En undersøgelse af teatermediet - Peripeti\nEn undersøgelse af teatermediet\nAf Marie Hauge, Barbara Simonsen og Erik Exe Christoffersen\nPå en konference på Laboratoriet i Aarhus 2014 fremlagde Marie Hauge et længere varende projekt, som bestod i telefonopkald til tilfældige mennesker, for at tale med dem om ensomhed. Hun dokumenterede projektet med film og lyd optagelser, og på konferencen var der en diskussion med nogle af de personer, som hun havde været i kontakt med. Jeg opfattede det som et teatermæssigt og menneskeligt interessant projekt, som udfordrede teatermediet. Efterfølgende foreslog jeg, at Marie Hauge skulle beskrive projektet, som en form for kunstnerisk udviklingsvirksomhed, der siden 2014 har udviklet sig. Jeg lavede en udenforstående refleksion over måden at bruge teatermediet som ramme for et personligt møde. Endvidere har Barbara Simonsen, som er leder af Laboratoriet, kommenteret eksperimentet. Det er der kommet følgende ud af. Redaktionen/ Erik Exe Christoffersen\nKunstværket som et autentisk møde\nRummet mellem scenekunst og virkelighed\nAf performance kunstner Marie Hauge\nBegrebet autenticitet benyttes i flæng i vores tid, men hvad betyder det egentligt og hvorfor er det blevet så populært et udtryk? Vi møder det i et bredt udsnit af brancher, som har adopteret det som en form for deklaration af en særlig ophøjet kvalitet. Man kan gå så langt som til at sige at autenticitet er blevet en moderne genre. At være autentisk vidner om, at ville skrælle ind til benet, at hylde det rene og ikke-filtrerede. På den måde handler autenticitet måske mest af alt om et opgør med alt det kunstige og peger på behovet for at komme tilbage til naturen. Vi benytter også ordet når vi skal beskrive møder, hvor der opstår en særlig nærhed mellem mennesker. Det kan forekomme magisk og fortryllende når det sker. Måske fordi vi fornemmer at der er noget større på spil i samværet, end det der lader sig forklarer med ord. Noget spirituelt? Disse situationer er dog tit forbundet med tilfældighed og er svære at planlægge. Selvom ønsket om nærhed er til stede, er det ikke ensbetydende med, at det opstår. Et møde betyder per definition at begge parter bevæger sig mod hinanden og der kan følelser og forventninger let vildlede til modsat effekt.\nI teateret vidner begrebet om en oplevelse der indeholder en særlig grad af virkelighed. Det sker fx når vi ind imellem føler, at det der sker på scenen henvender sig særligt til os.\nMen uanset hvor realistisk oplevelsen end fremstår, er den stadig tilrettelagt og manipuleret i teaterets ramme, så hvad fortæller ordet os egentlig om oplevelsen? At den var særlig nærværende, ægte eller original? I sidste ende har begrebet en individuel betydning, og på den måde giver det ingen mening, at forsøge at definere en overordnet betydning. Men betragter man det autentiske som et fænomen, der opstår under bestemte forudsætninger åbner det for spørgsmålet: Hvordan opstår autenticitet?\nJeg satte mig for at undersøge hvordan man skaber et autentisk møde mellem to fremmede mennesker, i projektet ”Kunsten og handlingen bag autenticitet”. Igennem 2 år fortog jeg ca. 2000 telefon opkald til tilfældige mennesker i Danmark. Hvert opkald blev dokumenteret igennem video og lydoptagelser og skabte ramme for en performativ udstilling, som kan opleves i efteråret 2016. I artiklen har jeg beskrevet mine overvejelser og konklusioner under processen.\nMit navn er Marie Hauge, jeg er uddannet skuespiller og arbejder som performancekunstner, med projekter der udfordrer begrebet scenekunst. I løbet af de sidste fem år har jeg undersøgt hvordan en teaterforestilling kan skabes i virkelighedsnære rammer. Det sker ved at skabe forestillinger som foregår udenfor det traditionelle teaterrum, på platforme, som eksisterer, der hvor folk er. Jeg har defineret mit felt som: rummet mellem scenekunst og virkelighed. Følgende opsummerer 4 principper jeg arbejder ud fra:\nDet sceniske rum, udenfor teaterets rammer, udfordres som fora for møder mellem mennesker.\nManuskript, rekvisitter og kostume skabes på baggrund af mødet. Fx bruger jeg videodokumentation til at skabe replikker.\nForestillingen skabes i interaktionen mellem publikum og performer. Rammer og tilgange udløser interaktion.\nProjektet vil overordnet motivere til handling. Forestillingen manifesteres som en handling publikum selv kan foretage.\nPrincipperne har til formål at danne grundlag for scenekunstneriske oplevelser i nye rammer. I stedet for at inviterer publikum ind i teateret, møder jeg dem i situationer, hvor de selv er medskabende. Projekterne udfolder sig i en form for “indgriben” i menneskers liv. Jeg arbejder med denne tilgang fordi jeg oplever, at forestillinger bliver levende når projektet handler om publikums egen virkelighed. Min rolle som iscenesætter og performer handler således om at dygtiggøre mig i at skabe omstændigheder, der motiverer til medvirkning.\nKunsten og handlingen bag autenticitet\nMin tilgang til projektet blev skabt ud fra en tese om at autenticitetens potentiale er størst i mødet mellem to mennesker, som endnu ikke kender hinanden. Ideen om det tilfældige møde, ledte mig til beslutningen om at møde folk, ved at ringe til dem. Uforstyrret af kropssprog og visuelle indtryk, fungerer en telefonsamtale som en anonym mødeplads, hvor fokus er den verbale udveksling. For at kunne undersøge hvad der sker når et autentisk møde opstår, valgte jeg at anskue processen fra et forskende perspektiv. Jeg betragtede min rolle i samtalerne som en form for antropolog der afprøvede tilgange, drevet af ideen om, at det autentiske opstår under ganske særlige omstændigheder. Hvis jeg formåede at dygtiggøre mig i at forstå omstændighederne, kunne jeg måske samtidigt påvise at et autentisk møde, er noget alle kan skabe.\nI løbet af de 2000 samtaler oplevede jeg mange autentiske øjeblikke. Jeg har sidenhen samlet mine erfaringer i 4 faser, for at beskrive hvordan den autentiske oplevelse opstod. I første fase afprøvede jeg sanselige tilgange for at skabe adgang til kroppen og i anden fase bad jeg min samtalepartner om et råd. I tredje fase talte vi om kunstneriske tilgange til emnet og i den sidste fase afprøvede jeg intensiteten af den autentiske oplevelse.\nUdgangspunkt for telefonsamtalerne\nFor at kunne skabe et autentisk møde med et fremmed menneske, måtte jeg først og fremmest selv bestræbe mig på at være autentisk i samtalerne. Ud af de mange definitioner på autenticitet valgte jeg at betragte denne væren som en ægte og sandfærdig adfærd.\nDet ledte til beslutningen om at tale med folk om mit forhold til ensomhed, da jeg relaterede til dette tema som den mest ægte tilstand, jeg har befundet mig i. Jeg benyttede min dagbog som materiale til at udforme indholdet i samtalerne og valgte et afsnit som inspirerede mig til følgende spørgsmål:\nHej – Mit navn er Marie Hauge, jeg er performancekunstner og ringer til dig i forbindelse med et projekt om ensomhed. Må jeg stille dig et par spørgsmål?\nHvordan mærker du ensomheden i kroppen?\nHvilket råd vil du give mig, når jeg føler mig ensom?\nJeg ringer til dig fordi jeg selv lever med en følelse af ensomhed og ønsker at udfordre muligheden for at skabe samhørighed med et fremmede mennesker. Føler du dig forbundet med mig, selvom vi ikke kender hinanden?\nKan man betegne denne samtale som et kunstværk?\nMå jeg ringe til dig igen?\nFase 1: Sanselighed\nDet var min generelle oplevelse, at de fleste jeg talte med, havde svært ved at sætte ord på begrebet. Udfordringen bestod således i at finde indgange til den svære tematik.\nEn tilgang bestod fx i at læse et digt højt, som handler om hvordan min krop reagere på følelsen af ensomhed.\nMine bevægelser er hele tiden tøvende, det er sådan jeg kontrollerer mine tanker. Tænker over hver bevægelse i min krop. Går ud i køkkenet og åbner køleskabet, lukker og går ind på mit værelse. Sætter mig på min seng. Det brænder i ryggen, jeg går ud på badeværelset og kigger i spejlet, siger noget højt og smører creme på kinden. Det klør i kroppen og jeg udstøder en hvæsende lyd. Tager jakken, jorden under mig er tør og min krop er låst og hakker mod den. Jeg går en runden, kigger på klokken, der er gået 14 min. (Uddrag af digt)\nDet gav anledning til at udforske begrebet ud fra et sanseligt perspektiv. Vi kunne nu begynde at tale om hvor ensomheden rører os i kroppen, hvordan ser den ud og om den har en lyd. Ved at bringe opmærksomheden ned i kroppen, navigerede vi udenom intellektet og det udløste nysgerrighed. Efter flere samtaler begyndte jeg at betragte den følelsesmæssige forankring i kroppen, som en forudsætning for det autentiske møde.\nVejrtrækning, pauser og stemmeføring, indikerede samtidigt en grænse for hvor langt vi kunne bevæge os ind i tematikken. Der var altså også tale om et særligt niveau af intensitet for hver samtale. Overhørte jeg indikationerne, forsvandt forbindelsen. Spørgsmålenes karakter og timing, var således afgørende for mødet.\nDet gav anledning til at betragte autenticitet som en evne som kræver træning og dygtiggørelse. Ved at afprøve forskellige tilgange i samtalen, trænede jeg min evne til at skabe det autentiske møde. Jeg vil beskrive evnen som en form for intuitiv strategisk sans, der handler om at være bevist om hvor samtalen skal hen, men samtidigt fornemme hvordan tilgangen påvirker den anden.\nFase 2: Råd og indflydelse\nI mine overvejelser omkring det autentiske møde, var det essentielt at begge parter involverede sig i et fælles ejerskab. Det ledte mig til at undersøge, hvordan min samtale partner også fik mulighed for at påvirke samtalens udfald.\nTag et bad, lyt til Mozart, ring til din mor, søg hjælp, læs i biblen eller gør rent.\nDet var nogle af de råd som folk gav mig undervejs. Andre involverede sig med øvelser og udkast til personlige manifester jeg kunne gentage. Et stykke fra koranen, en sang fra barndommen.\nVed at min samtalepartner fik mulighed for at støtte mig, skiftede samtalen retning og det var nu dem der i højere grad styrede udfaldet. Her opstod en form for ansvarlighed som handlede om at de ville hjælpe mig.\nJeg oplevede denne ansvarlighed som et stort menneskeligt behov der kom til udtryk og som jeg måtte tage i mod. Det autentiske møde var på den måde også afhængig af, at kunne give og modtage støtte og råd fra hinanden.\nFase 3: Kunstneriske tilgange\nDet blev yderligere understreget ved at tale om samtalen som et kunstværk. Det skabte refleksioner om hvordan man kunne udtrykke ensomhed kunstnerisk og her kom folk med bud og ideer:\nHvis samtalen var et kunstværk, skulle den optages på video – så ville jeg vise den for min mand.\nAndre ville male et maleri, skrive et digt eller lave en forestilling over samtalen. Vi kunne her tale om hvem, der skulle se værket eller hvor det skulle opføres.\nI denne del af samtalen opstod drømme og visioner som skabte nye perspektiver på forholdet til ensomheden. Vi lod os inspirer af hinanden og var pludselig i gang med at skabe et værk sammen, ved at tale om det. Det åbnede ideen om, at det autentiske møde, opstår når mennesker er fælles om at skabe noget sammen, som ligger uden for de rationelle grænser.\nFase 4: Det kunstneriske og personlige dilemma\nI et par af samtalerne var der nogle stykker som pointerede, at det var en urimelig situation, jeg havde sat dem i. Hvorfor skulle de åbne sig for mig, når formålet var at bruge deres svar til et kunstprojekt? Hvad var der på spil for mig? Det betød at jeg måtte sætte spørgsmålstegn ved min egen agenda, og studere forholdet mellem kunst og ego nærmere.\nNår jeg som kunstner blandende mig i andres liv, og involverede andre personer i mit kunstværk opstod der et interessant dilemma. Var mit ego en hindring for det kunstneriske værk eller afledte det kunstneriske projekt mig fra at forholde mig personligt? På den ene side oplever jeg et elementæret menneskeligt behov for at blive genkendt, på den anden side har jeg en kunstnerisk drivkraft, som handlede om at spejle det samme behov hos andre. Jeg begyndte at opfatte dette dilemma som et paradoks, jeg befandt mig i hver gang jeg foretog et opkald.\nUndervejs i processen besluttede jeg mig for at inddrage dilemmaet i samtalerne, og bekendte at jeg var i tvivl om min egen agenda. Jeg forklarede: Hvis jeg henvender mig som kunstneren, træder individet Marie i baggrunden. Hvis jeg henvender mig som individet Marie, mangler jeg en legitim grund til at henvende mig. Det opfattede jeg som et brud på samtalens fortrolighed, men bekendelsen viste sig at være afgørende. Min fejlbarlighed skabte muligheden for at blive fravalgt.\nDet skulle nu vise sig om forbindelsen mellem os var stærk nok til at overkomme dette brud på fortroligheden. Det var netop i dette øjeblik at samtalen nåede sit autentiske højdepunkt.\nVi befandt os pludselig i et skæringspunkt – hvad der end skete nu, ville vores relation enten forbedres eller i værste tilfælde slutte. Her oplevede jeg det autentiske møde stærkest. De gange jeg blev til valgt, opstod øjeblikke af forbundethed. Jeg spurgte flere undervejs om de følte sig forbundet med mig og om de også oplevede samtalen som et autentisk møde med et fremmed menneske.\nI følge mine undersøgelser og erfaringer vil jeg beskrive det autentiske møde, som en række beviste handlinger, nøje valgt og udført i et fælles ejerskab. Ind i mellem må begge parter slippe kontrollen for at komme dybere ind i mødet. Her benyttes en intuitiv evne til at navigere og samtidigt fornemme hvordan og hvorhen samtalen bevæger sig. Indholdet i samtalen bygges på sanselige og kunstneriske tilgange for at åbne nye perspektiver og for at skabe grobund for et fælles værk. Værket symboliserer fællesskabet mellem parterne og bliver på den måde en live udførelse af ideen om mødet som et kunstværk. Som mødet skrider frem, bør der opstå fejlbarlighed – en eller begge parter blotter eller udstiller noget sårbart. Overkommes denne splittelse, udløses et autentisk klimaks der bedst betegnes som samhørighed.\nEfter projektet var endt, ledte de 4 faser mig til at anskue det autentiske møde ud fra berettermodellen, som vi kender fra den klassiske dramaturgi. Ved at sammenligne det autentiske møde, med fortællingens dramaturg, fandt jeg træk som peger på at mødet, forløber i en kurve af anslag, præsentation, uddybning og klimaks.\nLigesom en teaterforestilling er sammensat og udført i en palet af specifikke og gennemtænkte scener – placeret i tid og sammenhæng, kræver en autentisk samtale samme regelsæt. Denne takt og præcision er med til at skabe genkendelighed og det er med denne at vi “indfanger” hinandens opmærksomhed. Det autentiske møde er afhængigt af parternes evne til at guides mod hinanden.\nEksempel på samtalen. Det autentiske møde med Peter (fiktivt navn)\nPeter startede samtalen med at spørge hvorfor jeg ringede netop til ham. Jeg fortalte, at jeg havde fundet ham i telefonbogen og at det var ren tilfældighed, at vi havde denne samtale. Jeg udspecificerede mit forhold til ensomhed og forklarede, at jeg ønskede at bryde tabuet ved at bevise, at det er muligt at skabe samhørighed med et helt fremmede menneske. Han responderede ved at fortælle mig at han synes det var et modigt tiltag og at han samtidigt ikke viste, hvordan han skulle forholde sig til mit opkald. Jeg spurgte ham om jeg måtte stille ham nogle spørgsmål og han sagde: det må du gerne.\nPeter fortsatte samtalen ved at spørge mig: ”Hvem er du”? Jeg forklarede ham min baggrund og at jeg havde beskrevet ideen til projektet i min dagbog da jeg var yngre. Som voksen havde jeg besluttet at afprøve en tilbagevendende drøm, som handlede om at fremmede mennesker ringede til mig. Han fortalte at han selv arbejdede med unge ensomme og følte stort ansvar for hans arbejde.\nJeg uddybede samtalen ved at spørge ind til hvor og hvornår han oplevede ensomhed. Han fortalte om et sommerhus hvor han ofte tog hen for at være alene. Jeg læste digtet op om min fysiske oplevelse af ensomheden og han fortalte at ensomheden sad i hans hænder. En form for rysten og skælven, som da han fik at vide at hans far var død. Et tidspunkt i hans liv hvor han havde følt sig allermest ensom. ”Det er ligesom at mine hænder får lyst til at gribe op ad – ligesom når jeg plukker æbler”.\nUnder samtalen oplevede jeg at blive påvirket af hans fortælling og jeg måtte pludselig overveje min egen deltagelse. Det var tydeligt at jeg måtte fortælle Peter om mit kunstneriske og personlige dilemma, for ikke at virke falsk og ude på at udnytte hans tillid. Jeg fortalte ham at på den ene side ønskede jeg at være professionel og på den anden side oplevede jeg samtidigt et behov for at være privat. Han kunne genkende dilemmaet fra sit eget liv og viste heller ikke selv hvordan han skulle opfører dig i samtalen og sagde: ”du er ærlig, det er det vigtigste for mig.”\nDen videre samtale tog form i spændingsfeltet mellem smerte og forløsning og vi balancerede på et knivsæg mellem nysgerrighed og forbehold. Det var tydeligt at mærke at vi begge var på arbejde og opmærksomme på at lytte og respondere. Vi sørgede for ikke at skræmme hinanden, ved at grine ind i mellem for at lette den følsomme stemning. Da jeg spørger ham om han vil give mig et råd til hvordan jeg kan lærer at håndtere mit forhold til ensomhed, fortæller han mig, at det kan han ikke svare mig på, men siger alligevel: ”Du skal jo lære at leve med ensomheden”.\nJeg spurgte ham om, hvordan det påvirkede ham at tale med mig i telefonen og han svarede, at han helt sikkert ikke ville have åbnet sig, hvis jeg havde mødt ham på gaden. Jeg fortalte ham at jeg anså samtalen for at være et kunstværk vi sammen skabte i dette øjeblik. Vi talte herefter om hvordan samtalen kunne opfattes som et kunstværk og hvem vi ville invitere til at opleve værket. Klimaks\nJeg oplevede at samtalen gradvist blev mere og mere autentisk. Det koncentrerede arbejde vi begge havde bidraget til, ved at skabe genkendelse og fortrolighed, lønnede sig.\nPå et tidspunkt fortalte jeg ham, at jeg oplevede en samhørighed mellem os, som handlede om, at vi i dette øjeblik var fælles omkring vores oplevelser af ensomhed. Samtalen nåede sit klimaks, da Peter undervejs respondere: ”Jeg har det underligt med denne samtale – på en måde er det næsten et overgreb at du ringer til mig, samtidigt føler jeg at det er en gave”.\nDet autentiske klimaks kan bedst beskrives som en lang pause efterfulgt af en fysisk sensation. Hjertet bankede hårdt i brystet og blodet strømmede igennem kroppen. Det skabte en let svimlende tilstand som udløste latter.\nDa vi havde talt sammen i 15 minutter, antydede Peter at samtalen skulle slutte. Han var til en familiemiddag og der var flere, som havde spurgt hvem han talte med. Der opstod en forløsende latter, som ledte os ud af den spændte stemning. Forløsningen gav anledning til at jeg kunne spørge, om han ville fortsætte mødet med mig en anden dag. Han tøvede længe og sagde til sidst: ”Det kan vi godt – jeg vil gerne tale med dig igen”.\nMødet i scenerummet\nUnder et eksperiment på Laboratoriet i Aarhus, mødte jeg fem personer som jeg havde været i kontakt med flere gange over telefonen. I forlængelse af samtalerne, ville jeg undersøge hvad der skete med det autentiske møde, når vi befandt os i scenerummet.\nJeg valgte at opdele rummet med en skillevæg, for at bevare den sanselige og undersøgende tilgang. Telefon samtalerne havde skabt et ”ikke rum” hvor der opstod fortrolighed på meget kort tid. Jeg ville nu undersøge om autenticiteten blev større eller mindre ved at vi befandt os i samme rum. Vi mødte hinanden på hver sin side af skærmen og startede i 10 minutters stilhed. På baggrund af telefonsamtalerne, havde jeg komponeret et stykke musik, som jeg spillede for dem. Efter vi nu havde talt sammen flere gange, deltog de medvirkende med flere modige tiltag og turde i højere grad udfordre eksperimentet.\nHerefter talte vi om hvordan det påvirkede os at være i samme rum og om vi følte os autentiske sammen. Alle fem medvirkende fortalte at den kunstneriske indfaldsvinkel, havde vagt deres lyst til at deltage i eksperimentet. Det var dog først og fremmest min personlige bestræbelse på at skabe et autentisk møde, som havde berørt og motiveret dem til at mødes med mig.\nDet ledte mig til den overordnede konklusion at et autentisk møde, består i selve bestræbelsen på at skabe noget autentisk.\nSamtalerne er dokumenteret gennem video og lyd optagelser, efter samtykke med de involverede. Lyd optagelserne har været udstillet bl.a. i Johannes Kirken i Malmø og på galleri Another Space i København og projektet blev fremlagt under Laboratoriets RAPP 2014 – konference for fagfolk i Århus. Processen blev fulgt af dokumentar film instruktør Mette Carla Albersten og senere af Ina Lindgren. I April 2015 kunne man opleve et portræt af projektet i tema lørdag på DR2. Efterfølgende har jeg samlet projektets forskellige elementer i en performativ udstilling under titlen: Model for menneskelig adfærd. Udover film, musik, dagbogs-manuskript og lyd optagelserne, har jeg skabt en gør-det-selv manual som kan inspirere lytteren til egne handlinger.\nI udstillingen findes jeg som en performativ refleksion på værket og agerer en forlængelse af mødet i virkeligheden. rummet kan publikum sætte sig bag en skillevæg og opleve det øjeblik, hvor vi bestræber os på at skabe et autentisk møde.\nIdeen om en model for menneskelig adfærd, er baseret på en analytisk beskrivelse af et stykke virkelighed, udstillet som eksempel. Modellerne søger ikke at give svar på hvordan vi skal opføre os som mennesker, men at appellerer til menneskets egenrådighed og intuition. Med modellerne ønsker jeg at betragte udstillingen, som en adfærd alle kan udføre.\nEksempler på andre projekter\nI New Nordic Tigers Nation inviterede jeg kunstnere, aktivister og politikere fra Norden til at skabe en ny nation, som skulle sammenfatte nordens 7 lande. I 3 dage befandt de sig i et rum indrettet med objekter der bar logoet: New Nordic Tigers. Gruppen gennemgik 7 opgaver som udfordrede dem til at lytte til hinanden, for at skabe grobund for et ægte møde. Opgaverne var baseret på mine erfaringer omkring autentiske møder. De arbejdede med samme 6 spørgsmål, som fik nye perspektiver. Eksempel på fælles øvelse: mal et billede på hvad du har tilfælles med de andre i rummet. I slutningen af processen fik de frie rammer til at lave en forestilling for et inviteret publikum, hvor de viste hvad de var kommet frem til. Jeg deltog i forestillingen som skaberen af nationen. Iført T-shirts og kasketter med logoet fremførte de blandt andet et manifest de havde skrevet, igennem bevægelse og tale kor. Forestillingen endte med at gruppen valgte at gøre oprør, og brændte banneret som en protest mod den nye nation. På den måde fik begrebet autenticitet nye perspektiver. Publikum blev inviteret til at tage en genstand med sig hjem, som kunne fortsætte debatten.\nJeg udforsker gerne projekternes tematikker i en længere periode, før jeg påbegynder projektet. Her foretager jeg som udgangspunkt altid interviews og video dokumentation af samtaler og møder. Det er en måde at genere materiale på, og samtidigt skabe et bredt perspektiv. I undersøgelsesfasen til Voices of Fire i Tanzania, interviewede jeg advokat firmaer, politiet og ambassaden, samt en række andre mennesker i Dar es Salaam, om deres forhold til seksualitet. Det ledte til en forestilling om mænd som foretager kvinders arbejde og omvendt. Her fungerede materialet som lyd optagelser folk kunne lytte til efter forestillingen. Også i dette projekt fortsatte en kontinuerlig undersøgelse af det autentiske, igennem en procesorienteret metode jeg underviste kunstnerne i. Metoden hedder 5 steps performance program og er definerede på baggrund af 8 års undervisning i drama og improvisation, samt erfaringer forbundet med mit kunstneriske arbejde. Formålet med metoden er skabe en form for ultimativ forbindelse mellem publikum og performer. Det betyder at det kunstneriske arbejde baseres og udføres i mødet med publikum der hvor de befinder sig.\nJeg underviser bl.a. i den metodiske tilgang på Københavns Film og teaterskole, som jeg har defineret ud fra 5 opdelte led i skabelsesprocessen fra ide til færdigt værk. I efteråret 2015 videreudvikler jeg Voices of fire til en forestilling, som spilles på udvalgte nat klubber i Dar es Salaam.\nMarie Hauge: Performance kunstner, iscenesætter og underviser. Uddannelse: 2012-1013 Antropologi, Københavns åbne Universitet. 2012- 2013 Management og ledelse: Music2business – Volcano Records. 2005-2008 Holberg Film og Teaterskole. 2003-2004 Stage and performance Studies, Irland. Underviser på: Københavns Film og Teaterskole 2007-2015.\nI kunstens greb\nEksperimentet The Act and Art of Kindness\nAf Barbara Simonsen\nDa vi valgte The Act and Art of Kindness som et af de tre scenekunsteksperimenter til RAPP 2014 – Laboratoriets Research in Artistic Practice Programme – var det først og fremmest, fordi det byggede på en fascinerende, usædvanlig idé. En idé, der balancerer hårfint med at afsøge grænserne for scenekunst og for kunst i det hele taget, og som giver mulighed for at studere helt ned i detaljen, hvad der gør en handling til en kunstnerisk handling og ikke bare en personlig handling – og hvornår og hvordan en sådan skelnen overhovedet kan være mulig.\nEksperimentet blev gennemført med Marie Hauge som forsøgsleder, Mette Carla Albrechtsen som dokumentarist og undertegnede som facilitator, i Aarhus i marts 2014.\nEn anden fordel ved eksperimentideen var, at den var meget konkret og kunne undersøges inden for den ramme af ca. 8 dage, som RAPP stiller til rådighed. Det var et fascinerende træk ved projektet, som var under udvikling på det tidspunkt, at det havde flere mulige faser indbygget i sig, og at det netop nu ville være nyttigt at bevæge sig over i en endnu ukendt, uafprøvet fase.\nFørste fase var naturligvis telefonsamtalerne, anden fase ville være efterfølgende fysiske møder – og en mulig tredie og sidste fase ville være en form for produktion af et kunstværk, stadig til én person. Marie havde allerede afprøvet telefonsamtalerne, så spørgsmålet var, hvordan hun skulle fortsætte til de fysiske møder – hvordan skulle det gribes an, og hvad ville der ske? Det blev fokus for eksperimentet.\nVi var meget hurtigt klar over, at der måtte være en form for koncept eller et greb på disse møder. Dette greb eksisterede allerede i telefonsamtalerne som en givet del: det helt umulige i, at en fremmed ringer til dig og spørger dig om dit forhold til ensomhed, og hvordan du har det med denne snak osv., gør samtalen til noget ‘over-reelt’, mærkeligt og skævt. Eller, kunne man sige, til et kunstnerisk koncept, et greb om samtalen.\nHerudover benyttede Marie sig også af kunst som instrument på andre måder, og der var især én optagelse af en telefonsamtale, som gjorde stort indtryk på mig. Her læste Marie et digt højt for en ung fyr, som hun havde talt med et par gange – et digt om ensomhed og om at skilles. Fyren havde været afslappet og positiv, og de havde haft et par fine samtaler, men efter digtoplæsningen blev han pludselig tydeligt utilpas og nærmest mistænksom ved hele situationen. Han spurgte bl.a. Marie, hvorfor hun lige præcis havde ringet til ham. Det viste sig, uden Marie selvfølgelig vidste det på forhånd, at dette digt ramte lige i plet i forhold til hans nuværende situation og følelser, der havde med et parforhold at gøre. På optagelsen kan man nærmest høre, hvordan han begynder at se sig over skulderen og lede efter et skjult kamera eller en skjult kæreste, og hans virkelighedsfornemmelse er lige ved at vælte.\nInteressant nok, og fordi det lykkedes for Marie at overbevise ham om, at hun ikke havde en skjult dagsorden eller var udsendt af hans kæreste, så trak han sig ikke tilbage fra situationen. I stedet fastholdtes følelsen af, at kontakten mellem ham og Marie  – person til person – lige pludselig var accelereret voldsomt. De havde med ét mødt hinanden helt tæt på gennem det, digtet udtrykker, og som gik lige i hjertet på ham. Vi kender alle sammen følelsen af, at et kunstværk taler direkte til én ud af det blå, men her må man sige, at situationen får en stærk dobbelt-op-effekt, når kunstneren selv har ringet en op og afleverer værket personligt! Der er fantastisk mange spændende brudflader af kunst og virkelighed, der skyder ind i hinanden i den korte samtale.\nNår det gælder et fysisk møde, bliver situationen potentielt endnu mere kompleks. Hvilke parametre skal fremhæves, hvad skal grebet og konceptet være? En af Maries første ideer var at gå en tur sammen ved stranden uden at tale sammen. En fin og enkel ide, der ligger godt i tråd med det ‘mærkelige’ og skæve fra telefonsamtalerne. En anden ide var at mødes på et offentligt sted i byen, men her talte vi om, at kontrasten måske ville blive for stor fra de intime telefonsamtaler til en åben, befolket offentlighed. En tredje ide, som Marie valgte at afprøve, var at besøge en person derhjemme, men her var det også, som om situationens virkelighed blev for dominerende. Marie har et stærkt instinkt for at skabe gode forbindelser til folk og for, hvad der føles rigtigt og forkert, og hun fandt det for invaderende at tage et kunstnerisk koncept eller greb med ind i personens hjem og ‘plante’ det der. Så mødet fik mere karakter af en ganske almindelig, privat snak over en kop kaffe.\nDerefter blev det besluttet at tage møderne tilbage til et teatralt rum, og de følgende møder, der blev afholdt i eksperimentugen, fandt enten sted i en teater- eller prøvesal. Skærmene, der blev sat op mellem Marie og hendes samtalepartner, var et forsøg, der viste sig at have en genial effekt – de skabte en mellemfase eller hybrid mellem telefonsamtalerne og det fysiske møde, en slags sluse, hvor to mennesker kunne nærme sig hinanden gennem lyd/tale og fysisk tilstedeværelse, men med synssansen slået fra.\nMette Carlas optagelser og det konstant registrerende kamera gav en slags målestok for den kunstneriske værdi og karakter af møderne. Gennem kameraet kunne vi bogstavelig talt måle, om der var noget i situationen, der var spændende at se på, også ud over den konkrete spænding og nervøsitet, der var i rummet under mødet. Registrerede kameraet bare en tilfældig situation, et stykke hverdag, noget tilfældigt materiale? Nej. Der var drama. Der var karakterer. Poesi. Der var en formmæssig stramhed, en ritualisering, der var det mærkelige, det skæve, ‘grebet’ og en utroligt vanskeligt definerbar kvalitet over situationen, som på en eller anden måde gjorde det til kunst. Møderne var fuldstændig fascinerende at se på, både live og på video.\nEn af personerne, Birgitte, nævner i Laboratoriets dokumentationsvideo, at det er, som om man har sit eget rum i rummet, når man sidder og taler med skærmen imellem sig, og alligevel er man til stede sammen med en anden person:\n“Det giver på en eller anden måde en frihed til at udtrykke sig”.\nOg det er da også bl.a. det, der ses tydeligt på video-optagelserne: man ser den enkelte personlighed, uden al den sociale mimik og høflige smil og blikke og nik, som normalt er signaler til den anden. Man ser de to personers reaktioner på det, de hører hinanden sige. Man ser nogen, der virkelig lytter. Man ser virkelig personen, på en meget betagende måde.\nI dokumentationsvideoen til eksperimentet, som er baseret på Mette Carlas optagelser samt interviews med Marie og Mette Carla, prøver jeg at indfange dels nogle af de mange brudflader mellem kunst og virkelighed, som eksperimentet skaber, dels nogle af de aspekter, som skaber den ‘vanskeligt definerbare kvalitet’, vi måske kan kalde kunst – og endelig har jeg prøvet at indfange det, som eksperimentet gør ved Marie. Og helt i projektets ånd er det et grænsefelt mellem et kunstnerisk og et personligt forløb, der kommer frem.\n“Altså, jeg ringer jo op, og så siger jeg, at det her er et kunstprojekt. Og jeg kan måske godt have lyst til at spørge mig selv om, hvorfor det er det. Hvorfor har jeg brug for, at det er et kunstprojekt? (…) Jeg har brugt en del år efterhånden på at researche på, hvordan min kunstneriske praksis skal være – men jeg ender jo, råt for usødet, med gerne bare … at ville mødes.”\n(RAPP 2014-eksperiment: The Act and Art of Kindness. Dokumentationsvideo:\nBarbara Simonsen: Kunstnerisk leder af Laboratoriet\nDet autentiske som indgriben og teatralt fællesskab\nMarie Hauges act-and-art-kindness kan beskrives fra flere forskellige synsvinkler i og med at hun både er skuespiller, instruktør og producent i én og samme person. Desuden er det intermedialt og skaber materiale for film, udstilling, nye performance og dermed forskellige formater for kunst og fællesskabsrum.\nMen først og fremmest er der tale om en performativ kunst, som er handlende i en konkret situation. Forestillingen indgår i en kommunikativ relation, som den selv skaber ved at tage telefonisk kontakt. Værket skaber en direkte relation, som både kan afvises eller godtages. Forestillingen er den dialog som opstår, men denne er også betinget af de forskellige rum og situationer som afsender og modtager befinder sig i.\nTeatrets scene og flyttet over i et medie, hvor skuespiller og tilskuer er adskilt rent fysisk, men hvor de udveksler og interagerer med hinanden sprogligt og mentalt. Det er lyden og ikke det visuelle, som er i fokus. Måske er det en pointe, at man ikke ser hinanden. Og det åbner i hvert fald for en ”fri” forestilling om den andens udseende ligesom man ikke umiddelbart kan se den kontekst den anden befinder sig i. Der er fokus på hørelsen og det haptiske (berøringssansen og ikke den optiske sans). I telefonen høres og mærkes lyden af den anden og naturligvis konkret telefonen mod øret og derved stimuleres den indre visuelle fornemmelse. Det placerer værket inde i tilhøreren.\nDialogen er ikke fastlagt, men der er et udgangspunkt og resten improviseres og forudsætter en vis tillid og troværdighed i samtalen. Hauge etablerer denne ramme omkring et emne som formodentlig påkalder sig enten indlevelse eller afstandtagen: Ensomhed.\nSamtalen relaterer sig til emnet ved at bryde ensomheden eller bekræfte den. Måske er der således en umiddelbar katarsisk effekt som ”rensende”. Det minder om terapi og spørgsmålet er, hvordan værket afgrænser sig fra den terapeutiske effekt.\nMarie Hauges projekt er en form for konkret og reelt teater som benytter autobiografisk materiale. Skuespilleren fremstiller ikke en rolle, men er sig selv og ved at processen og interaktionen mellem skuespiller og tilskuer er risikofyldt, reel og kreativ. Den er emergent og flydende på den måde, at den ikke er kontrolleret i forhold til et bestemt mål. Dog er der ikke som Hauge viser overfor tale om ren tilfældighed. Værket har en dramaturgi.\nSelve mediet som skaber virkeligt materiale er som nævnt rammesat med forskellige obstruktioner, som hver især er distanceskabende: man kan ikke se og røre hinanden og kun høre stemmen, man er fremmed overfor hinanden og derfor ”frisat” til at sige hvad som helst. Det betyder at dialogen får karakter af autofiktion. Både virkelig og fiktionaliseret samtale.\nEt forhold som er vigtigt i den enkelte samtale er inddragelsen af smagsdommen: er dette kunst? Det er på en måde en fælles afgørelse mellem de to involverede. Men man kan hævde, at det er denne smagsdom som skaber en overgang eller passage fra jeg til vi. Og som eventuelt betyder at mødet opleves som ”noget større” en form for metafysik som i sig selv er interesseløs samtidig med at den er meningsfuld. ’\nMarie Hauge etablerer rummet mellem kunst og virkelighed og taler om ”det autentiske møde”. Det er et interessant begreb som ofte dukker op i kunsten som et eftertragtet og eftersøgt fænomen, som både referer til en æstetisk og etisk relation. Og som grundlæggende destruerer det traditionelle ”teater” som forstillelse. Autenticitet er, som Jørgen Dehs (Dehs: Det autentiske Forlaget Vandkunsten 2012) formulerer det et program i den moderne kunst. Især i 60ernes modernisme opstår en teatral kunst som interagerer med virkeligheden ved at være konkret og handlende i en reel situation. Den kan betragtes som en avantgardistisk tendens, hvor det drejer sig om at genforene kunsten med dagligdagen, men det kan også ses som en ny kunstramme som organiserer en anderledeshed og en fremmedhed gennem et medie. Værket søger at skabet en autentisk effekt, som adskiller sig fra oplevelsesøkonomiens autenticitetsfix, ved ikke at love noget og ved at være interessefri. Den skaber et mulighedsrum som måske kan blive vedkommende og måske vigtigt. Den rummer en slags mikro-utopi (Bourriaud) som drejer sig om den usminkede og sårbare samtale. Kan den opstå sådan helt tilfældigt, så er det nærmest magisk.\nJacques Ranciere beskriver i The emancipated spectator (Den frigjorte tilskuer i K&K · Kultur&Klasse nr 118, 2014) at teatret i det 20. århundrede udvikler nye fællesskabsformer som ophæver den adskillelse mellem scene og sal, som var grundlaget for den 4. vægs konvention og som var en vigtig disciplinering og passivisering af tilskueren i slutningen af 1900-tallet. En række teaterinstruktører udvikler refleksive fællesskaber (fx Brecht). Andre vægter et nærvær, hvor energetiske handlingsformer, er i fokus (fx Artaud). Det fælles for Brecht og Artaud er, at tilskueren inddrages aktivt fysisk, mentalt eller psykisk i en forandring af teatertraditioner og dramaturgier.\nRanciere mener ikke teatrets nye fællesskabsformer nødvendigvis skaber emancipation. Han påpeger, at denne kan siges at være bestemt af relationen som ubestemt og baseret på ikke-viden. I en analogi med læring-traditionen, hvor en uvidende lærer konfronteres med den uvidende elev kan man se forholdet mellem tilskuer og skuespiller og forholdet mellem instruktør og skuespiller som bestemt uvidenhed. Det vil sige at viden er ubestemt mens til gengæld en række regler og principper er bestemte. Det skaber en effekt, som ingen kan forudse. Man søger ikke et bestemt indhold, men man søger at skabe regler og rammer for et kunstfællesskab.\nJeg opfatter det som meget dækkende for Hauges projekt og jeg tænker det vil være en vigtig og god beskrivelse af tale om en relation mellem performer og modtager som baseret på uvidenhed om den anden, om projektet og i det hele taget den konkrete kontekst. Uvidenheden skaber fokus på tillid som en forudsætning i den videre proces.\nKunst og autenticitet\nDet autentiske er et begreb som ofte forbindes med særlige kunstobjekter. Efter min opfattelse er det ikke objektet men det sansende subjekt, som oplever et værk som autentisk. Det autentiske er altså en forestilling om en særlig kvalitativ og ”ren” sansning som opstår i kraft af en særlig relation i en særlig kontekst. Det autentiske er således ikke noget bestemt, men en effekt som skabes i en æstetisk relation. Historisk er autenticitet knyttet til det moderne.\nI takt med at det moderne igennem et par hundrede år bliver mere og mere gennemgribende civiliseres stadig større områder af samfundet. Det ikke-civiliserede bliver tilsvarende et stadig mindre område. Virkeligheden medieres og denne mediering efterlader en sanselig længsel efter det det ikke-medierede og ikke-kontrollable. Det, som er hvad det er. Det som ikke er maskeret, det uspolerede i forhold til den forurenende (vestlige) kultur.\nJørgen Dehs hævder at den moderne kunst er et felt for autenticitetseffekter, værker som ”optræder” som om de er glemte, som om de ikke er til for vores skyld. Det skaber en effekt og ”virkelighedserfaring”. Det vil sige oplevelse af noget der er udenfor og som ikke betyder noget, men som bare er hvad der er og netop derfor rummer en form for hemmelighed eller omstændighed. Værket agerer som om det ikke var medieret og skaber en særlig relation eller henvendelse: forundring, nysgerrighed, lyst eller opmærksomhed i tilskueren. En særlig sensitivitet som er en slags korrektiv til den rationelle virkelighedstilgang.\nDet autentiske skaber en form for paradoks i kunsten, som jo per definition er en konstruktion. Autenticitetsforestillinger og uforfalsket ’renhed’ spiller op mod det modsatte: illusion, forstillelse, iscenesættelser og teatralitet. Jo mere risikobetonet den kunstneriske proces og mødet med tilskuerne er, jo mere autentisk forekommer den kommunikative situation. Det fremprovokerer andre sansemåder gennem taktile kvaliteter og forventningsbrud. Autenticitet spiller i høj grad sammen med en renselsesstrategi, som vi finder mange steder i modernismen. Værket antager karakter af en reel handling der ikke fokuserer på repræsentationen men på skuespillerne, rummet, situationen, relationen til tilskuerne etc.\nAutenticiteten opstår i selve kommunikationen som et reelt kontroltab: det kan være håndholdt og rystet kamera i billedmediet, i maleriet kan det være blindtegning eller ved at man erstatter penslen med kroppen eller lærredet bliver kunstnerens egen krop. I teatret kan det være performere som ikke kender handlingen eller replikkerne etc.\nKunstens fornyede autenticitet opstår gennem en række forskellige operationer, som alle forstyrrer eller vanskeliggør måske endda umuliggør en kontrolleret repræsentation. Værket skaber muligheden for tilfældigheder og det uforudsigelige: stumhedens tale, dunkelhedens klarhed eller tilsynekomsten i det tomme rum. Men det er stadig en iscenesættelse af dette tomrum og denne rystelse som gør, at man kan tale om et værk.\nDen performative og relationelle kunst har været central det sidste 15-20 år under programmet ”the return of the real” som det blandt andet er lanceret af Hal Foster, Erika Fischer-Lichte og Nicholas Bourriaud. For disse bliver ”det virkelige” ikke at finde som noget bagvedliggende, noget oprindeligt, men i gentagelsen eller remedieringen.\nHauges værk producerer autenticitetseffekter, altså ikke autenticitet som væren men som effekt, noget som opfattes som tilsyneladende ikke medieret. Det er således ikke det der tales om som kan være mere eller mindre fiktionaliseret men selve risikomomentet i samtalesituationen, som er autenticitetseffekten og som er uforudsigelig. Hauges performance adskiller sig fra teatrets illusionsskabende fremstilling, hvor tilskuerne absorberes i værket, og ”glemmer” de er i teater. Denne glemsel skaber en særlig troværdighed i form af uforstyrret indlevelse i værkets betydning.\nHauge benytter en henvendelsesmåde som er anti-illuderende. Der er ikke en hensigt eller villethed bag fremstillingen, tværtimod, er det som om det uforudsigelige og tilfældige indfinder sig som noget selvberoende eller selvgyldigt, noget der har sin egen autoritet og som er renset for traditionelle koder og fortolkningsmønstre. Performancen er konstrueret, men er en særlig virkelig virkelighed. Der er her en særlig nærhed, men også en forundring som skaber distance. Der er vakt en særlig nysgerrighed, opmærksomhed og synlighed som er ikke-begrebslig. Men som skaber en refleksion som motiverer en søgende tankevirksomhed.\nDet skaber et forhøjet nærvær som er ikke-intentionel og en rystelse af sansningen. Det uudsigelige eller stumme ”taler” men i et ”hemmeligt sprog”. Det kan være en form for uoverskuelighed, ophøjethed eller fortabelse i form af kontroltab, som skaber en anden sanselig relation som en form for transformativ proces:\nForløsningen gav anledning til at jeg kunne spørge, om han ville fortsætte mødet med mig en anden dag. Han tøvede længe og sagde til sidst: ”Det kan vi godt – jeg vil gerne tale med dig igen”.\nHauges værk kan betragtes i fem optikker:\nTematisk omhandler det ensomhed som et moderne personligt ofte tabuiseret vilkår.\nVærket er performativt og situationen, som fx en familesammenkomst, spiller med ligesom værkets feedbacksløjfe har relationel karakter og skaber en autenticitetseffekt, idet begge bidrager.\nSensorisk er det primært øret som påvirkes gennem stemmen og pauserne. Samtidig med at det har en betydning, at man ikke kan se den anden.\nVærket rammesættes, optages og dokumenteres som kunst. Hvilket begrænser begge parter.\nSom opsøgende interaktivt teater kan man spørge til performerens teknik i forhold til at skabe tillid. Hvordan udfordres modtageren? Hvordan undgås fx at samtale vander ud, eller misforstås.\nHvis man accepterer dette som teater, og ud fra en smagsdom giver det prædikatet kunst, har det naturligvis betydning for teatermediet, i og med at der er tale om en ændret funktionalitet. Hverken performeren eller tilskueren kan gemme sig bag en professionel rolle som tilskuer eller skuespiller. Teatret giver kun mening som et personligt møde uden af den grund at blive et socialt eller terapeutisk møde. Kunstnerens egen præsentation af dette som et værk er vigtig i situationen, men også den fortsatte mediale bearbejdning: i form af udstilling, film, tv og som her en artikel i et teatertidsskrift, er afgørende for det status og det understreger at værkstatus også er en intentionel proces. Det minder rigtig meget om processen omkring Duchamps readymades, fx Fontæne, som ikke blev set som et værk, da den blev indsendt til udstilling i 1917. Tværtimod blev den smidt ud, men Duchamp gav ikke op og gennem dokumentation af sagen lykkedes det retrospektivt at få værkstatus, men det slog for alvor først igennem i kunstinstitutionen i 1950erne.\nProjekt er en udfordring og afprøvning af teatermediet. Med telefonen som mellemled bliver det muligt at mødes hvor som helst. Kan teatermediet forbindes med internet, skype, streaming og de muligheder som ligger i andre medier? En anden side af teatermediet, som afprøves er en opsøgende og intervenerende publikumsform. Kan teatret anvendes i andre former end de gængse til en form for møde, indrammet som teater og kunst?\nErik Exe Christoffersen, Lektor\nInstitut for Kommunikation og Kultur – Dramaturgi. Aarhus Universitet\nTidligereTidligere’Sisters Academy, kunstcentret Inkonst i Malmø\nNæsteTeaterinstruktøren, Peter Brook tildelt Wilhelm Hansen Fondens Hæderspris 2015Næste


