snegler sig forbi kæmpetårnets fod. – Vrimlen af tage, røgen og støjen, den blinkende fjord, alt forsvinder brat, når man er drejet om hjørnet og er kommet op på bakkekammen bag de store bygninger. – Der er ganske stille og halvlyst i den allé, der fører hen til indgangen til den gamle kirkegård. -Lyset, der kommer ned over det nyklassiske kapels kobberkuppel og gule mure, har først tabt i kraft ved at gå gennem trækronerne. Bygningens rene, strenge arkitektur får således lejlighed til at gøre sig gældende i et idealt halvlys. Bagved fører snævre, mørke gange med gamle monumenter, hvorimellem der glimter guldregn og syren, og hvorover bøgetræerne løfterderes kroner højt til vejrs i det fulde sollys, hen til den store lysning, hvor den aflange høj med alle de hvide tavler findes.\nJeg dvæler ikke længe ved de mange, store navne, jeg søger et bestemt. Med de samme faste, klare bogstaver som på kammeraternes stene står det med eet dér – lige foran mig. Så kom den dag altså, da jeg endelig kunne se dette navn hernede, det navn jeg havde hørt om fra min tidligste barndom.\nAlt omkring var i den skønneste, første sommerpragt, og herlige violetteblomster voksede ovenover stenen og bregner ved dens fod. Hvor billedet må have været fuldendt, dengang løven stod der, den må med sin stolte indskrift have dannet kronen og have givet alle enkeltgravene deres indvielse.\nAldrig noget sted er navne blevet så levende som her. Flere er først døde på lazaretterne i august eller september, men det er Isted, den 25. juli 1850, altsammen. På selve krigergraven er der flere menige, nogle er fra min bataillon, 13de, en af dem bærer det mærkelige navn: København; deres stene er nøjagtig mage til de store generalers, der står samlede foran. Ved siden, ud mod hegnet, er der grav ved grav med utallige kors og stene i alle størrelser og materialer, fællesgrave og enkeltgrave, tyske indskrifter og danske indskrifter, store og imponerende monumenter og små og fattige med næsten ulæselige skrifttegn. Det ene indtryk jager det andet, som man går fra indskrift til indskrift, – kun tøvende fjerner man sig.\nUde i Marieskoven er der en plet, som, skønt byen med sine gader når indgangen, endnu bærer et nutidsfjernt præg af fred og ynde. – Det gamle, hvide traktørsted med de »græske« søjler og frontonen med den lillelaurbærkrans af jern ses imellem slanke, grålige stammer, og alpejægerne, der sidder her om deres øl, bryder en idyl, hvor krinolinen fra 60’erne passede ind.\n1. maj 1920. Indtryk fra Sønderborg: Børn leger i kasernen – på tysk\n1. maj 2020 Thor Witt\tSkriv en kommentar\nUdsigten fra marinekasernen begynder at blive tilvant. Det krappe, forårsblå sund og det røde slot, pontonbroen og hotel Alhambra. Langt borte viser Skelde næs mod nye egne. – Bænkene, uldtæpperne og hvad andre sager skibet indeholder, er tunge, og opgaven at fylde disse bygninger med materiel til soldaternes ankomst d. 5. maj synes ganske håbløs. – Uden »les chasseurs« var det heller ikke gået. Deres dragt er meget mørkeblå, ansigterne meget tobaksbrune, hvad der ser godt ud til de hvide cigaretter og den sorte baret. Når de gik på vagt, bar de den smukke, blå skyttegravshjelm, og man havde da livagtigt for sig »le Poilu«, lige ud af »La Vie«.\nStrømmen af bærende, balancerende skikkelser blev idelig attakeret af smådrenge med brogede krigsnødpenge, som de sloges om at falbyde, og bænkene kolliderede i luften over bærernes hoveder, når der var én i rækken, der pludselig stod stille og gav sig til at købslå.\nFra første færd var kasernen en magnet for alle nabolagets mange unger. Timerne som vagtpost senere hen fløj ved at se på deres lege. I grunden kom de for at hente mad og havde allesammen deres spande med sig, men det blev til, at de slog sig ned for hele dagen og dannede en heftigt larmende lejr lige foran indgangen, som alle måtte passere. Der var måske ialt et halvthundrede børn i alle aldre fra 2-3 til 16-17.\nDe større pigers lege var hele skuespil, og hver gik fanatisk op i sin rolle, alt imens de sang deres skingrende sange, hvoraf især én var øresønderrivende, den om »Mariechen«, som »fuhr am nächsten Tag mit der Bahn nach Neckarthal! Neckarthal ist wunderschön, so was hat man nie gesehen. O, du mein Neckarthal, dort blüh’n die Flieder, wenn der Frühling kommt, so kehre ich wieder,«osv.\nBekymrede underofficerer standsede dem undertiden og befalede dem kategorisk at synge dansk, hvortil de måbede og tav. De har jo aldrig haft andet end tyske børneviser, og fattige børn kan ingen andre, men man fik et godt begreb om, af hvor indgribende betydning dette er, for når visen er på tysk, bliver resten af legen det som regel også.\n1. maj 1920. Ernst Christiansen forelægger den færdige Internationaliseringsplan.\n1. Maj: Forelægger den færdige Internationaliseringsplan for Mellemslesvigsk Udvalgs Bestyrelse.\n1. maj 1920. Mogens Kai Nørregaard besigtiger Sønderborg\nDen næste morgen afslørede falmede pletter det kriminelle ord, der havde stået foran, og som man havde lagt sådan vægt på at skjule; man læste tydeligt endnu:»Kaiserliches -«.\nMægtige, som beregnet for skabninger af en hel anden art end dem, der havde bygget deres små huse i byen, forladte af alle, undtagen den snes alpejægere, der dannede vagtholdet, således lå marinekasernens to vældige bygninger. Øde vinduer i etage over etage, græs og ukrudt mellem brostenene, de store fortøjningspæle, der fulgte kystlinien op ad sundet, så langtøjet kunne nå, uden et eneste skib.\nJo mere man trængte frem i bygningerne, des mere blev man grebet af en tomhedsfølelse, der steg til uhygge. I den bygning, hvor franskmændene boede, lød der dog sang og fløjten op gennem trapperummet fra stueetagen; den anden lå hen i den mest knugende stilhed, kun nede i bunden af hele komplekset puslede, gamle og glemte, en portner og hans kone. På den anden side af den store, grusbelagte gårdsplads, højt tilvejrs på den grønne skråning, lå sygehuset, på hvis tagsten et stort, rødt kors på hvid bund stod malet til beskyttelse mod flyverangreb.\nInde i bygningerne var alt, hvad der kunne skrives på, oversået med navne, tal, datoer. Ind imellem læste man stolte skibsnavne: S.M.S. »König«, S.M.S.»Derfflinger« osv., nu vel forvarede i Scapa Flow. Oppe på loftet med dets utal af store rum og krinkelkroge finder jeg gamle, støvede papirer, kastede hulter til bulter. Jeg roder dem igennem og læser. Det er dagsbefalinger, øvelseslister, skydelister i hobetal. I den tomme bygning vidner de spottende om det daglige, koncentrerede arbejde her til stadighed har været udført gennem årene af skiftende hold mennesker. Den gamle tid er pludselig blevet kaldt til live, og man begynder at ane styrken af de kræfter, der skulle til for at få bugt med den, og forstår, at det er bølgeslaget fra en verdensomvæltning, som har standset livet på dette sted. – Her den sirligt førte skydeliste, for S.M.S. »Fuchs«: »Ort: Breit-Grund. Datum: 29. April 1914. Schiessaufgabe: Laufendes Gefecht mit geringer Abnahme bei bekanntem Kurs und Fahrt. Wetter: klar. Beleuchtung: gunstig,« etc. Eller også »Tagesbefehl Nr. 152. Sonderburg den 10. Juli 1914. Kirchliches: Sonntag den 12. d. Monats 9. Uhrvorm. Katolischer Gottesdienst im Hotel »Aissund«. Antreten aufdem Platzhinter dem Schulgebäude. Abmarsch 8.40 Uhr vorm. Führung: der älteste Unterofficier,« etc. etc.\nOg ser man så ud ad vinduet, bliver man vidne til den nye tid, der holder sit indtog. Nedenfor, ved »Marsbrücke«, ligger damperen »Stærkodder« tungt lastet med materiel fra København, og mellem damperen og kasernen bevæger sig en broget skare i to rækker. Til den ene side de belæssede, der fra damperens hartad uudtømmelige last, med svære byrder, aser sig op ad skråningen til kasernebygningen, der sluger alt uden at blive mere fyldt for det. Til den anden side slentrer de lettede, så langsomt som muligt, ned for at hente mere. Det er tre nationaliteter, der her arbejder sammen. Livlige og flinke til at slæbe er alpejægerne, så er der de civilklædte, danske soldater og endelig lejede havnearbejdere. En artig blanding af højst forskellige typer og sprog, behersket af kasernetårnets ur, der højt til vejrs ligeligt afmåler hvile og arbejde for dem alle.


