september 2018 - Israelsmissionen\nSkrevet af Liv d. 28. september 2018 . Bogført i Blogindlæg.\nDet er nu blevet tid til, at jeg vil fortælle om tre spændende og virkelige gode dage i Galilæa. Vi tog afsted med Stine og David, og fik selvskab af volontørparret, Adam og Malene og deres lille søn Severin. Galilæa er et meget spændende, og særligt område i Israel. Der er mange bibelske steder at se, og vi blev ført rundt til alle stederne, mens vi hørte om hvad Jesus har udrettet, og hvordan hans liv var på jorden. Nogle af stederne var Samaria, hvor vi hørte om Jesus, og hans møde med den samaritanske kvinde. Et andet sted var Hippos, hvor vi tog op om aftenen og spiste aftensmad, mens vi så solnedgangen, som var rigtig smuk. Hippos er en ruin af en gammel by, der ligger på et bjerg. På Hippos fortalte David beretningen om den besatte mand, hvor Jesus uddriver de onde ånder, ud af manden og over i grisene. Vi fik også oplevelsen af at få lov til at sejle i en båd, på Genesaret sø, med fødderne i vandet. Båden var magen til sådan en som Jesus sejlede i. Vi var også ude og bade i de varme kilder, og se krokodiller og papegøjeshow. Vi sluttede de tre dage, af med at spise sammen på en fin restaurant. De tre dage gav mig noget særligt, nemlig følelsen af at få lov, til at gå der hvor Jesus har gået, for mange år siden, og at se de steder der bliver nævnt i bibelen, med mine egne øjne. Det var live fra Ghepetto News.\nSkrevet af Jan Holm Mortensen d. 28. september 2018 . Bogført i Blogindlæg.\n3. Mos 23, 33-36: Herren talte til Moses og sagde: Sig til israelitterne: Den femtende dag i denne syvende måned er det løvhyttefest for Herren i syv dage. På den første dag skal der være hellig festforsamling; I må ikke udføre noget arbejde. I syv dage skal I bringe Herren ofre. Den ottende dag skal I holde hellig festforsamling og bringe Herren ofre. Det er en festdag; I må ikke udføre noget arbejde. D. 24. september 2018 begyndte de syv dages fejring af løvhyttefesten i Israel. I dagene inden har de fleste haft travlt med at flække nogle midlertidige hytter sammen og pynte dem med palmegrene. På den måde har de lavet løvhytter. De skal minde om ørkentidens midlertidige hytter, dengang Gud ledte folket ud fra Egypten og til det forjættede land. På denne dag læser jøderne om hele festkalenderen lige fra påske via pinse til løvhyttefest. Egentligt meget passende, for løvhyttefesten er det store klimaks på hele det jødiske kirkeår; den store afsluttende fest i Jerusalem. Festen, som den blev kaldt. Zak 14, 5b-9: Da kommer Herren min Gud og alle de hellige med ham. På den dag skal der hverken være hede eller kulde og frost. Der skal være én lang dag – Herren kender den – ikke dag og nat; selv ved aftenstid skal det være lyst. På den dag skal levende vand strømme ud fra Jerusalem, halvdelen ud i havet i øst og halvdelen ud i havet i vest både sommer og vinter. Da skal Herren være konge over hele jorden; på den dag skal Herren være én og hans navn være ét. … (vers 16) Men alle, der er tilbage af de folkeslag, der rykker imod Jerusalem, skal drage derop år efter år og tilbede kongen, Hærskarers Herre, og fejre løvhyttefesten. Som festårets klimaks blev løvhyttefesten ikke kun et minde om dengang, Gud tog bolig i tabernaklet (teltet) hos sit folk i ørkenen og ledte det som den gode hyrde, skaffede vand ved at kløve klippen, og lyste for det ved ildsøjlen. Festen blev også en forkyndelse af, at han en dag vil komme igen og tage bolig hos sit folk og endelig etablere sit rige. Sådan beskriver profeten Zakarias netop Israels kommende frelse i ørkentidsmetaforer: Når Herren kommer, skal det være lyst ved aftenstid, Oliebjerget skal spaltes, og levende vand strømme ud fra Jerusalem. Selv folkeslagene skal inviteres med til løvhyttefest, og Herren være konge over alle. Luk 2,11a: “I dag er der født jer en frelser i Davids by; han er Kristus, Herren.” Og derfor er det Jesu fødsel, vi også skal læse om ad i dag. Herren kom for at tage bolig iblandt os: Det forklarede englen de måbende hyrder på marken. Selvfølgelig var det hyrder, der skulle være de første til at få indsigt i, at hyrden er kommet, kongen. Senere ville Jesus netop under en løvhyttefest i Jerusalem stå frem i templet og proklamere: ”Jeg er det levende vand”; ”Jeg er verdens lys”; ”Jeg er den gode hyrde” (Joh 7-10). Og præcis sådan mødte han mennesker af alle slags lige midt i deres livs ørken med lys, nærvær, vejledning, tilgivelse og håb. Løvhyttefesten fik sin første store opfyldelse begyndende med Jesu fødsel. Men for at fuldføre sin mission, måtte Jesus først gå gennem påskens død og opstandelse. Han måtte så at sige gå igennem hele den jødiske festkalender og opfylde den: Han blev påskelammet, der bar verdens synd, og som den opstandne tog han bolig hos ved sin ånd pinsedag. Sådan blev pinsen en lille opfyldelse af løvhyttefesten, for nu vil han tage bolig i dit og mit liv, være vores lys, og det levende vand, vi kan slukke vores tørst med. Han vil være vores gode hyrde på vej til Paradis. For den sidste store og evige ”løvsalsfest” (DDS 571,2) venter vi stadig på. En dag vil Herren komme igen for at nyskabe himmel og jord – og være konge over alle. Den løvhyttefest, vi som kristne ikke fejrer i vores kirkeår, skal netop minde os om, at vi ikke er nået frem endnu. Vi er kun på vej. Men vi er på vej til festen. Det er det håb, vi har.\nSkrevet af Christian Vestergård d. 27. september 2018 . Bogført i Blogindlæg, Refleksion.\n“Der fremstod ikke senere i Israel nogen profet som Moses, som Herren omgikkes ansigt til ansigt”. 5 Mosebog 34,10 Hvad sker der inden i dig, når der bliver sagt Herren velsigne dig og bevare dig? Står du med nedbøjet hoved og tør næsten ikke at se på Gud i al hans hellighed og magt, som du arme menneske alligevel ikke kan udholde? Eller lige nu hvor Gud ser dig, dækker du ansigtet til som flere i det gamle testamente bliver bedt om? Står du der som et lille menneske bevidst om din korrupte tilværelse, eller er der bar en lille skam, som hvisker, alt imens Gud løfter sit ansigt mod dig? Jeg er blevet fortalt, at når en borger på bibelens tid skulle fremføre sin sag for regenten, kunne han få fortræde på slottet. Hvis kongen valgte at kigge op på undersåtten i den store tronsal, kunne han fremføre sin sag for regenten, men kiggede han ikke på den fremtrædne, var han ikke værdig at lytte til, og han ville blive slået ihjel. Moses kunne omgås Gud i al hans pragt. Han så Guds ansigt, først og fremmest fordi Gud så på ham, kaldte ham ved navn, den store ”JEG ER” rettede sin opmærksomhed mod Moses, og de kunne stå ansigt til ansigt overfor hinanden. Moses var en velsignet profet og den eneste med dette privilegium ifølge 5 Mosebog. Men sidenhen får nogle særlige disciple og almindelige mennesker lov til at se Guds ansigt, uden angst og har ikke brug for at dække sig til eller gemme ansigtet bort, Men de kan skue direkte ind i Guds ansigt, et ansigt der ligner en ganske almindelig mand, med træk fra sin moder Maria og derudover nogle træk som har et ophav, som Moses måske vil kunne genkende fra Gud. Denne måske nok så almindelige mand var dog stadig Gud, der ser på os som sine elskede børn, hvori han har velbehag. Der står jeg tit under velsignelsen, ikke som det lille usle menneske Gud lige anser kortvarigt. Men jeg står stolt med oprejst pande, hvor Gud ser på mig med kærlighed, og hvor jeg roligt kan fremføre min sag, for derefter at forlade velsignelsen med tanke på Guds omsorgsfulde ”Jeg ser dig ansigt til ansigt”.\nSkrevet af Kirsten Bitsch Lang d. 25. september 2018 . Bogført i Blandet.