Import af drømmebilen - Biler i blodet\nSammen med en god ven har jeg i påsken 2016 købt en Porsche 911 og hentet den i Tyskland, og på denne side vil jeg fortælle om hele processen. Ikke fordi selve historien er særlig dramatisk eller udvikler sig uventet, men fordi der er rigtig mange ting at have med i betragtning, hvis sådan en import skal ende lykkeligt. Måske kan vores forløb give dig lidt inspiration til, hvad du skal have med i tankerne, hvis du selv ønsker at importere drømmebilen.\nSådan en importhistorie falder egentlig i tre dele. Først en forberedelsesfase, hvor man lægger sig fast på budget, model, specifikationer og muligheder. Dernæst udvælgelsen af den helt rigtige bil og endelig den praktiske del omkring selve afhentningen af bilen.\nDet er fristende at skøjte hurtigt hen over forberedelsen, for når drømmebilen venter i horisonten, skulle det sjoveste jo gerne være at købe den og køre i bilen bagefter. Det er bare virkelig, virkelig vigtigt at bruge en stor del af energien i den første fase. Det kan spare mange ærgrelser og udgifter i det lange løb!\nOk, lad os starte historien….\nDel 1: Forberedelsesfasen\nDet vigtigste at starte med, er selvfølgelig at få afklaret dit formål med import af en bil. Er det for at få en ny dagligdags bil? En sommerbil? Et investeringsobjekt? En flexleasing-egnet bil uden afgift?\nI vores tilfælde startede forløbet ved et lukket aftenarrangement i efteråret 2015 hos en stor jysk forhandler af klassiske biler. Min makker havde et par billetter og inviterede sin mest bilglade ven – mig – med. Det blev en dyr aften for ham, for efterhånden som jeg havde underholdt med baggrund, facts og værdipotentiale i de forskellige biler, blev han hooked på ideen om at købe en investeringsbil i fællesskab.\nEn aften et par uger senere satte vi os og talte ideen og mulighederne igennem, og fik fastlagt budget, forventninger og ønsker til bilen. Derefter blev det min opgave at finde den helt rigtige bil til os.\nDenne opgave kom til at strække sig over næsten ½ år og vi kom vidt omkring. Oprindeligt havde vi et ønske om at finde en bil, som vi også kunne skiftes til at køre i til dagligt, og vores short-list bestod af Porsche 944, Porsche 928, BMW 635 CSi og Mercedes SLC.\nMin makker havde selvfølgelig en mening om mærke og model, og han har altid haft en lille Porsche-drøm i maven, men for ham var det i virkeligheden investeringsperspektivet, som lokkede mest. Da jeg samtidig har en svaghed for 928’eren – se også min artikel om den andetsteds på min hjemmeside – så fik den model en central plads i jagten på den rigtige bil. Vi holdt dog mulighederne åbne for de andre modeller også, for måske den helt rigtige bil pludselig dukkede op på radaren.\nFor alle disse biler gælder, at der er et stærkt begrænset udvalg i Danmark, så jeg begyndte tidligt at kigge i udlandet også, men selvfølgelig skulle de indenlandske muligheder afklares først. Med andre ord: i gang på nettet, telefonen og landevejene.\nI søge-processen er det selvfølgelig vigtigt at holde sig for øje, præcis hvad man sigter mod at opnå. Hvis det er en bil til dagligdags kørsel er km-tallet og lidt rust i skærmene mindre vigtigt end en sund motor. Samtidig er der STOR forskel på driftsomkostningerne afhængig af mærke, model og motortype, ligesom forsikringspræmien kan blive en faktor. Hvis det er en bil til investering er den gode stand og den rigtige udstyrskombination centralt, mens driftsomkostningerne bliver mindre relevante, og en stilstandsforsikring koster ikke alverden.\nDa vi både ønskede at køre i bilen (dog i begrænset omfang) og at bevare et værdistigningspotentiale, skulle vi bruge en bil som både teknisk og optisk var i orden og med en attraktiv kombination af farve og udstyr. Det gjorde jo ikke processen nemmere!\nDer gik nogle måneder med at kigge på egnede biler, og vi var dybt inde i prisforhandlinger med flere forskellige sælgere i Danmark omkring flere forskellige modeller.\nKonklusionen blev dog, at det danske marked er så småt, at det er sværere at gøre en god handel. En del af sælgerne prøver at lukrere på, at der ikke er mange biler udbudt, så priserne ligger i mange tilfælde i den høje ende i forhold til standen.\nNår vi vendte blikket mod udlandet så det bedre ud, men det er på den anden side mere risikofyldt at købe en gammel bil ubeset. Mere om det lidt senere.\nVi kiggede også på flexleasing som en mulighed for at få en bil på danske plader uden at betale den horrible afgift på én gang, men den løsning er kun attraktiv hvis der faktisk er en høj afgift at arbejde med. På flere af vores biler i målgruppen var det egentlig ikke afgiftens størrelse, som var problemet.\nEfter meget fodarbejde og en del måneder nåede vi i virkeligheden et skillepunkt. Vi tog en overvejelsesrunde mere og kom frem til, at vi nok alligevel ikke ville komme til at bruge bilen så tilpas meget, at det kunne retfærdiggøre den høje danske afgift OG udgiften til ejerafgift og forsikring.\nDerfor lagde vi i starten af marts strategien om, og fokuserede nu 95 % på investeringspotentialet, og det gav nogle andre muligheder inden for samme budget, når der ikke skulle tænkes registreringsafgift ind i billedet.\nVi forlod vores oprindelige liste og vendte i stedet blikket mod Porsche 911, som vi begge er enige om er en ikonisk drømmebil.\nIndenfor vores budget var der ikke plads til en af de luftkølede modeller, hvis standen skulle være acceptabel, så vi besluttede i stedet at finde den helt rigtige 996’er, dvs. den første vandkølede model med ”spejlæg”-forlygterne og tæt slægtsskab med Boxster-modellen.\nSammen med den gamle SC-model er 996’eren den mest oversete i 911-rækken, og jeg er overbevist om, at det vil ændre sig i løbet af få år, på grund af følgende faktorer:\nPriserne er stukket af på 964 og 993-modellerne, hvilket betyder at 996 er den eneste mulige indgang til 911-markedet for mange købere. Det giver efterspørgsel.\nPorsche-puristerne rynker på næsen af vandkøling, og det giver også et anden lydbillede fra boxeren. Men det ER stadig den 6-cylindrede boxermotor og det er altså også bare definitivt slut med luftkølede Porscher! Alle 911-rækker efter 996 kører med vandkøling, så på et tidspunkt vil det blive accepteret som en fuldgyldig konstruktion af alle.\nDet er en ægte 911 med alt hvad det indebærer af motorstyrke, kvalitet og design. Forlygterne ser lidt specielle ud, men lige som de fleste andre specielle designs, modnes sådan noget med tiden.\nDet er bedøvende lige gyldigt om en 996 deler en række komponenter med den første generation af Boxster. Dels er en Boxster en fremragende bil og dels bliver komponenterne jo ikke dårligere af den grund. Netop Porsche Boxster er i min optik også en fremtidig stjerne – køb et tidligt eksemplar nu! – så jeg tror heller ikke i fremtiden det vil få en negativ afsmitning.\nDel 2: Udvælgelsen af den rigtige bil\nNu var modellen lagt fast, og når der er et klart investeringsmål i bilkøbet er det altid vigtigt at sørge for at vælge en bil med de helt rigtige specifikationer, altså en bil som vil være så attraktiv som muligt for den næste køber også.\nBudgettet rakte ikke til en Turbo-model i ordentlig stand (og så skal man holde sig væk!), og blandt Carrera-modellerne faldt valget ud som følger:\nCarrera 2 vs. Carrera 4: klart baghjulstræk, dvs. en 2’er. Der er ingen tvivl om at den firehjulstrukne er væsentlig mere sikker og nemmere at køre i al slags vejr, men efterhånden bliver der længere mellem baghjulstrukne sportsvogne og baghjulstræk er uden tvivl den ”klassiske” opskrift på en 911’er, og dermed også en langtidsholdbar løsning.\nCoupé vs. cabriolet: fornøjelsen er stor ved at køre uden tag, men det gør grundlæggende ikke noget godt for køreegenskaberne, og det skærer en del af køresæsonen. Den lukkede model har den klassiske profil og er nemmere og billigere at holde kørende i al slags vejr (hvis man ønsker det). Derfor valgte vi coupé.\nManuelt gear vs. Tiptronic: Igen var der ingen tvivl – manuelt gear er den klassiske vej frem for en sportsvogn. Porsche laver fremragende gearkasser og glæden ved at rode i gryden under frisk kørsel er stor. Samtidig er den manuelle gearkasse en uddøende feature på sportsvogne, så jeg tror på at det vil blive mere eftertragtet i fremtiden.\nGrundlæggende gik vi altså efter en Carrera 2 i coupé-udgaven og med manuelt gear, og der er heldigvis et rimeligt udvalg af disse modeller i Tyskland.\nDet er bestemt muligt at finde et eksemplar til omkring 20.000 euro, men km-tallet er højt, servicehistorikken er svingende og sælgeren er typisk enten privat eller en lille brugtbil-biks langt ude på landet. Som med alle andre bilinvesteringer gælder: køb det bedste eksemplar du har råd til – det lønner sig i det lange løb!\nVi sendte en del ping’er ud til tyske forhandlere via mobile.de, og fik blandede reaktioner. Nogle svarede aldrig, nogle var klart afvisende fra starten og nogle tog heldigvis henvendelsen seriøst. Vi kunne selvfølgelig kun arbejde videre med de sidstnævnte.\nUd over de grundlæggende model-valg lagde vi vægt på et lavt km-tal og god servicedokumentation for at sikre investeringspotentialet. Dernæst en troværdig sælger, som det var muligt at lave en aftale med på distancen og hvor vi kunne tillade os at købe bilen ubeset.\nVores importerede Porsche 911 C2\nValget faldt på en violet model med gråt læderindtræk fra 1998 med kun 63.000 km på tælleren. Den stod hos en stor forhandler i Sydtyskland og har fuld servicedokumentation. Der er skiftet kobling for to år siden og samtidig blev pakningerne skiftet i transmissionen – en kendt svaghed på netop denne model.\nBilen står helt original og første ejer har sat et par meget attraktive krydser på ekstraudstyrslisten. Det store PCM navigations- og lydanlæg er håbløst utidssvarende at bruge i dag, men pynter da i midterkonsollen og giver god lyd, når man ikke har nok i musikken fra boxeren bag sæderne. Det er dog endnu vigtigere for værdien, at han valgte at udstyre bilen med spærredifferentiale med 40% spær.\nDet betyder rigtig meget for køreegenskaberne i sving og er en særdeles attraktiv option for en kommende sportsligt orienteret køber, eller hvis man ønsker at bruge bilen på bane.\nOg hvad med farven – violetmetal?! Tja, personligt har jeg altid syntes en Porsche helst skulle være sølvmetallic, men dels er farven rigtig flot i virkeligheden og dels er der en tendens til at de specielle farver bliver mere attraktive for investorer i det lange løb, simpelthen fordi der er færre biler med disse farver på markedet. I vores tilfælde var det netop den bil, som i øvrigt havde de rigtige specifikationer, og et lavt km-tal og en ren service-historik betyder langt mere for værdien end farven gør.