Teolog fra Ribe bliver ny fundraiser for ADRA - Udfordringen\nTeolog Maria Elisabeth Abildstrøm Bøg er ny fundraiser for ADRA Danmark.\nMaria Elisabeth Abildstrøm Bøg kommer fra Ribe, hvor hun har været FDF-spejder siden hun var 11 år.\n”Jøden Paulus fra Bibelen er vel den første fundraiser, vi kender,” siger den nu 34-årige teolog med henvisning til, at apostlen Paulus koordinerede indsamlinger af pengegaver til fattige blandt de kristne menigheder i Det Nye Testamente.\nOm kombinationen af teologi og fundraising siger Marie E. Abildstrøm:\n”Jeg ser ingen modsætninger mellem de to beskæftigelser. Siden jeg startede på teologistudiet, har jeg villet arbejde med nødhjælp.\nJeg møder mange teologer, som har valgt den vej måske netop på grund af deres kristne baggrund og motivation for at gøre noget godt for andre. Teologi er jo bare et studie som alle andre universitetsuddannelser, hvor man tilegner sig viden og formidler det videre. Hvorfor lade sig begrænse af en kandidatgrad?”\nMarias forrige job i Bibelselskabet har givet hende nogle af de kompetencer vedrørende fundraising og nødhjælp, som hun nu skal bruge i sit nye arbejde. Hun har selv rejst i fattige og konfliktprægede områder af Mellemøsten.\nPrivat er Maria gift med Jakob, og de bor sammen med deres to små sønner i et rækkehus i Blovstrød. I ADRA bliver Marias primære opgave at stå for kontakten med private donorer og medlemmer.