\nAf Jews for Jesus, oversat af Kirsten Bitsch Lang – d. 25. september 2018 I nattens stilhed, hvor der kun var mig og min skaber, sagde jeg: ”Gud, hvis det her ikke er sandheden om dig, så må du ikke blive vred. Forandr mit hjerte og vis mig, hvor jeg tager fejl; vær min beskytter.” Det var en kold, kold nat, alligevel følte jeg en enorm varme – som om noget varmt var hældt ud over mig. Det var ikke smertefuldt. Det var beroligende, trøstende. Jeg tog det som et tegn fra Gud om, at det ikke var forkert af mig at tro på, at Jesus er Israels Messias. Jeg er født i Teheran, Iran. Jeg er 29 år gammel og den andenyngste af fem søskende. Min familie er jødisk og ikke specielt religiøs, men vi har altid fejret de store helligdage, og jeg har altid troet på Gud. Min mor snakkede ofte om Gud, da jeg var lille, og hun fortalte historier fra toraen. Hun fortalte om Moses og udgangen fra Egypten, og nok også mere end hun gjorde til mine andre søskende. Der er ni års forskel mellem mine ældre søstre og mig, så hun havde mere tid til mig (i hvert fald indtil min lillebror kom til verden). De ældre søskende havde travlt med egne interesser – jeg var den lille og heldig at have lidt mere af hendes tid. Så længe jeg kan huske, var jeg den eneste jødiske pige i min skole. Det var en offentlig skole og primært muslimsk. Ikke-muslimer kunne vælge, om de ville være med i religionstimerne. Jeg ville for det meste ikke. Jeg var stolt af at være jødisk, så jeg havde ikke noget ønske om at lære om andre religioner. Min far har altid fortalt os: ”Dette er ikke vores hjemland; dette er ikke, hvor vi hører til.” Som jøder var vi udenfor, og ideen om at vi en dag skulle forlade Iran, var altid i min fars hjerte. Og så i 1977 – bare to år før revolutionen – rejste vi fra Teheran til USA. Som 15-årig havde jeg ikke lyst til at forlade venner og det trygge derhjemme. Mennesker, der rejste til USA, blev set som snobber, så vi lod det forblive en hemmelighed at vi skulle afsted, og vi rejste pludseligt. Jeg fik ikke mulighed for at sige farvel til nogen. Jeg kunne ikke tale engelsk, så de første seks måneder på min nye skole var næsten umulige. Jeg følte også den enorme kulturforskel. På et tidspunkt troede jeg, at jeg aldrig ville blive glad igen, at jeg aldrig ville passe ind. Men langsomt begyndte jeg at vænne mig til det, og jeg blev mere åben og venlig, end jeg nogensinde havde været i Iran. Til min store overraskelse var livet nemmere her, end det havde været i Iran, da jeg først begyndte at lære sproget. Efter high school startede jeg på college, og jeg begyndte at kæmpe, ikke bare med sproget, men også med, hvad jeg havde lært. Jeg kan huske, jeg sad i fysik og følte mig overvældet. Jeg spurgte Gud: ”Hvad betyder alt dette? Hvor passer jeg ind, og hvad skal jeg tro om universet og om dig?” Svaret kom fra en uventet kilde. Jeg havde en engelsk tutor, der hed Perry, som jeg beundrede. Hun gik rundt på universitetet og spillede guitar og sang. Hun havde ikke sko på, hendes tøj var anderledes end alle andres, og hun boede i kollektiv. Hun var et meget frit menneske, og det kunne jeg rigtig godt lide. Peggy lærte fra sig gennem samtale – og emnet, hun oftest snakkede om, var Jesus. Peggy var faktisk fra en jødisk baggrund, selvom hendes forældre ikke var religiøse. Efter hun begyndte at tro på Jesus, var Peggy begyndt at studere Bibelen og søge sine jødiske rødder. At hun var jødisk, hjalp mig til at høre om Jesus på en måde, der ikke var så fremmed. Peggy var del af en messiansk menighed, Ahavat Zion, og da hun inviterede mig til at komme med hende, tog jeg med. Jeg syntes, at alle var venlige og rare; det var mennesker, som jeg havde lyst til at lære at kende. Ikke så lang tid efter holdt menigheden retræte på Big Bear Lake i bjergene, og jeg var inviteret med. Jeg ville virkelig gerne ud og se verden. Men desværre, troede jeg, ville jeg aldrig få lov at tage med. Vi måtte ikke være ude længe, og endnu mindre være udenfor om aftenen. Så jeg var i chok, da min far gav mig lov. Hver aften sad vi på gulvet og på sofaer, og efter vi havde sunget, var der nogen, der underviste. En aften begyndte underviseren at tale om Faderen, Sønnen og Helligånden. Min mor havde altid lært mig, at der kun er en Gud, en Skaber, og den lærdom har hængt ved. Fra mit synspunkt lignede det, at de snakkede om tre guder, og jeg var fornærmet. Jeg begyndte at diskutere med taleren, som var enig med mig i, at der kun var en Gud. Han forklarede, at Faderen, Sønnen og Helligånden ikke er tre forskellige kilder til kraft i universet, eller tre forskellige guder der skal tilbedes, men at én sand Gud i hans uendelige ”anderledeshed” eksisterer på alle tre måder. Pludselig var der ikke nogen diskussion, der skulle vindes eller tabes. Jeg havde fred indeni, en dyb fred, der så ud til at fortrænge al nervøsitet og tvivl. Jeg vidste ikke, hvor denne fred kom fra eller hvordan, men jeg vidste, at det havde at gøre med, hvad denne mand fortalte mig om Gud. Senere begyndte jeg at undre mig over, om jeg havde taget fejl. Jeg blev ved med at spørge min rumbo Peggy: ”Hvad har jeg gjort?, Hvad i alverden har jeg gjort?, Er det rigtigt eller ej?” Peggy prøvede ikke at overbevise mig eller noget. Hun sagde bare: ”Bed. Snak med Gud og spørg ham”. I nattens stilhed, hvor der kun var mig og min skaber, sagde jeg: ”Gud, hvis det her ikke er sandheden om dig, så må du ikke blive vred. Forandr mit hjerte og vis mig, hvor jeg tager fejl; vær min beskytter.” Det var en kold, kold nat, alligevel følte jeg en enorm varme, som om noget varmt var hældt ud over mig. Det var ikke smertefuldt. Det var beroligende, trøstende. Jeg tog det som et tegn fra Gud om, at det ikke var forkert af mig at tro på, at Jesus er Israels Messias. Inden for en måned følte jeg, at Gud havde svaret på min bøn og vist mig, om jeg havde valgt den rigtige vej. Vi læser fra Siddur (jødisk bønnebog red.) hver uge til sabbats-gudstjenesterne, og da vi læste fra 5. Mosebog, kapitel 11, blev jeg ramt af disse ord: ”Hvis I vil lytte til de befalinger, jeg giver jer i dag, og elske Herren jeres Gud og tjene ham af hele jeres hjerte og af hele jeres sjæl, så vil jeg til rette tid give jeres land den regn, det behøver… Men tag jer i agt, at I ikke lader jer lokke, så I kommer på afveje og dyrker andre guder og tilbeder dem. For da vil Herrens vrede flamme op mod jer; han vil lukke himlen, så der ikke kommer regn… og så bliver I meget snart udryddet fra det herlige land, som Herren vil give jer” (vers 13-17). Passagen beroligede mig. Jeg vidste, at mit hjerte ikke var ved at tørre ud. Jeg følte, at jeg blev ”vandet”, selvom jeg endnu ikke havde læst Jesu løfte: ”Men den, der drikker af det vand, jeg vil give ham, skal aldrig i evighed tørste. Det vand, jeg vil give ham, skal i ham blive en kilde, som vælder med vand til evigt liv” (Joh 4,14). Som 18-årig var jeg måske draget mod Yeshua (Jesus red.) af andre troendes fællesskab og venlighed. Jeg vidste ikke nok om Bibelen eller teologi til at vide, om min beslutning var sund. Jeg vidste nok til at spørge Gud om at vise mig, hvis det ikke var sandt. Jeg vidste, at hvis det var en løgn, ville jeg have droslet ned, og min tro ville visne. Det gjorde den ikke. I stedet blev Gud ved med at forfriske min ånd, eftersom jeg lærte mere om ham, mere om Messias. Jeg var pludselig gladere, og ikke så selvfikseret og deprimeret som tidligere. Jeg har været troende i ti år nu. Og det er ikke længere et spørgsmål om at finde fællesskab og accept. Det er sandt. Det er Guds ord. Hvert år vokser jeg og lærer at elske Gud mere, at føle hans virkelighed dybere i mit liv, og hans løfters sandhed i Bibelen. Da jeg var barn, sagde min far, at vi en dag skulle forlade Iran, fordi vi var jøder, og derfor var vi outsidere, ofte uvelkomne og ikke-villet. I USA troede jeg, at vi ville blive mere velkomne, men at komme til et land hvor vi ikke kendte sproget, hjalp os ikke ligefrem til at høre til. Men sommetider er det godt at være en outsider – det får dig til at blive ved med at længes efter det særlige sted, hvor du hører til. Jeg fandt ikke bare det sted, et fredfyldt sted midt i al verdens skørhed, men jeg fandt ham, som jeg tilhører. Jeg håber, at du kan finde fred ved også at tilhøre ham – at tilhøre Yeshua, Messias.\nSkrevet af Kirsten Bitsch Lang d. 19. september 2018 . Bogført i Blandet.\nAf Marit Long, Immanuelkirken, Jaffo Tel-Aviv (også bragt i Evangeliet og den Jødiske Verden september 2018) Livet består af gode og mindre gode dage. Sorg og glæde går hånd i hånd. Det erfarer vi også i Immanuelkirken, hvor menigheden i disse dage er stærkt præget af chokket over Nillie perrys bratte død i starten af august. Nillie har i mange år arbejdet som oversætter i kirken. Vi sætter pris på forbøn specielt for hendes nærmeste familie og venner. Midt i sorgen og chokket har vi også meget at være taknemmelige for, når vi kigger tilbage på de seneste par måneder i Immanuelkirken. Vi takker Gud for, at der er kommet flere lokale jøder her til menigheden, og at vi nu har en hebraisktalende bibelstudiegruppe.