\nVurderingen af forhandleren er et kapitel for sig. Selvfølgelig kan man købe bilen privat eller hos en lille sidegade-forhandler på landet, og selvfølgelig kan man fint få en glimrende bil dér, men risikoen for at købe katten i sækken er markant større.\nTjek sælgeren/forhandleren så grundigt, som det lader sig gøre. En flot hjemmeside er nem og hurtig at lave, men et tjek på Google Maps afslører hurtigt, om der faktisk er en reel forhandler på adressen.\nVores bil stod hos en stor forhandler af luksusbiler og sportsvogne og for ham var det altså ikke noget særligt at sælge en 18 år gammel 911’er. Til gengæld har han et ry at tænke på og med masser af Ferrari og Bentley i butikken er han vant til at håndtere dyre biler, og vant til at sælge til export. Prisen var i den høje ende, men til gengæld er købssikkerheden tilsvarende højere.\nHos de store forhandlere kan man typisk finde en del billeder og information om bilen på deres hjemmeside, men sjældent alt hvad man skal bruge til en grundig forundersøgelse. En seriøs sælger vil selvfølgelig altid gerne tage et billede eller en kopi af servicebogen, en fælg, motorrummet eller hvad du nu måtte ønske, og maile det til dig. Det er en fin lille test på, om han tager handlen seriøst.\nMan når ikke langt på Autobahn i en 911 på 50 liter saft – og hun drikker selvfølgelig kun det bedste!\nHvis sælger/forhandler ikke ønsker at sende dig, hvad du skal bruge til at bedømme bilen seriøst, så har han enten noget at skjule, eller gør ikke sit arbejde ordentligt. Bak ud og find en anden forhandler med det samme! Det samme gælder selvsagt, hvis han prøver at lokke dig til en hurtig handel under påskud af at bilen er ”lige ved at blive solgt til anden side”.\nKommunikationen foregik på e-mail og pr. telefon og jeg fik afdækket bilens historie godt, ligesom vi fik forhandlet os frem til en endelig pris. Kontrakten blev underskrevet og mailet retur og pengene blev overført til ham. Selvfølgelig synes man som køber at det er sjovest at vente med betalingen indtil man har nøglerne og bilen foran sig, men glem det bare – det er ikke en mulighed.\nSælger vil selvfølgelig sikre sig købesummen inden han klargør bilen og betaler for nummerplader, og ikke mindst udleverer bilen, og desuden er der skrappe EU-regler om overførsel og modtagelse af større kontantbeløb, for at forhindre hvidvaskning af udbytte fra kriminalitet. Det er altså slut med at rejse afsted med en kuffert fuld af kontanter, og det er i virkeligheden også alt for risikabelt at rejse rundt med så mange penge.\nDernæst manglede jo kun den sjove del – at få bilen hjem…\nDel 3: Afhentningen\nDer er i bund og grund tre måder at få bilen hjem på. Enten kan man få den fragtet med autotransporter, hente den på en autotrailer eller man kan køre den hjem selv. Vi – eller rettere: jeg – valgte det sidste.\nAutotransporteren er den nemme løsning, hvor professionelle sørger for at fragte bilen i trygge rammer og med fuld forsikring. Der findes flere udbydere på markedet, og jeg har kun selv prøvet AutoLogik til en anden bil. Det gik rigtig fint og jeg havde en god og professionel dialog med dem. Jeg har også hørt godt om Bangsbo Transport. Det koster i omegnen af 4-5.000 kr. inkl. moms for sådan en transport fra Tyskland, selvfølgelig afhængig af hvor bilen nærmere står, men så skal du heller ikke selv bruge mere tid og krudt på det. Transportfirmaerne kører typisk faste ruter op gennem Tyskland på faste ugedage, og det tager i omegnen af 4-6 dage at få bilen hjem på den måde, regnet fra biltransporteren kommer forbi sælgeren.\nMulighed to – at hente den hjem på en trailer – er forbundet med meget besvær. Det tager MEGET lang tid at køre gennem det meste af Tyskland med en trailer på slæb, og turen hjem kommer nok til at føles ulidelig, med din drømmebil i bakspejlet og nøglerne i lommen. Det koster også en del i tid, brændstof og slitage, ligesom der vil kræves trailer-kørekort til de fleste transporter. Ud over en trailer og en egnet træk-bil.\nHvis bilen er i køreklar stand og man er køreglad og har tiden til det, er det sjovest at hente bilen selv og køre den hjem. Min makker havde ikke mulighed for at deltage på turen, så jeg drog sydpå alene.\nDe tyske korttidsnummerplader gælder heldigvis også i Danmark – men altså i en begrænset periode!\nBilen skal selvfølgelig have en slags nummerplader på for at kunne køre hjem, og det er heldigvis et af de områder, hvor EU-harmoniseringen har gjort livet lidt lettere. Glem alt bøvlet med midlertidige plader på danske toldstationer – det hører fortiden til.\nTyske forhandlere kan udstyre bilen med tyske korttidsnummerplader med en varighed på 5-14 dage, og med disse plader må du køre lovligt i hele Europa. Og ja, du må køre lige så meget i Danmark på disse plader som du vil, når blot varigheden af pladerne højst er 7 dage. Det følger direkte af registreringsbekendtgørelsens § 17, stk. 2, nr. 2, jf. § 1, stk. 6, 2. pkt.\nPrisen for disse korttidsnummerplader svinger afhængig af gyldigheden og delstaten, men i vores tilfælde kostede pladerne 140 euro for fem dage.\nMed andre ord: for 140 euro fik vi fem hele dage med fri og lovlig afbenyttelse af bilen – også i Danmark.\nMed nummerpladerne følger den obligatoriske ansvarsforsikring, men der er altså ingen kaskoforsikring tilknyttet. I vores tilfælde tog vi fat i et dansk forsikringsselskab og tegnede med det samme den stilstandsforsikring vi vidste, vi skulle bruge når pladerne udløb, og fik samtidig – mod en lille merpris – indsat en klausul om, at vi havde fuld kasko på bilen i pladernes gyldighedsperiode.\nDet er selvfølgelig intet problem at køre uden kaskoforsikring, men med 300 hk på bagdækkene og en lang køretur forude, havde jeg det bedst med at være på den sikre side.\nAltså blev korttidsnummerplader bestilt med en varighed på fem dage og afhentningstidspunkt og –sted blev aftalt.\nMan ved, man er i Stuttgart, når der står en gammel Mercedes W123 udstillet i lufthavnen!\nJeg tog afsted med lufthavnsbus til Billund, fly til Amsterdam, fly til Stuttgart og endelig metro ind til byen, hvor jeg fik bilen overdraget i centrum af Stuttgart en onsdag kl. 15.00.\nNår man får bilen er det selvfølgelig vigtigt at tjekke den udenpå og indvendigt for skader eller åbenlyse fejl. Det er måske lidt sent at gøre ret meget ved det dér, men en seriøs sælger vil selvfølgelig også indgå i en seriøs dialog, hvis der nu viser sig et reelt problem.\nUd over gennemgangen af selve bilen er det helt afgørende at få de rigtige papirer med hjem. Registreringsattesten er i to dele, og begge dele skal selvfølgelig overdrages. Derudover er der en lille registreringsattest for korttidsnummerpladerne, ligesom der medfølger et grønt forsikringsbevis, som kan være godt at have med til turen. Jeg forestiller mig, at det godt kan give en træls og langstrakt diskussion med politiet, hvis man bliver involveret i et uheld og ikke har dokumentationen ved hånden.\nNår alle dokumenter og formalia er på plads, er der kun tilbage at sætte sig bag rattet og nyde turen!\nOg her kommer så endnu et lille tip: tjek dæktrykket inden køreturen! I mit tilfælde havde sælger kørt bilen ca. 30 km hen til vores mødested og jeg var sikker på at alt var i skønneste orden, og samtidig bør man jo ikke tjekke trykket med varme dæk, så jeg kørte bare nordpå for fuld skrue.\nDa jeg næste morgen i Danmark tjekkede dæktrykket var det katastrofalt lavt på begge bagdæk. Med andre ord har jeg kørt 1030 km med hastigheder op til 215 km/t på dæk med forkert tryk. Set i bagklogskabens klare lys var det jo nærmest uforsvarligt, og en klar fejl fra min side!\nHeldigvis gik det godt, men rådet må være: tjek dæktrykket ved første tankstation – også selvom dækkene allerede er varme.\nTuren hjem fra Stuttgart var lang, men det hjalp selvfølgelig på humøret at køre i egen Porsche, og det var sjovt og spændende at lege med hestekræfterne på de åbne motorvejsstræk. Benzinøkonomien er dårlig, så det krævede to tankstop – og en spisepause – at komme hjem til Aarhus. Først kl. 01.00 kunne jeg trække bilen op foran mit hus, og på det tidspunkt var jeg godt skæv i hovedet af den lange køretur. Men det var umagen værd.\nSørgeligt, men sandt. Hun står godt beskyttet under dækken i en garage indtil videre…\nDe følgende dage måtte vi jo udnytte nummerpladernes begrænsede gyldighed, og lørdag den 26. marts kørte vi så bilen i garage, pillede pladerne af og lagde dækken over hende. Nu skal hun stå og stige i værdi i ro og mag. Forhåbentlig får vi mulighed for at lufte hende i ny og næ – fx når hun skal til service – men de perverse danske afgifter gør det svært at få varige nummerplader på hende.\nNår regnskabet gøres op, løb omkostningerne til flybilletter, mad, lufthavnsbus, brændstof m.v. faktisk op omkring 5.000 kr., og dertil skal lægges den dag jeg brugte på projektet. Det kan altså næppe svare sig økonomisk i forhold til at få den hentet på autotransporter, især når slid og afskrivning tages i betragtning. Men selve fornøjelsen ved at køre bilen hjem var en vigtig del af total-oplevelsen for mig, og jeg har ikke fortrudt vores valg. Særligt fordi hun ikke kommer på danske nummerplader foreløbigt, så hjemtagningen var den eneste reelle mulighed for at køre i bilen.\nMine konklusioner – og anbefalinger – til hjemtagning af drømmebilen fra Tyskland kan vist opsummeres således:\nAfklar med dig selv hvad dit formål er og hvilken type bil du egentlig vil få størst glæde af, med netop dit formål i mente.\nBrug tid på at gøre forarbejdet grundigt. Det lønner sig altid.\nKøb bilen hos en professionel forhandler, som er vant til at handle med den type biler. Test ham ved at bede ham skaffe noget om bilen du ikke kan se på hjemmesiden, og bak ud med det samme, hvis du ikke er tryg ved ham eller han ikke giver et tilfredsstillende svar.\nVælg altid den bedste bil dit budget tillader. Og med ”bedste” mener jeg ikke den med de største fælge eller den blankeste udstødning.\nHvis du selv vil hente bilen, så husk at få forhandleren til at sætte korttidsnummerplader på med en gyldighed på højst syv dage. Så kan du lovligt køre i bilen i hele perioden, også i Danmark.\nHusk, at der kun er ansvarsforsikring knyttet til korttidsnummerplader. Du skal selv skaffe kaskoforsikring, hvis det er vigtigt for dig.\nDer er en del udgifter forbundet med at hente bilen selv, selvfølgelig afhængig af hvor langt væk den står.\nTjek at bilen er i god og køreklar stand inden du starter den lange tur; lygter, blinklys, oliestand, dæktryk m.v.\nHvis turen er rigtig lang, er det en god idé at have en makker med. Dels er det sjovt at dele oplevelsen med nogen og dels er det rart at kunne få en pause på passagersædet med jævne mellemrum.