Køb af ejerlejlighed indrettet til daginstitution og klargjort til indretning af tandklinik på cirka 3.935 m2 inklusive andel af fællesarealer og adgangsarealer - Mester Tidende\nI/S Nørrebrogade 209\nKøb af ejerlejlighed indrettet til daginstitution og klargjort til indretning af tandklinik på cirka 3.935 m2 inklusive andel af fællesarealer og adgangsarealer\nKontaktperson: Torben Pilgaard\nKøb af ejerlejlighed indrettet til daginstitution og klargjort til indretning af tandklinik på cirka 3 935 m2 inklusive andel af fællesarealer og adgangsarealer.\nProjektet vedrører den eksisterende bebyggelse på ejendommen Nørrebrogade 209, 2200 København N, der i dag består af en bygning i ét (højt) plan med bl.a. 1 cafe og 2 butikker. Ejeren, I/S Nørrebrogade 209, har planer om at bygge 4 nye etager oven på den eksisterende bebyggelse. Københavns Kommune kan erhverve 1. - 3. etage som én samlet ejerlejlighed. Den pågældende ejerlejlighed udgør cirka 2/3 af det samlede projekt, og ejerlejligheden vil efter opførelsen udgøre cirka halvdelen af bygningen.\n1 etage leveres som råhus klargjort til, at Københavns Kommune kan indrette etagen til tandklinik.\n2 og 3 etage (i varierende størrelser) leveres indrettet som daginstitution.\nDa ejerlejligheden indgår som en integreret del af det samlede projekt, er det ikke muligt for Københavns Kommune at erhverve ejerlejligheden ”ubebygget” med henblik på selv at stå for opførelsen. De 3 etagers samlede bruttoareal udgør cirka 3 935 m2 plus terrasseareal.\nProjektet vedrører den eksisterende bebyggelse på ejendommen Nørrebrogade 209, 2200 København N, der i dag består af en bygning i ét (højt) plan med bl.a. 1 cafe og 2 butikker.\nDer er tale om køb af fast ejendom, hvilket er undtaget fra udbudspligt, jf. udbudslovens § 21, stk. 1, nr. 1. Da ejerlejligheden leveres klargjort til, at Københavns Kommune kan indrette 1. etage til tandklinik, mens 2 og 3 etage leveres indrettet som daginstitution, er der et element af skræddersyet byggeri over erhvervelsen af ejerlejligheden.\nEjeren har planer om at bygge 4 nye etager oven på den eksisterende bebyggelse. Den øverste etage (4 etage) indrettes til boliger. 1 etage leveres som råhus klargjort til, at Københavns Kommune kan indrette etagen til tandklinik. 2 og 3 etage (i varierende størrelser) leveres indrettet som daginstitution. De 3 etagers samlede bruttoareal udgør cirka 3 935 m2 plus terrasseareal.\nKøbenhavns Kommune kan erhverve de 3 etager (1 etage - 3 etage) som én samlet ejerlejlighed. Den pågældende ejerlejlighed udgør cirka 2/3 af det samlede projekt, og ejerlejligheden vil efter opførelsen udgøre cirka halvdelen af bygningen.\nDa ejerlejligheden indgår som en integreret del af det samlede projekt, er det ikke muligt for Københavns Kommune at erhverve ejerlejligheden ”ubebygget” med henblik på selv at stå for opførelsen. Parterne har aftalt, at alle udbudspligtige ydelser, der berører Københavns Kommunes andel af byggeriet, skal konkurrenceudsættes efter de gældende udbudsretlige regelsæt af I/S Nørrebrogade 209 på vegne af Københavns Kommune. Såfremt en ydelse både vedrører Københavns Kommunes ejerlejligheder (1 til 3 etage) og 4 etage, skal den fulde ydelse udbydes efter det relevante udbudsretlige regelsæt.\nProjektet vedrører den eksisterende bebyggelse på ejendommen Nørrebrogade 209, 2200 København N, der i dag består af en bygning i 1 (højt) plan med bl.a. 1 cafe og 2 butikker.\nDer er tale om køb af fast ejendom, hvilket er undtaget fra udbudspligt, jf. udbudslovens § 21, stk. 1, nr. 1. Da ejerlejligheden leveres klargjort til, at Københavns Kommune kan indrette 1 etage til tandklinik, mens 2 og 3 etage leveres indrettet som daginstitution, er der et element af skræddersyet byggeri over erhvervelsen af ejerlejligheden.\nKøbenhavns Kommune kan erhverve de 3 etager (tandklinik samt daginstitution) som én samlet ejerlejlighed. Den pågældende ejerlejlighed udgør cirka 2/3 af det samlede projekt, og ejerlejligheden vil efter opførelsen udgøre cirka halvdelen af bygningen.\nCVR nr. 20 86 86 78\nIndledende anslået samlet værdi af kontrakten/delkontrakten/koncessionen: 120 000 000.00 DKK\nKontraktens/delaftalens/koncessionens samlede værdi: 120 000 000.00 DKK