\nVi er glade for at arbejde sammen med det palæstinensiske bibelselskab om et projekt for børn i Betlehemsområdet. I forårssemestret besøgte vi to børnehaver i Betlehem, og en af dem lå i flygtningelejren Ayda. Begge gange udførte vi et kreativt undervisningsprogram, som blandt andet inkluderede et dukketeater med temaet ’tilgivelse’. Børnene lærte også om tilgivelse ved at ’reparere’ et ødelagt hjerte ved at sætte plaster på det. I juni hjalp vi også til på en sommerlejr i Beit Sahour udenfor Betlehem. Vi blev ønsket velkommen, og mødte mange fantastiske børn, som vi lavede kreative aktiviteter med. Immanuelkirken har også et godt samarbejde med Tabeetha skolen i Jaffo, og her er mange af eleverne og lærerne jøder. I foråret arrangerede vi en påskegudstjeneste for skolen. Det blev en stor oplevelse for store og små med påskens budskab i fokus. I maj fik vi besøg af skolens 3. klasse som en del af deres ekskursion til den amerikansk-tyske koloni, Immanuelkirken ligger i. Børnene hørte fantastisk orgelmusik og lærte noget om stedets historie, om kirkebygningen og de unikke glasmalerier. Derudover fik de også en indføring i, hvad der sker i menighedslivet. Eleverne blev delt ind i grupper, deltog i en quiz om kirken og fik lov at ringe med kirkeklokkerne. Efter samlingen fik vi kage og saft i haven. Vi er utroligt glade for det gode samarbejde med Tabeetha skole. Det er et privilegium at få lov til at tjene i Immanuelkirken. Ingen dage er ens, og ingen mennesker er ens. Nogle er trofaste i menigheden gennem mange år, men vi oplever også, at der er en vis grad af gennemtræk, som kan være en udfordring i forhold til at opbygge relationer og i forhold til at udarbejde et langtidssigtet fokus i menighedsarbejdet. Samtidig er det vigtigt for os at investere i menigheden – som den ser ud, og med de mennesker, der er der til enhver tid og med Jesus Messias i centrum. Han kender alt og alle og har den bedste plan for ethvert menneske og også for menigheden som helhed. Vær med til at bede for, at flere mennesker må komme til tro i årene, som kommer, og at Han må lede menigheden sådan, som han vil. [give_form id=”6269″ show_title=”true” display_style=”button” continue_button_title=”Støt Immanuelkirken her”]\nSkrevet af Kristoffer Bruun Simonsen d. 18. september 2018 . Bogført i Teologiske tanker.\n3 Mos 16,2: Herren sagde til Moses: Sig til dig bror Aron, at han ikke når som helst må gå ind bag forhænget i helligdommen hen foran sonedækket… Det er fejringen af ”Yom Kippur”, når jøderne læser denne uges Torah-portion rundt i deres synagoger og samlingssteder. Den bemærkelsesværdige dag på året, hvor alt – simpelthen alt – ligger fuldstændig stille. Så stille, at man kan overveje at holde en picnic midt på motorvejen. For det er den ene dag om året, hvor ypperstepræsten i den gamle tempelhelligdom, måtte gå ind bag forhænget til det aller-helligste rum ved sonedækket. Der kan trækkes store teologiske tråde fra denne forordning i Den Gamle Pagt til Jesu triumftog i Den Nye Pagt. Tråde så store, at jeg næsten fik tårer i øjnene af glæde, da jeg opdagede nogle af dem for første gang. Men i dag har jeg lyst til at trække en anden parallel. Forleden havde jeg fornøjelsen af at afholde gudstjeneste med 300 veteraner samt Prins Joachim og Prinsesse Marie. Anledningen var den årlige flagdag for danske veteraner. Undervejs i gudstjenesten lavede jeg et lille stunt, hvor jeg afslørede en offentlig hemmelighed: Hvad gemmer præster under præstekjolen? Svaret denne dag vidste sig at være min feltpræst-uniform. Ud over glæden ved at få både soldater og kongelige til at grine, var der også en dybere pointe med stuntet: Pointen var, at soldater bærer deres udsendelse med sig, uanset om andre kan se det eller ej. Ligesom man ikke kan se, hvad jeg gemmer under min præstekjole. Pointen var, at vi bærer bagagen tæt inde på livet. Nogle gange fordi det gør for ondt at vise frem. Andre gange fordi vi slet ikke tænker over det mere – det er bare blevet ”en del af os”. Som veteran kan man måske godt have aflagt sin uniform, men man vil altid være veteran og bærer det med sig alligevel. Efterfølgende er det gået op for mig, at dette billede også kan bruges på mange andre aspekter af livet. Fx ift. depressioner eller stress. Eller ift. min skam. Eller mit hovmod og mit begær. Spørgsmålene, som det rejser for mig, er: Lader jeg Jesus komme ind bag forhænget til det allerhelligste i mit liv? Lader jeg ham få fri adgang, eller begrænser jeg det til absolut minimum?\nSkrevet af Arne Pedersen d. 12. september 2018 . Bogført i Blogindlæg.\nFor nogle år siden fik jeg en ret fantastisk gave af min kvinde: 14 dages vandretur på Caminoen i det nordlige Spanien! 14 dages alenehed med bare mig selv og mine tanker – perfekt – og der gik ikke længe, inden jeg begyndte at lave en mental liste over teologiske emner, der skulle tænkes godt igennem på turen gennem Baskerlandets bjerge. Men Gud havde andre planer. Det var som om, han ville mig noget andet, end jeg selv ville. Jeg havde planer om kognitive tankeøvelser. Gud havde planer om at vise mig omsorg – ikke kun for min hjerne, men for min krop og mit sind. Gang på gang erfarede jeg, hvordan Gud ledte mig den rigtige vej (jeg havde ikke noget kort), til de rigtige overnatningssteder (som jeg ikke vidste, hvor var) med mennesker jeg kunne snakke med – uden at tale spansk :-) Det kan lyde banalt, kan jeg godt se. Men midt i min ukomfortable tilstand, som vel nok var et eventyr, mindede Gud mig om, at komforten ikke er et mål for den, som vil leve et liv sammen med ham. Tværtimod. Uden sammenligning i øvrigt: Som for mig således også for Israels folk. Og det er så nu, vi kommer til løvhyttefesten. For det er en fest der skal minde gudsfolket om sin idealtilstand. Israelitterne har ventet 40 år – FYRRE ÅR!!! – på at nå frem til landet, Gud har lovet dem. Og da de så står der på bredden ved Jordan, får de at vide af Gud, at de skal fejre en fest. Ikke fordi de nu endelig er fremme ved målet, nej, de skal minsandten fejre en fest til minde om ørkentiden! Altså den uendelige ventetid, straffen for ulydigheden og svigtet. Det er den, de skal mindes. For selvom ørkentiden måske ikke er den mest glorværdige epoke i gudsfolkets historie, så er det én af de tider, hvor folket tydeligst har haft brug for Guds vejledning og Guds omsorg. Og den fik de lov at erfare der i ørkenen, og det er den erfaring, Gud vil, de skal mindes.\nNår Herren din Gud fører dig ind i et herligt land, et land med bække, med kilder og med strømme af vand, der vælder frem i dale og bjerge, et land med hvede og byg, med vin og figner og granatæbler, et land med olivenolie og honning, et land, hvor du ikke skal skaffe dig føden i fattigdom og ikke kommer til at mangle noget, et land, hvis sten er jern, og i hvis bjerge du kan bryde kobber, da skal du spise dig mæt og prise Herren din Gud for det herlige land, han har givet dig. Men tag dig i agt, at du ikke glemmer Herren din Gud, så du undlader at holde hans befalinger og retsregler og love, som jeg giver dig i dag. Når du spiser dig mæt og bygger dig gode huse at bo i, når dine køer og får bliver talrige, når du får meget sølv og guld, når al din ejendom øges, bliv da ikke hovmodig, så du glemmer Herren din Gud, som førte dig ud af Egypten, af trællehuset; det var jo ham, som lod dig vandre gennem den store og frygtelige ørken med slanger, øgler og skorpioner og med vandløse områder, hvor han lod vand strømme ud af flinteklippen for din skyld; det var ham, som gav dig manna at spise i ørkenen, noget, dine fædre ikke havde kendt, for at ydmyge dig og for at sætte dig på prøve og derefter gøre vel mod dig. Sig ikke til dig selv: »Min egen kraft og min hånds styrke har skaffet mig hele denne rigdom.« Husk på Herren din Gud; det er ham, der giver dig kraft til at skabe rigdom, for han vil opretholde den pagt, han tilsvor dine fædre, som han gør i dag. (5. Mosebog kapitel 8,7-18)\nØrkentiden er mere end blot et venteværelse for israelitterne. Det er her, Gud lader sig erfare af sin skabning. Det er her, Gud har plads og rum til at vise sin omsorg. Midt i nøden og sårbarheden og afmagten. Hvor det er åbenlyst, at jeg ikke magter det hele selv. Gud ved godt, at de store huse og den megen rigdom og det vigtige arbejde og iPaden og telefonen og den gode rødvin til de gode middage kan få os til at glemme ham. At vi glemmer, at de gode gaver vi får og må nyde, at de er faktisk fra ham. Gudsfolkets idealtilstand er altså ikke komforten og trygheden og sikkerheden, som vi mennesker ellers har en tendens til at søge ind i. Nej, gudsfolkets idealtilstand er der, hvor vi ved os afhængige af Gud:\nAt være Gud nær er min lykke, jeg tager min tilflugt til Gud Herren, så jeg kan fortælle om alle dine gerninger. (Salme 73,28)\nSkrevet af Kent d. 10. september 2018 . Bogført i Blogindlæg, Refleksion.