Årsberetning 2009 ARRESØDAL HOSPICE - PDF\nÅrsberetning 2009 ARRESØDAL HOSPICE\nDownload "Årsberetning 2009 ARRESØDAL HOSPICE"\n1 Årsberetning 2009 ARRESØDAL HOSPICE\n3 Forord 2009 har været et spændende og travlt år på Arresødal Hospice. Vi har fået mulighed for at lære mange patienter og deres familier at kende og vi oplever, at vi har gjort en positiv forskel i deres liv på trods af omstændighederne med alvorlig sygdom og dødsfald. Vi glæder os over de mange positive tilkendegivelser, vi modtager om vores indsats. Det er et privilegium at få lov. Tak for det. Som det fremgår af vores årsberetning er søgningen til et ophold på Arresødal Hospice stadigt stigende. Vi modtager flere ansøgninger og vi indlægger flere patienter fra det ene år til det andet. Vi oplever også, at patienternes almentilstand er ringere ved ansøgning og indlæggelse og indlæggelsestiden bliver jævnt kortere og kortere. Det er ikke kun gældende for vores hospice og kan nok tolkes som en følge af de stadigt flere muligheder for kræftbehandling. Den 1. marts 2009 åbnede en ny funktion på Arresødal Hospice vores Udgående Hospice Team (UHT). Det var virkelig dejligt, at der i Regionen var vilje til at efterkomme vores ansøgning om at åbne en udgående funktion, når vi nu ikke havde mulighed for at udvide med sengepladser. Det har i høj grad vist sig korrekt, at der var et behov for en sådan funktion i vores del af Regionen og vi ser frem til at udvide den. Vi bliver ofte bedt om at undervise i faglige sammenhænge og om at holde foredrag i forskellige organisationer. Det er en stor fornøjelse at få lov til at komme ud og fortælle om vores hus og vores opgaver med alle de små historier fra hverdagen som et krydderi på fortællingen. Vores personale er aktive i at holde sig á jour indenfor udviklingen i den palliative pleje og behandling og sikrer undervisning for alle i huset. 3\n4 Patientdata Arresødal Hospice Hospice har en stadigt stigende søgning om plads. I 2009 modtog vi 403 ansøgninger om ophold mod 297 i ansøgninger I 2009 blev i alt 175 patienter indlagt på Hospice i de 8 stationære senge. Det var 31 flere end i 2008 (144 patienter i 2008). 146 patienter døde på Hospice i 2009 (i 2008 var dette tal 107) altså 39 dødsfald mere i patienter (=13%) blev i 2009 udskrevet til hjemmet efter ophold på Hospice i 2008 var det 33 patienter (=23%) indlæggelser dødsfald udskrivelser Grunden til, at færre blev udskrevet i 2009 må søges i effekten af vores Udgående Hospice Team, som betyder, at flere patienter er længere tid i eget hjem; derfor er de mere syge, når de lader sig indlægge og dermed er der færre muligheder for udskrivelse og flere dødsfald på Hospice. 125 patienter blev i 2009 afsluttet uden ophold på hospice. Denne gruppe udgøres af de, der ikke opfylder indlæggelseskriterierne og dermed afvises samt af de, som desværre dør inden der er plads på Hospice. 4\n5 Vi havde i 2009 en belægning på 89%; med en gennemsnitlig indlæggelsestid på 14 dage. Der er en forskel på 2% i belægningen ift 2008 og den gennemsnitlige indlæggelsestid er faldet fra 18 dage til 14 dage belægning i procent indlæggelsestid i dage Data om henvisninger Køn Ansøgningerne om ophold fordeler sig således, at 40% kommer fra mandlige patienter og 60% fra kvinder. Alder Gennemsnitsalderen ved henvisning er 68 år. Den yngste ansøger, vi har haft var 29 år og den ældste 93 år. Regionsfordeling Ansøgningerne kommer i langt overvejende grad fra patienter med bopæl i Region Hovedstaden; nemlig 89% af alle. De resterende 11% kom fra borgere med bopæl i andre regioner; oftest i Region Sjælland; men også enkelte fra Fyn og Jylland. Region Hovedstaden Andre regioner 5\n6 Kommunefordeling i Region Hovedstaden De patienter, der søger om plads og som bor i vores region fordeler sig som det ses af nedenstående diagram. Det er tydeligt, at vi er kendt og brugt af de nærmest liggende kommuner; men selvfølgelig har indbyggerantallet i kommunerne også noget at sige for antallet af ansøgere fra hver enkelt kommune Patienter Hvem henviser patienter til os? Det har i 2009 været som de foregående år, at 2/3 af patienterne henvises fra hospital og 1/3 via egen læge. Men det gælder jo alene de papirer, som lægen udfylder. Den primære kontakt kommer langt overvejende fra pårørende, som på patientens vegne skaber kontakten og undersøger mulighederne for hvor og hvordan man klan komme på Hospice Visitation Alle henvisninger registreres og samme dag, de modtages; undtagen i week-end. Efter registrering lægges sagen i kassen mærket nye henvisninger, som dagligt gennemgås af sygeplejerskerne i UHT. De aftaler dato for visitationsbesøg hos patienten, hvad enten patienten opholder sig hjemme eller på hospital. Det vil sige, at hovedparten af vores patienter allerede dagen efter vi har modtaget deres ansøgning, ved hvornår de får visitationsbesøg. Det er en klar kvalitetsforbedring, som udvidelsen af vores funktion med udgående Hospice team har medført. Stort set alle patienter er visiteret ved besøg indenfor 1 uge efter deres ansøgning er modtaget på Hospice og langt de fleste starter med en tilknytning til UHT. Enkelte er dog i en sådan almentilstand, at det er nødvendigt at indlægge på hospice med det samme forudsat, at der er plads. Hvor indlægges patienten fra? I 2009 var fordelingen næsten ligelig mellem at blive indlagt på hospice fra hjemmet og fra hospital. En del (38) af vores indlagte patienter har forud for indlæggelsen været tilknyttet vores udgående hospiceteam spændende at følge om andelen heraf vokser til næste år. 6\n7 Hvad er grundsygdommen hos vores patienter? Antal patienter Hvor lang tid går der fra visitation til indlæggelse? Som vi ofte spørges om: Hvor lang er ventetiden på en hospiceplads? Det er et spørgsmål, der er svært at svare entydigt på. Men vi kan beskrive de forskellige forhold, der spiller ind: Er alle senge belagt? Hvilken af de ventende patienter har det dårligst? I hvor god tid har patienten ansøgt om plads? Nogle sender ansøgningen længe før de ønsker indlæggelse. Vores registreringssystem er således indrettet, at vores patienter tilknyttet UHT tildeles nyt registreringsnummer ved overgang til stationært hospice. De vil således figurere som indlagt samme dag som de er visiteret på det nye nummer. I 2009 var der 38 patienter, der blev indlagt fra UHT og derudover 8 andre, der blev indlagt samme dag som de blev visiteret. 1 blev indlagt 70 dage efter visitation (formentlig pga egne ønsker) og resten (129 patienter) blev indlagt efter 7 dages ventetid i gennemsnit. 7\n8 Hvor lang tid er man indlagt på Hospice? Den gennemsnitlige indlæggelsestid i 2009 var 14 dage, hvilket er et fald på 4 dage fra året før (18 dage i 2008). Spændet var fra to til 99 dage. Vi forklarer reduktionen i den gennemsnitlige indlæggelsestid med, at vores patienter er længere tid i eget hjem, fordi de næsten alle er tilknyttet UHT før indlæggelsen og dermed kan være trygge i længere tid derhjemme med hjemmeplejen og vores bistand til dem. Derudover er der muligvis en forklaring i at behandlingstilbuddene til kræftpatienter er udvidet og at tiden fra patienterne ophører med aktiv kræftbehandling til de har behov for hospiceplads er kortere. De er med andre ord meget svagere og har kortere levetid tilbage når hører om dem første gang. Forløbslængde i UHT I 2009 har UHT fungeret i 10 måneder. Patienternes tilknytningstid har varieret fra 2 til 202 dage. Vi har haft 48 forløb hvor patienten har været indlagt til palliation på Hospice og derefter udskrevet til UHT og videre forløb i hjemmet. Det er en stor tryghed for patienten at vide, at dette er en mulighed og fagligt er det enormt tilfredsstillende at kunne følge patienten så tæt. Men det fremgår meget tydeligere af teamets egen beretning: Udgående Hospice Team (UHT) 2009 Arresødal Hospices udgående Hospiceteam er et mobilt tværfagligt palliativt team, der drives efter overenskomst med Region Hovedstaden UHT funktionen varetages af læge 8-10 timer pr. uge, samt 3 sygeplejersker på deltid, som tilsammen arbejder 80 timer pr uge i UHT og 16 timer pr uge i det stationære hospice. Vi etablerede vores UHT den 1. marts Vi brugte de første 14 dage til at diskutere holdninger og arbejdsgange samt udarbejde informationsmateriale om vores tilbud til den palliative indsats i hjemmet. Dette materiale blev distribueret til praktiserende læger, kommunernes visitation og til hospitalerne i vores område. Forløbslængde i UHT 8 I 2009 har UHT fungeret i 10 måneder. Patienternes tilknytningstid har varieret fra 2 til 202 dage. Vi har haft 48 forløb hvor patienten har været indlagt til palliation på Hospice og derefter udskrevet til UHT og videre forløb i hjemmet. Det er en stor tryghed for patienten at vide, at dette er en mulighed og fagligt er det enormt tilfredsstillende at kunne følge patienten så tæt. Men det fremgår meget tydeligere af teamets egen beretning: Udgående Hospice Team (UHT) 2009 Arresødal Hospices udgående Hospiceteam er et mobilt tværfagligt palliativt team, der drives efter overenskomst med Region Hovedstaden UHT funktionen varetages af læge 8-10 timer pr. uge, samt 3 sygeplejersker på deltid, som tilsammen arbejder 80 timer pr uge i UHT og 16 timer pr uge i det stationære hospice. Vi etablerede vores UHT den 1. marts Vi brugte de første 14 dage til at diskutere holdninger og arbejdsgange samt udarbejde informationsmateriale om vores tilbud til den palliative indsats i hjemmet. Dette materiale blev distribueret til praktiserende læger, kommunernes visitation og til hospitalerne i vores område. 