BRIC – Københavns Universitet\nForskningsmiljø i international topklasse\nBiotech Research and Innovation Centre (BRIC) har siden 2003 skabt skelsættende resultater i forståelsen af, hvordan sygdomme opstår.\nForskningen har særligt fokus på kræftområdet, men har samtidig oparbejdet en stærk profil inden for forskning i lidelser som Parkinsons, Alzheimers og multipel sklerose.\nResultaterne har gjort BRIC til et fyrtårn inden for international forskning og et uafhængigt evalueringspanel skrev i 2015 følgende bedømmelse.\n”Komiteen vurderer, at BRIC er en juvel i kronen på Københavns Universitet. Centrets forskningsresultater, videnskabelige udgivelser og impact har medført, at BRICs unikke forskningsmiljø etablerer sig blandt de bedste centre i Europa”.\nBRIC har fra begyndelsen haft en klar mission om at bedrive forskning på et internationalt højt plan, rekruttere og uddanne nye forskere og sørge for, at forskningsresultaterne bliver nyttiggjort og kommercialiseret. Dette har blandt andet ledt til etableringen af biotek firmaet Epitherapeutics, der i 2015 blev solgt til det amerikanske firma Gilead for knap en halv milliard kroner.\n”Den helt afgørende faktor for BRICs succes er en klar vision om vores mål, og at vi har en stærk samarbejdskultur, hvor dygtige kolleger har de nødvendige vilkår til at udføre deres forskning. Samtidig har vores forskere været dygtige til at tiltrække mange bevillinger fra forskellige fonde i Danmark og i udlandet, herunder 6 ERC grants”, siger Kristian Helin.\nCenteret består af 250 medarbejdere fordelt på 23 tværfaglige forskningsgrupper, der forsker i molekylære sygdomsmekanismer.\nMere om SUND i samfundet\nForskning i forbrænding bekæmper den vestlige verdens dræbere