\nRosh Hashanah Tekst: 1 Mos. 21,1-34 + 4 Mos. 29,1-6 Det er nytår. Dagen bliver brugt i venners lag. God mad, et eller flere festlige indslag, brætspil, hygge og alt for mange søde sager – og nytårsforsæt. Traditionen foreskriver, at man sætter sig nogle personlige mål for det kommende år. Nogen vil være sødere mod sine nærmeste eller være mere gavmild, mens andre vil rejse mere, arbejde på at få en forfremmelse eller gøre noget for sit udseende. Selvom de forskellige nytårsforsæt har afgørende forskelligheder, så har de det til fælles, at de handler om fremtiden. Når jøder i disse dage (d. 9-11. september) fejrer Rosh Hashanah (jødisk nytår), så er det også forbundet med en række traditioner. I en af dagens tora-tekster (4. Mos 29) befaler Gud, at jøderne skal bringe en gedebuk som sonoffer for at skaffe dem soning for den synd, de har begået i løbet af det forgangne år. Nytårsdag (Rosh Hashanah) er således en dag, hvor jøderne skal søge tilgivelse og forsoning for det forgangne års synder. For jøder i dag er nytårsdag stadig en dag, hvor man kigger tilbage og evaluerer – selvom de ikke ofrer gedebukke. Nytårsdag er nemlig den første af ti dage, hvor livets bog er åben, og hvori alle navne på de retfærdige skrives ned. Rosh Hashanah er således den første dag af ti, hvor der er særligt fokus på at bede om tilgivelse for sine syndere – for at sikre sig, at ens navn bliver skrevet i livets bog. At få skrevet sit navn i bogen har i øvrigt yderligere fordele som at få et årsabonnement på Guds velsignelser – ret lækkert. Så på sin vis har det danske og jødiske nytår noget tilfælles, men med afgørende forskelle. Forskellen er (uforskammet forenklet), at hvor det jødiske nytår fokuserer på at rydde op i fortiden, så kigger det danske nytår frem mod det kommende år. Netop dét bliver samtidig til et vidnesbyrd for mig. Et vidnesbyrd om, at vores sonoffer – Jesus – har fjernet vores synd og ikke blot vores, men hele verdens synd, som Paulus skriver det (Rom 3,25). Derfor er vi allerede indskrevet i livets bog. Vi er én gang for alle indskrevet i livets bog for Jesu død og opstandelses skyld og behøver ikke at frygte at ryge ud ved næste optælling. Vi kan prise Gud for, at vores forhold allerede er genoprettet og derfor skue fremad – dog ikke mod vilde selvrealiseringsprojekter, men mod at tage del i den fortsatte forsoning mellem Skaberen og hans skabning. Godt nytår – lad os bruge det på noget godt!\nSkrevet af Kirsten Bitsch Lang d. 10. september 2018 . Bogført i Blandet.\nAf Kirsten Bitsch Lang – 06.09.2018 I juli 2018 vedtog den israelske nationalforsamling Knesset en ny lov, der fastslår, at Israel er nationalt hjem for det jødiske folk. Den nye lov kaldes Nationalstatsloven og er del af en række grundlæggende love i Israel, som tilsammen kan minde om en forfatning. Loven vækker bekymring blandt de israelske mindretal, og tre punkter er særligt bekymrende: For det første fastslår loven, at retten til at udøve national selvbestemmelse kun gælder det jødiske folk, dernæst beskriver den, at jødiske bosættelser skal støttes og har national værdi, og til sidst bliver arabisk degraderet fra at være officielt sprog til at være et sprog med særlig status. Lisa Loden er messiansk jøde og derfor del af et mindretal i Israel. Hun har siddet i bestyrelsen for flere af vores israelske samarbejdsorganisationer – både organisationen Musalaha og studenterbevægelsen FCSI. Læs hendes tanker om den nye lov her (oversat af Kirsten Bitsch Lang).\nAf Lisa Loden – 31.07.2018 Den nyligt vedtagne lov har modtaget en del omtale og ikke så lidt røre, siden den blev besluttet i sidste uge. Da jeg følger Yeshua (Jesus red.), er involveret samfundsborger og er medlem af en minoritetsgruppe, har jeg håbet og bedt for, at loven ikke ville blive vedtaget. Til min store bekymring blev den vedtaget, selvom det dog var med et meget snævert flertal. Essensen af Nationalstatsloven er at sikre, at det udelukkende er den jødiske befolkning i Israel, der får fulde civile rettigheder, og at ortodoks-jødiske religiøse traditioner vil være den eneste kilde til at legitimere kulturelle og civile anliggender, hvilket i realiteten prioriterer jødedom over demokrati. Det faktum, at minoritetsrettigheder ikke er nævnt i loven, er alarmerende. Det skal også pointeres, at denne nye lov er en grundlæggende lov – som sådan nedfældet side om side med Den israelske uafhængighedserklæring. Som grundlæggende lov rammesætter loven den fremtidige lovgivning, og den er meget svær at ophæve. Nogle ser loven som en lov, der bare legitimerer, hvad der allerede er blevet status quo i Israel. Loven gentager meget af indholdet i Uafhængighedserklæringen. Men hvad der ikke er nævnt i loven, er på nogle områder mere foruroligende, end hvad der er nævnt. Minoritetsrettigheder er ikke nævnt, hvilket åbner op for muligheden for, at der ikke implementeres lige rettigheder for alle borgere. Det kan få betydning for de to millioner ikke-jøder, som er israelske statsborgere. Denne lov giver førsteprioritet til jødedom, når det kommer til både religion og etnicitet. Ifølge denne lov er det jødedom, der bestemmer nationale helligdage og har indflydelse på uddannelsesindhold etc.. Den jødiske etnicitet bestemmer status og bestemte civile rettigheder. Når det kommer til de messianske jøder, som er en meget mindre minoritetsgruppe end den arabiske befolkning, bliver den allerede svære situation med immigration højst sandsynligt endnu mere problematisk. Alle minoritetsgrupper i Israel har grund til bekymring – inklusiv messianske jøder. I ortodoks jødedom er messianske jøder, uanset deres etnicitet og deres dokumenterede herkomst, rutinemæssigt ikke længere kategoriserede som jødiske på grund af deres tro på, at Jesus/Yeshua er Guds søn. Ikke engang messianske jøders overholdelse af traditionelle jøders skikke og livsstil er nok til, at det ortodokse fællesskab accepterer messianske jøder som rigtige jøder. Vores tro er den klods, de konstant falder over. For den store gruppe af ikke-jødiske arabisktalende israelske borgere er denne lov bare endnu en måde, hvorpå man kan reducere deres status til andenrangsborgere. Selvom det er i en regerings ret at degradere et nationalt sprog, og det er sket før (Tyrkiet, Rwanda, Tanzania, Ukraine, Gabon etc.), så ser det ud til, at degradering at et sprog altid er linket til politiske omstændigheder. I denne sag er dét at degradere arabisk, klart et eksempel på, at Israel hævder den jødiske dominans. Dette er set som en fornærmelse af den arabisktalende befolkning. Den mest kontroversielle paragraf; “bosættelses-paragraffen”, var taget ud timer før den sidste afstemning. Det er jeg taknemlig for. Havde den stadig været der, ville det føre til beskyldninger om, at Israel er stadigt mere racistisk, og det ville lovliggøre diskriminationspolitikker. Der er meget modstand mod diskrimination af bestemte segmenter i det israelske samfund (for eksempel LGBT-samfundet), og denne paragraf ville lovliggøre dannelsen af fællesskaber baseret på eksklusion af uønskede befolkningsgrupper. Mens den stødende paragraf blev fjernet, står der stadig i punkt syv af loven: ”Staten ser jødiske bosættelser som en national værdi og vil arbejde for at opmuntre og promovere deres etablering og udvikling.” Ved at gøre denne lov til en af Israels grundlæggende love, er fundamentet for demokrati undermineret. På grund af det totale fravær af referencer til ikke-jødiske minoritetsgrupper, er forrangen af jøder nu indskrevet i loven, hvilket kommer til at danne grundlag for fremtidig lovgivning. Et stort antal af termer (som Israel og bosættelse) er ikke defineret. Dette kan nemt lede til en bred implementering af de grundlæggende koncepter, der er inkluderet i denne lov. Indtil nu har civile rettigheder og lighed været en del af vores værdisæt – som Bogens folk. Som en borger i landet og som medlem af en minoritetsgruppe (messiansk jøde), der har oplevet, hvordan der sker lovlige handlinger, der nægter mig fuld adgang til civile rettigheder, er jeg dybt bekymret for den jødiske etiks fremtid og de jødiske værdier i Israel.


Mandag den 27. august holder Grundejerforeningerne i Ringsted, Sorø og Slagelse et fælles temamøde. På temamødet bliver der givet en aktuel status på det nye og mere gennemsigtige ejendomsvurderingssystem, som bliver baseret på indsamling af markedsdata.\nCheføkonom Morten Marott Larsen fra Ejendomsforeningen Danmark vil komme med en aktuel status på det nye vurderingssystem, herunder specielt de muligheder og fordele systemet indebærer for ejendomsejerne.\nDerefter vil Nybolig Erhverv holde et indlæg om de aktuelle markedsforhold på ejendomsmarkedet i vores region.\nMødet bliver holdt mandag den 27. august kl. 19.00 på Værkerne, Frederiksvej 29, 4180 Sorø.\nDer er gratis adgang for alle interesserede, men tilmelding er nødvendig senest den 23. august.