Svigt af handicappede dokumenteres\nKommunernes sagsbehandling af spastiske børn er præget af manglende ekspertise, mener forældre ifølge ny rapport.\nFredag d. 25. juni 2010, kl. 06.22\nOpdateret torsdag d. 24. juni 2010, kl. 21.10\nDen utilstrækkelige indsats over for handicappede børn, som Berlingske Tidende på det seneste har beskrevet, bliver nu dokumenteret i en undersøgelse, der udkom torsdag. I undersøgelsen retter forældre til spastiske børn en skarp kritik mod kommunernes sagsbehandling, som bliver kaldt uprofessionel, mangelfuld og uvidende.\nUndersøgelsen »Børn med cerebral parese i Danmark« er foretaget af Statens Institut for Folkesundhed og er den første rapport om danske spastiske børn foretaget på baggrund af et repræsentativt udsnit.\nIfølge rapporten mener over halvdelen af forældrene, at der mangler ekspertise i sagsbehandlingen, og kun cirka en tredjedel mener, de bliver behandlet professionelt. Derudover svarer cirka 80 procent, at de ikke eller kun delvist er blevet informeret om deres rettigheder, hvilket kommunerne ellers har pligt til at gøre.\nMogens Wiederholt, direktør i Spastikerforeningen, kalder rapportens konklusioner alarmerende og utilfredsstillende, selv om de ikke kommer helt bag på ham.\n»Jeg er ikke et sekund i tvivl om, at der er et kompetenceproblem i kommunerne. Vi har rigtig mange henvendelser fra medlemmer, der har fået en utilstrækkelig sagsbehandling,« siger han.\nDataindsamlingen blandt de 115 familier med spastiske børn, der udgør den største gruppe af handicappede børn, begyndte allerede inden kommunalreformen. Men ifølge forskningsleder Pernille Due, er der fortsat grund til bekymring.\n»Det er svært at se, hvad der skulle have forbedret ekspertisen efter kommunalreformen,« siger hun.\nEn undersøgelse fra Socialrådgiverforeningen fra sidste år viser også, at sagsbehandlerne på området har mere end rigeligt at se til. En sagsbehandler, der arbejder med familiesager på børnehandicapområdet, har i gennemsnit 72 sager, hvilket er 60 pct. mere, end Dansk Socialrådgiverforening anbefaler.\nSocialdemokraterne har tidligere i Berlingske Tidende kritiseret kommunernes indsats over for handicappede, og rapportens resultater understreger endnu en gang behovet for ændringer på området, mener handicappolitisk ordfører René Skau Björnsson (S).\nMange kommuner har ikke medarbejdere, der besidder den nødvendige ekspertise på området, mener han.\n»Kommunerne burde have pligt til at samarbejde på området, men indtil et samarbejde bliver etableret, bør de oprette børneteams, hvor man er sikret specialviden. Der bliver desværre lavet alt for tilfældig sagsbehandling rundt om i kommunerne,« siger René Skau Björnsson (S), der vil bede socialminister Benedikte Kiær (K) om at tage initiativ til en »Best practise«-vejledning til kommunerne.\nDet var i går ikke muligt at få en kommentar fra Kommunernes Landsforening.\nForældre til handicappede: Sagsbehandlere er uvidende\nMinister: Handicappede er kommunernes område\nDF og S klar til at kigge på handicapområdet


★ En Rough Guide til: den japanske te ceremoni ★\nSkyllede stemmer, en bambuspiskes ridse, så en bue, en nikk og en skål dampende matcha er afleveret. Enhver delikat lyd i rummet forstærkes af formeligheden af anledningen - så stille kan du høre folk holde vejret - hvilket forøger følelsen af at noget meget vigtigt foregår. Dette er en te ceremoni i fuld gang: det ultimative i japansk gæstfrihed.\nDer er så meget mere til det end blot at røre en tekande; det er zen buddhisme i en kop. Fascineret? Her er alt hvad du behøver at vide om "vejen for te".\nCHado ellerSado ("Teens måde"; undertiden også kaldet chanoyu, "varmt vand til te", eller ocha, bogstaveligt talt kun "te") er ritualet om at forberede og servere grøn te. Det foregår i et rum, sparsomt dekoreret med tatamimåtter og en hængende rulle eller blomsterarrangement, med op til fem gæster, der knækker på puder. Der er utallige typer; en fuld længde formelle begivenhed varer cirka 4 timer og omfatter et måltid og to portioner te.\nTe ceremonien er rødt i den kinesiske Zen-filosofi, en åndelig proces, hvor deltagerne fjerner sig fra den verdslige verden og søger harmoni og indre fred. Det kræver årtier at værten behersker kunsten at betjene te, gennem studier af filosofi, æstetik, kunst og kalligrafi, samt at lære de omhyggelige forberedelser.\nAlt er gjort for gæsternes velbefindende og nydelse. Alle bevægelser og bevægelser er koreograferet for at vise respekt og venskab. Smuk keramik med sæsonmæssige motiver er håndplukket for at matche de enkelte gæster. Selv redskaber er lagt ud i en vinkel bedst beundret fra deltagerens synspunkt. Det er vigtigt, at hver tesamling er en unik oplevelse, så kombinationen af genstande bliver aldrig brugt to gange.\nHvad er de vigtigste trin i en typisk te ceremoni?\nTrin 1: På te ceremoniens dag stiger værten meget tidligt om morgenen for at starte forberedelserne.\nTrin 2: Når gæsterne ankommer, ledes de gennem haven og vasker derefter deres hænder for at rense sig symbolsk for støvet fra omverdenen. De er nødt til at træde gennem en lille dør, som sikrer, at gæsterne bukker i respekt. Døren er også en barriere for omverdenen, der hjælper med at skabe en følelse af helligdommen.\nTrin 3: Kneeling på en pude, renser værten hans eller hendes redskaber med yndefulde bevægelser. Renset vand koges i en kedel på en komfur nedsænket i gulvet.\nTrin 4: En silke klud (Fukusa), der repræsenterer værtsånden, er taget fra deres kimono sash. Det er symbolsk inspiceret, foldet og udfoldet, inden det bruges til at håndtere den varme jernpotte.\nTrin 5: Matcha - Grøn te grund til et fint pulver - og flere gylle af varmt vand tilsættes til en skål og piskes grundigt.\nTrin 6: Skålen afmatcha overleveres til den første gæst, som roterer skålen 180º i to omgange, før du tager en slurk, for at undgå at drikke fra den dekorative forside af skålen. Hver gæst tørrer skålen, inden den passerer den.\nTrin 7: Smukwagashi slik, nogle gange lavet afAzuki bønnepasta, serveres for at supplere bitterheden af teen.\nTrin 8: Når skålen er afleveret til værten, rengøres værktøjerne og ceremonien bringes til ophør.