Fokus/Udvikling | Information\nZimbabwe ikke længere i tobak-top\n*Zimbabwe er ikke længere blandt verdens seks største tobakseksportører. Det fremgår af det amerikanske landbrugsministeriums produktionstal for januar, som viser, at Brasilien, USA, Indien, Malawi, Italien og Kina nu er de seks største eksportører. Zimbabwe, som historisk set har været verdens andenstørste eksportør af tobak, begyndte at falde tilbage i rækken for tre år siden som konsekvens af præsident Robert Mugabes kontroversielle jordreform. M.\nTony Blair opretter Afrika-kommission\nDen britiske regering vil oprette en tænketank, der skal foretage en bred analyse af det afrikanske kontinents udviklingsproblemer og i løbet af 2005 komme med en plan for løsningen af problemerne. Storbritannien har i 2005 formandsskabet i både G8-gruppen af rige lande samt for EU. Britiske embedsmænd oplyser ifølge BBC, at kommissionens rapport sandsynligvis vil inkludere emnerne økonomi, uddannelse, konfliktløsning, sundhed, miljø og hiv/aids.\nKommissionen vil bl.a. bestå af premierminister Tony Blair, den britiske finansminister Gordon Brown, den irske rockstjerne Bob Geldof, den sydafrikanske finansminister, Trevor Manuel, og Etiopiens ministerpræsident, Meles Zenawi. M.\nAfrika skal risikovurderes\n*Afrika skal inddrages mere på det internationale finiansielle marked, og det skal ske gennem flere uafhængige risikovurderinger, som bl.a. giver landene adgang til de internationale finansmarkeder. Det mener sous-chefen for FNs Udviklingsprogram, UNDP, Zephirin Diabre.\n»Investeringspotentialet i Afrika er enormt. Vi ønsker med vores kreditvurderings-initiativ at støtte lande i deres forsøg på at mobilisere resourcer fra private kapitalmarkeder,« sagde Diabre på en konference i New York i sidste uge om kapitaltilstrømningen til Afrika.\nI de seneste år er flere afrikanske lande blevet vurderet under UNDPs særlige kreditvurderingsinitiativ, og Ghana blev i september det første afrikanske land til at modtage pæne karakterer af investeringsfirmaet Standard and Poors. Siden har Cameroon og Benin modtaget pæne vurderinger, hvilket gerne skulle fremme investeringslysten i landene. Flere afrikanske lande  bl.a. Burkina Faso, Kenya og Madagaskar  forventes at modtage kreditvurderinger i løbet af i år. M.\nG15-lande vil dele viden om energi\n*Gruppen af udviklingslande, kendt som G15, gav ved afslutningen af G15-mødet i Venezuelas hovedstad, Caracas, i søndags, hinanden lovning på dele eksisterende ekspertise på energi-området i et forsøg på at nedbringe fattigdommen, skriver BBC.\nG15-mødet blev imidlertid ikke beskrevet som nogen stor succes af iagttagere fra diverse medier  især fordi færre end halvdelen af de 19 medlemmer af gruppen havde valgt at sende deres statsoverhoveder til mødet.\nMens de venzuelanske værter fremhævede aftalen om energi-samarbejdet, var der imidlertid også diskussioner under mødet om, hvorvidt G15-gruppen overhovedet vil kunne samarbejde om bredere handelsmæssige spørgsmål. M.\nBob GeldofGordon BrownRobert MugabeTony Blair\nBeninKinaBurkina FasoEtiopienGhanaKenyaMadagaskarMalawiZimbabweItalienStorbritannienUSANew YorkBrasilienVenezuelaCaracasAfrikaIndien


Feriesæsonen står for døren, og hos Hydra-Grene ser vi tilbage på et forår, der særligt har stået i websitets og webshoppens tegn. Vores fokus på webshoppen bringer vi med ind i nyhedsbrevet, hvor du kan læse om, hvad du får ud af at oprette favoritlister, ligesom vi giver dig svar på de fem spørgsmål, vores websupporter oftest møder.\nI nyhedsbrevet kan du også læse om producenten Casappa og deres højkvalitets hydraulikpumper og -motorer. Og du kan møde GMR maskiner, der har stor succes med at benytte specialdesignede Casappa-motorer i sine populære klippere.\nDerudover præsenterer vi Hans Thomsen, der er nytiltrådt i stillingen som salgschef for off-shore.\nRigtig god læselyst og rigtig god sommer!\n- Henrik Sillesen, markedsdirektør\nI UPDATE nr. 12 har vi valgt at fortælle jer om:\nStabile, stærke og støjsvage komponenter.\nSiden 2002 har størstedelen af Casappas hydraulikpumper og -motorer været at finde på hylderne hos Hydra-Grene. Hydraulikproducenten har et omfattende lagersortiment og tilbyder desuden specialdesignede produkter til OEM-kunder.\nSpecialbyggede motorer fører kniven.\nNår GMR’s store maskiner på op til tre meter i bredden klipper græs ved vej, park og anlæg, er specialbyggede motorer fra Casappa med til at drive værket. GMR har i samarbejde med Hydra-Grene valgt Casappa, fordi motorerne er stabile, stærke og støjer meget lidt.\nFavoritlister: Hurtig bestilling af genganger-varer.\nBestiller du ofte de samme varer i Hydra-Grenes webshop, kan en favoritliste lette arbejdet for dig. Virksomheden Fassi Kraner har oprettet favoritlister, der gør bestillingerne hurtigere, ligesom de minimerer risikoen for fejlbestilling.\nTypiske spørgsmål til webshoppen.\nOfte er det de samme spørgsmål, Hydra-Grenes websupporter Søren Jakobsen møder, når han besøger kunder for at hjælpe dem med at få mere ud af webshoppen. Han giver dig her fem af de mest gængse webshop-spørgsmål – og svarene derpå.\nNy salgschef for offshore.\n14. april satte Hans Thomsen sig på salgschef-posten i Hydra-Grenes nyoprettede, dedikerede offshore-afdeling. Han har mange års erfaring med salg til offshore, men oprindeligt er han uddannet maskinmester og automekaniker.\nFå overblik over nye produkter i webshoppen.\nHos Hydra-Grene udvider vi løbende sortimentet, og fremover bliver det endnu nemmere at holde sig ajour med produktudvalget. En oversigt over webshoppens nye produkter er nu et fast element i nyhedsbrevet.


Hjortekød, hurtige hønseskidere og kurve - sn.dk - Forsiden - Roskilde-området - Lejre\nSøren Moses, museumsinspektør hos ROMU, står her i midten som tovholder på hønseskidningen. Foto: Agnete Vistar\nArtiklen: Hjortekød, hurtige hønseskidere og kurve\nHjortekød, hurtige hønseskidere og kurve\nLejre - 26. juni 2017 kl. 10:28\nNogle gange når man arrangerer hønseskidning, kan der gå meget lang tid, før hønen bekvemmer sig til at aflevere en klat. Men sådan var det ikke søndag, da første runde med den røde Oda og den sorte Magda blev blæst i gang på Tadre Mølle under kildemarkedsdagen, skriver DAGBLADET Roskilde mandag.\nSøren Moses, museumsinspektør fra ROMU, annoncerede ballet åbent, og der gik fem sekunder, efter at hønsene var sat ned i den nys opførte indhegning, før Magda havde placeret sit visitkort på nr. 36.\nEt brøl rejste sig over Tadre Mølle og markedspladsen. I øvrigt var denne runde helt udsolgt. Og der gik ikke længe, før også den skønne Oda gjorde kollegaen kunsten efter.\nKildemarkedet på Tadre Mølle var det 17. af slagsen. En tradition - ikke bare på Tadre Mølle i nyere tid, men med århundred gamle rødder ved kilderne i det danske landskab, omkring sankthans. I gamle dage mødtes håndværkere, kræmmere og øgler på de danske kildemarkeder, og det gjorde de også her.\n3. S: Partiforskelle blev tydelige i valgkamp\n4. SF får tre store formandsposter\n7. Ny krops-terapeut i Lejre\n9. Carsten Rasmussen fortsætter ved roret