Miljøvenlig karton skærer 35 procent af CO2-udledningen. – KATTEGAT.NU\nMiljøvenlig karton skærer 35 procent af CO2-udledningen.\nI denne uge får Arlas økologiske mælk og yoghurt nye, grønnere kartoner. Kartonen er fremstillet af organiske materialer som træ og planter, og er markedet mest miljøvenlige karton. Det betyder, at Arla i fællesskab med forbrugerne reducerer CO2-udledningen med 35 procent sammenlignet med en almindelig mælkekarton.\nI 2014 lancerede Arla en grøn karton, som reducerede CO2-udledningen med 20 procent sammenlignet med en traditionel, hvid mælkekarton. I denne uge tager andelsmejeriet næste skridt og lancerer en endnu grønnere karton, som er markedets mest miljøvenlige karton til dato. Den nye karton skærer yderligere 18 procent af CO2-udledningen. Det giver Arla en historisk reduktion i CO2-udledningen fra mælkekartoner:\n”Vi er utrolig stolte af, at vi nu kan introducere markedets mest grønne karton. Hvert år køber danskerne 184 millioner kartoner med økologisk mælk og yoghurt fra Arla. Det giver os en unik mulighed for at gøre en forskel til gavn for klimaet i samarbejde med forbrugerne. Den nye karton betyder, at vi skærer yderligere 18 procent af vores CO2-udledning af en karton, som i forvejen er miljøvenlig. I alt er CO2-besparelsen 35 procent om året sammenlignet med en traditionel, hvid mælkekarton,” siger Jakob B. Knudsen, landedirektør i Arla Danmark.\n”I første omgang hælder vi alle vores økologiske produkter i Arla ØKO-serien på den grønne karton. Det er et naturligt sted at starte, da økologi og miljøvenlig emballage går hånd i hånd. Når de nye kartoner rammer hylderne i supermarkederne, har vi en karton til vores økologiske mælk og yoghurt, der er miljørigtig hele vejen fra ko til karton,” siger Jakob B. Knudsen.\n”Perspektivet i den nye, grønne karton rækker langt ud over Danmarks grænser. Vi udskifter også kartonerne på vores økologiske produkter i Sverige, Finland, Tyskland, England og Holland. Og på sigt er potentialet endnu større. Vores mål er, at alle Arlas mælkekartoner er fremstillet af naturmaterialer inden 2020,” siger Jakob B. Knudsen.\nArlas nye grønne karton er markedets mest miljøvenlige mælkekarton.\nDen grønne karton vil være i detailhandlen fra uge 23 på Arla ØKO-serien, som omfatter økologisk skummet-, mini-, let-, sød-, og kærnemælk samt økologisk yoghurt.\nKartonen er fremstillet af naturlige materialer baseret på fornybare kilder som træ, planter og sukkerrør. Kartonerne produceres af Elopak og Tetrapak.\nKartonen fremstilles af brunt pap uden brug af blegningsprocessor. Det betyder, at kartonen er uden et hvidt kridtlag, som normalt pålægges. Kartonen har dermed et lag mindre end traditionelle, hvide kartoner. Det medfører en CO2 reduktion på 42 procent sammenlignet med en traditionel hvid mælkekarton.\nKartonens låg er fremstillet af 100 procent biobaseret plast, som er produceret fra biomaterialer som eksempelvis sukkerrør. Låget indeholder dermed intet fossilt, olie-baseret plast, som er CO2-tungt. Lågene produceres af Tetrapak.\nLæs mere om materialerne til kartonen og låget her: https://www.arla.dk/produkter/arlaoko/gron-karton/et-gront-kvotesystem/\nI 2014 lancerede Arla grøn karton 1.0, der skar 20 procent af CO2-udledningen. Den nye grønne karton 2.0 betyder, at Arla kan skære yderligere 18 procent af CO2-udledningen. Sammenlignet med en almindelig, hvid mælkekarton kan Arla dermed reducere CO2-udledningen med 35 procent om året. Arla har regnet besparelsen ud ved følgende metode:\noFra traditionelle hvide kartoner til grøn karton 1.0 (fra 2015): 100-21 procent = 79 procent\noFra grøn karton 1.0 til grøn karton 2.0 i 2018: 79-18 procent = 65 procent\noTotal CO2-besparelse fra en traditionel, hvis karton til grøn karton 2.0: 100-65 procent = 35 procent\noLæs mere her: https://www.arla.dk/produkter/arlaoko/gron-karton/\nDen ekstra C02-besparelse på 18 procent svarer til 358 tons CO2 om året.\nArla introducerer kartonen i Danmark, Sverige, Finland, Tyskland, England og Holland, hvor økologiske produkter fremadrettet hældes på den nye, miljøvenlige karton.\nArlas mål er, at alle virksomhedens kartoner er fremstillet af naturlige materialer senest i 2020.\nArla har et mål om at reducere virksomhedens samlede CO2-udledning med 25 procent inden 2020. Siden 2005 har andelsmejeriet mindsket CO2-udledningen med mere end 18 procent.


I 2000 efter mange år, blev det genoplivet til klosterlivet af den antagelse klosteret (Krasnoyarsk). Anmeldelser har været i det enstemmigt vidne til glæden bragt håndgribelige bevis på, at på trods af alle de prøvelser, der ramte den ortodokse kirke i det XX århundrede, er det lykkedes at overleve og genoplive en munk - den højeste form for tjeneste for Gud.\nBekymringer Krasnoyarsk herre\nI december 1873 appellerede lederen af Krasnoyarsk Stift til byen Dumaen med en anmodning om et stykke jord med henblik på at skabe det på den monastiske kloster. Grunden til dette var den øgede indflydelse på indbyggerne i regionen på den del af mange landflygtige bor i Krasnoyarsk og dens omgivelser.\nBallademagere og deres skadelige virkning\nDe blev forfulgt af myndighederne og Skismatikerne, gamle troende, refererer til fra midten af det XVII århundrede, og de Decembrists, som havde tjent ved hårdt arbejde liv, men frataget retten til at vende tilbage til den centrale del af Rusland, polakkerne fanget i Sibirien, ligesom opstanden i 1863. Sidstnævnte bestod af afslutningen af de medlemmer af anti-government organisation "Land og Frihed".\nIfølge de gejstlige, de har på beboerne i provinsen er den skadelig virkning, som et resultat heraf, skriver i sin tale til borgmesteren, biskop Anthony, blandt almindelige mennesker med rødder afvises gratis behandling med myndighederne bevidst stolthed og inkontinens i vrede og oprør. Herren bemærker, at beboerne i området smotka daglige praktiske og begyndte at leve med de mørkeste fordomme, hvilket resulterer i vidt forskanset vantro og nihilisme.\nAdressering den ærværdige biskop oplevede skabelsen af en stærk religiøst center, i stand til at modstå den åndelige forfald er observeret i mennesker. Dette formål var at tjene som, efter hans mening, den hellige Dormition-klosteret (Krasnoyarsk), til oprettelse af som krævede en temmelig omfattende stykke jord, som blev drøftet i sin tale til de civile myndigheder.\nBydumaens reagerede på initiativ af bispedømmets biskop og med medfølelse, givet hans anmodning, at tildele tilstrækkelig jord på bredden af floden Jenisej, nær landsbyen Plotbischa. Det blev også skabt og Bygge-udvalg, har gjort sig den ulejlighed at rejse midler til at udføre det nødvendige arbejde. I den nærmeste fremtid mængden af 21,320 rubler udelukkende blev indsamlet af frivillige donationer af borgere.\nStart af opførelsen af klosteret\nNår denne afgørende fase af virksomheden blev afsluttet, gennem skoven banet vejen fra byen til det sted, hvor han var at bygge den hellige Dormition-klosteret (Krasnoyarsk). Derefter på bredden af floden Jenisej bygget hovedbygningen af klostret og den tilstødende kirke, sommer archpastoral kamre og broderlige celler. Desuden har vi bygget en række forretningslokaler, som huser kældre, lader, hølofter, tørrerum og stalde. Glem ikke om klasseværelset, som skulle have været undervist børn fra fattige familier.\nDa hovedbygningen af klostret skulle opføre en sten, og midler til at bringe til professionel arkitekt mangler, besluttede vi at gøre deres egne, og arbejde på den kommende byggeprojekt perfekt opfyldt sin samme munk Zosima. Vrazumlonny Herren han så glimrende klaret sin opgave, der har opnået den højeste rating af kommissionen, ankom i slutningen af arbejdet på den hellige Dormition-klosteret (Krasnoyarsk).\nMen opførelsen af hovedbygningen var kun begyndelsen af store værker om oprettelse af klostret, og på den måde mødte en masse vanskeligheder, for det meste relateret til langsommelighed og udsættelser embedsmænd. Hjælp og støtte, som han modtog, da det altid er sket, fra donorer, der generøst donerede midler og anvendes til at løse de aktuelle problemer med hans indflydelse og tilslutninger. Det er velkendt, at der i hellige Rusland for succes i enhver bestræbelse, men Guds velsignelse og tilladelse kræves af højtstående embedsmænd.\nDag glæde og fester\nEndelig kom den længe ventede dag maj 15, 1879, da en kongelig anordning ankom fra St. Petersborg, på grundlag af hvilke Dormition-klosteret i Krasnoyarsk har modtaget en officiel status. Ved denne lejlighed blev der afholdt fester, som blev overværet af, ud over de stiftsrådet præster og repræsentanter for alle samfundslag, herunder de almindelige mennesker, var så uheldig at falde under indflydelse af den landflygtige element og derved give en grund til opførelse af klostret.\nDen dag, under den uophørlige ringmærkning af klokkerne af alle kirkerne i byens mange tusinde procession ledet af den nyligt asfalterede vej gennem taiga til klosteret fejrer sin fødsel. I sin vigtigste tempel - Assumption Cathedral - en højtidelig liturgi, hvorefter præster og ledende civile myndigheder er blevet inviteret til abbedens celle på sin rette lejlighed måltid. Efter at have haft en middag "som Gud sendte" og takkede den Almægtige, de forlod den hellige Dormition-klosteret (Krasnojarsk) og på samme måde, det er, er en procession med bannere og ikoner, vendte tilbage til byen.\nDen frafald af byrådet\nMen vi ved, at en fjende af den menneskelige race ikke gå glip af en chance for at gøre en muck af enhver god gerning, begået af Guds herlighed. Så denne gang han hærdede hjerter den lokale intelligentsia, og sammen med borgmesteren, i såede rajgræsset er den destruktive indflydelse for landflygtige revolutionære - ateister og nihilister.