8\n9 Målsætning Det overordnede mål for den palliative indsats generelt er opnåelse af højest mulig livskvalitet for det uhelbredeligt syge menneske og dennes pårørende uanset hvor patienten ønsker at tilbringe sin sidste tid. Den palliative indsats i UHT planlægges i tæt samarbejde med den kommunale hjemmepleje og de praktiserende læger som langt overvejende varetager de praktiske ydelser i hjemmet ved deres sædvanlige respekt for og hensyntagen til den syges og de pårørendes ønsker og behov. Tilbuddet skal være for den, som ønsker at dø hjemme, for den, der udskrives fra Hospice og for den, der gerne vil være hjemme så længe som muligt for siden at afslutte livet på Hospice. Hensigten med at bringe den specialiserede palliative indsats fra Hospice i hjemmet er at skabe et mere sammenhængende og gnidningsfrit patientforløb for den uhelbredeligt syge borger. Der er således tale om et langt overvejende koordinerende og undervisende funktion. Ifølge vores driftsaftale med Region Hovedstaden forventes det, at vi har kontakt med gennemsnitlig 18 patienter ad gangen, og at man på årsbasis forventer at have tilknyttet patienter. Fælles ansvarsfølelse, nærhed, samt hurtig og naturlig vidensdeling mellem Hospice og Hospiceteamet har på mange måder styrket den palliative indsats for alle patienter tilknyttet Arresødal Hospice. Patientforløbene koordineres bedre og mere effektivt, hvorved vi oplever langt flere sammenhængende patientforløb. UHT visiterer alle ansøgninger om ophold på Hospice eller til UHT. De fleste visitationer foregår i direkte kontakt med patienten på hospitalet eller i hjemmet. Visitation af patienter med bopæl uden for Region Hovedstaden klares ved telefonisk kontakt. De fleste UHT besøg er planlagte. Det kan være første besøg visitationssamtalen hos en ny-henvist patient, dette besøg foretages af sygeplejerske. Her vurderes patientens behov for palliativ indsats, og indsatsen fra vores side aftales med patienten. Det er også ved denne lejlighed at vurderingen om en patient skal indlægges på Hospice eller være tilknyttet teamet foretages. Ved afslutningen af et besøg aftales altid, hvornår næste besøg skal foregå og hvem der evt skal være med fx familie/ hjemmeplejen. Andet besøg er med lægedeltagelse, fordi der på dette tidspunkt, når patienten er tilknyttet UHT, skal skrives journal og evt. foretages ordinationer. Imellem de planlagte besøg kan der opstå behov for akutte besøg eller kontakt pr telefon. Det kan dreje sig om forværring af kendte symptomer eller nyopståede problemer. Hvis det vurderes, at patienten hjælpes bedst ved besøg, prioriteres dette højt. Udover planlagte og akutte besøg hos allerede visiterede patienter, får vi undertiden henvendelser fra praktiserende læger eller sygehusafdelinger om hjælp til patienter, som er meget dårlige, og hvor hjælpen for at nå patienten - skal gives her og nu. Det kræver smidighed i forhold til planlagte opgaver, og ofte vilje til at påtage sig opgaver under andre betingelser end vanligt. Der skal handles hurtigt. På grund af disse patienters svære sygdom er disse kontakter ofte af kortere varighed, men det opleves ikke desto mindre vigtigt at kunne hjælpe, når behovet er meget stort. I 2009 modtog Hospice og UHT i alt 403 henvisninger, heraf blev de 105 tilknyttet UHT og vi har haft 14,1 samtidige patientforløb i gennemsnit. I alt har vi foretaget 378 besøg hos visiterede patienter i UHT og haft 551 telefonkontakter med patienter/familie/samarbejdspartnere til patienter tilknyttet UHT. Vi har afsluttet 78 forløb i er døde enten hjemme, på hospital eller på aflastningsplads/plejehjem med en jævn fordeling på de tre lokalisationer. De resterende 48 patienter blev indlagt på Hospice fra UHT, heraf døde 36 patienter på hospice, og 12 patienter blev udskrevet til genforløb i UHT. 9\n10 Økonomi 2009 Vi sluttede 2009 med et overskud på driftsbudgettet på kr Vi har nu fungeret i 4 år og her i vores 5. år er der ting, der trænger til udskiftning og reparationerne melder sig. Derudover har vi allerede i 2010 behov for at udvide UHT, hvilket vil medføre et overforbrug inden det kan medregnes i budgettet for kommende år. Det er det, vi vil bruge overskuddet fra 2009 til at dække. Økonomi 2009 Vi sluttede 2009 med et overskud på driftsbudgettet på kr Vi har nu fungeret i 4 år og her i vores 5. år er der ting, der trænger til udskiftning og reparationerne melder sig. Derudover har vi allerede i 2010 behov for at udvide UHT, hvilket vil medføre et overforbrug inden det kan medregnes i budgettet for kommende år. Det er det, vi vil bruge overskuddet fra 2009 til at dække. Tak for donationer I 2009 har vi modtaget donationer fra private. Det er en stor glæde at nogen tænker på at forære Hospice penge, som kan gå til noget ekstra, som er en glæde for alle patienter, pårørende og personale i det daglige. Tusind tak til alle som betænkte os i Tak for donationer I 2009 har vi modtaget donationer fra private. Det er en stor glæde at nogen tænker på at forære Hospice penge, som kan gå til noget ekstra, som er en glæde for alle patienter, pårørende og personale i det daglige. Tusind tak til alle som betænkte os i\n11 Frivillige på Hospice Hele personalet på Hospice er meget glade for vores korps af frivillige hjælpere, som vi beskriver som pynten på vores lagkage. De 17 aktive gør et stort stykke arbejde for at vi alle på Hospice synes der er ekstra hyggeligt at være. De præsenterer sig selv og deres opgaver i dette indlæg: Frivillig hjælper på Arresødal hospice Vi 17 frivillige møder med et fælles ønske om at yde vores lille bidrag til, at Arresødal Hospice skal være et sted, hvor enhver tid, også den sidste, kan blive fyldt af nærvær, gode oplevelser og måske endda glæde. Det er en gammel sandhed, at det man giver væk, kommer man aldrig til at savne, heller ikke den tid man giver til en frivillig opgave. Vi bedt fire af de frivillige at skrive nogle ord om deres oplevelse af at være frivillig på hospice. Jane: Når venner, familie og bekendte spørger mig, hvordan jeg har det med at være et sted, hvor døden hele tiden står for døren, kan jeg ikke lade være med at smile lidt. Jeg fortæller altid hvor dejligt en opgave det er, og at jeg får så meget igen ved samværet med pårørende og de patienter, som stadig er friske nok til at være oppegående. Når vi sidder og spiser middag sammen taler vi meget mere om livet end om døden. Jeg kan aldrig vide hvordan dagen forløber, men jeg synes, at de pårørende for det meste viser mig en stor tillid. Vi kan sidde og hyggesnakke, og helt naturligt kommer snakken ofte ind på, hvordan de selv har det, bekymringer, problemer i familien og om den syge. Jeg sidder mest og lytter, for mit dilemma kan godt være, om jeg siger og gør det rigtige, men jeg forsøger at handle og sige noget ud fra en rummelig menneskelighed. Heldigvis føler jeg altid en dejlig tryghed ved at få en snak med en af sygeplejerskerne. Alle er villige til at hjælpe mig igennem, når jeg står med et problem. Nogle få gange har jeg været der, når en patient lige er død, og pårørende er i stor sorg. Det synes jeg er det sværeste for mig, men jeg spørger, om der er noget jeg kan gøre, og så har jeg oplevet bare at stå og holde om personen, eller handlet ved at lave frisk kaffe og sætte kopper på bordet og tænde et lille lys! Jeg synes, at der bliver gjort meget for at ruste os frivillige så godt som muligt til vore opgaver, og det er jeg meget glad for. Alle er så positive - Det smitter så dejligt Jane Mange, som for første gang kommer til Arresødal hospice, giver udtryk for deres betagelse af de smukke omgivelser, som vi har både ude og inde. Haven med springvandet, pergolaen, de mange roser og flotte rododendron bringer på de forskellige årstider et farverigt syn. 11\n12 Men også inden døre er der altid en hjemlig og hyggelig atmosfære med lys og blomster. Ved højtiderne er der pyntet særligt op. I den opgave at hjælpe til med at få skabt smukke og hyggelige omgivelser er vi frivillige medhjælpere også engageret. Her fortæller Liselotte om sit forhold til Arresødal Hospice: Jeg startede som frivillig i maj måned Min baggrund for at blive frivillig er til dels, at min mand var på Arresødal hospice sine sidste to uger af livet i starten af Efter at have oplevet hospitalsindlæggelser, hvor der ikke var tid til omsorg for hverken patient eller pårørende, var det rart at opleve den ro og omsorg og den dejlige stemning, der er på Arresødal Hospice. Jeg blev kort tid efter medlem af støtteforeningen på hospice og er siden blevet suppleant i bestyrelsen. Efter at være blevet alene fik jeg lyst til at blive frivillig. Jeg er blevet meget glad for at komme i huset og for den varme velkomst vi frivillige altid får når vi møder ind til en vagt. Jeg er her primært i weekenderne, da jeg har fuldtidsarbejde i hverdagene. Frivilliggruppen mødes jævnligt, og vi har for nylig etableret et antal grupper, som tager sig af bl.a. praktiske ting ude/inde, andagter, hygge, PR og kulturelle indslag. Jeg er med i gruppen der står for hyggen, hvilket vil sige oppyntning til højtider osv. Grupperne betyder, at man som frivillig får talt med nogle af de andre frivillige. For ud over vores møder for hele gruppen ca. hver 3. måned, så ses vi ikke så ofte, da vi møder ind på forskellige tidspunkter. Liselotte Blandt de initiativer, der har været taget for at gøre os bedre til vores opgaver som frivillige, kan nævnes, at tre frivillige har været af sted på et ugekursus om Sorg og livsfortælling på Løgumkloster højskole. De tre kom tilbage og fortalte begejstret om, hvad de havde fået ud af det. Vi har også haft en meget givende temaeftermiddag, hvor en sygeplejerske og hospicelæge holdt foredrag og vi fik inspiration og ny viden om samme emne. Ida: I slutningen af 2008 blev de frivillige medarbejdere på Arresødal kontaktet af Marianne Harbo og hendes mand Hans Dal, der begge er kunstnere og som havde en ide om at skabe oplevelser for patienterne på hospice med musik og sang, oplevelser som patienter og pårørende kunne samles om og skabe et fællesskab og en særlig stemning som kan gøre dagen lidt lysere og lettere. Mange frivillige på Arresødal meldte sig ind i foreningen som ved den stiftende generalforsamling i 2009 fik navnet Foreningen af frivillige ved hospice. Det er lykkes for Marianne og Hans at få tilsagn fra ca. 100 kunstnere, sangere og musikere om at optræde på hospice i hele landet ca. 3 til 4 gange årligt, og det gratis men mod at få dækket deres transport omkostninger. Transportomkostningerne vil blive dækket ved hjælp af penge søgt fra forskellige fonde. Der er i 2009 udkommet et katalog over hvilke kunstnere der er med. Kunstnerne har skrevet et lille cv med billede ved. Der har været afholdt to møder for kunstnerne, så de kunne høre om projektet et i Odd Fellow palæet i København, hvor der kom ca. 30 kunstnere og et i Jylland på Højkol gods Gl. Rye der også var velbesøgt. Ida 12\n13 Leif: Vi er tre handy-men i frivilliggruppen, som løser praktiske opgaver som skrue, bore ordne vandhaner og afløb. Kort sagt alt forekommende arbejde, der måtte opstå på en institution hvor så mange mennesker færdes, arbejder og opholder sig. I efteråret trængte Hospice efter 4 års brug til at blive malet. Al den smukke kunst, som Hospice prydes af og alle andre ophængte ting skulle ned for at maleren kunne komme til. Alt dette successivt så arbejdet forstyrrede de indlagtes hverdag mindst muligt. Det lykkedes, Hospice er nu nymalet. Derudover afløses i haven ved ferier ligesom mændene også bliver brugt til at besøge Hospices mandlige patienter. Alt i alt et arbejde vi udfører med stor glæde. Leif Afslutningsvis har jeg lyst til at nævne den hjertelighed, som vi frivillige bliver modtaget med, når vi indfinder os på Arresødal Hospice. Vi får fra det professionelle personale gode ord og megen opmuntring, alt sammen noget, som ligger i direkte forlængelse af den ånd, der hersker i huset. Tak for det. Helge 13\n14 Undervisningsgruppen blev endnu et år med udvikling og videre uddannelse for Arresødal Hospices personale. Uddannelsesgruppen, bestående af sygeplejersker Lone Holst, Lutte Olsen og Maren Lundgren med bidrag fra afdelingssygeplejerske Eva Kaaberbøl, havde planlagt årets undervisningsseancer med både interne og eksterne undervisere, fagligt forum en gang om måneden og tre temadage. Blandt hospices undervisningsemner var behandling af psykotiske/deliriøse patienter, sorg og livsmod og videreudvikling af hospices dokumentationssystem. Fagligt forum har en gang om måneden taget aktuelle emner op fra personalets hverdag, blandt andet sommerens mange korte patientforløb og hvordan det påvirkede personalet, og hospices statussamtaler, der bliver holdt ca 14 dage efter indlæggelsen og som nu er omdøbt til familiesamtaler. Hospice holdte en temadag i foråret, hvor sygeplejersker Lone Holst og Lutte Olsen holdte foredrag baseret på deres opgaver fra Sundhedsfaglig Diplomuddannelse på Professionshøjskolen Metropol. De to hovedtemaer var sygeplejerskens rolle i forhold til den uhelbredeligt syges eksistentielle lidelse og det senmoderne individ i samspil med sygeplejersken. Der blev holdt to temadage i efteråret, én der omhandlede eksistentiel angst, indre uro og den uværdige død. Den anden temadag bød først på en introduktion til hovedemnet af hospicesygeplejersken Lone Holst og derefter et foredrag af psykolog Lotte Frederiksen om, hvordan man kan fremme indre styrke, velbehag og ro hos mennesker med smerter og dødsangst. Derefter underviste hospicesygeplejerske Signe Fortuna og hospicefysioterapeut Inge Bloch Falck om basal stimulation for at øge vores patienters velvære. Sygeplejerskerne Lone Holst og Lutte Olsen blev desuden inviteret til at undervise i emnerne, de havde skrevet opgaver om på CVU Øresund i Herlev i september Dødskvalitet og indre uro samt Eksistentiel angst hos døende. 