Lancôme - Bi-facil Non Oily Instant Cleanser Sensitive Eyes 200 Ml | Se tilbud og køb på Gucca.dk\nLancôme - Bi-Facil Non Oily Instant Cleanser Sensitive Eyes 200 Ml\nBi-Facil Eye Makeup Remover fjerner dagens spor, enkelt og smukt. Med en formel, der er velegnet til selv følsomme øjne og kontaktlinser, fjerner Bi-Facil forsigtigt makeup inklusive vandtæt... Læs mere.\nBi-Facil Eye Makeup Remover fjerner dagens spor, enkelt og smukt.\nMed en formel, der er velegnet til selv følsomme øjne og kontaktlinser, fjerner Bi-Facil forsigtigt makeup inklusive vandtæt mascara.\nRyst flasken og opdag en følelse, der efterlader dine øjne makeupfri og føles rene.\nNår man handler på Internettet er sikkerheden utrolig vigtig, og det er naturligvis noget, Gucca vægter højt. Der er garanti for sikkerheden bag din betaling på Internettet, når du handler hos os, for vores Internet betalingsløsning er godkendt af NETS. Så når du handler og betaler via nettet hos Gucca, er det sikkert.\nGucca.dk yder altid 30 dages returret, helt uafhængig af hvilket produkt du måtte have købt hos os. Så hvis du fortryder købet, og ikke ønsker at beholde varen, så send blot din vare tilbage til os, og vi refunderer dine penge. Det er altid en god ide at kontakte os, før du vælger at sende dit produkt retur.\nFor os er det essentielt, at du modtager dit produkt så sikkert og hurtigt som muligt. Vi bestræber os på, at du modtager din forsendelse indenfor 1-2 hverdage, såfremt vi er lagerførende. Du kan altid se den nøjagtige lagerstatus på det enkelte produkt. Vi sidder klar ved telefonen og på e-mail, hvis du er i tvivl om lagerstatus og leveringstid.\nDer er mange muligheder for betaling, når du handler hos os, og du vælger selv, hvordan du vil foretage betaling. Du bør selvfølgelig benytte den betalingsmulighed, der passer lige til dig. Uanset hvilken metode du vælger, kan du sikkert og trygt handle hos os. Benyt efterfølgende link, for at få de betalingsmuligheder der er tilgængelige. Benytter du betalingskort, så har du den fordel, at vi først trækker penge fra din bankkonto, den dag dit produkt afsendes til dig.\nHvis du undervejs på vores webshop møder udfordringer eller har spørgsmål, er du selvfølgelig velkommen til at tage kontakt til os. Bemærk at vi er åben for henvendelser mellem klokken 10-15 på hverdage, og vi er altid klar ved telefonen eller på e-mail til at give dig kompetent hjælp med et smil på læben og i godt humør.\nKøber du hos os, har du mulighed for at spore din ordre hele vejen, fra den sendes fra vores adresse, og til den er fremme på din adresse. Når du har gennemført dit køb, kan du tilgå din egen personlige ordreside. På ordresiden kan du følge med i, hvornår vi afsender dit produkt. Du får leveringsinformation via e-mail, når din pakke sendes fra vores lager og er på vej.\nHudpleje, Ansigtspleje, Skønhed, Lancôme, Skønhed, Hudpleje\nDin anmeldelse af Lancôme - Bi-Facil Non Oily Instant Cleanser Sensitive Eyes 200 Ml\nproduct_stock_yes product_offer_no product_preorder_no\tproduct_buyable_yes product_group_hudpleje path__forside path__skønhed path__hudpleje path__cremeroglotions path__hudpleje path__cremeroglotions path__øjencremer path__lancôme path__lancomebifacil path__lancômebifacilnonoilyinstantcleansersensitiveeyes200ml\n289,95 krVichy Øjencreme - Liftactiv Occhi 15 Ml


Mindeord om Bent Bøllingtoft - Fyns Almennyttige Boligselskab\nMindeord om Bent Bøllingtoft\nErling Nielsen, bestyrelsesformand og Jacob Michaelsen, Administrations- og udviklingschef på vegne af bestyrelse og medarbejdere i FAB, Fyns Almennyttige Boligselskab.\nFABs direktør Bent Bøllingtoft afgik pludseligt ved døden mandag den 27. marts 2017.\nBent var indlagt på OUH i forbindelse med en planlagt operation. Det kom derfor som et chok for hele selskabet, da vi fik besked om, at han ikke ville komme tilbage til FAB igen, hvor han har haft sin gang de sidste 42 år.\nHvis der var nogen, som stod for ’FAB-ånden’, så var det Bent, og han har i den grad været med til at gøre FAB til den boligorganisation som den er i dag.\nBent var vellidt og højt respekteret blandt såvel medarbejdere som samarbejdspartnere, og han havde et meget stort netværk i branchen, i det kommunale regi og i det fynske erhvervsliv.\nI 1975 startede Bent som kontorassistent i FAB, og via stillinger som overassistent og dernæst fuldmægtig blev han regnskabschef i 1982. – Denne stilling bestred Bent frem til han tiltrådte som FABs direktør den 1. januar 2007.\nDe sidste 10 år har Bent nået at sætte sit personlige præg på FABs drift og nybyggerier, hvor hans filosofi var, at vi skal bygge og renovere, som vi selv vil bo.\nDerfor blev gode materialer, energirigtige løsninger og bæredygtige tiltag sat på dagsordenen mange steder i selskabets renoveringer og nybyggerier de seneste år.\nSåledes var Bent initiativtager for opførelsen af f.eks. Danmarks første røgfrie almene boligafdeling og boliger med varmepumper, solceller og græs på taget. – Det var meget vigtigt for Bent, at FAB kunne tilbyde attraktive boliger til beboerne.\nBent var fuld af gode idéer, og han var visionær på mange punkter; han var ikke bange for at tænke ’ud af boksen’, men stadig med benene solidt placeret i den fynske muld, for det er jo beboernes penge vi bygger for, som han sagde, og det skal derfor altid give mening for dem, når vi laver noget nyt.\nSom chef og kollega lærte vi Bent at kende som et rummeligt og retfærdigt menneske, der skulle være plads til alle, tingene skulle gøres ordenligt og alle skulle behandles pænt.\nKlichéen med at ’døren altid står åben til direktøren’ passede faktisk på Bent. – Han tog sig tid til at lytte og tale med både bestyrelsen, lederne, de kontoransatte, ejendomsfolkene og eleverne, når de henvendte sig.\nBent ville hans ansatte det bedste, ligesom det var vigtigt for ham, at de følte et fællesskab og stod sammen om opgaven med at bygge og udleje gode boliger til selskabets beboere. – Bent indførte i sin tid flere sammenkomster for de ansatte, og han gjorde meget ud af selv at deltage i arrangementerne på lige fod med alle andre.\nBent efterlader således FAB som en velfungerende og moderne boligorganisation med glade beboere og medarbejdere. Han vil blive savnet af alle, men hans ånd og ideologi vil for altid være en del af FAB.\nNår Bent ikke brugte sin tid på FAB, så koncentrerede han sig om sin familie; sin kone Gitte, sine tre døtre og svigersønnerne samt børnebørnene. – De var alle meget vigtige i Bents liv, og han nød at samle dem alle i huset i Gelsted, som han gennem årene havde renoveret og ombygget, så det blev Gitte og Bents drømmehus.\nBent var glad for naturen, og han var en dygtig og ivrig fotograf; således har han selv taget en del af billederne af FABs boliger, men ellers var det specielt på familiens ferier, at han fik taget mange spændende billeder.\nBent vil blive savnet af mange og aldrig glemt.\nÆret være Bent Bøllingtofts minde.


Forhaven er det sted, de fleste mennesker ordner først, og med god grund. Ofte er det, hvad andre ser først, når du kommer på besøg eller bare går forbi. En behagelig udsigt fra gaden giver en følelse af stolthed og individuelle præstationer. Men lidt græsplæne, to træer og et par prydbuske er langt fra de tilgængelige muligheder. Her er nogle Eksempler på design af forhave, som skal forklare dig de vigtigste elementer. Gadetræer, træer og buske til konstruktionsarbejde. Blomster, græsplæne og bunddække som accenter. Og dets strukturelle behov som gåture, trin, grænser og hegn.\nEksempler på forhave design af et et-etagers hus\n1 et eksempel Standardplantningerne til et en-etagers hus mangler ofte design. Her gør de små buske huset monotont og malplaceret.\nEksempler på design af forhave – den bedre variant af 1a\n1b eksempel Nedre buske og bedre placerede træer indrammer facaden, blødgør dens linjer og forbinder huset med det omkringliggende område.\n2 et eksempel Dette typiske to -etagers hus har de sædvanlige buske og et træ. Selvom dette forhave -design ikke er så dårligt, mangler der enighed i landskabet, og huset virker skævt og uinteressant.\n2b eksempel I stedet for at træet afbryder scenen, er det i bedre position og får huset til at se ud fra gaden.\nGrænse med sten\nDe arkitektoniske træk ved din forhave vil være det dyreste og mest holdbare element. Du kan planlægge dette i etaper: indkørslen først, gode trapper og veranda eller hegn næste år. Vælg materialer, der tilføjer dit landskab og ikke ødelægger dets harmoni.\nBoxwood og pink hortensiaer til farve\nPlantninger er lettere at plante og modificere, men hvis du tidligt satte dem de rigtige steder, ville du komme langt. Grænser giver en vigtig og pæn kontur til din gård, samt dramatiske kontraster mellem form, tekstur og farve.\nlilla buske som accent\nBlomster, løg eller bunddække kan bruges sammen med eller i stedet for de andre grænser. Brug planter med korrekt fordeling og godt udseende året rundt. Plant ikke blomsterne ved fortovet, da de kan vokse og vokse det.\nTræpergola som blikfang\nLilla hoveddør og lilla busk ved siden af\nPlanter på piedestal\nlave hække af bøgetræer\nGræsplæne og form


VVS-installatør i Udbyhøj ⇒ Få 3 tilbud og spar tid og penge! |\nFind en VVS installatør i Udbyhøj, hurtigt og nemt!\n3-tilbudnu.dk er 100% gratis og uforpligtende. Det eneste du skal gøre er, at trykke på indhent-tilbuds knappen, vil du blive ført direkte videre til vores side, hvor du nemt og hurtigt kan beskrive din opgave. Det tager dig kun 2 minutter, og når du er færdig, kan du blot læne dig tilbage mens vores hold af professionelle rådgivere, forsøger at finde de helt perfekte til netop din service. Vi håber du vil kunne lide vores unikke service. Så hvad venter du på? Tryk nu og indhent dine tilbud på VVS installatør Udbyhøj allerede i dag! Husk at vi har adgang til det største netværk af VVS installatører i hele Danmark, og derfor er du nærmest 100% garanteret, at vi kan finde minimum en VVS installatør i Udbyhøj til dig og dit VVS installatør projekt!\nKan alle indhente tilbud på VVS installatør Udbyhøj?\nAlle kan indhente tilbud på VVS installatører i Udbyhøj. Det kræver blot, at du har en anelse om dit projekt. Du skal for eksempel vide, hvilket tidspunkt du tror, at projektet kommer til at foregå. Derudover skal du også vide, hvor og hvornår det skal foregå. I de fleste tilfælde giver dette dog sig selv. Derudover skal du vide, at du kan indhente 3 tilbud på VVS installatører i Udbyhøj, ligegyldigt om du er privat eller virksomhed. Det har intet at sige, og derfor bør du altid benytte dette til din fordel. Du kan nemlig spare tonsvis af penge, men du kan også spare tonsvis af tid. Derfor er det ekstremt vigtigt, at du husker at indhente dine tilbud allerede i dag. På den måde kan vi nemlig med højere fart komme i gang med at finde de rigtige VVS installatører Udbyhøj, som skal hjælpe dig med din opgave.\nVVS installatør Tvindelstrup\nVVS installatør Hauge Herning\nVVS installatør Vestermark Ringkøbing-Skjern\nVVS installatør Brede Lyngby-Taarbæk\nVVS installatør Gerdrup Roskilde\n← VVS installatør Syvendekøb Holbæk\nEl-installatør No Ringkøbing-Skjern →