\nTea-frø blev bragt til Japan fra Kina i omkring syvende århundrede og blev i første omgang brugt som medicin. En præst kaldet Myōan Eisai antages at have været den første person til at dyrke te til religiøse formål.\nI det trettende århundrede nyder Japans herskende elite og samurai ekstravagante tefester, og i løbet af det sekstende århundrede var drikke te blevet populær blandt alle sociale klasser. Indflydelsesrige temastere, som Murata Jukō ("Te-ceremoniens far") og Sen no Rikyū introducerede æstetiske og filosofiske begreber, der hjælper med at udvikle teceremonien som vi kender det i dag.\nHvad er dosen og don'ts?\nGæsten er ikke en passiv deltager; alle har en rolle, og etiketten er en vigtig del af ceremonien. Her er de grundlæggende regler:\n1. Bær en kimono eller, hvis du ikke har det, skal du klæde dig konservativt.\n2. Sørg for at du ankommer lidt tidligt.\n3. Fjern dine sko ved indgangen og sæt et par tøfler på, og vent derefter på at blive inviteret.\n4. Undgå at træde midt i tatami og brug lukkede næver, når du rører ved måttene.\n5. Alle gæster skal vise deres påskønnelse ved at komplimentere deres vært for deres indsats, beundrer værelset og de lækre te og slik.\n6. Lav ikke snak Samtale forventes at fokusere på selve ceremonien.\n7. Endelig, hvis du er en af flere gæster, så glem ikke at lave en kvart omdrejning af skålen, før du drikker og aftør læben af skålen bagefter. Dette er primært af hygiejne grunde, for at undgå at drikke fra det samme sted som de andre gæster. "\nHvor kan jeg opleve en te ceremoni?\nDer er tehuse over hele Japan. Du kan også få en te ceremoni oplevelse på mange templer, ryokan hoteller, søde butikker og på arrangementer og workshops.Her er vores topvalg fra omkring Japan:\nKyoto er centrum for den japanske te. Okitsu Club er den mest eksklusive og traditionelle mødested, tæt på kejserpaladset. En er en mere afslappet affære i Geisha-distriktet Gion.\nPå Nadeshiko, en kimono butik i Tokyo Shinjuku distrikt, kan du nyde en kombineret kimono og te ceremoni oplevelse. Overfor byen har det rimeligt prissatte Nakajima No Ochaya Tea House en vidunderlig indstilling med udsigt over en sø i Hama-Rikyū Gardens.\nYame producerer Japans bedste matcha og mange te virksomheder tilbyder der ture. I Fukuoka tilbyder Shōgonji-templet te ceremonier.\nUanset hvor du går i Japan, prøv at opleve dette ritual - du vil aldrig tænke på den ydmyge kop te på samme måde igen.\nUdforsk flere af Japan med. Sammenlign fly, find ture, book hostels og hoteller til din rejse, og glem ikke at købe rejseforsikring inden du går. Header image:Takashi M / Flickr


Estee Lauder - Anti-age Serum Til Alle Hudtyper - Idealist Pore Minimizing 50 Ml → Køb billigt her - Gucca.dk\nEstee Lauder - Anti-Age Serum Til Alle Hudtyper - Idealist Pore Minimizing 50 Ml\nMærk det. Se det. Få: din ideelle hud. Denne hurtigtvirkende serum giver vores mest dramatiske overfladeforbedringer af huden. Porerne synes øjeblikkeligt 1/3 mindre. På kun 4 uger vil du se en... Læs mere.\nMærk det. Se det. Få: din ideelle hud.\nDenne hurtigtvirkende serum giver vores mest dramatiske overfladeforbedringer af huden. Porerne synes øjeblikkeligt 1/3 mindre. På kun 4 uger vil du se en reduktion af porer på 69 %. Idealist reparerer ujævn, afskallende og ru hud. Påfør og nyd den bløde, fejlfri og silkeagtige følelse, du elsker. Se en mere klar, glat og strålende hud, mens Idealist giver huden en overordnet mere jævn hudfarve.\nAnvendelse: Påfør på ren hud før fugtighedscreme.\nTestet af hudlæger samt oftalmologisk testet\nSikkerheden er meget vigtig, når man handler på nettet, og vi vægter naturligvis sikkerhed højt. Med NETS godkendelse af vores løsning for online betaling, har vi fået den optimale garanti for, at betalingssikkerheden er i top. Derfor er det at handle og betale hos os altid helt sikkert.\nDer er ingen begrænsninger i din returret. Vi yder 30 dages returret på alle typer varer. Kort sagt, fortryder du købet, kan du returnere din vare tilbage til os, og derefter vil vi sørge for, at dine penge bliver refunderet. Før du sender din returvare tilbage, er det en en god ide, hvis du først tager kontakt til os.\nDet er meget vigtigt, at du som vores kunde får tilsendt dit produkt både hurtigt og sikkert. Indenfor 1-2 hverdage vil du få din vare leveret. Det eneste som kan forlænge leveringen, er, hvis den ikke er på lager. Den præcise lagerstatus er synlig ud for hvert enkelt produkt. Har du alligevel spørgsmål til en vares lagerstatus eller leveringstid, så kontakt os.\nDu kan vælge blandt flere typer betalinger, når du handler hos Gucca. Du vælger bare den, der passer lige til dig. Uanset hvilke af vores betalingsmuligheder du benytter, kan du altid handle sikkert og trygt hos os. Se alle vores betalingsmuligheder ved at klikke på førnævnte link. Vær opmærksom på, at såfremt du gør brug af kreditkort, trækker vi først pengene den dag vi sender dit produkt.\nOpstår der problemer, eller har du spørgsmål i forbindelse med dit besøg på Gucca.dk, sidder vi ved telefonen eller på e-mail klar til at assistere dig. Vi er ved telefonerne og besvarer e-mails alle hverdage imellem klokken 10-15, og med et smil og godt humør tager vi imod din henvendelse.\nDu har selvfølgelig mulighed for at tracke forsendelsen, når du køber hos Gucca.dk. Efter gennemførsel af købet kan du gå ind på din egen ordreside. Du kan følge med i, hvornår vi afsender din forsendelse, på din ordreside. Du modtager også en e-mail med leveringsinformation fra os i samme øjeblik, vi afsender din pakke.\nDin anmeldelse af Estee Lauder - Anti-Age Serum Til Alle Hudtyper - Idealist Pore Minimizing 50 Ml\nproduct_stock_yes product_offer_no product_preorder_no\tproduct_buyable_yes product_group_hudpleje path__forside path__andreafdelinger path__hudpleje path__ansigtscreme path__hudpleje path__ansigtscreme path__esteelauder path__antiaging path__esteelauderantiageserumtilallehudtyperidealistporeminimizing50ml