14\n15 Videre- og efteruddannelse Et satsningsområde på Arresødal Hospice er at følge med i hvilke relevante muligheder for videre- og efterudddannelse, der er på området. Vi prioriterer deltagelse i kurser og uddannelse på et niveau. Det har i særlig grad været de sundhedsfaglige diplommoduler i palliation og diplomuddannelsen i ledelse, der er særligt relevante. Desuden har medarbejderne deltaget i diverse kurser og temadage med relevans for arbejdet og tilpasset de enkeltes behov ift til kompetencer. 15\n16 ARRESØDAL HOSPICE ARRESØDAL HOSPICE Arresødalvej Frederiksværk Tel Fax\nÅrsberetning 2011 ARRESØDAL HOSPICE\nÅrsberetning 2011 ARRESØDAL HOSPICE 1 INDHOLD Indledning... 3 Søgning, indlæggelser, dødsfald og udskrivelser... 4 Indlæggelsestid... 5 Udgående Hospice Team (UHT) og Visitation... 6-8 Belægningsprocent...10


Kommentator: Kampfly-aftale er klappet af mellem S og V - MX.dk\nAf Ritzau - 12/05-16 07:52; Opdateret: 12/05-16 08:53\nDet vil med al sandsynlighed ikke rokke meget ved regeringens beslutning om at forhandle med Lockheed Martin om at købe 27 F-35-kampfly, at forligskredsen torsdag eftermiddag mødes for at drøfte aftalen nærmere.\nDet mener Hans Engell, politisk kommentator og tidligere forsvarsminister.\n- Jeg føler mig helt sikker på, at regeringen og Socialdemokraterne har en grundlæggende enighed om, hvor de vil hen. Det kan godt være, at det bliver lidt færre end 27 kampfly, men jeg tror ikke, det bliver mange flere, siger han.\nStatsminister Lars Løkke Rasmussen (V) ventes klokken ti at offentliggøre, at Danmark efter regeringens opfattelse bør afgive en ordre på 27 fly af typen F-35.\nDe syv partier i forligskredsen mødes torsdag eftermiddag klokken 16. Forud for mødet har flere af partierne meldt deres krav til aftalen ud.\nDe Konservatives forsvarsordfører, Rasmus Jarlov, har meddelt, at 27 nye kampfly er for lidt. Han vil have 30 nye fly.\nOmvendt har De Radikale et stærkt ønske om at begrænse antallet af fly "så meget som muligt", har tidligere udenrigsminister Martin Lidegaard (R) udtrykt i Politiken.\nI samme dur har SF tidligere sagt, at man sigter på mellem 18 og 24 nye kampfly.\nMen disse indvendinger vil ikke få meget opmærksomhed, lyder det fra den politiske kommentator.\n- Det får ingen indflydelse. Kernen i den aftale, der bliver indgået, bliver mellem regeringen og Socialdemokraterne.\n- Man skal huske på, at anskaffelsen af sådanne fly rækker 20-30 år ud i fremtiden. Det bliver skiftende regeringer i de kommende mange år, der skal sidde med det her projekt. Derfor er kernen i det her Lars Løkke (V) og Mette Frederiksen (S), siger han.\nHans Engell kan ikke forestille sig, at der kan rokkes ved, at det er Lockheed Martin med kampflyet F35, som regeringen skal forhandle med.\n- Den er klappet af. Der ligger en henstilling fra kampflykontoret, og en sådan indstilling vil man følge, siger han.\nForligskredsen består af Venstre-regeringen, Socialdemokraterne, Dansk Folkeparti, Liberal Alliance, De Radikale, SF og De Konservative.


Asien & Europa 1975: Lang rejse hjem | Kaj Halberg\n”I always take the long way home.”\nTom Waits (født 1949), amerikansk sanger, musiker, komponist, sangskriver og skuespiller, i Orphans, 2006\nGadescene i en landsby nær Khyber-passet. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nEfter at have tilbragt 3 måneder i Sri Lanka*, og derefter ca. 10 uger i Thailand og Malaysia, samt på Sumatra og Borneo**, er det nu tid at rejse hjem. Jeg beslutter at foretage den lange rejse over land, hvor det overhovedet er muligt, da det vil give mig glimrende muligheder for at opleve og sammenligne de forskellige kulturer og religioner undervejs.\n*Se Rejse-episoder Sri Lanka 1974: Hos veddaerne, og Sri Lanka 1975: På forbudte veje i Wilpattu.\n**Se Rejse-episoder: Borneo 1975 – På kanotur med punan-stammefolk.\nSidste glimt af Sydøstasien\nFra Kuala Lumpur får jeg lift med diverse biler og lastbiler mod nord gennem Malaysia til byen Kota Bharu, hvorfra jeg tager med en bus til den thailandske grænse og derfra videre med en anden bus til Bangkok. Da jeg har besøgt denne by tidligere på turen, skynder jeg mig at booke en flybillet til Calcutta, den største by i delstaten Vestbengalen i det østlige Indien. Det er ikke muligt at krydse Myanmar over land, så derfor bliver jeg nødt til at flyve.\nScene fra min rejse gennem Malaysia: Skyer ved aftenstide, Kuala Trengganu. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nMasser af vandmeloner til salg, Kolok, sydlige Thailand. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nEn fuldstændig fremmedartet kultur\nJeg har slået følge med en ung tysker, Eberhard, og en bus bringer os fra Calcuttas lufthavn ind til centrum.\nEfter at have oplevet det relativt civiliserede Sydøstasien er denne millionby en overvældende oplevelse, med en fuldstændig fremmedartet kultur og religion. Alt virker komplet kaotisk. I gaderne vælter lastbiler, busser, biler, motor-rickshaws, oksekærrer, motorcykler, scootere, fodgængere og hellige køer rundt mellem hinanden, men på mirakuløs vis lykkes det alligevel for trafikken at bevæge sig, omend i sneglefart. I Calcutta bemærker man også de gammeldags rickshaws – tohjulede, åbne ’vogne’, som trækkes af en mand, der løber – oftest barfodet – mellem to stænger, som han holder fast i.\nFattigdommen er forfærdende i denne by, hvor adskillige millioner mennesker er uden tag over hovedet. I stedet bor de under broer, på jernbaneskråninger eller simpelthen på gaden, hvor folk haster forbi dem, uanfægtet af deres nød. Over byen svæver utallige bengalske gribbe (Gyps bengalensis) og indiske glenter (Milvus migrans ssp. govinda).*\nCalcuttas gamle navn var Kolkata eller Kalikata. I 1696 ledede englænderen Job Charnock en gruppe handelsfolk fra British East India Company op langs Hugli-floden. De var blevet jaget på flugt fra deres oprindelige handelsstation af en lokal hersker, og nu opførte de i stedet et handelshus, Fort William, længere oppe ad floden, nær et par landsbyer, hvoraf én bar navnet Kalikata, efter sigende opkaldt efter et gammelt kultsted for den hinduistiske gudinde Kali. Dette navn blev af englænderne forvansket til Calcutta.**\n*I 1975 var gribbe og glenter uhyre almindelige overalt i Indien, men siden 1990’erne har alle indiske gribbearter være i alarmerende tilbagegang gennem forgiftning med diclofenac, et kemisk middel, som anvendes mod kvægsygdomme. Forskning har vist, at når gribbene æder af kadavere af kvæg, som indeholder dette middel, vil det ødelægge deres lever. Glenten er også gået tilbage i takt med, at mængden af tilgængeligt affald er dalet.\n**I 2001 blev byens navn officielt ændret til Kolkata.\nEfter at have oplevet det relativt civiliserede Sydøstasien var Calcutta en overvældende oplevelse, med en deprimerende fattigdom, som var åbenlys alle vegne. Dette billede viser hjemløse, som lever under Haora-broen, der fører over Hugli-floden. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nI Calcutta fandtes mange af de gammeldags rickshaws – tohjulede, åbne ’vogne’, som trækkes af en mand, der løber mellem to stænger. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nEn sadhu (asketisk hindu-mand) vandrer ned ad gaden i Calcutta med sine få ejendele. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nEn spåmand læser i hånd, Calcutta. Han har også adskillige helbredende urter til salg. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nSkopudserdreng i arbejde, Calcutta. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nDen helligste by ved den helligste flod\nEberhard og jeg kommer med et overfyldt tog til vores næste stop på rejsen gennem Indien, Varanasi – den helligste af hinduernes syv hellige byer, beliggende ved den helligste af alle floder, Moder Ganges. For hinduer anses et bad i floden på dette sted for specielt rensende, og hver dag bader tusinder i den i visheden om, at den vasker deres synder bort.\nByens oprindelige navn var Kashi, hvilket betyder ’lys’, og med sin østvendte beliggenhed mod den opgående sol kan den da også kaldes en ’lysets by’. Det nyere navn Varanasi er en kombination af navnet på to floder, Varuna og Assi, som her har deres udløb i Ganges. I den britiske koloniperiode blev Varanasi forvansket til Benares.\nIfølge arkæologiske undersøgelser blev Varanasi grundlagt for omkring 3000 år siden. De fleste af de bygninger, man ser i dag, er dog ikke særlig gamle, da byen blev ødelagt under adskillige invasioner, bl.a. af mogulerne, et muslimsk stammefolk fra Turkmenien, som underlagde sig hele den nordlige del af Indien. Mogulerne regerede i dette område i ca. 300 år. Især under Kejser Aurangzeb (1658-1707), der var fanatisk muslim, ødelagdes mange hinduistiske bygningsværker, i Varanasi bl.a. det Gyldne Tempel, hvor der i stedet blev opført en moské.\nVi strejfer rundt i gyderne i Varanasis gamle bydel, der er så smalle, at biler ikke kan færdes her. Trafikanterne udgøres af fodgængere, vandbøfler, hellige køer samt af og til en motorcykel eller scooter. Høje råb annoncerer, at et begravelsesoptog er på vej ned mod Ganges. Mange gamle eller syge bliver bragt hertil for at dø og derefter blive brændt ved bredden af den hellige flod. Efter afbrændingen strøs asken i floden, hvorved den afdøde har større chance for at opnå moksha – udfrielse fra den uendelige kæde af genfødsler. Moksha og andre hinduistiske fænomener er indgående beskrevet på siden Religion: Hinduisme.