Livet er en luder, eller er det? | Information\nLivet er en luder, eller er det?\nAmanda Palmer har sat sin kunstpistol for tindingen og fostret et brag af et album, der ikke uden grund udkom på kvindernes internationale kampdag\nFå Louise Rosengreens artikler på mail\nAmanda Palmer udgav en kunstfotobog sammen med albummet ’There will be no intermission’.\nKahn og Selesnick/ Pressefoto\nAmanda Palmer er tidligere gadegøgler og kabaretpunker. Hun har gjort det til en del af sit kunstneriske virke at bede fremmede om økonomisk støtte, og det har hun haft stor succes med. 14.000 personer fra hele verden har muliggjort udgivelsen af hendes tredje soloalbum There Will Be No Intermission.\nDem bukker og takker hun for i den kunstbog, hun udgav synkront med musikken. Den er en slags portfolio, hvor Palmer på forskellige portrætter bl.a. sidder sortklædt i et urskovstableau ved et flygel på stylter eller springer badut i en skumbrusende strandkant iført blomsterpyntede bukkebrusehorn.\nVil man have det optimale ud af There Will Be No Intermission, skal man placere sig et sted, hvor man ved, man ikke vil blive forstyrret med en åben flaske rødvin og et håndbroderet lommetørklæde, og forestille sig, at den amerikanske sangerinde og pianist sidder ved ens side og synger. Skulder ved skulder.\nFor Amanda Palmer vil så tæt på hver eneste af sine lyttere, at hun kan høre deres åndedræt på samme måde, som de kan høre hendes, når hun hiver efter luft på »The Ride«. En sang, hun har skrevet ud fra de svar, hendes patrons (som hun kalder sine mæcener) gav hende, da hun spurgte dem, hvad de frygter mest.\nDøden, aborter og mor-barn-relationer fylder meget på pladen. På de syv år, der er gået siden Theatre Is Evil, har hun haft to aborter, mistet sin bedste ven til kræft, født en søn, aborteret spontant og hendes eks har skudt sig selv i hovedet.\nMen der er også andet (oversvømmelser, overforbrug, ungdomsforfatteren Judy Blume, venskaber m.m.), der fylder. For albummet fylder.\nDet består af 20 numre, hvoraf de ti er de egentlige sange, hvoraf de to er over ti minutter lange. Albummets titel bryster sig af ikke at have indlagte pauser, men i stedet er der indlagt orkestrale melodistumper som mellemspil mellem hver sang. De lyder skiftevis som en hær af angrebslystne strygere eller svævende toner, der ekkoer lydsiden af en gammel stumfilm. Alle er navngivet med spidse oneliners fra Palmers tekster, så én f.eks. hedder »Life’s Such a Bitch Isn’t It«.\nDe musikalske mundrensere har man faktisk brug for, så man kan synke den ene sangs katastrofe, før man kastes ud i den næstes. For Palmers teatralske rock er kompakt og kompromisløs. Men det bliver aldrig for meget. Blot mere og mere dystert, tankevækkende, trist, vedkommende og hjerteskærende.\nSom sangskriver er Palmer en storyteller på niveau med Bob Dylan. Hendes stemme vil måske afskrække nogen, men når hun sætter sig ved flygelet, kan hun med få ord sætte en krog i lytterens hjerte, som hun så nådesløst hiver og flår i, til det sprællende må overgive sig.\nEksempelvis er »Voicemail for Jill« ubeskriveligt rørende. Den er en kombineret klaverballade og telefonsvarerbesked: Palmer ringer til sin veninde, Jill, der ikke svarer, da hun er ved at få foretaget en abort. På nummerets fem et halvt minut får Palmer kondenseret en universel tilstand af sorg:\n»Look at all the women, Jill\nEven though they may not help\nHow we can never tell\nWho is in an identical hell«.\nHun efterlader en besked om, at hun vil kigge forbi med blomster, balloner og kage, så snart hun kan. Og hvorfor ikke fejre, at abortretten findes? Den er immervæk en milepæl i kvindekampens historie. Med pomp og pragt fejrer vi barnedåb og bryllup, men det er i grunden for sjældent, vi popper champagnepropperne, når andre har ondt i livet.\nHvor ofte er det lige, vi strør konfetti ud over en ven, der har fravalgt en fødsel? Det gør Palmer, og opfindsom som hun er, døber hun denne festlighed »abortion shower«. Jeg håber, at hun hermed har indført en ny tradition i det ellers abortforskrækkede USA.\nPalmer har en særlig evne til med sit klaverspil at opbygge stemninger med variation og dynamiske pauser. På »The Ride« synger hun hen over en vals, indtil hun tier til et sart mellemspil af let stigende og faldende halvtonetrin. Det er komponeret med en finfølt sans for at få alle sanser til at dirre.\nOg på »The Thing About Things« finder hun ukulelen frem. Hun nærmest tæsker strengene i affekt, da hun grådråbende synger om affektionsværdien af sin afdøde farfars ring, som hun stjal for at have et minde om ham. Og nu har mistet.\n»Drowning in the sun« skildrer frygten for en nærtstående naturkatastrofe. På omkvædet indtræffer et katastrofekaotisk virvar af trommer, der smadres. Teksten har hun skrevet på baggrund af de beretninger, hendes patrons delte med hende, mens orkanen Harvey nærmede sig Texas kyst.\nOg på den måde gør Palmer sig til tårekanal for hele sit lands gråd. Hun giver en høj og hidsig stemme til alle dem, der ellers ikke føler, de bliver hørt, fordi hun oprigtigt tror på, at deres afmagt lige såvel fortjener at blive udtrykt som hendes egen utilstrækkelighed som menneske.\nAmanda Palmer sætter lyd til sin og andres sorg som en pantomimisk mor, der efter syv års stilhed endelig har fået tungen på gled. Hun hakker sin lytter lige i hjertet med sin machete og frodig nature morte-æstetik. Det gør ondt, fordi There Will Be No Intermission minder en om livet, som det er.\nAmanda Palmer: ’There Will Be No Intermission’. (Cooking Vinyl Limited)


Uge 52: New York New York – 10.04.2016 | Danes For Hillary\nUge 52: New York New York\n19. april holder New York primærvalg, og selvom der var caucus i Wyoming i nat, så var hverken Hillary eller Sanders tilstede i staten. Begge kører intens kampagne i New York. En stat, de begge kalder deres hjemstat. En stat, de begge satser på at gøre det godt i. Hillary kan godt bruge en klar sejr, der kan føje endnu flere delegerede til hendes føring, og Sanders har brug for at klare sig godt i New York, hvis hans momentum ikke skal glide ud i sandet. Vores odds er klart på Hillarys side!\nFrank Sinatras kendte sang New York New York opsummerer klart, hvad der står på spil i New York den 19. april:\nOg lige nu er alle sejl sat mod New York. Og selvom der stadig er ni dage til primærvalget i New York, så er der ingen tvivl om, hvor vigtig en brik statens primærvalgresultat vil blive i 2016. New York er ikke vant til at spille så stor en rolle i præsidentvalgene, men denne gang får de både en tv-debat og kandidaternes fulde opmærksomhed.\nDet er der flere grunde til – udover de 291 delegerede, der er på spil, så er New York staten både Hillary, Sanders (og Trump) kalder for deres hjemstat. Sanders blev født i Brooklyn i 1941, men flyttede til Vermont i 1968, hvor han senere blev valgt til borgmester Burlington og sidenhen til kongresmedlem. Trump blev født i Queens i 1946 og har altid haft base på Manhatten.\nHillary blev valgt til senator for staten i 2000 og genvalgt i 2006. Hun og Bill Clinton har boet i staten, siden de forlod det Hvide Hus. I 1999 købte parret et hus i Chappaqua, New York, der ligger cirka 50 minutters kørsel nord for Times Square på Manhatten.\nNew York og Hillary\nMange har stillet sig skeptiske overfor Hillarys tilhørsforhold til New York, især da hun stillede op som senator i staten tilbage i 2000 (hun er oprindeligt født og opvokset i Chicago, Illinois og boede efterfølgende en årrække i Little Rock, Arkansas, hvor Bill Clinton var guvernør). Men det blev New York, hun valgte at satse på, da hun gik ind i politik.\nDet er der flere grunde – og det kræver vi går lidt tilbage i historien: Den daværende demokratiske senator Daniel Patrick Moynihan valgte i 1998 ikke at genopstille, så der blev en ledig plads og demokraterne ledte efter et navn, der kunne tage kampen op med byens republikanske borgmester Rudy Giuliani.\nDerudover er New York kendt som en by med stærke progressive politiske rødder, en sammensætning af borgere, der på mange måder reflekterer hele USA og så ville Bill Clinton, ifølge tidligere kongresmedlem Dan Rostenkowski*, hellere til New York end til Chicago, efter han blev færdig som præsident. (Flere forventede Hillary ville vente til 2002 og stille op som kandidat til senatet der, hvilket faktisk ville have stillet hende overfor Obama som også stillede op det år!)\nI 2000 under valgkampen til senatet tog Hillary så på en såkaldt listening tour for at komme ind under huden på newyorkerne (og for at de kunne komme til at kende hende bedre.)\nVi har tidligere skrevet om præcis den del af Hillarys tilhørsforhold til New York, så her er et kort uddrag af Hillaryland Søndagsanalysen “Mens vi venter” fra marts 2015:\n“…flere vælgere var skeptiske overfor hendes tilhørsforhold til New York, hendes politiske plan for staten og hende som person. (Men at) lytte til de vælgere hun møder, notere sig deres spørgsmål, ønsker og bekymringer (er) lige netop det,…Hillary altid har været rigtig god til.\nTilbage i 2000 vandt hun valget med 74% af stemmerne, hvilket ikke i sig selv var så stor en overraskelse. Det overraskende var, at hun også sikrede sig 50 % af de konservative/republikanske stemmer i den nordlige del af staten New York.\nHun formåede altså – i høj grad med hendes listening tour – at overbevise selv meget skeptiske vælgere til at stemme på hende.”\nHillary var også senator i New York den 11. september 2001. Efter angrebet på byen var Hillary med til at sikre politisk opbakning til en økonomisk hjælpepakke til byen på 20 billioner dollars til genopbyning, og hun kæmpede hårdt for at sikre sundhedsforsikring og hjælp til de mange førstehjælpere, politi- og brandmænd, der havde brug for hjælp efter oprydningsarbejdet.\nSå der er meget mere end bare delegerede på spil – det handler om symbolik, og så vil en klar sejr til Hillary være med til at lukke Sanders momentum ned og bevise, at New York er Hillarys hood. Hendes hovedkvarter ligger også i Brooklyn, New York, hendes åbningstale i april sidste år blev holdt på Roosevelt Island og hun ender nok også med at holde valgaften i New York til november.\nHillarys New York\nDenne uge er Hillary vendt hjem til New York – hun har taget subway’en for første gang i et par år (muligvis for at stikke til Sanders, der sagde han havde taget subwayen for et års tid siden og havde brugt såkaldte ‘tokens’ som betaling (hint: tokens gik ud af produktion for over 10 år siden).\nDet er tydeligt, at Hillary trives med at være tilbage i New York. Sådan beskriver hun det også selv i flere interview blandt andet med Matt Lauer i et interview til The Today Show (se det her) og i et interview på The View:\nI sidste uge talte Hillary om økonomisk ulighed, sikkerhedspolitik og om at samle landet ved et meget velbesøgt kampagneevent i Harlem i New York. Og der er ingen tvivl om, at Hillary er på hjemmebane i Harlem (der også er hjem for hovedkvarteret for The Clinton Foundation).\nOg ifølge The L.A. Times er Hillary foran på point. De skriver, at Sanders måske taler som en New Yorker, men at Hillary anses som at være en af deres egne blandt befolkningen i staten. De husker hendes indsats efter 11. september, hendes fokus på en stramning af våbenlovgivning (imodsætning til Sanders) og så elsker de Bill Clinton, der om nogen bliver hendes ikke så hemmelige våben i valgkampen i New York.\nSanders og meningsmålinger\nSanders er bestemt ikke enig, men især to ting har gjort, at han i denne uge måske har malet sig selv op i et hjørne. Med udtalelsen midt på ugen om, at Hillary ikke er kvalificeret til at være præsiden, satte Sanders virkelig sindene i kog – især online.\nDe fleste er enige om, at uanset, hvad man mener om Hillary personligt, om emailsagen eller hendes forbindelser til Wall-Street, så er der én ting, man ikke kan tage fra hende – og det er hendes erfaring og stærke kvalifikationer. Hun er klart den mest kvalificerede kandidat i 2016 kapløbet. Dernæst gav Sanders et interview til The New York Daily News – læs hele interviewet her – hvor han ifølge The Washington Post hurtigt kom på gyngende grund, da redaktionens ledelse bad om konkrete svar og eksempler på hans ideologiske valgslogans om wall-street, gun-control og udenrigspolitik.\nEn anden ting, der har været meget debat om, er netop rammerne for en mulig tv-debat mellem de to inden valget den 19. Midt på ugen kom der en afgørelse. Hillary og Sanders mødes til en tv-debat med CNN som vært den 14. april i New York. Det bliver en utrolig spændende debat, som nok bliver primærvalgets sidste, hvis Hillary vinder stort i staten.\nDet er vigtigt at huske, at New York ikke kun er Brooklyn og Manhatten med mange unge, der måske stemmer på Sanders. New York er i høj grad også det såkaldte up-state, som er de mere landlige og konservative områder i staten nord for New York City, og her klarer Hillary sig normalt rigtig godt. Det bliver her valget bliver afgjort, det kunne blandt andet være interessant at se på valgkredsen Buffalo.\nMeningsmålingerne har klart Hillary i front – nogle viser endda, at hun er ved at udvide forspringet til Sanders, mens andre siger, han haler lidt ind på hende. Generelt har Real Clear Politics hende foran med 13% i gennemsnit. Men hos Nate Silver og www.fivethirtyeight.com står Hillary til at vinde den 19. april med 97% sikkerhed (det kan jo smutte selv for eksperter, hvilket det gjorde, da Sanders vandt i Michigan, hvor Silver havde Hillary som sikker vinder, så vi holder vejret og krydser fingre for en klar sejr i New York).\nLille overraskelse i Wyoming\nI nat vandt Sanders det demokratiske caucus i Wyoming 55% mod 44%. Det var en mindre sejr end Sanders-lejren havde forventet og på grund af den proportionelle fordeling af delegerede, ender Hillary og Sanders med at dele de 14 delegerede lige over. Selvfølgelig betyder Sanders sejr (den 7. i træk), at hans argument om et momentum styrkes og dermed styrkes hans muligheder for at fortsætte valgkampen i stedet for at trække sig på baggrund af Hillarys store føring i delegerede. (Sanders har 1.061 delegerede mod Hillarys har 1,749. Det kræver 2.383 delegerede for at vinde nomineringen).\nMen selvom det var en klar sejr i procent i nat, så skal man ifølge The Guardian, huske på, at statens caucus er primærvalgets mindste valg. Kun ca. 6000 demokratiske vælgere deltog (Wyoming er den stat i USA med færrest beboere), og det var ventet, at Sanders ville vinde meget større end han gjorde – ved at dele de delegerede lige over, henter Sanders ikke noget på Hillary i det afgørende spil om delegerede.\nHun er stadig 250 foran. Ifølge tidligere guvernør i Michigan, Jennifer Granholm, så skulle Sanders vinde mindst 9 ud af de 14 delegerede for at hale ind på Hillary. (Generelt vinder Sanders ikke de stater han vinder med nok til at hente Hillary. Ifølge NBCNews skal Sandes vinde 67% af de resterende delegerede for at sikre en nominering – og Hillary mangler kun ca. 33% af de delegerede for at sikre sig nomineringen). Og det ser vi simpelthen ikke ske. Han skal vinde både New York og Californien stort – rigtig stort for at hale ind på Hillary, og så skal han desuden nå at overtale de superdelegerede til at skrifte side.\nI Sanders-lejren står det reelt klart, at de ikke kan vinde nomineringen alene ved at vinde primærvalg. De har brug for superdelegerede – og mange af dem. Lige nu har Sanders officielt 31 (selvom hans kampagne ifølge bloomberg.com selv siger 38) superdelegerede på listen over støtter. Hillary har ifølge AP 469 superdelegerede – og det tror vi ikke på ændrer sig markant. Afgørende her er, at Sanders har meldt ud han kun samler penge ind til sig selv, hvor Hillary fundraiser for selve partiet i stor stil. Mange af de superdelegerede er netop dele af partitoppen og ved hvor vigtigt, det er, at vinde mere end Det Hvide Hus, hvis der skal laves demokratisk politik).\nUgen får et stort syvtal på pointskalen, hvilket er lig med: “God vind i sejlene og smil over hele linjen”. Der er ingen tvivl om, at Hillary er godt tilfreds med at være tilbage i New York. Selvom hun stadig sætter delegerede ind på kontoen ved hvert valg, så har hun ikke vundet et valg siden Arizona den 22. marts – så den 19. april i New York forventer hun sig helt sikkert meget af.\nI gårsdagens Saturday Night Live laver skønne Kate McKinnon igen en perfekt Hillary-sketch, der gør kærligt grin med Hillary og hendes kærlighed til New York (især delen med subwayen er sjov – Hillary havde problemer med hendes subwaykort, da hun kørte med subwayen tidligere på ugen)\nEfter New York venter en Super Tuesday 3.0 den 26. april (første var 1. marts, anden var 15. marts), når Connecticut, Delaware, Maryland, Rhode Island og Pennsylvania stemmer. Her er der også klar forventning om, at forspringet ned til Sanders bliver forøget væsentligt.\nHele næste uge vil fokusere på New York – og det bliver noget af et brag af en valgnat den 19. april! Glæd jer! Om ikke andet er vi et skridt nærmere en nominering og en valgkamp mod Trump – der bliver endnu mere vild end noget, vi har set i primærvalget mod Sanders.\nVores tur til USA efteråret er stadig i støbeskeen, men sæt kryds i kalenderen i slutningen af oktober – start november inkl. 8. november, der er valgdagen i USA, hvis du satser på at tage med os til USA! Mere følger snarest!\n*Fra Politico artikel fra 2008 “Rusty wanted Hillary to Run in Illinois” af Jonathan Martin – ikke online længere.