Naturlægemidler For Acne ar - Mosolyorszag.com\nMennesker, der har lidt med acne er tilbøjelige til at acne ardannelse, men der er mange store naturlægemidler for acne ar lige i dit eget køkken.\nBagepulver fungerer fint at falme hvilken hyper-pigmentering acne ardannelse. Bagepulver alkalizes din hud, hvilket gør det lettere for din hud til at helbrede. Massere lidt på din hud med vand to gange en dag og skyl.\nTea tree olie, en anti-svampe, reducerer rødme og tillader huden at helbrede hurtigere. Ising lidt te træ olie på acne ar ved hjælp af en vatpind.\nMassere lidt kan E-vitamin olie ind i huden to gange om dagen blødgøre huden og forbedre udseendet af acne ar. Vitamin E olie bekæmper de frie radikaler, der angriber huden, gør det muligt at helbrede hurtigere.\nVitamin F, ellers kendt som omega fedtsyrer hjælpe fald facial ardannelse indefra og ud. Du kan finde omega fedtsyrer i supplement form, eller du kan spise det i form af hørfrøolie eller fede fisk som laks.\nVitamin A hjælper med at genopbygge cellestruktur af huden og hjælper i produktionen af kollagen. Du kan finde store mængder af vitamin A i gulerødder og squash, eller du kan tage det i supplement form.\n• Tegn & symptomer af bihuler\n• Hvordan arbejder enzymer?\n• Elektrisk kørestol sikkerhedsinformationer\n• Hvordan påvirker astma børn?\n• Sådan blege tænder - hurtig og sikker\n• Hvordan man opbygger en RF choker til 444 Mhz\n• Rollen af pyruvat


Kvasar observeret i 6 separate lys-gengivelser – Københavns Universitet\nKvasar observeret i 6 ...\nKvasarer er aktive sorte huller – primært fra det tidlige univers. Med en særlig metode, hvor man observerer lys, der på grund af tyngdekraften er blevet afbøjet på dets vej gennem universet, har en gruppe fysikstuderende fra Niels Bohr Institutet observeret en kvasar, hvis lys er afbøjet og gengivet i seks separate billeder. Det er første gang, man har observeret en kvasar med så mange lysgengivelser. Resultaterne er publiceret i det videnskabelige tidsskrift, Astrophysical Journal.\n"Ganske som 'almindelige' forskere, skulle de nu lave en ansøgning om observationstid på det Nordiske Optiske Teleskop", fortæller professor Johan Fynbo, der var deres vejleder på sommerkurset.\nDe studerende fik bevilget observationstid, og allerede første nat var der spændende nyt i kikkerten.\nPå grund af den særlige gravitationelle linse-effekt, hvor lyset afbøjes, når det passerer tunge objekter som f.eks. galaksehobe, har en gruppe fysikstuderende på Niels Bohr Institutet observeret en kvasar, hvis lys var gengivet seks gange. Det er aldrig før set.\n(Håkon Dahle, Nordisk Optiske Teleskop)\n"Vi havde tre timer til at observere i, og allerede efter en time havde vi det første spektrum. Det var nyt for os, men vi kunne med det samme se, at det var en kvasar. Et typisk kendetegn fra en kvasar er, at lyset har brede emissionslinjer fra gas tæt på det sorte hul. Vi blev meget begejstrede og gik videre til de andre 'kandidater' fra observationen, og senere samme nat fandt vi endnu en lysgengivelse af kvasaren", fortæller Thejs Brinckmann, der sammen med Mikkel Kristensen, Mikkel Lindholmer og Anders Nielsen var de astrofysikstuderende på projektet.\nEkstremt lysstærke kvasarer\nLyset, de observerede, kom fra en kvasar, som er et aktivt, supermassivt sort hul i centrum af en fjern galakse. Sådanne aktive, supermassive huller opsluger gas fra dens omgivelser. På grund af den enorme tyngdekraft trækkes gasserne fra omgivelserne ind mod det sorte hul med kolossal stor hastighed og opvarmer gasserne tæt på det sorte hul til millioner af grader. Denne ekstremt hede gas udsender stråling, der så opvarmer de enorme tætte skyer af støv og gas, som cirkulerer i en lidt større afstand fra det sorte hul. Varmen får gassen til at lyse op med en ufattelig kraftig lysudstråling – stærkere end lyset fra mange galakser.\nNordisk Optisk Teleskop NOT) er placeret på La Palma i Spanien. Her er luften så klar og rolig, at man med det 2,5 m teleskop kan observere fjerne objekter i universet. (Iair Arcavi)\nKvasarer er altså ekstremt lysstærke og kan observeres tværs gennem hele universet. Men lys bevæger sig ikke altid i en lige linje. Lys påvirkes af tyngdekraften fra de objekter, det møder på sin vej.\n"Lyset fra denne kvasar har været mere end 11 milliarder år undervejs til Jorden. Mellem kvasaren og Jorden er der en samling af hundreder af galakser – en galaksehob. Denne galakse-hob har så stor tyngdekraft, at den trækker i lyset fra kvasaren. Så i stedet for at stråle i lige linjer ud fra kvasaren, afbøjes lyset i en bue rundt om galaksehoben. På dén måde kan man observere ikke bare ét, men flere billeder fra samme kvasar. Det kaldes gravitationel linseeffekt", forklarer Johan Fynbo.\nMålte flere spektre\nI løbet af den tildelte observationstid i tre nætter tog de fire fysikstuderende spektre af fire forskellige billeder, som kunne stamme fra den samme kvasar.\n"Vi analyserede spektrene og vi kunne se, at tre af spektrene stammede fra kvasaren", fortæller Thejs Brinckmann.\nDa den norske astronom Håkon Dahle, der oprindeligt havde fundet kilderne til kvasaren, hørte om de studerendes observationer, syntes han, de var så spændende, at han besluttede sig for at undersøge feltet yderligere. Da han en måned senere skulle til NOT, observerede han derfor tre andre såkaldte 'kandidater' til kvasaren, og de viste sig alle at være lys fra samme kvasar.\nAldrig før observeret\n"Det er første gang, der er observeret en kvasar, hvis lys er gengivet eller 'linset' i seks separate billeder", fortæller Johan Fynbo. 'Linsede' kvasarer er sjældne, og man ser typisk to eller tre lys-gengivelser. Seks billeder af den samme kvasar har man aldrig før observeret.\nDe fire fysikstuderende Anders Nielsen, Mikkel Kristensen, Mikkel Lindholmer og Thejs Brinckmann, arbejdede sammen på et projekt på det Nordiske Teleskop på La Palma i Spanien, og de observerede en kvasar, som var afbilledet seks gange. Det er aldrig før set.\nUd over selve kvasaren, får man også andre spændende informationer. En kvasar står og varierer i lysstyrken, og man kan måle, at der er en forskellig ankomsttid for lyset fra de forskellige observationer, fordi der ikke er lige lang vej for hver lysbane. På den måde kan man beregne den geometriske model for lysets bane. Man kan også beregne massen af galaksehoben, og man kan beregne det, der kaldes Hubbles parameter, som fortæller om universets udvidelse.\nFor de studerende har det været en utrolig oplevelse. "Det er det ypperste at kunne få lov til at være med i noget, som er forskningsrelevant så tidligt i studiet", siger Thejs Brinckmann, der nu har fået endnu mere blod på tanden i forhold til en fremtid som forsker.\nArtikel i Astrophysical Journal >>>\nForedrag med Johan Fynbo: Dannelsen af de første stjerner og galakser\nForedrag med Johan Fynbo om Universets Dark Ages\nFakta om Gravitationel linseeffekt\nGravitationel linsing betegner den måde, hvorpå en massekoncen-tration kan fungere som en normal optisk linse, det vil sige afbøje lyset fra bagvedligende lyskilder.\nGravitationel linsing er nyttig i astrofysikken primært af to årsager: For det første muliggør effekten en bestemmelse af den totale masse af det objekt, der forårsager afbøjningen. For det andet bevirker effekten, at den totale lysstyrke, som vi måler på Jorden, kan være mange gange større end den ville have været uden linsningen, så vi kan studere objekter, der er meget svagere end ellers muligt.\nNot Rapport 2012