\nAgte hans foranledning, har bydumaen nægtede at finansiere yderligere byggeri, hvilket resulterer i den hellige Dormition-klosteret (Krasnoyarsk) blev efterladt uden midler. Situationen blev reddet kun simple bønder, om nogen, faldende moral så sørgede biskop Anthony. Det var på deres donationer og var i stand til at færdiggøre opførelsen af Guds bolig.\nDet sidste årti af nåde XIX århundrede\nSiden da og frem til vendepunktet i russisk historie, vil der komme i 1917, den hellige Dormition-klosteret (Krasnoyarsk), billeder af de år, der er givet i artiklen, var i den misundelsesværdige velstand. Bevares hans status data for året 1895. Ifølge dem, der var fireogfyrre mand i klostret, herunder guvernør, munke og novicer.\nDe ejede tyve stykker kvæg samt jord, når opnås, byen og afleveret nu leje til landbrug og gartneri. Desuden er det kendt, at klostret handlet tøj og skobutikker, bageri, ikon maleri skole og en skole for de fattige.\nI modsætning til hvad mange tror, munkene, især dem, der kom fra de almindelige mennesker, ikke bange for hårdt arbejde. Et eksempel er den elendighed, Herrens godtgørelse i 1888. Så, som et resultat af voldsomme oversvømmelser, der var en oversvømmelse, der ødelagde en del af de klosterbygninger, såvel som den eneste vej, der fører til byen og forbinder broer med dem. Når afskåret fra verden, har brødrene ikke tabe modet, men grundigt bade og lagde deres egen ny sti lige igennem skoven krattet.\nI forventning om fremtidige katastrofer\nI de senere år, før Oktoberrevolutionen, i klosteret, en række vigtige ændringer. På baggrund af modtaget fra hellige synode af de velsignelser på højre bred af Jenisej vi etableret en hermitage, som flyttede til at tillade nogle munke. Hertil kommer, at klostret åbnede pilgrimsrejse Skole, der er designet til halvtreds mennesker, samt et krisecenter for tiggere og krøblinge. Det blev forfremmet og eftersyn af de fleste bygninger, herunder katedralen i den antagelse.\nUnder ledelse af den gudløse\nI oktober 1917 den samme dæmon som forvirrede sind når Krasnoyarsk intelligentsia, ventede, endelig, i kulissen - kom til magten, bolsjevikkerne straks gav sig til at konfiskation af monastiske lander. Men bare gøre det fuldt ud, har de ikke tid, fordi de blev drevet tilbage af White Guard tropper, hvilket bringer det etablerede myndighed i den provisoriske sibiriske regering. Men i 1920, da den ateistiske diktatur blev endeligt fastlagt, en fjende af den menneskelige race at indhente.\nUnder nationalisering af kirkens værdigenstande alle monastiske ejendom blev taget væk fra sine ejere. De fleste af de munke, så bor i klostret, blev taget til skov og skudt. I det sted, hvor de blev beæret over at blive martyrer, er de nu forpligtet årligt begravelse bønner og tjene som et requiem.\nI de efterfølgende år, det område af den tidligere kloster og kloster tilhørte ham, blev placeret en række medicinske og uddannelsesinstitutioner, selvfølgelig, der er nødvendige, men skabt på bekostning af ødelæggelse og vanhelligelse af Guds hellige steder. Denne synd i deres helhed skulle forløse dem, der plyndrede klosteret, og mange efterfølgende generationer af russere.\nTendensen i moderne tid\nProcessen med at overføre de troende af klosteret, eller rettere hvad der var tilbage af det, begyndte i 1992, i kølvandet på den offentlige indsigt, anger og en forhastet tilbagevenden til åndelige kilder. Initiativtager denne gode sag var lederen af Krasnodar Stift biskop Anthony (Cheremisov), støttet kraftigt den lokale kosakker og Ataman VP Mastyanovym.\nDe sendte et brev til chefen for Krasnoyarsk Territory administrationen at stille til rådighed for Stift jord, hvor engang husede den hellige Dormition-klosteret (Krasnoyarsk), adresse: ul. Skovbrug 55a. Samtidig kosakkerne forpligtede sig til at genoprette de gamle bygninger og skaber på grundlag af klosteret den militære-sports lejr.\nMen trods det faktum, at de fleste af de embedsmænd havde allerede "troede", og fik lov til at stå med vegetabilsk view gudstjenester, overførsel af klostret, de var ikke travlt. Sagen trak ud, og kun indgriben fra generalguvernør A. I. Lebedya, en mand resolut og kompromisløs, har været med til at flytte ham fra jorden. handling af overførsel blev underskrevet i 2000, og på grundlag heraf stiftets havde tilhørt hende, når jord og bygninger, mirakuløst bevaret på det, men på daværende tidspunkt 87% af afskrivninger.\nAssumption Monastery (Krasnoyarsk) for retninger og åbningstider\nI 2012 blev klostret bygget og indviet en stenkirke til ære for Guds Moder "Vsetsaritsa". I det der er rutekørsel, som i de seneste år, tiltrække troende til Dormition-klosteret (Krasnoyarsk). Adresse og åbningstider i kirken kan findes i artiklen: at meddele Dem, at alle de dage i ugen det er åben fra 8:00 til 18:30. Han er, som nævnt ovenfor, på følgende adresse: Krasnoyarsk, ul. Skovbrug 55a. Fortsæt dertil kan № bus 12 fra stop "Predmostnaya område".\nDet blev også rapporteret for dem, der gerne vil opnå nogen afklaring, før du besøger Assumption Monastery (Krasnojarsk) Telefon: 7 (391) 299-14-12.\nHvad skal bøn for barnet\nTil højre fødselsdagsfest Alexei beskedent, men sjovt\n"Sanorin-Analergin" - analoger, anmeldelser\nLions Pride. Bor i en social gruppe


> Glenn Ringtved\nDyt båt coconut (Bog, Hæftet, Dansk)\n”Du må aldrig nogensinde fortælle det til nogen,“ sagde hun. ”Hører du? Du skal bare glemme det.” Lasse er 13 år og har længe gået med en frygtelig hemmelighed, som han har... Læs mere\nEn god dreng (Bog, Hæftet, Dansk)\nDet er svært at være god, når man hader hele verden. "Man er aldrig nødt til at slå," sagde Torben engang. "Man kan altid snakke sig ud af det." Men det er nemt nok for ham at sige.... Læs mere\nDreamteam 1 - Mod nye mål (Bog, Indbundet, Dansk)\nAndreas, også kaldet P, skal flytte med sine forældre og søster til San Cristobal, hvor de skal bo i et år. P glæder sig ikke. Han er topscorer på sit eget fodboldhold, udtaget til... Læs mere\nDreamteam 2 - Lad fødderne tale (Bog, Indbundet, Dansk)\nP har svoret aldrig at spille fodbold igen, men det kan være svært at holde fødderne i ro, når hans nye ven, Nick, hiver ham med ned på stranden for at spille mod de spanske... Læs mere\nDreamteam 3 - Hola Manolo (Bog, Indbundet, Dansk)\nDet er svært at få armene ned for P og resten af Dreamteam. De er i finalen efter at have slået The Sharks, og P har afsløret, at han er mere end almindelig god til at spille. Fiskerens... Læs mere\nGræd blot hjerte (Bog, Indbundet, Dansk)\nHvad var livet værd, hvis der ikke fandtes en død? Hvem kan glædes over solen, hvis der aldrig er en regnvejrsdag? Og kan man længes efter dagen, hvis der ikke er nogen nat? Fire... Læs mere\nMellem os er en novellesamling med bidrag fra ti danske forfattere, som alle forholder sig til familien. Hvordan er det at blive forelsket i en fætter? Kan man flygte fra sin egen... Læs mere\nKim bor sammen med far og storebror Kenneth. Kim og Kenneth er begge gode til at bokse. Far er god til at heppe, når de er i ringen. Alligevel hader Kim alting. Måske er det,... Læs mere\nKarl er usynlig (Bog, Indbundet, Dansk)\nEn billedbog, der rammer nutidens fraværende, mobiltelefonfikserede forældre lige på kornet: Karl sidder ved spisebordet sammen med sin far og mor, der begge er travlt optagede af... Læs mere\nDreamteam 4 - Tilbuddet (Bog, Indbundet, Dansk)\nDreamteam har direkte kurs mod finalestævnet i Malaga. De har efterhånden fået et godt sammentømret hold, og P er overbevist om, at de kan gå hele vejen. Ikke mindst fordi Nick, holdets... Læs mere\nDig og mig ved daggry (Lydbog, Download, Zip_mp3, Dansk)\nDreamteam 5 - Malaga tur/retur (Bog, Indbundet, Dansk)\nDreamteam er taget til Malaga for at forsvare skolens farver ved det store finalestævne. Nick er tilbage på holdet, og med Ps snorlige afleveringer og Manolos næse for mål er der... Læs mere\nDreamteam 6 - Fodbold og kærlighed (Bog, Indbundet, Dansk)\nJulen nærmer sig i San Christobal, men P har andet at tænke på: Den spanske landsholdsspiller, Manuel Silva, har lovet at komme forbi byen for at give Dreamteam et par... Læs mere\nKings of Jutland (E-bog, Epub, Dansk)\nDer er kun en ting at gøre, hvis man vil gribe dagen, når man ikke er født med en guldske i røven ... Skipper, Ronny og Bo er ikke bare nede - de er langt nede under bundlinjen.... Læs mere


Den dag, vi tror, vi ved det helt, sover vi\nDen dag vi tror vi ved det hele sover vi\nDen dag, vi tror, vi ved det hele, sover vi\nMetroselskabet og dets entreprenører arbejder dagligt på at gøre metrobyggeriet mere sikkert. En af de største udfordringer er at kommunikere sikkerhedsinstrukser, når man har medarbejdere fra 20 nationaliteter, fortæller Plan- og arbejdsmarkedsdirektør hos Metroselskabet, Louise Høst.\nKræver en daglig indsats\nSiden metrobyggeriet startede i 2011, er der sket en markant stigning i antallet af ulykker på byggeriets 22 byggepladser. Ulykkerne er dog igen faldet til under landsniveau, viser en statistik fra juni i år.\nDet kræver en daglig indsats, fortæller Louise Høst, som er Plan- og arbejdsmarkedsdirektør i Metroselskabet og Metroselskabets ansvarlige for arbejdsmiljøet på byggeriet.\n– Vi er glade for atter at ligge under landsgennemsnittet for ulykker og skader på byggepladser i Danmark, men vi møder jævnligt nye udfordringer og overraskelser, siger hun.\nIngen sikker opskrift\nSelv om Metroselskabet og hovedentreprenørerne har arbejdet intensivt på at minimere omfanget af ulykker og skader, er der ikke nogen entydig opskrift på succesen, siger Louise Høst.\n– Byggeriet er komplekst og aktivt både dag og nat. Der er mange små beslutninger, der skal tages af mange forskellige mennesker hver dag, hvis vi skal undgå ulykker og skader. Det er svært at pege på én løsning, der hjælper folk gennem alle disse små valg, siger Louise Høst og fortsætter:\n– Det bedste er faktisk at blive ved med at lave nye tiltag og opfordringer til sikkerhed, da det holder folk opmærksomme. Det, tror jeg, mindsker ulykker allermest. Det er ikke så meget, hvad man gør, men nærmere at man gør noget. Det skaber bevidsthed om sikkerhed, siger hun.