Og sådan blev 200 km. til 400 km. på grund af 1 meter... - Gitte Ladefoged\nOg sådan blev 200 km. til 400 km. på grund af 1 meter…\nI 2020 fik jeg en henvendelse fra Tina & Bo fra Dragør. De havde forelsket sig i to malerier, og de ville kigge forbi galleriet for at træffe en afgørelse. Efter flere overvejelser endte de med at gå med deres første indskydelse; Solnedgang i Strib. Tina er oprindeligt fra Middelfart, så for hende var maleriet også et skønt minde om hendes hjemstavn.\n"Solnedgang i Strib" er nu centralt placeret i parret hus.\nBilledet måler 100×100 cm. Og indimellem glemmer man, hvor meget en meter faktisk er…\nDet kunne nemlig – netop IKKE – være i bilen!\nMaleriet måtte derfor hentes 2 uger senere, i en større bil… Og sådan blev 200 km. pludselig til 400 km.\nMen hvad gør man ikke for at få en god historie op på væggen 🙂\nTina & Bo fortæller:\n“Vi fik en rigtig god rådgivning i forbindelse med købet af vores maleri, både i forhold til størrelse, farver og placering i hjemmet, men også i forhold til hvilket type maleri som ville passe sammen vores øvrige malerier motivmæssigt. Vi fik også rigtig god rådgivning omkring energien i billedet og historien om, hvordan du havde malet det.”\n“Billedet giver os glæde hver dag, og vi tænker på din fortælling om hvordan det er blevet skabt, og kan se os selv stå og se denne fantastiske solnedgang og alle farvenuancerne”\nDen næste historie handler om Sebastian, som er en meget atypisk kunst-kunde. Sebastian er nemlig langt yngre end mange af vores andre kunst-kunder 🙂\nHan er en rigtig krudtugle, – OG en dygtig fodboldspiller. Vi hører ham ofte træne i haven ved vores søde naboer. Da Sebastian var lidt mindre var han med sin mor på besøg i galleriet. Og her forelsker han sig i et elefant billede.\nMålgruppen for maleri køb ligger normalt i det “voksne” segment, så her sprænger Sebastian i den grad rammerne ! Da Sebastian forelskede sig i den blå elefant, var han nemlig 10 år gammel.\nJeg tror egentlig, at hans mor tænkte, at det bare var en sjov ide, netop den dag. Men så gik tiden, og han skulle skrive ønskeseddel.\nSe lige, hvilken prioriteringen elefanten fik (!)\nHer hænger elefanten på Sebastians værelse.\nHvis du er blevet inspireret af malerierne eller farverne i dem, kan du se mere om historierne på min You Tube kanal.\nTak til Tina & Bo samt Sebastian, fordi de ville dele deres historier og fotos <3\nFølg med, når der kommer flere historier både på bloggen og i vores nyhedsbrev.


• Vis emne - Vedligeholdelse af delelæder sæder V70\nVedligeholdelse af delelæder sæder V70\naf Tikøb Volvo » søn jan 31, 2016 17:54 pm\nHar prøvet at søge efter et emne omkring dette, men kan ikke finde et.\nHar I nogle gode råd til at vedligeholde de delelæder sæder der er i f.eks en V70, og ved også de findes i 850'erne.\nRe: Vedligeholdelse af delelæder sæder V70\naf gälleryd » søn jan 31, 2016 18:14 pm\nJeg plejer at smörre alm läderfedt på, specialt syningerne, og lade det sidde ca 24 timer, og törrer så resten af, men gör det også på läderdelene, men det er bedst om sommeren, da träkker det ned ordentligt, men husk at törre det af, ellers bliver konen ikke så glad .\nJeg har gjort det ved alle de biler jeg har haft i tidens löb, og har aldrig haft spräkket läderet, der er värst på förersädet, da det bliver slidt med tiden, da de fleste folk kaster sig ind i bilen, i stedet at sätte sig ind .\nDa er en masse forskellige produkter man kan bruge, men jeg gör som jeg altid har gjort, läderexperter vil nok anbefale en masse forskellige ting, og de er ikke billige, nå men som sagt gör jeg det på min måde, og med fint resultat .


Lækket tweet antyder, at Kendrick Lamar udgiver nyt album i 2019 / Nyhed\nLækket tweet antyder, at Kendrick Lamar udgiver nyt album i 2019\nAf Jakob Freudendal, 28.12.18 kl. 13:35\nTidligere på måneden fortalte Kendrick Lamar Los Angeles Time, at han ikke arbejder på et nyt album. Men et lækket tweet fra Polydor Records, som distribuerer rapperens plader i blandt andet Europa, antyder, at Lamar udgiver nyt i 2019.\nI et nu slettet tweet udsendte Polydor Records en liste over deres kunstnere, som udgiver nyt materiale i 2019. Her kunne man blandt andet finde navne som Lady Gaga, Lana Del Ray, Selena Gomez, Madonna og netop Kendrick Lamar.\nHvis tweetet er korrekt, bliver det nye album Kendricks første soloskive siden ‘Damn!’ fra 2017, selvom der selvfølgelig også kan være tale om fejlinformation. Der er i hvert fald næppe nogen tvivl om, at Polydor Records har haft meget røde ører efter brøleren.\nI år var Lamar aktuel med soundtracket til ‘Black Panther’, som allerede har høstet otte Grammy-nomineringer og sandsynligvis også bliver nomineret til en Oscar.\nLæs også: Årets 25 bedste udenlandske sange


Pitabrød med chiafrø, kylling, avocado og asiatiskinspireret dressing - Have til Bord\nStår du overfor at skulle lave en let frokost anretning, så er her en opskrift, vi selv anvender til frokost, når vi går i haven om sommeren og har brug for en hurtig frokost. Det kræver dog, at du har lavet pitabrødene på forhånd. Har du stegt kylling og bacon på forhånd, går det endnu hurtigere.\nOpskriften på vores pitabrød med chiafrø finder du her.\ntomat skåret i tynde skiver\nrødløg skåret i tynde både\navocado skåret i tynde skiver\n2 tsk sød chili sauce\n1/4 tsk chilipulver (kan udelades)\nSteg kyllingebrystet på en pande sprayet med lidt olie og skær det i tynde skiver.\nSteg baconskiverne på en tør pande, indtil det er sprødt på begge sider.\nMens kødet steger blandes dressingen som smages til med salt, peber og evt. chili\nSkær pitabrødet op kanten rundt, indtil du har ca 5-6 cm tilbage.\nÅbn det og læg først lidt salat i bunden efterfulgt af avocado.\nFortsæt med lidt dressing efterfulgt af løg og tomat.\nLæg kyllingestykker ovenpå det hele.\nAfslut med ost (kan udelades) bacon og til sidst lidt salat.\nPitabrødet er nu klar til servering.


ANDETHED - KULTUR - 2021\nVigtigste - kultur - andethed\nVi forklarer hvad andenhed er, og hvordan det relaterer til begrebet mangfoldighed. Indebærer begrebet andethed forskelsbehandling?\nAndethed er kraften til at sameksistere blandt alle og søge alle vækst.\nAndethed opfatter ikke den anden som lige, men som en anden, der ikke er en del af vores samfund. Det indebærer differentiering, at den anden ikke er lig med os, men ikke forholder sig til noget negativt.\nAndethed betyder ikke, at den anden skal diskrimineres, men snarere evnen til at respektere, anerkende og være i stand til at leve harmonisk med denne mangfoldighed. Dette giver den dimension, at hver person er unik og ikke-repeterbar i universet.\nDette koncept kan ses i sociologi, antropologi og filosofi såvel som i andre videnskaber. At skelne den anden som forskellig fra sig selv, det vil sige som nogen uden for vores anvendelsesområde. Dette betyder ikke, at den anden skal diskrimineres eller forsømmes, men tværtimod, det er et begreb, der accepterer mangfoldighed og indebærer sameksistens mellem parterne.\nAndethed er kraften til at sameksistere blandt alle og tilskynde til vækst hos hvert enkelt individ. Det opstår gennem psykologiske og sociale konstruktioner . Det er begrebet eksistens i verden af noget, der ikke er ens eget, som ikke er en del af alles verden.\nDog kan du til tider se en intim forening af dette koncept med forskelsbehandling som fremmedhad, homofobi, racisme og endda misogyni, bare for at nævne nogle få. Men andenhed peger ikke på disse aspekter, fordi det normalt ikke er relateret til negative aspekter, kun med de ovennævnte undtagelser.\nAntropologisk indebærer udtrykket andethed at værdsætte den anden som en enhed, der er fremmed for os, hvad der omgiver og identificerer os. Denne forskel manifesteres ud fra hver enkelt synsvinkel, hvad hver betragter som deres egen mod den anden.\nEksistensen af en bred vifte af kulturer og skikke, der er forskellige fra vores, giver os mulighed for at erhverve en mere global vision om eksistensen af den anden på den samme planet som vores og giver os også muligheden for at berige vores perspektiv og Tolerance over for de forskellige. Af denne grund bekræfter vi, at andenhed ikke er relateret til negative tilgange, men snarere tværtimod.\nSocialt dannes andethed gennem andethed og det modsatte: Den anden er, hvad vi ikke ønsker at blive, og heller ikke har vi nogensinde ønsket. Derfor er denne vision om den anden relativ baseret på hver persons perspektiv.\nNår det kommer til at se andre mænd (den ANDRE), opstår problemet med andenhed, da denne vision kan henvise til at se den anden som en overlegen eller ringere. Et meget let eksempel at følge er tidspunktet for hvidmands ankomst til Amerika. Andethed førte til erobrerne til at identificere de indfødte som den ANDRE, der ikke var en del af deres verden og også som en underordnede ANDRE. De betragtede dem som barbarer, uden uddannelse og kultur, tættere på vilde dyr end dem selv.\nMændets differentiering varierede gennem historien. Først argumenterede Aristoteles for, at mænd ikke blev født lige : Nogle blev født til at underkaste sig slaveri, mens andre blev født til kommando. På den anden side argumenterede Thomas Hobbes, at alle mænd var født lige.\nI det naturlige miljø og uden psykologier eller sociologier for at indsende det, var alle mænd lige. Forskellene i menneskelig fysiognomi var imidlertid berygtede, da nogle mænd er større og stærkere end andre. Der er også intellektuelle forskelle, så vi finder ud af, at nogle mennesker er smartere end andre. Dette er en daglig realitet, der ikke kan diskuteres. Men det er nødvendigt at understrege, at brug af fornuft, som Descartes udtrykte det, er det område, hvor vi kan observere den største ligestilling mellem mænd.\nAlteritet og andenhed er ord, der dybest set repræsenterer den samme ting : begrebet at se den anden som forskellig fra den ene, den ANDRE som hvad jeg ikke er. Det kan observeres i menneskelige forhold som kultur, race, seksuel orientering. Imidlertid kan denne differentiering aldrig opnås med 100%, da vi alle er en del af det samme univers, vi er alle mennesker.