KØB APPLE TV 4. GENERATION 128 GB PÅ DELBETALING - Bedst og billigst - helt enkelt.\nKØB APPLE TV 4. GENERATION 128 GB PÅ DELBETALING - Se alle dine muligheder her - gratis og 100 % uden forpligtelse\nKøb Apple TV 4. generation 128 GB på delbetaling - Velkommen til Consumea Finance. Her finder du de bedste muligheder, hvis du skal have finansiering til en Sony PlayStation 4 spillekonsol og tilbehør såsom PlayStation VR Headset, hvad enten du vil købe den med delbetaling eller låne penge til den.\nKØB APPLE TV 4. GENERATION 128 GB PÅ DELBETALING - Køb Apple TV på afbetaling rentefrit netop nu - Ansøg gratis her >>\nReklame - Køb Apple TV 4. generation 128 GB på delbetaling\nOversigt - Køb Apple TV 4. generation 128 GB på delbetaling\nTips - Køb Apple TV 4. generation 128 GB på delbetaling\nOrdforklaringer - Køb Apple TV 4. generation 128 GB på delbetaling\nEr du interesseret i at købe et produkt eller en service ved hjælp af finansiering, kan det være godt at få styr på nogle enkelte ting. Det er egentlig ikke så svært. Læs med her for at lære, hvilke ting, du bør vide mere om.\nVar du klar over, at køb på afbetaling også kaldes køb på afdrag, køb med delbetaling, afbetalingskøb, m.fl. Og kender du desuden forskel på for eksempel kviklån og forbrugslån eller minilån og mikrolån? Du kan finde ordforklaringer længere nede på denne side eller ved at klikke her.\nTjek også: Køb Apple TV 4 256 GB via afbetaling\nVidste du, at du faktisk også kan få nye bryster, tandlægebehandlinger og din kommende solkinsferie via afbetaling? Der er i dag stort set ingen grænser for, hvad man kan få ved hjælp af delbetaling.\nVar du bekendt med, at når du køber produkter på delbetaling ved leasy.dk, kan du købe rentefrit, dvs. hvor du betaler henover tolv måneder med 0 % i rente? Det er smart!\nOvervejer du at købe flere produkter, men kun kan finde et enkelt af produkterne som afbetalingsprodukt - for eksempel hvis du har set en stationær computer på afbetaling, men slet ikke kan finde den rigtige pc-skærm på afbetaling - kan du i stedet overveje at låne pengene, så du på den måde kan få råd til det hele. Lidt længere nede på denne side - eller ved at trykke her - kan du tjekke vores oversigt med de bedste onlinelån.\nLæs også: Køb Apple TV 4. generation 32 GB uden renter\nFor en sikkerheds skyld, så husk altid at gennemlæse aftalen en ekstra gang, når du laver aftale om køb via afbetaling el. i forbindelse med lånetagning. Det virker som en no-brainer, men bruger du dette råd, kan du være mere sikker på, at du har forstået aftalen fuldt ud.\nVar du klar over, at Unoliving.com har Danmarks største sortiment af møbler med over 10.000 varer, som alle kan købes via afbetaling? De har derudover prisgaranti og fri fragt på alle ordrer.\nHusk , at hvis du køber på delbetaling eller tager et lån, er det en god ide at betale rettidigt, idet dette ofte kan være et vilkår i den aftale, som du har underskrevet på, og overholder du ikke aftalens vilkår, vil du risikere at skulle betale ekstra i sidste ende.\nTjek evt.: Køb Apple TV 4 256 GB med afdrag\nKØB APPLE TV 4. GENERATION 128 GB PÅ DELBETALING - Dine muligheder - gratis og 100 % uforpligtende\nKøb Apple TV 4. generation 128 GB på delbetaling - Velkommen hos Consumea Finance. Her finder du de bedste muligheder, hvis du skal have finansiering til en Sony PlayStation 4 spillekonsol og tilbehør såsom PlayStation VR Headset, hvad enten du tænker på at købe den på afbetaling eller låne penge til den\nNår du skal have finansiering - uanset om det er mht. køb via afbetaling el. via et internetlån - er det smart at kende nogle af de begreber og ord, der anvendes i denne sammenhæng.\nMan taler om afbetaling, når man ikke betaler det fulde beløb for noget på een gang; dette kan fx være for en vare - eks. en iPad - eller en service - eksempelvis en skønhedsoperation. I stedet for at betale det fulde beløb på een gang, deler du beløbet op, for eksempel over 12, 24 eller 48 måneder. Køber du fx en emhætte via afbetaling til 3.600 kr. rentefrit og over 12 måneder, deler du de 3.600 kr. over 12 måneder, hvilket giver et månedligt beløb på 300 kr. Beløbet kaldes afdragsbeløbet eller det beløb, som du afdrager med månedligt.\nLeasing af et produkt er en finansieringsform, som du kan se som en mellemting mellem at leje og at låne. Udlejer har ejendomsretten til produktet imens leasingtager har brugsretten. I leasing-perioden vil du typisk have fordele såsom reparation og service på stedet. Leasing bruges tit af firmaer; for eksempel kan det være et hotel, der har brug for mange fjernsyn til hotelværelserne.\nOrdene delbetaling og delbetale bruges på svensk eller på norsk i stedet for afbetaling og afbetale. Delbetaling og delbetale finder du ikke i den danske retskrivningsordbog, men disse ord bruges på trods af det på dansk, da det også er letforståeligt samt muligvis ligeledes giver bedre mening end det danske afbetale og afbetaling ift., at det handler om, at man netop deler betalingen op.