\nGod og tydelig kommunikation\nEt af de steder, hvor Metroselskabet har sat hårdt ind, er kommunikation omkring sikkerhed. De 1.500 til 2.000 ansatte på byggepladsen kommer nemlig med 20 forskellige nationaliteter og kulturelle baggrunde, og det kræver en ekstra indsats.\n– Vi skal hele tiden sikre, at den rette viden om sikkerhed på byggepladsen kommer ud til en stor gruppe mennesker, og det er en kæmpe udfordring, når folk taler så mange forskellige sprog. Derfor har vi også lagt stor vægt på en god og tydelig kommunikation, så alle forstår instrukserne, siger Louise Høst.\nDet sker blandt andet ved, at Metroselskabets ene hovedentreprenør CMT (Copenhagen Metro Team) oplærer alle ansatte i byggepladsens sikkerhed på forskellige sprog, inden de får udleveret idog adgangskort til byggeriet.\n– Oplæringen foregår på fem forskellige sprog og bliver oversat med tolk til dem af de ansatte, der ikke kan de gældende sprog, siger Shane McHardie, Occupational Health and Safety (OHS) supervisor hos CMT.\nSikkerhedsinstrukserne kommunikeres også ud billedligt og med tolke.\nKlistermærker på hjelmen\n– Vi kan ikke nøjes med at uddele skriftligt materiale på forskellige sprog, da flere af de ansatte ikke er læsestærke. Derfor gør vi blandt andet meget ud af, at de briefinger, som vores entreprenører giver de ansatte omkring sikkerhed, er meget billedlige, både med piktogrammer og fotografier. Samtidig sørger vi for, at der er en person til stede, der kan oversætte den engelske instruks til andre sprog, siger Louise Høst.\nPå byggepladserne har alle medarbejdere klistermærker på deres hjelme, hvor man kan se, hvilket sprog de taler. Dog er byggepladsens officielle arbejdssprog engelsk, siger Shane McHardie.\n– Vi stiller krav til alle underentreprenører og leverandører af arbejdskraft om, at gruppelederen blandt medarbejderne skal kunne tale engelsk, så vedkommende kan levere instrukser på modersmålet, siger Shane McHardie. Han har sin daglige gang på flere metrobyggepladser i område 1, som blandt andet består af Københavns Hovedbanegård, Sønder Boulevard og Enghave Plads.\nAlle involveres i sikkerheden\nCMT gør meget ud af, at formænd på byggepladsen er uddannet i danske sikkerhedsregler.\n– Formændene skal kunne leve op til sikkerhedsreglerne både på byggepladsen og følge den danske lovgivning. Derfor får de løbende kurser, herunder et specielt udviklet formandskursus, og vi kan se, at det har haft en rigtig god effekt på sikkerhedskulturen på byggepladserne, siger Shane McHardie.\nSamtidig skal der være plads til spørgsmål og indvendinger fra alle medarbejdere, fortæller Shane McHardie.\n– CMT har en åben dør-politik, når det kommer til byggepladsens sikkerhed. Det betyder konkret, at alle medarbejdere har ret til at stille sikkerhedsspørgsmål omkring byggepladsen og diskutere dem med pladsens ledelse og finde løsninger sammen med dem.\nArmeringsjern har krævet kurser\nDet handler dog ikke om information alene. Det handler også om faglighed og uddannelse, hvis man skal undgå ulykker og skader, siger Shane McHardie. Derfor har CMT lige haft 500 mænd gennem et kursus i løfteteknik for at give så sund og sikker en håndtering af armeringsjern som muligt.\n– ”Manuel handling” er noget af det, vi har allermest fokus på, og som vi gerne vil være endnu bedre til. Derfor er vi meget opmærksomme på, at de ansatte er trænet i at lave de rette løft, siger Shane McHardie.\nManuelle løft kan give akutte ulykker som hold i ryggen, og det er især med armeringsjern, at problemet kan opstå. Skæve løft kan ligeledes give dårlige rygge på lang sigt.\n– Der er utroligt meget armeringsjern, der skal slæbes rundt i skakterne og manuelt monteres. Der kan man altså ikke bare bruge en maskine. Det gælder om at sikre, at medarbejderne har de rette løfteteknikker, og at man minimerer mængden af armeringsjern, der skal flyttes rundt med håndkraft, forklarer Louise Høst.\nMetrobyggeriet forandrer sig konstant, og det kalder på omstillingsparathed, konstaterer Louise Høst.\n– Vi lærer noget nyt hver dag om sikkerhed, og det tror jeg er vigtigt, at man holder sig åben omkring. Den dag, hvor vi selv synes, at vi er gode til sikkerhed, tror jeg, at vi sover. Hvis jeg først begynder at føle mig tilfreds, er jeg bange for mit fokus forsvinder, siger Louise Høst og slutter:\n– Heldigvis oplever vi en enorm omstillingsparathed hos alle entreprenører og ansatte, og det tror jeg faktisk er noget af det vigtigste i kampen mod ulykker og skader på en byggeplads som metrobyggeriet: Man skal være klar på at prøve nye tiltag af.\nMetrobyggeriet og Cityringen forventes at åbne i sommeren 2019.\nUlykker på metrobyggeriet\nFra 2011 til marts 2016 har der været i alt 382 ulykker på metrobyggeriet.\nUlykkesfrekvensen på metrobyggeriet for juli 2015 til juni 2016 ligger på\n26,2. Til sammenligning har Dansk Arbejdsgiverforening opgjort ulykkesfrekvensen for arbejdere på byggepladser\npå landsplan til 27,3 i 2015.\nLæs mere om forebyggelse af arbejdsulykker\nTekst: Bo Christensen\nOprettet d. 27. feb 2017


Investering i nye lån med 30-års afdragsfrihed? - Læs blogindlægget "Investering i nye lån med 30-års afdragsfrihed?" her %\nInvestering i nye lån med 30-års afdragsfrihed?\nInvestering & Tryged 30. oktober 2020 https://i-t.dk/nyheder/investering-i-nye-laan-med-30-aars-afdragsfrihed/\nDe seneste uger har der været en del presseomtale af de nye fastforrentede lån med 30-års afdragsfrihed. Realkredit Danmark var først på banen med det nye lån, som hører ind under ”FlexLife”-familien grundet den fleksible og lange afdragsfrie ordning. Det nye lån giver således låntagerne mulighed for at låne 20 år ekstra i forhold til de normale 10-års afdragsfrihed. Som kapitalforvalter er vi naturligvis altid interesseret i nye investeringsmuligheder, også på obligationsmarkedet. Vi har derfor kigget lidt nærmere på de nye låntyper.\nRealkredit Danmark (RD) var som nævnt først på banen, og Nordea, som ellers ofte er ”first mover” med hensyn til nye lån, er efterfølgende kommet på banen med noget tilsvarende. Nykredit og herunder Totalkredit ser derimod tiden an.\nFor at få adgang til lånet kræver RD og Nordea, at belåningsgraden (Loan-To-Value) ikke overstiger henholdsvis 75% og 60% på optagelsestidspunktet. Ydermere kræver RD, at låntager afdrager på gælden, indtil belåningsgraden er nede på 60%. Bidragssatsen i RD på det nye lån bliver 0,15% højere, end hvis låntager optager lån med afdrag og 0,05%, hvis 10-års afdragsfrihed vælges. Hos Nordea er der ingen forskel i bidragssatserne på 10- og 30-års afdragsfrihed, men til gengæld er det 0,20% dyrere end et lån med afdrag.\nDet er ikke første gang, vi ser et fastforrentet lån med afdragsfrihed i 30 år. Senest forsøgte Nordea sig i 2011, men med ringe succes. Dengang kunne man optage lån i 4% 2041 med afdrag, uden afdrag i 10 år og uden afdrag i 30 år. Der blev udstedt for 2,5 mia. kr. i obligationsserien uden afdrag i 30 år, mens de andre 2 varianter kom op på 11-12 mia. kr. Det var således ikke nogen stor succes, og der kom da heller ikke en efterfølger.\nKursforskellen er ikke attraktiv for investorerne\nDet kan undre, at det ikke blev en større succes hos låntagerne, da kursforskellen mellem den afdragsfrie i 10 år og 30 år typisk begrænsede sig til at ligge mellem 0,6 kurspoint og 1 kurspoint, hvor lånet med 30-års afdragsfrihed var billigst. Ud fra en teoretisk betragtning burde prisforskellen på de nye lån være omkring 4 kurspoint, såfremt der slet ikke afdrages på obligationen med 30-års afdragsfrihed.\nI tilfældet med den nye obligation fra RD vil der alt andet lige være nogle af låntagerne, der skal betale afdrag, fordi det må forventes, at belåningsgraden i nogle tilfælde er højere end 60%. I det tænkte eksempel, at 20% af låntagerne afdrager, vil den teoretiske prisforskel skulle være 2,7 kurspoint. I skrivende stund er kursforskellen 1,5 kurspoint, hvilket indikerer en fornuftig prissætning for låntager og knap så gunstig for investorerne. Dette er blandt andet medvirkende årsag til, at I&T ikke umiddelbart er på vej til at investere i de nye obligationer.\nVi holder øje med omlægninger\nDet er for tidligt at vurdere om de nye obligationer bliver en succes for realkreditinstitutterne, men for at det skal lykkes, skal der ikke blot udstedes nye lån – der er også en del eksisterende låntagere, som skal konvertere deres nuværende lån til de nye. Her har I&T særligt fokus, fordi vi i perioder er forholdsvis tungt investeret i obligationer, der kan være i farezonen for låneomlægning. Lidt atypisk, er det ikke oplagt, hvor låntagerne til de nye lån skal komme fra: I RD’s tilfælde vil det være nærliggende at ”gætte” på andre obligationer fra FlexLife-familien, hvor Flex-obligationer med 5-års rente (F5) er det bedste bud.\nUnder alle omstændigheder kræver det, at låntager har afdraget en del på sit lån (i særdeleshed Nordea-kunder, grundet krav om belåningsgrad på 60%) og derfor tænker vi, at det er mere aldersbestemt end låntype-bestemt. Det gør det ekstra vanskeligt at spå om, hvor konverteringerne rammer.\nIndtil videre har vi ikke foretaget justeringer af porteføljerne. Vi forventer, at de nye lån bliver en større succes end for 9 år siden, selv om kursforskellen på 10-års og 30-års afdragsfrihed er større i dag. Vi forventer dog, at meget vil komme fra flexobligationer og dermed være mindre relevant. Dertil kommer, at I&T i en årrække på grund af færre konverteringer har foretrukket Nykredit-obligationer frem for RD og Nordeas, og da Nykredit ikke har åbnet en obligation med 30-års afdragsfrihed, er der mindre at være bekymret for.