\nVaranasi er den helligste af hinduernes syv hellige byer, og et bad i Ganges-floden på dette sted anses for specielt rensende. Hver dag bader tusinder i floden i visheden om, at den fjerner deres synder. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nHinduistisk brahmin ved Ganges-floden. Brahminerne udgør den øverste af hinduismens fire kaster. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nGadebarber i arbejde, Varanasi. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nMorgen på Ganges-sletten\nDet er den hede tid i Nordindien, og solen bager fra en diset, gullig himmel dagen lang. Vi drikker ustandseligt té og vand og spiser mængder af appelsiner, men er alligevel konstant tørstige.\nEberhard vil gerne til Bombay, mens jeg hurtigst muligt vil ud af denne bageovn. Togrejsen til Indiens hovedstad Delhi er en langvarig affære, så for at slippe for en tur i stil med den, som vi foretog mellem Calcutta og Varanasi, hvor vi måtte sove på gulvet, booker jeg en ‘sleeper’, som det hedder. På 2. klasse består den blot af en briks, som man har råderet over om natten. Jeg breder min udtjente sovepose ud på min plads for at tilkendegive, at den er optaget.\nLangs toget vandrer sælgere og råber: ”Chai! Chai! Garam chaiii!” (’Té! Té! Varm té!”), medbringende en stor kande, fyldt med dampende varm, sødet mælketé, samt en sæk fyldt med små kopper af ubrændt ler. Meningen er, at når man er færdig med sin té, kaster man blot koppen ud ad vinduet, hvor den knuses og indgår i naturens kredsløb. På denne måde behøver sælgeren ikke komme tilbage for at indsamle kopper.*\nDen følgende morgen vågner jeg tidligt, og under opholdet på den næste station forlader jeg toget for at købe morgenmad på perronen: puri, som er små pandekager stegt i olie, hvilket får dem til at poppe op, serveret med tamarindesovs, samt samosa’er, små friturestegte dej-trekanter med kartoffel-curry indeni.\nForfrisket kan jeg nu iagttage livet på den flade, uendelige, støvede Ganges-slette. De fleste af landsbyerne har lerklinede og stråtækte huse, ofte omgivet af skyggefulde mango- eller figentræer, hvorunder mændene om aftenen samles efter dagens arbejde til en snak og en bidi – Indiens ’fattigmandscigaret’, fremstillet af bladene fra et træ, Diospyros melanoxylon. Oksekærrer snegler sig hen ad de ujævne markveje, og bladene i de høje bambuslunde rasler i morgenbrisen. En flok bengalske gribbe skændes med hunde om resterne af en død okse. På baneskråningerne sidder mange mennesker, som ugenert besørger deres morgentoilette.\nAf og til passerer vi en stinkende industriby, hvor fabriksskorstene pulser enorme mængder sort røg ud over det i forvejen disede landskab. Masser af gribbe og glenter svæver over markerne, mens pragtfuldt farvede blåkronede ellekrager (Coracias benghalensis) letter fra buskadserne. I småpytter langs jernbanen fouragerer fugle som stylteløbere (Himantopus himantopus), rishejrer (Ardeola grayii) og gulnæbbede hejrer (Mesophoyx intermedia).\n*Nutildags ser man desværre ikke mange af disse lerkopper mere. De er blevet erstattet af kopper af blød plastic, som man brænder fingrene på, og som ligger og flyder i tusindtal allevegne langs jernbanen.\nLangs jernbanen lettede pragtfuldt farvede blåkronede ellekrager fra buskadserne. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nRishejre balancerer på en rodstængel af en nøkkerose (Nymphaea). Denne lille hejreart er allestedsnærværende i Indien. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nHovedstad otte gange\nOp ad dagen ankommer toget til New Delhi Banegård, der trods navnet befinder sig nærmere centrum af den gamle bydel end den nye. Ikke langt fra banegården finder jeg et passende logi, hvorefter jeg drager på opdagelse i Old Delhi. Dele af den minder ikke så lidt om gyderne i Varanasi, men er en smule bredere og mere ’moderne’.\nDelhi har været hovedstad mindst otte gange gennem tiderne, bl.a. i de muslimske perioder under Delhi-sultanatet og mogulerne, og senere i den britiske kolonitid, hvor hovedstaden blev flyttet hertil fra Calcutta. Nu er Delhi hovedstad i forbundsrepublikken Indien.\nByen rummer et utal af prægtige bygningsværker, men jeg koncentrerer mig om to i Old Delhi. Her ligger et enormt fort, Lal Qila (’Det Røde Fort’), opført i rød sandsten. Det blev påbegyndt under mogul-kejseren Shah Jahan og stod færdigt i 1648. Fortets porte er meget høje, fordi mogulherskerne ville kunne ride ud gennem dem på pragtfuldt udstyrede elefanter for at demonstrere deres magt. Divan-i-Am er en smuk bygning, opført i marmor, hvor mogulen, siddende på sin berømte påfugletrone, modtog sine undersåtter i audiens. Desværre er bygningen blevet plyndret adskillige gange og meget af det oprindelige inventar stjålet, bl.a. påfugletronen, loftet, der bestod af sølv, samt de fleste af de farvestrålende indlagte halvædelstene. På den nordlige og sydlige væg findes en berømt indskrift på persisk af digteren Amir Khusrau (1253-1325), som siger: ”Hvis der findes et paradis på Jord, er det dette, er det dette, er det dette.”\nIkke langt fra fortet ligger Jama Mashid (’Fredagsmoskéen’), som er Indiens største moské, ligeledes påbegyndt under Shah Jahan og færdigbygget i 1658. Under fredagsbønnen benyttes den 99 m brede plads, der kan rumme 25.000 mennesker. Centralt findes et lille vandbassin, hvor man vasker ansigt, hænder og fødder før bønnen. Moskéen har to minareter, som begge er 39 m høje. Efter legenden rummer en lille bygning i det nordøstlige hjørne et fodspor, sat af selveste Profeten Muhammed.\nMarmorvæg i Lal Qila (’Det Røde Fort’), Old Delhi, udsmykket med indlagte halvædelstene samt kakler med forskellige motiver, bl.a. parakitter. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nLøgkupler på Jama Mashid (’Fredagsmoskeen’) i Old Delhi, set fra en af minareterne. Fuglene på kuplerne er tamduer. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nDet er vist længe siden, at denne dreng i Old Delhi er blevet vasket! (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nGadehandler sælger æbler, Old Delhi. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nDen indiske glente (Milvus migrans ssp. govinda) er almindelig i byerne. Denne sidder på en projektør uden for banegården i New Delhi. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nForår i Afghanistan\nFra byen Peshawar i det nordlige Pakistan stiger jeg ombord på en bus med kurs mod Afghanistans hovedstad Kabul. Ved grænsen er mange mænd bevæbnet med rifler, og et skudhul i forruden på vores bus vidner om de ustabile tilstande i denne egn. Fra det relativt frodige Pakistan kommer vi nu ind i et langt mere goldt og ørkenpræget landskab, hvor fuglelivet fra at være præget af tropiske arter som sort drongo (Dicrurus macrocercus) og almindelig hyrdestær (Acridotheres tristis) nu rummer palæarktiske arter som ravn (Corvus corax) og europæisk biæder (Merops apiaster). Langs vejen er store partier dækket af røde valmuer (Papaver).\nVi passerer det berømte Khyber-pas i Spin Ghar-bjergene. Dette pas var vejen, som næsten alle hærledere førhen benyttede, når de invaderede det indiske subkontinent, bl.a. perserkongerne Dareius den Store (550-486 f.Kr.) og Mahmud af Ghazni, født Yamin-ud-Dawla Abul-Qasim Mahmud ibn Sebüktegin (971-1030), afghaneren Muhammad Ghori, født Shihab ad-Din (1149-1206), mongoler som Genghis Khan (ca. 1162-1227) og Duwa (død 1307), samt Babur (’Tigeren’), født Zahir ud-Din Muhammad (1483-1530), en Timuride-prins af centralasiatisk-tyrkisk oprindelse, som senere blev den første mogulkejser i Indien. I Kabul blæser en mild forårsvind, på trods af at bjergene omkring byen stadig er snedækkede her midt i april. Jeg spadserer gennem byens gader, hvor jeg bemærker nye måder at klæde sig på. Mændene er alle iført europæiske jakker samt lange, løse bukser, som gør det mere behageligt at sidde på hug. De fleste bærer en turban, der oftest består af et langt hvidt klæde, som vikles adskillige gange omkring hovedet. Andre er iført en lille muhammedansk kalot, ofte rigt broderet. Mange af kvinderne er fuldstændig skjult under en burka, et kæmpemæssigt klædestykke, som dækker hoved og krop, med en visir-lignende åbning foran ansigtet, hvilket gør det muligt for kvinden at finde vej. Den Hellige Koran, Surah 33, vers 59, siger: “Åh, Profet! Sig til dine hustruer og døtre og andre troende kvinder, at de skal dække deres krop med deres ydre klæder, således at de undgår at blive genkendt, hvilket kan være til gene for dem. Og Gud er evigt tilgivende og blid.”\nMotoriserede køretøjer i denne by består mest af busser og lastbiler, mens privatbiler er påfaldende få. Æsler udgør en betragtelig del af gadebilledet, og adskillige mænd er travlt optaget af at læsse forskellige varer på dyrene, bl.a. æbler og hvidløg. Mange steder sælges bittesmå bure, der indeholder sangfugle, bl.a. kalanderlærker (Melanocorypha calandra), toplærker (Galerida cristata), stillitser (Carduelis carduelis) og rødpandede irisker (Serinus pusillus). Sangfugle er populære kæledyr i mange muslimske samfund.\nMidt i april var foråret kommet til Afghanistan. Dette billede viser Hindu Kush-bjergene nær Kabul. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nDenne mand i Kabul ryger på vandpibe. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nEn kæmpesæk med æbler, pyntet med røde plastic-blomster, bringes på æselryg til et marked i Kabul. Tamæslet er indgående behandlet på siden Dyreliv: Dyrearter i menneskets tjeneste. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nSangfugle er populære kæledyr i mange muslimske samfund. Disse bittesmå bure med kalanderlærker (Melanocorypha calandra) var til salg i Kabul. Gadehandleren i baggrunden sælger diverse typer bønner. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nBussen mod Kandahar afgår tidligt om morgenen, og turen de første par timer gennem bjergene er en kold omgang. Mine medpassagerer kryber sammen bag sæderne, indsvøbt i alt det tøj, de har medbragt. Fra bjergene kommer vi ud på en flad, ørkenagtig slette med fattig vegetation. Småbitte landsbyer er omgivet af lunde af slanke popler, og bønder pløjer de få marker med okseforspand. Fuglelivet i denne egn udgøres af bl.a. toplærke, hærfugl (Upupa epops), isabellastenpikker (Oenanthe isabellina) og sort bynkefugl (Saxicola caprata). Jeg bemærker også adskillige tykke bobakker, eller steppemurmeldyr (Marmota bobak), et jordegern på størrelse med en hare.\nØrkenbyen Kandahar har et indbyggertal på omkring 100.000, men breder sig over et kæmpemæssigt areal, idet der ikke findes huse med over to etager. Byens basar er et broget og livligt skue, hvor der bl.a. sælges grønsager. For at gøre dem mere indbydende skylles de inden salget i vand, som løber langs rendestenen. Dette vand er imidlertid utrolig beskidt, og jeg mister straks enhver lyst til rå salater! Kødvarer og søde sager er stillet til skue, hvilket tiltrækker tusindvis af fluer, der sværmer omkring varerne. Jeg bemærker adskillige blinde tiggere, som sikkert lider af trachoma (ægyptisk øjensyge), der overføres af fluer.