\nEt minilån - skrives også mini-lån - er et lån, hvor beløbet, du låner er i den lavere ende, dog ikke helt så lavt, så det kunne betegnes som værende et mikrolån. Der findes ikke nogen én regel, der siger, at et minilån er på så og så meget, men hvis man tager udgangspunkt i, at et mikro-lån er på 1.000 - 2.000 kroner, så kunne et minilån ligge på cirka 2.000 op til måske 7.000 - til maksimalt 10.000 kroner\nEt kviklån - eller kvik-lån - kan betegnes som et lån, hvor det hele ved lånet er "kvikt ... eller sagt lidt mere normalt: hurtigt. Et kviklån er dermed typisk hurtigt at lave, nogle gange også hurtigt om at blive godkendt af den respektive låneydbyder, og udbetalingen kan også ofte være hurtig. Kviklån kan for nogle blive anset som værende hurtige penge eller nemme penge. Et kviklån kan typisk være på alt lige fra 1.000 kroner til måske 5.000 eller maks. 10.000 kroner. Der findes ikke nogen egentlig regel for, hvor stort kviklånet kan være, men der er stor enighed om, at det drejer sig om et lille lån.\nEt mikrolån - skrives også microlån - er et pengelån, hvor beløbet, du låner er kendetegnet ved at være i den meget lave ende. Et mikrolån kunne altså være et lån på helt ned til 1.000 eller 2.000 kroner. Der er ingen deciderede regler for, hvor stort lånebeløbet for et mikrolån er, men der er bred enighed om, at det er det allermindste lån, du vil kunne lave ...\nIft. afbetaling, er afdrag det månedlige beløb, som du skal betale for en vare eller en service. Dette beløb kaldes det månedlige afdragsbeløb eller bare det beløb, som du afdrager med månedligt.\nEt forbrugslån er et lån, som oftest bliver optaget med intention om at forbruge, dvs. købe en eller flere varer el. services. Og dette kan være til alt muligt. Der er ikke regler om, hvad du må købe eller ikke købe for de lånte penge, og der er heller ikke regler for, hvor stort eller lille et forbrugslån skal være på, dog er der stor konsensus om, at lånebeløbet kan være alt fra i den lavere ende (hvor det typisk kaldes et kvik-lån) og i den høje ende.\nEt hurtiglån - eller hurtig-lån - er som der antydes et hurtigt pengelån, altså et lån, du kan lave relativt hurtigt, har hurtig godkendelsesproces og en rimelig hurtig udbetalingsproces. Tjek vores forklaring på kviklån, som dækker det samme.\nFlere og flere låneudbydere tilbyder nu muligheden for at skrive under med NemID, når du laver et pengelån. Det sparer dig ganske enkelt for masser af tid.\nKØB APPLE TV 4. GENERATION 128 GB PÅ DELBETALING\nConsumea Danmark » Finansiering » Køb Apple TV 4. generation 128 GB på delbetaling\nKØB APPLE TV 4. GENERATION 128 GB PÅ DELBETALING - Se meget mere her, hvis du vil blive klogere på alt, der relaterer til Køb Apple TV 4. generation 128 GB på delbetaling - Filnavnet på denne side relateret til "Køb Apple TV 4. generation 128 GB på delbetaling" er "koeb-apple-tv-4-generation-128-gb-paa-delbetaling" med den fulde webadresse https://consumea.com/dk/apple-tv/koeb-apple-tv-4-generation-128-gb-paa-delbetaling, og siden er nr. 912 ud af i alt 1295. Du kan se andre interne sider her: Apple TV 32 GB lease, Køb Apple TV 32 GB rentefrit, Apple TV 6. generation 64 GB afbetaling, Køb Apple TV 6 128 GB rentefrit, Apple TV 128 GB afbetalingskøb, Køb Apple TV 5 256 GB med afbetaling, Apple TV 5. generation 32 GB tilbud, Køb Apple TV 4. generation 64 GB med afdrag, Køb Apple TV 5. generation 256 GB på afbetaling, Køb Apple TV 6 32 GB på delbetaling ... Tak for kigget, og god dag :)\nKØB APPLE TV 4. GENERATION 128 GB PÅ DELBETALING - Se alle dine muligheder her - gratis og 100 procent uden forpligtelse\nKøb Apple TV 4. generation 128 GB på delbetaling - Velkommen til Consumea Finansiering. Her finder du de allerbedste muligheder, hvis du skal have finansiering til en Sony PlayStation 4 spillekonsol og tilbehør såsom PlayStation VR Headset, hvad enten du vil købe den med delbetaling eller tage et forbrugslån til den.


SMEL INDUSTRY » Højteknologisk fremstilling og produktudvikling\n- din innovative industrielle partner\nSMEL Industry har en omfattende maskinpark, der tilgodeser enhver opgave\n– innovative specialløsninger til kunder lokalt og globalt\n– få udgåede dele genskabt og nye objekter digitaliseret\n– Vi anvender de nyeste teknikker indenfor vacuum infusion og prepeq, og kun den bedste kvalitet af kulfiber\n– vi udvikler og producerer specialværktøj\n– vi gendanner ødelagte emner med alle oprindelige detaljer\nPROJEKT: Udstyr til sundhedssektoren / CANDOR\nYdelser & ServiceERFARING OG EKSPERTISE\nSMEL Industry “reparerer” defekte dele, der ikke er beskrevet digitalt, i vores 3D-tegneprogram, hvorefter vi kan fremstille et nyt emne.\nSmel Industry har siden 1997 haft kulfiber som et af vores materialevalg. Vi har derfor et stort ekspertiseområde inden for enkeltlags- og compositeoplægning.\nSMEL Industry har en omfattende maskinpark, der tilgodeser enhver opgave.\nSmel Industry producerer værktøjer til plaststøbning, vulkaniceringsværktøjer til gummistøbeforme for PUR, samt forme til skumprodukter og kulfiber.\nSMEL Industry er en nytænkende og iderig maskinfabrik, der kan tilbyde innovative specialløsninger til kunder i hele verden.\nAlt hvad du får brug forSERVICE & LØSNINGER\nSMEL Industry ApS leverer totalløsninger, hvor udvikling, produktionsmodning, overfladebehandling, montering samt CE godkendelse indgår. Vi har flere kundegrupper, der anvender os som totalleverandør.\nSMEL Industry ApS er en nytænkende og iderig smedevirksomhed. Vi tilbyder innovative specialløsninger til kunder i hele verden.\nEr I brudt ned og mangler en akut reservedel, da kan den blive reproduceret ved SMEL Industry. Vi har produceret reservedele og andet maskinudstyr siden 1990.\nSMÅ OG STORE EMNER\nVi har egen urmager ansat til finmekaniske montage opgaver, vores moderne maskiner kan fremstille meget små detaljer.\nI den anden ende af skalaen er vores største støbeform til dato på målene 3500×6000 mm udført i form aluminum. SMEL Industry klarer hele spektret.\nVI ER MED HVOR DET VIRKELIG GÆLDER\nVore kompetente medarbejdere står klar til at hjælpe, når det virkelig gælder.\nOpgaverne kan spænde lige fra en Hydraulikcylinder, der skal renoveres, til et forceret projekt, hvor der skal laves både konstruktion, formfremstilling, støbning af emner og efterbearbejdning – til levering til tiden.\nEt erfarent teamSMEL INDUSTRY APS\nSmel Industry ApS er grundlagt i 1990 og drives efter missionen: “Løsninger baseret på kvalitet og flexibilitet”. Fra vores højteknologiske maskinfabrik producerer vi til industri-, hospitals-, og forsvarssektoren i både ind og udland.\nKort nyt fra SMEL Industry ApSAKTUELT\nVi er klarKONTAKT OS\nSMEL IndustryVIDEO GALLERI\nEr vi innovative – eller løser vi problemer? Varighed 2:20.