Blå Blink Xxx Hårdt\n08.12.2015 blå blink xxx hårdt\tSex privat\t0 comments\nKino, aabenraa, interracial Skide sex, video Tysk Tdc Taletidskort Tank Billeder af taxi job aabenraa escort Aalborg Zoo Danske escort video xxx hårdt shemale. ark side 6 galleri Blå blink amatør sex fest Escort side dk store bryster nøgen. Du er kommet her med et ønske om at se den skamløse video Xxx pornostjerne blå blink, og vi har hvad du har brug for. Vores team rummede gennem de. Nikita Klæstrup Nøgen Billede Xxx Hårdt / Amatør Sex En masse af nøgne og pornofilm ValbyQ Abdominale smerter under samleje blå blink Jeg er hende.\nBlå blink xxx hårdt -\nSikkerhedssele kan alternativt opfylde de konstruktive bestemmelser i ISO standard Kanterne skal være afrundet med en radius på mindst 2,5 mm. Seleforankringer til sæder, som er specielt konstrueret til personer med handicap, skal dog alene opfylde bestemmelsen i pkt. Forholdet mellem decelerationen og tyngdeaccelerationen. Som styrende aksel på motordrevet køretøj anses aksel, på hvilken der er direkte forbindelse mellem betjeningsanordningen rattet og hjulene.\nSlidindikatorer skal give visuel advarsel, når mønsterdybden i hovedmønsteret er reduceret til 1,6 mm. Bekendtgørelse om detailforskrifter for køretøjers indretning og udstyr. Det udvendige håndtag skal være anbragt højst 1,80 m over vejbanen. Er afstanden mellem spejlets yderste punkt og bilen yderste punkt mere end 0,20 m og afstanden mellem spejlets underkant og vejbanen mindre end 2,00 m, skal spejlet være således indrettet, at det giver efter Tits på afbetaling intimate massage Sønderjylland en forholdsvis let påvirkning, uanset at spejlet skal ses gennem sideruden. De enkelte dele af en refleksplanke skal have samme længde. Nogen af samlede antenner ligesom han sagde han har en weekend, at london dating er sandt, tekst messaging, føles.\nEgeskov rabat nøgne teenagere


Rejser | Showroom Rejser – Showroom\nI Svaneke ligger der mange lækre butikker, og det er også her Pernille Bülow har sin store glasbutik og Johan Bülow startede sit lakridseventyr. Butikkerne her er nogen af de mere trendy på Bornholm, men dermed også mere kommercielle.\nJeg var helt vild med alt hvad de havde inde i MUD, som er en butik der primært handler med keramik, som de har udvalgt fra hele Danmark. Der sad endda en keramiker i butikken og arbejdede, hvilket var ret fint.\nJeg endte med at købe de to her – og de pynter nu hjemme på hylden. Den matte fersken farvede er lavet af Anette Friis Brahe, som holder til i Vejle og den blanke mintblå med krystal effekter er fra Wauw – som har en lille butik i København. Det er en dansk og hollandsk designduo.\nJeg tog en masse billeder af den fine butik, som I kan se herunder.\nIngen kommentarer til Mudder på Bornholm\nIndretning Rejser Shopping


Spilforslag: Vejle - FCN\nSøndag d. 14/02-2021, 14:00\nVejle - FCN\nComeon Odds 1,80 den 10/2\nSå skal vi en tur til Vejle igen.\nBanen i Vejle indbyder ikke til fodbold her i februars vinterkulde, og der spilles både torsdag og søndag denne uge på banen.\nVejles to første kampe mod AGF og SønderjyskE har været ekstremt chance fattige.\nVejles offensiv er ikke særligt imponerende og kun unge Faghir er farlig ind i mellem. Defensivt har Vejle til gengæld været rigtig gode i deres første par kampe og deres tyske målmand Brunst har set solid ud.\nFCN har skuffet i de to første kampe, hvor man på trods af hjemmebane på kunstgræsset ikke har scoret. Og de har heller ikke skabt alverden i forhold til hvad man tidligere har set fra FCN, og de mangler en målsluger. Kameldeen er et stort talent, men en målsluger ligner han ikke ligefrem.\nNu kommer FCN så fra kunstgræsset over til Vejles sløje bane, og det bør også blive rigtig svært for FCN at skabe store chancer her.\nDesuden bør uafgjort passe begge hold udmærket, da de så formentlig ligger lidt afstand til Horsens og Lyngby under stregen. Så der storsatses næppe hvis stillingen rammer 1-1.\nSå er man frisk spiller man også X'et hos Youbet til flotte 3,65.\nEller uafgjort og under 2,5 mål hos bet365 bygselv til fine 4,50.\nTippet 08/02-2021, 23:21\nOpdateret 14/02-2021, 15:50


Hairworks - Korrektion af tidligere hårtransplantationer\nVi oplever mange enkeltpersoner, som tidligere har fået udført utilfredsstillende hårtransplantationer hos klinikker uden tilstrækkelig ekspertise. Heldigvis er det i langt de fleste tilfælde muligt at lave en korrektion af tidligere hårtransplantationer med nye indgreb, som kamouflerer de problematiske områder i hovedbunden. Det kræver dog en grundig konsultation af din hovedbund for at vurdere de tiltag, som må gøres for at få dit hår tilbage til et naturligt udseende.\nMed en transplantation af dit hår, er det muligt at anvende hår fra tidligere donorområder i kombination med allerede transplanteret hår for at opnå en bedre dækning. FUE bliver anvendt til at fjerne individuelle follikulære enheder (hårsække) fra de gamle transplantater og give dem et mere normalt udseende. I nogle tilfælde – som ved uhensigtsmæssigt placerede hårtransplantater – anvendes FUE anvendes til at fjerne alle de follikulære enheder til at genoprette en person til “præ-transplantation udseende”.\nHvis du ikke har mod på at få en ny hårtransplantation, kan det være en mulighed at få SMP (scalp micropigmentation). Ved scalp micropigmentation bruges en helt særlig “tatoveringsteknik” til at få en skaldet hovedbund. Men denne teknik kan også være med til at camouflere ar i hovedbunden.\nHvis du har brug for råd og vejledning i forbindelse med en fejlslået hårtransplantation, står vi klar til at hjælpe dig. Fortæl os din historie – så vender vi tilbage med mere information om, hvad du kan gøre.\nTransplantation af hårgrænse Høje tindinger – Gør noget ved dem


Allerede fra morgenstunden styrtede regnen ned, mens eleverne samledes i Hobro Idrætscenter til fælles opvarmning. Klassevis havde eleverne klædt sig ud i forskellige kreative kostumer – nogle mere praktiske end andre. Der var både morgenkåber, cykelhjelme, baderinge, tylskørter, refleksveste og mange andre sjove udklædninger, der forvandlede den overskyede idrætsdag til et farverigt karneval.\nEfter den fællesopvarmning gik startskuddet for alle aktiviteterne, som gymnasiets idrætslærere havde planlagt. Overalt blev der svedt, heppet og kæmpet om at komme først – både ude og inde. I silende regn kæmpede eleverne mod hinanden i biatlon, crossfit, hockey, langdistanceløb, orienteringsløb, beach-håndbold og fodbold, mens andre var heldige at have valgt en indendørsaktivitet som basketball, volleyball, badminton, svømning og dans.\nDa de sidste finaler var overstået, mødtes alle i Hobro Idrætscenter. Her skulle klasserne nu dyste mod hinanden i tovtrækning, og – for andet år i træk – hev 2.q sejren hjem og vandt flødeboller til hele klassen. Derefter var det tid til præmieoverrækkelse. Alle point fra dagens konkurrencer var lagt sammen, og 3.y blev udråbt som en klar vinder af årets idrætsdag. VHF-eleverne sneg sig op på en 2. plads, da de havde udnyttet muligheden for at høste ekstra point ved at gå rundt om skolen, og 2.yz kom på en 3. plads.\n1. plads 3.y\n2. plads Vhf\n3. plads 2.yz\nDesuden vandt 3.s prisen for bedste udklædning.\nSe flere billeder fra den våde idrætsdag i fotogalleriet her.\nStort tillykke til 3.y, der vandt idrætsdagen 2019.