Christine Runøe har altid fået at vide, at hun er sær, fordi hun er enebarn. Hun er blevet beskyldt for ‘enebarnstendenser’ og har skullet forklare sine forældres valg og fertilitet hele livet. Her kommer en personlig tekst fra et 30-årigt enebarn.\nEn aften da jeg var 6-7 år, og min mor skulle putte mig, spurgte jeg hende, hvorfor jeg ikke havde nogle søskende.\n”Det har du da også”, svarede hun. ”Du har en storesøster, som hedder Ruth og bor på et aflastningshjem for multihandicappede børn. Hun kommer her hver onsdag, efter du er blevet lagt i seng, og så kører far og jeg en tur op og ned ad villavejen med hende i kørestolen”.\nDet er den slags vittighed, som man kun kunne slippe afsted med at lave i 1990’erne. Jeg vidste godt, at min mor lavede sjov. Men alligevel tænkte jeg ofte efterfølgende på min multihandicappede fantasisøster Ruth, når jeg blev lagt i seng og lå alene og så op mod rullegardinet, der blev svagt oplyst af gadelygten ude fra vejen. Det var som om, der var en form for trøst i, at hun trillede rundt derude.\nDet er svært at sige, hvad der kom først for mig: Ønsket om at have en bror eller søster, eller opmærksomheden omkring at det var mærkeligt, at jeg ikke havde nogen. Det var i hvert fald ikke noget, jeg kan huske, at jeg tænkte specielt meget over, da jeg gik i børnehave. Enebarn er noget, man bliver over tid.\nI dag er jeg et 30 år gammelt enebarn, der stadig oplever, at der er et rigtigt og et forkert svar på det ja/nej-spørgsmål, som jeg bliver stillet, når jeg møder nye mennesker: Har du nogle søskende?\nNår jeg svarer nej, så reagerer folk typisk på to forskellige måder. Enten med et overrasket og nærmest medfølende ”nå?!” – eller med den langt mere enerverende ”det kan man ikke mærke på dig”. Hvad er det for nogle ‘enebarnsagtige’-tendenser, at folk forventer, at jeg skulle demonstrere? Det lader i hvert fald ikke til at være udpræget positive karaktertræk, som folk med søskende tillægger enebørn.\nDet værste er, når jeg bliver spurgt ind til, hvorfor jeg ikke har søskende. Det er ikke, fordi jeg har en eller anden dyb og traumatiseret uvilje mod at tale om det, men for mig er det et meget stort spørgsmål med et ekstremt intimt svar – og jeg synes ikke, at jeg skylder nogen en forklaring. Da jeg var barn, følte jeg ofte, at jeg skulle forsvare mine forældre. Det værste ville jo være, hvis de havde valgt ikke at få flere børn.\nJeg husker engang, hvor jeg var hjemme og spise hos en klassekammerat. Hendes forældre spurgte mig, om jeg ikke snart skulle have nogle søskende.\n”Mine forældre prøver og prøver, men der sker ikke noget”, svarede jeg opgivende.\nFørst begyndte min venindes storebror at fnise, og selvom forældrene bad ham stoppe, kunne de til sidst ikke selv lade være med at grine. Jeg kunne ikke forstå, hvad det var, der var så sjovt, og det gjorde mig usikker. I dag kan jeg godt se, at det må have lydt komisk. Men for mig var det ikke en joke.\nDet var et oprigtigt barnesvar, der handlede om endeløse fertilitetsbehandlinger, akupunktur, adoptionsmøder, frustrationer, overvejelser og sorg, spontane aborter, fostre der sad forkert, alle de gange jeg blev hentet i fritidshjemmet af min far, der så helt forvildet ud i ansigtet og havde den der voksenfrygt i sit kropssprog, fordi min mor var blevet indlagt.\nJeg var det eneste enebarn i min folkeskoleklasse. I min gymnasieklasse var vi to. Gennem hele min opvækst har jeg følt det som et særpræg, og jeg har altid været ret bevidst om, at jeg ikke måtte fylde for meget. Det kunne falde tilbage på mine forældre, hvis jeg opførte mig ‘for enebarnsagtigt’.\n“Typisk enebarn”, snerrede hun\nPå fritidshjemmet var der en pædagog, der skældte mig ud, hvis jeg førte mig for meget frem: ”Du lader ikke de andre børn komme til. Man kan hele tiden høre dig. Typisk enebarn”, snerrede hun.\nJeg sagde aldrig noget om det derhjemme. Det var min veninde, der på et tidspunkt kom til at sige det til sine forældre:\n”Christine må aldrig sige noget henne på fritidshjemmet for Helle”. Hendes forældre sagde det videre til mine, og jeg husker det som om, at Helle blev flyttet til en anden stue kort tid efter. Men på det tidspunkt havde jeg allerede i lang tid tænkt, at hun havde ret. At jeg var nødt til at være så god som muligt. Lidt bedre end alle andre. Hvis jeg kom til at tale meget, hvilket skete flere gange hver dag, så havde jeg dårlig samvittighed og skammede mig. Det gør jeg stadig. Det er så nemt at træde ved siden af, fylde rummet ud, tale for højt, sige for meget.\nTrekløveret på ferie i Canada for 1 måned siden. Privatfoto\nDer er jo det ved det, at jeg har fået meget opmærksomhed. Der var ikke andre børn derhjemme at dele den med. Mine forældre har altid lyttet til mig, når jeg sagde noget, og det var svært for mig at forstå, at alle de andre voksne ikke bare lyttede, når jeg åbnede munden. Det betyder stadig enormt meget for mig i dag. Anerkendelsen. At folk kan lide mig og synes, at det, jeg har på hjerte, er noget værd. Jeg er nødt til at være vigtig for nogen for at bevise for verden, og mig selv, at jeg ikke er en ensom og egoistisk særling. Stort ego, lavt selvværd. Men mig bekendt er det ikke et kompleks, som enebørn alene lider under.\nDa jeg var barn, blev jeg altid irriteret, når de voksne eller mine klassekammerater sagde til mig, at enebørn var forkælede. Jeg gik på en folkeskole i Gentofte, hvor der var masser af familier, der havde meget mere end min. Flere børn, flere penge. Det smarteste tøj, de nye Disney-film, Spice Girls-kortene, Didl-dukkerne i Kingsize.\nMen de havde selvfølgelig ret. Jeg var forkælet. Mine forældres valuta var deres opmærksomhed, og jeg havde det store dankort. Men mine forældre og jeg var et trekløver, et partnerskab, hvor vi mødtes et sted på midten. Der var ikke en børneverden og en voksenverden, der var bare os tre. De havde deres voksne samtaler, som var åbne for mig at deltage i, hvis jeg havde lyst. Det var dem, der valgte filmen. Vi tog på museum. Der var aldrig en børnemenu.\nJeg blev et gammelklogt barn med et vanvittigt ordforråd. Jeg var sarkastisk, jeg var ikke kræsen, jeg kunne underholde mig selv i timevis, og jeg havde en vanvittig fantasi. Jeg tror, det er ting, der kom sig af, at jeg spejlede mig i de voksne i højere grad end i mine jævnaldrende.\nJeg var også sart. Jeg kunne ikke finde ud af at konkurrere og hadede at spille kort- eller brætspil. Det gør jeg stadig. Jeg er heller ikke god til at blive drillet. Jeg tager mig selv ret alvorligt. Det er noget, jeg arbejder på. Jeg er ikke perfekt, men det har jeg heller aldrig behøvet at være. Det er bare fedt, at jeg findes.\nVærn mod ensomhed\nFor nyligt mødtes jeg med en tidligere kollega. Vi sniksnakkede og catchede up på hinandens liv, og hun fortalte mig, at hun og hendes kæreste overvejer at få et barn til, fordi de synes, det ville være synd for deres søn, at han skal ”være alene”. Det provokerede mig helt vildt, fordi det prikker til den der gamle antagelse, jeg ofte møder: At der kun er negative konsekvenser forbundet med ikke at have nogle søskende.\n”Der er også mange gode ting ved at være enebarn”, sagde jeg insisterende.\n”Fedt, hvilke”, spurgte min tidligere kollega, der ikke lod til at være helt afklaret med, om hun egentlig havde lyst til at få flere børn.\nJeg hev hele smøren frem. Om hvor tæt jeg er på mine forældre. Om hvor selvstændig man bliver. God til at være alene, god til at dyrke tætte forbindelser.\nMen på cyklen på vej hjem tænkte jeg, at det jo i virkeligheden ikke kan gøres op i fordele og ulemper. Det handler om forældrene. Det er det, de voksne gør, når du er barn, som former dig. Det at have søskende er ikke et værn mod ensomhed eller en udpræget dårlig personlighed. Tiden har vist mig, at mine venner ikke nødvendigvis har et tæt forhold til deres søskende i dag, bare fordi de har dem. Det, jeg er træt af, er generaliseringerne, fordommene og den der underlige ynk. For mig når det nogenlunde det samme niveau af mytologisering som den popkulturelle, tidstypiske Instagram-shaming af alle, der er født i skorpionens tegn.\nArtikel | Livsstil 06. mar 2019\nNikita Klæstrup: Derfor er astrologi vildt moderne igen\nJeg har aldrig været i tvivl om, at mine forældre gerne ville have haft flere børn. Det var en skuffelse og en sorg for dem, og også for mig, at det ikke lykkedes. En sorg, som er blevet mindre og nemmere at håndtere, men som vi stadig bærer med os i lommen. Men selvom den sorg har været der for mine forældre, så har jeg aldrig følt, at den skyldtes, at jeg ikke var nok for dem. Jeg synes, de har gjort det skidegodt. Det eneste, jeg med sikkerhed kan sige, at jeg hader ved at være enebarn, det er, at jeg en dag kommer til at stå alene med tabet af dem. Så mister jeg vidnerne til min barndom og bliver den eneste, der ved, hvem de var som forældre. Det er ubærligt, men jeg vil ikke være den første i universet, der går igennem det.\nRuth er stadig en tilbagevendende figur mellem mig og mine forældre. Nogle gange kan jeg finde på at spørge over søndagsmiddagen, hvordan det går med Ruth. Det gjorde jeg forleden, mens min kæreste var med på besøg hos mine forældre, og han så lidt perpleks ud, mens mine forældre grinede ned i deres rødvinsglas.\nMin kæreste siger, at han gerne vil have to børn, mindst. Men jeg har sagt til ham, at vi starter med at prøve at lave ét en dag og ser, hvordan det går.\nArtikel | Samfund 7. okt 2021\nPernille Skippers to måneder gamle datter blev smidt ud af Folketingssalen: I disse lande er babyer velkomne\nArtikel | Debat 23. dec 2020\nDitte Giese: Afskaf det dødsensfarlige private fyrværkeri til nytår\nArtikel | Debat 28. dec 2020\nÅrets ultimative top 10: Alle de ting vi heldigvis er gået glip af i 2020 – og som gerne må forsvinde for altid


Lån 4000 kr. - Sammenlign og søg kviklån på 4000 kr. online\nLån 4000 kr. online via udbydere online. Det er blevet nemt at ansøge om penge, uanset om du vil det fra din smartphone, tablet eller computer. Det betyder, at det ikke længere gør en forskel hvilken enhed du ansøger fra. Det foregår ved at du ansøger direkte fra udbydernes hjemmesider og det kan du nemt gøre – også fra din mobil. Se nærmere på mulighederne i vores oversigt:\nKredit og kviklån på 4000 kr.\nDer er siden 1. juli 2020 kommet en ny lovgivning, der indebærer et ÅOP-loft på forbrugerkreditter, hvilket bl.a. betyder at du fremadrettet kan søge kvik -og forbrugslån til langt mere fair og fornuftige renteniveauer. Se dine renter, muligheder mv. i oversigten.\nAlderskrav ved lån på 4000\nAlderskravene er meget forskellige på lånemarkedet. De fleste udbydere kræver at du er mindst 20 år gammel. Det er kun firmaer som Santander Consumer Bank og Robotlån der acceptere ansøgninger fra kunder på 18 år.\nI oversigten på hjemmesiden kan du nemt få klarhed over, hvilke udbydere der kan hjælpe dig. Hvis du vil låne 4000 kr. når du er 18 år, kan det være vanskeligt, medmindre du søger om større forbrugslån.\nNår du er 18 år er du blevet myndig, men det betyder ikke at du ubegrænset kan vælge imellem lånefirmaerne på markedet. Den “luksus” vil du først få når du runder de 20 år.\nIngen spørgsmål til hvad pengene bruges til\nEn af de store fordele ved at søge på nettet er, at ingen udbydere stiller spørgsmål til hvad dit formål er. Ingen blander sig i hvad du bruger pengene på og det giver dig en rar frihed over dit lån på 4000 kr.\nSamtidig bliver du ikke kreditvurderet til bunds, hvilke betyder at du ikke skal bruge tid og besvær på at finde lønsedler og årsopgørelse frem. Processen er derfor ekstrem hurtig og oplagt, hvis du har et kortvarigt pengeproblem.\nAnsøgningsprocessen er faktisk så ligetil at den kræver omtanke, og at du tænker dig grundigt om, inden du optager et kviklån på 4000 kr.. Det er noget der kan blive dyrt og belaste din økonomi væsentligt, så det skal du være bevidst om.\nMangler du flere penge? Så tjek vores oversigter Danlaan.dk, med forbrugslån på 6000 eller forbrugslån på 8000 kroner.\nEn nem låneløsning\n– Men det kræver omtanke!\nDer er ingen tvivl om at et lån online er den hurtigste og nemmeste løsning for dig, men det kræver omtanke. Det er bestemt ikke noget der gavner din privatøkonomi og det skal du være bevidst om.\nDu finder alle de relevante informationer om hver enkel udbyder i vores oversigt, uanset om du vil vide mere om deres ansøgerkrav, svartider eller lignende.


Skolerne samler affald og støtter UNICEF | Ballerup.dk\nSkolerne samler affald og støtter UNICEF\nSkolebørnene samlede affald ind til fordel for UNICEF By indsamlingen, og det viste sig at være en smal sag.\n0.b på Hedegårdsskolen var fredag klar til at hjælpe med at samle affald ind, så verdens fattigste børn også kan komme i skole.\n”Vi skal samle skrald til de fattige”, som en af børnene sagde til borgmesteren.\nBorgmester Jesper Würtzen var på besøg i klassen i dagens anledning og fik en snak med børnene om både skolegang og affald.\nBørnene havde lært om fattige børns vilkår og havde svar parat, når borgmesteren spurgte, hvorfor det var vigtigt at gå i skole.\nBananskræller og hundelorte\nIført blå plastikhandsker og bevæbnet med hver deres gennemsigtige plastiksæk, gik børnene sammen med borgmesteren på jagt efter affald i nærområdet.\nOmrådet bag skolefritidsordningen viste sig at være en sand guldgrube. Hundelorte i poser og bananskræller fyldte hurtig poserne op, som børnene var enige om virkelig lugtede dårligt.\nEfter en time havde 0.b med borgmesterens hjælp fyldt seks sække med affald, og det løb op i hele 6 kilo affald.\n”Børnene tog virkelig del i affaldsindsamlingen, og jeg er imponeret, hvor meget de ved om fattige børn i andre lande. På denne måde giver vores UNICEF by deltagelse både eleverne viden, vi samler penge ind til den gode sag og vi gør noget for fællesskabet i vores kommune,” siger borgmester Jesper Würtzen.\nAffald kaster donationer af sig\nBallerup Bowling vil gerne støtte op om den gode sag og støttede affaldsindsamlingen med 5.000 kr. og pengene går ubeskåret til UNICEF.\n”Vi synes, affaldsindsamlingen og UNICEF By indsamlingen er et godt initiativ, og vi vil derfor gerne donere lidt til sagen. Vi er en lokal virksomhed, som mange kender og besøger, så derfor er det oplagt for os at støtte op om det,” siger Ditte Storm, direktør Ballerup Bowling.\nGrønt Råd støtter også affaldsindsamlingen. De arbejder bl.a. på at gøre børn mere miljøbevidste og har derfor doneret 10.000 kr. til affaldsindsamlingen, som også går direkte videre til UNICEF By indsamlingen.\nAlle klasser i kommunen, der deltog i affaldsindsamlingen, er med i en lodtrækning om en biograftur for hele klassen. Vinderen offentliggøres på Ballerup Kommunes Facebookside.