\nNogle få af indbyggerne adskiller sig gennem deres centralasiatiske ansigtstræk. De er Hazara’er, som delvis nedstammer fra mongoler eller tyrkere, der indvandrede til Afghanistan omkring 1200-tallet. Selv i dag adskiller deres sprog og dele af deres kultur sig fra andre afghanske folkeslags. De fleste Hazara’er er shi’itiske muslimer, i modsætning til andre afghanske stammer, der overvejende er sunni-muslimer (se næste afsnit).\nSjælden regnbyge i ørkenen nær Kandahar, Afghanistan. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nGadescene i Kandahar. Kvinden er iført en burka. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nTrængsel i basaren, Kandahar. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nGrønsager skylles i rendestenen, Kandahar. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nImam Rezas gravsted\nFra Herat tager jeg med en bus til Mashhad i det østlige Iran, som er en hellig by for shi’itiske muslimer. Opsplitningen i de to vigtigste trosretninger inden for Islam, sunnismen og shi’ismen, rækker næsten tilbage til grundlæggelsen af Islam. Efter Profeten Muhammeds død i 632 e.Kr. anerkendte visse muslimer, der senere kaldte sig shi’iter (af Shi’atu Ali, ‘Alis tilhængere’), kun direkte efterkommere af Profeten som hans arvtagere, idet de hævdede, at Gud gennem Muhammed havde udpeget dennes fætter Ali ibn Abi Talib (601-661), der også var hans svigersøn, som imam – leder af Islam. Alis sønner Hassan og Husain udgjorde imam nummer to og tre, efterfulgt af deres efterkommere.\nI 681 drog Husain og nogle af hans tilhængere til Irak for at kæmpe mod kaliffen af Damaskus, som hævdede, at han var den rette arvtager efter Muhammed, udpeget af et råd af ældre. Shi’iterne anerkendte ikke dette valg, idet de hævdede, at kun Gud kunne udpege Muhammeds efterfølgere. Ved Karbala kom det til et slag, hvorunder Husain og hans krigere blev dræbt, og herefter lå den reelle magt hos kalifferne i Damaskus, siden i Bagdad.\nIfølge shi’iterne har der været i alt 12 imam’er, og de hævder, at den sidste i rækken, Muhammad ibn Hasan al-Mahdi (868-941), forsvandt sporløst, men når tiden er inde, vil han vende tilbage som den ultimative frelser af menneskeheden og sammen med Isa (Jesus) bringe fred og retfærdighed til denne verden.\nI 818 blev den 8. imam, Ali ibn Musa al-Ridha (765-818), i Iran kendt som Imam Reza, myrdet på ordre af abbaside-kaliffen al-Ma’mun. Stedet, hvor han blev begravet, kaldtes for Mashhad al-Ridha (‘al-Ridhas Martyrium’), og sidst i 800-tallet blev en kuppel rejst over hans grav. Siden opførtes talrige andre bygninger på stedet, der i dag udgør Islams største tempelkompleks.\nDa jeg besøger dette mausoleum, er hele grunden uden for ét stort byggerod. Ved indgangen erfarer jeg, at ikke-muslimer er forment adgang til komplekset, men jeg er dog velkommen til at vandre rundt om det. Undervejs kan jeg beundre de vidunderlige kakler med muslimske indskrifter i smuk kalligrafi, der beklæder den ydre mur.\nOmfattende konstruktionsarbejder var i gang uden for Imam Rezas mausoleum i Mashhad, Iran (øverst). Den ydre mur omkring komplekset var rigt udsmykket med vidunderlige kakler med muslimske indskrifter i smuk kalligrafi. (Fotos copyright © by Kaj Halberg)\nRengøring og reparation af et persertæppe, Mashhad. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nTuren går nu videre med bus mod Irans hovedstad, Teheran. Undervejs passerer vi gennem den herligste løvskov i Elburz-bjergene syd for det Kaspiske Hav. (En grundig beskrivelse af dette område findes på siden Rejse-episoder: Iran 1973 – Biluheld ved det Kaspiske Hav). Vi ankommer først til Teheran ved 1-tiden om natten, og hotellerne er enten overfyldte eller lukkede. Jeg erfarer imidlertid, at jeg kan få lov til at overnatte på telegrafkontoret.\nDen følgende morgen kommer jeg med en anden bus med kurs mod Tabriz og den tyrkiske grænse. Området omkring Tabriz er dejlig grønt med popler, hvori råger (Corvus frugilegus) er i færd med at bygge reder, samt hvedemarker, hvor hvide storke (Ciconia ciconia) spankulerer omkring. Endnu en bus bringer mig langs den kæmpemæssige sø Van i det sydøstlige Tyrkiet, et område, der kaldes Kurdistan. Denne region er beboet af kurdere, et folk med en krank skæbne (se Rejse-episoder: Iran & Tyrkiet 1973 – Kurdistan! Bum-bum-zip!). Fuglelivet langs vejen er rigt og rummer arter som lille tårnfalk (Falco naumanni), rustand (Tadorna ferruginea), ellekrage (Coracias garrulus) og rødhovedet tornskade (Lanius senator). Langs vejen flintrer små anatolske jordegern (Spermophilus xanthoprymnus) omkring, og i tilfælde af fare forsvinder de lynhurtigt ned i deres huller.\nDenne mand er fra byen Silvan, Kurdistan. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nBestræbelser på at redde en truet fugl\nMit mål er byen Birecik, som ligger ved bredden af Eufrat-floden, nær grænsen til Syrien. Denne by er tilholdssted for en lille ynglekoloni af den globalt truede eremitibis (Geronticus eremita). Denne art, som førhen var vidt udbredt i Mellemøsten, Nordafrika, Sydeuropa og Alperne, forsvandt fra Europa for over 300 år siden. De øvrige bestande gik også stærkt tilbage, og midt i 1900-tallet kendte man kun to ynglekolonier: i det sydlige Marokko samt her i Birecik.\nFørhen æredes fuglen i Birecik af de lokale muhammedanere, idet man hævdede, at den under sit træk sydpå ledte pilgrimme, som var på hajj, på den rette vej mod Mekka. Hvert år fejrede man fuglenes tilbagekomst til byen med en fest. Tilbagegangen fortsatte imidlertid, og i 1972 var der kun 26 ynglepar tilbage i Birecik.\nPå dette tidspunkt påbegyndte en kendt tyrkisk fuglemaler, Salih Acar, hans kone Belkis, samt Udo Hirsch, en ung tysk etnolog og naturfotograf, deres bestræbelser på at bevare arten, bl.a. gennem at opsætte kunstige redehylder på klippevæggen oven for byen.*\nUdo Hirsch udtalte: “Førhen byggede ibiserne gode, dybe reder. Artens æg er kuglerunde, ikke ovale, og de triller nemt. I dag er ibisernes reder kun afskygninger af deres gamle jeg, bestående af pinde, plasticposer og græs, og et enkelt kraftigt spark fra en forskrækket voksen fugl kan nemt få et æg til at trille ud af reden og ned fra hylden. Det samme gælder for ungerne. Når de skændes om føden, bliver den yngste ofte smidt ud af reden og falder 12 m ned på jorden.”\nDen første beskrivelse og illustration af en eremitibis findes i Historiæ animalium, Liber III, offentliggjort i 1555 af den schweiziske læge og naturhistoriker Conrad Gessner (1516-65). Han kaldte den Corvus sylvatico (‘skovkrage’), hvilket på datidens tysk blev til waldrapp – et navn, som er bevaret frem til i dag.\nSlægtsnavnet kommer af græsk gerón (’gammel mand’), en hentydning til det fjerløse hoved hos eremitibis, mens artsnavnet kommer af græsk eremía (’ørken’), hvilket sigter til artens vigtigste levested. Det danske navn er en meget uheldig overførsel af slægtsnavnet, idet man nemt kan forledes til at tro, at det hentyder til en eremit (eneboer). Fuglen burde hedde ørkenibis, da det jo er tåbeligt at anvende navnet ’eneboer-ibis’ for en kolonirugende fugl!\n*Siden har det vist sig, at deres anstrengelser bar frugt. I 1980’erne besluttede det tyrkiske nationalparkvæsen at standse tilbagegangen ved at anbringe alle fuglene i semi-fangenskab. Der blev bygget to store volierer, hvor fuglene bliver holdt om vinteren. Hvert år indfanges de i juli eller august, hvorefter de tilbringer vinteren i indhegningerne. I marts løslades de, så de har mulighed for at yngle i deres naturlige habitat. Nogle af dem yngler på kunstige redehylder, der er sat op på klippevæggen. Disse hylder hælder indad for at modvirke tab af æg og unger. I dag findes der over 100 ynglepar i byen. (Kilde: traveltoeat.com/saving-the-northern-bald-ibis-birecik-turkey)\nDen vilde bestand i Marokko menes at være på omkring 500 fugle, og det totale antal fangenskabsfugle er omkring 1000. I Spanien blev arten genindført i 2003, og i dag findes en voksende bestand af vilde fugle her. I 2005 besøgte jeg Extremadura-området i det vestlige Spanien, hvor jeg observerede en eremitibis. Jeg troede knapt mine egne øjne, da jeg ikke kendte til genudsætningsprojektet, og der var trods alt meget langt til ynglekolonierne i det sydlige Marokko!\nButiksgade i Birecik, sydlige Tyrkiet. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nRebslagere i Birecik. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nEremitibis. Illustration fra Historiæ animalium. (Offentligt domæne)\nI Birecik opsatte tyrkiske og tyske naturfredningsfolk kunstige redehylder til eremitibiserne på klippevæggen oven for byen. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nFra Birecik rejser jeg mod vest, idet jeg ofte får et gratis lift på lastbiler eller betaler et symbolsk beløb. Som hovedregel er tyrkerne et meget venligt folkefærd, og selv om jeg kun taler nogle få tyrkiske brokker, kommer jeg fint ud af det med chaufførerne og deres hjælpere. Nogle af dem taler en smule tysk, da de tidligere har arbejdet i Tyskland for at kunne sende penge hjem til deres familier. Ved en lejlighed sidder jeg på ladet af en lastbil, da jeg bemærker en anden lastbil, som ligger med bunden i vejret i vejgrøften. Min lastbil standser, og chaufføren stiger ud for at undersøge, hvad der er sket. Han vender tilbage, idet han siger: “Zwei tod!” (‘To døde!’). Det overrasker mig ikke, da tyrkiske lastbilchauffører ofte kører som gale og tager vanvittige chancer under overhalinger.\nMit næste mål er den lille by Çeşme på den tyrkiske Middelhavskyst, nær Izmir. Under mit ophold i Sri Lanka traf jeg to danskere, Pia Rasmussen og Fritz Hansen, som jeg boede hos en tid. De planlagde at tilbringe foråret på den græske ø Khios, og vi blev enige om at mødes dér i maj.*\nDa jeg ankommer til Çeşme, erfarer jeg imidlertid, at færgen til Khios er aflyst på ubestemt tid på grund af spændinger mellem den tyrkiske og den græske regering. Altså må jeg rejse mod nord langs kysten til byen Çanakkale, hvorfra jeg tager med en færge over Dardaneller-strædet.\n*Ved tilbagekomsten til Danmark erfarede jeg, at Pia og Fritz alligevel ikke tog til Khios, så selv om færgen havde været i drift, ville jeg ikke have truffet dem.\nI Tyrkiet fik jeg ofte et lift med lastbiler. Disse billeder viser venlige chauffører nær den lille by Bahçe i Adana-provinsen. På det nederste billede er vi punkteret, og chaufføren er i færd med at fylde væske på donkraften. (Fotos copyright © by Kaj Halberg)\nRuinerne af en borg i Çeşme på den tyrkiske Middelhavskyst, nær Izmir. Da det Ottomanske Rige begyndte at blive magtfuldt, blev Çeşme to gange angrebet af venetianske styrker, i 1472 og 1501. Borgen blev opført i 1508 under Sultan Bayezit d. 2. (1447-1512) som værn mod yderligere angreb. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nFiskerbåd ved Diliki på den tyrkiske Middelhavskyst. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nGrækenland er ikke et godt sted at blaffe, da jeg ofte må vente i timevis i vejkanten på et lift. Jeg tager derfor med en bus til Thessaloniki og videre med et nattog til Beograd, hovedstaden i Jugoslavien. Her er jeg mere heldig med at blaffe, idet fire lifts bringer mig til den lille by Ivanic Grad nær Zagreb.\nMens jeg trasker ind mod centrum af Ivanic Grad, standser en bilist og tager mig med. Han tilbyder, at jeg kan overnatte i hans nye hus, som ikke er helt færdigbygget. Han har allerede fået rigeligt af de våde varer, men gør alligevel holdt ved en restaurant, hvor vi træffer nogle af hans bekendte, der byder på genstande, så efterhånden er jeg heller ikke helt appelsinfri. Undervejs mod huset er mandens reaktionshastighed nu så nedsat, at han glemmer at dreje i et sving, så bilen ender på siden nede i grøften. Det lader han sig ikke slå ud af, men kontakter nogle mennesker, der kan trække hans bil op. Den har ikke taget skade, og manden bringer mig til sit hus, hvorefter han byder mig godnat.\nDen følgende morgen får jeg et lift til Zagreb, men bliver desværre sat af et sted med en lang bilkø. Jeg trasker af sted i vejkanten, men så er jeg heldig igen. En bil holder ind til siden, og føreren spørger, om jeg vil køre med til Tyskland! Han er en ung tyrker, som skal skynde sig tilbage til Tyskland, hvor han arbejder. Hans far, som ikke tog med ham på ferie i Tyrkiet, er blevet syg. I forvejen har han to andre blaffere med, hvoraf jeg før har mødt den ene i Pakistan. Ved at bidrage med lidt penge til benzin får jeg et lift gennem resten af Jugoslavien og det meste af Østrig.\nForåret kommer sent i de østrigske Alper\nJeg forlader køretøjet i Salzburg-provinsen, da det er min agt at vandre op i bjergene for at se, hvor langt foråret er fremme i de østrigske Alper her i begyndelsen af maj. Jeg kommer med en bus til landsbyen Russbach, hvorfra jeg vandrer langs vandløbet Rinnbach op mod Rinnberg Alm. (Alm er tysk for ’sæter’).\nUndervejs observerer jeg blomstrende plantearter som julerose (Helleborus niger), ægte alpeklokke (Soldanella alpina), vår-ensian (Gentiana verna) og fjeld-vibefedt (Pinguicula alpina). Julerose er blandt de tidligst blomstrende planter i Alperne, idet den – som navnet julerose antyder – kan blomstre i milde vintre. Iøvrigt har arten intet med roser at gøre, idet den tilhører ranunkelfamilien (Ranunculaceae). Alpeklokkernes slægtsnavn Soldanella er en diminutivform af det italienske ord soldo (‘mønt’), således ‘små mønter’, hvilket hentyder til bladenes form hos de fleste af de 15 arter i denne slægt.\nDe nævnte arter og mange andre planter er beskrevet på siden Planteliv: Flora i Alperne og Pyrenæerne.\nFuglelivet i denne egn er sparsomt på denne tid af året, men jeg observerer dog arter som ringdrossel (Turdus torquatus), bjergpiber (Anthus spinoletta) og alpejernspurv (Prunella collaris).\nDa jeg når frem til sæterhytterne på Rinnberg Alm, ligger der stadig sne de fleste steder. Døren til et brændeskur er ikke aflåst, så jeg beslutter at overnatte i det. Fra en bjergkam er der en fin udsigt, og jeg glæder mig til at nyde morgensolen fra dette dejlige sted. Men ak, næste morgen, da jeg vågner, er bjergene skjult i skyer, og der blæser en kold vind, så jeg skynder mig at pakke og vandrer derpå tilbage til Russbach.\nI begyndelsen af maj var det stadig vinter på sæteren Rinnberg Alm, Østrig. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nDette billede af julerose fra Rinnberg Alm viser en form med lyserøde blomster. De er normalt hvide. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nÆgte alpeklokke, Rinnbach. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nIntermezzo i Wittelsberg\nTre dage senere er jeg nået frem til omegnen af byen Marburg an der Lahn i det centrale Tyskland. Jeg er netop blevet sat af et håbløst sted, hvor motorvejen deler sig i to, da bilisten, som havde taget mig med, skulle den modsatte vej som jeg. Ikke blot synes det umuligt at få et lift på en motorvej, hvor det er forbudt at standse, men at opholde sig på den som fodgænger er også højst ulovligt. Jeg trasker modløs af sted i vejkanten, da det utrolige sker: En kassevogn, ikke ulig et Folkevognsrugbrød, gør holdt, og føreren, som har et kæmpemæssigt, krøllet hår, spørger, om jeg vil køre med. Om jeg vil!\nHans navn er Dieter, og han og hans kone er klunsere, hvilket vil sige, at de henter ting og sager, fx fra dødsbo, som ingen andre vil have, hvorefter de sælger det mest brugbare på loppemarkeder i Frankfurt. De bor på en lille landejendom i landsbyen Wittelsberg, og Dieter inviterer mig venligt til at bo hos dem et par dage. Her træffer jeg hans kone Judith, som ligeledes er meget venlig. Deres hjem er en helt utrolig samling af genstande, som de fleste mennesker ville kalde for gammelt ragelse. Men der hersker en hyggelig og glad stemning, så jeg tilbringer et par dejlige dage hos familien, inden jeg begiver mig ud på vejene igen. Den 14. maj er jeg atter hjemme i Danmark, 39 dage efter at jeg forlod Kuala Lumpur.\nGamle landbrugsredskaber uden for Dieter og Judiths hjem i Wittelsberg, nær Marburg, Tyskland. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nDieter spiller på orgel. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nHer maler han kaffebønner i en gammeldags håndkværn. (Foto copyright © by Kaj Halberg)\nDieter og Judith var kærlige forældre, og deres lille søn var særdeles velnæret. (Fotos copyright © by Kaj Halberg)\n(Sidst revideret september 2021)


Saml de bedste smartphone-foto i en fotobog – lmcdesign.dk\nSaml de bedste smartphone-foto i en fotobog\nGår du op i at samle dine minder, og glædes du ved at huske på alle de hyggelige stunder? Ja, så kan et fotoalbum altså være super smart. Det er en god måde, hvorpå man kan huske ferier, fødselsdage, andre mærkedage eller måske bare en god aften med vin og mad sammen med vennerne. Det vigtigste vi har her i livet, det er dem vi elsker, og netop derfor er det altså ekstra vigtigt at blive husket på de der magiske stunder, vi skaber sammen. Hvis du kunne tænke dig at læse mere om, hvordan du kan tage dine smartphone billeder og lave en skøn fotobog, ja så læs endelig med her.\nEn fotobog er ligesom det, man i gamle dage kaldte en scrapbog. Det er altså en mappe eller en bog fyldt med en masse billeder, du har valgt. Du kan altså vælge at lave fotobøger for hver af dine børn, for jeres bryllup eller måske lave et med børnebørnene til deres bedsteforældre. Der er mange muligheder, når det kommer til fotobøger, ja det er faktisk kun din fantasi, der sætter grænserne. Fotobøger kan altså fungere som den helt perfekte gave til en stolt bedsteforælder, eller måske til dit barn, for at vise dem hvor små de egentlig har været. Der er et hav af muligheder, og især i dag, har det aldrig været nemmere at lave en personlig og helt perfekt fotobog for netop jer.\nFra smartphone til fotobog\nI dag er det så smart, at du simpelthen bare kan bruge de mange fotos du har til at lægge på din smartphone. Vi ved alle at man tager et hav af billeder herpå, men kommer de nogensinde frem, og er der nogensinde nogen, der får glæde af dem? Du kan sørge for at billederne får liv, ved at lave en fotobog med dine billeder fra din smartphone. Du kan altså finde de billeder du synes bedst om, sætte dem ind og derefter bestille en fotobog. Der er flere forskellige udbydere af denne smarte service, og klikker du på det ovenstående link, ja så bliver du taget ind til en side, hvor du kan læse meget mere om det at lave en fotobog, men også hvilke udbydere du kan vælge i mellem. Så klik på linket allerede i dag, og væk dine billeder fra din smartphone til live.


Bachelor i kinastudier - Uddannelser Med Sprog\nKina er ikke blot verdens mest folkerige land. Det er også en uomgængelig stormagt på den globale politiske og kommercielle scene. På uddannelsen lærer du at tale standardkinesisk (mandarin), og sproget er din indgang til at beskæftige dig med Kinas historie, kultur, politik og samfundsforhold.\nBachelor i kinastudier\nSom studerende på bacheloruddannelsen i asienstudier (kinastudier) skal du lære at tale moderne standardkinesisk (mandarin) og læse og skrive kinesiske skrifttegn.\nLidt over halvdelen af uddannelsen bruges på at lære det kinesiske sprog, mens den anden halvdel består af studier i samfundsforhold, politik, historie, intellektuel historie, litteratur og disciplinernes teoretiske og metodiske tilgange. Vi arbejder løbende med kinesiske materialer (herunder film, lydklip, tv-programmer, nyhedsindslag og kommunikation på digitale platforme), så uddannelsen bliver et helstøbt forløb, der arbejder både med og på det kinesisk sprog og kinesisk kildemateriale hele vejen igennem.\n3. semester af uddannelsen foregår på et universitet i Beijing.\nMange bachelorer i asienstudier (kinastudier) vælger at forsætte på kandidatuddannelsen.\nKandidater i kinastudier er ansat i kinesiske eller udenlandske firmaer i Kina, får konsulentopgaver for bistandsorganisationer og private virksomheder, udbyder sprog- og kulturkurser for medarbejdere i private og offentlige virksomheder, oversætter fag- og skønlitteratur. Andre igen arbejder for de skrevne og elektroniske medier. Nogle uddanner sig også som gymnasielærer.\nEn adgangsgivende eksamen med mindst 6,0 i gennemsnit (kun i kvote 1) sammen med KU’s kvote 2-interview (kun i kvote 2)\n* Hvis du ikke har kinesisk A, skal du følge propædeutisk undervisning på uddannelsen.


Vores mål er at alle skal være glade\nDet bliver Mads Damborg 9.X og Leonora Heslou 9.Y, der i dette skoleår kommer til at stå i spidsen for elevrådet som hhv. formand og næstformand.\nDe glæder sig til opgaven, selvom de lige skal vænne sig til deres nye roller på skolen.\n”Det bliver jo vores opgave at lytte til eleverne og repræsentere dem over for skolens ledelse, så vi forhåbentlig kan få nogle af de ting igennem, som vi synes, der er behov for,” siger Leonora.\n”Vi skal helt klar i gang med at arbejde med et bedre skema til fodboldbanerne, så alle klasser får lige meget tid. Det skal være mere retfærdigt for alle,” siger Mads.\n”Vi overvejer også at foreslå et nyt klatrestativ i skolegården, men det er noget vi først skal drøfte i elevrådet,” siger Leonora. ”Vores mål er, at alle skal være glade for at gå på skolen. I hvert fald så mange som muligt.”\nDe regner også med, at elevrådet blive involveret i lille MGP for 4.-6. årgang og talentshowet for 7.-9. årgang.\nDet private fylder kun lidt\nPå spørgsmålet om, hvad der kendetegner Sorø Privatskole, er begge enige om, at det, at skolen er privat, fylder meget lidt i dagligdagen. ”Vi er jo mange forskellige type her på skolen og ikke kun børn af rige forældre. Vi er en skole, hvor ens søskende typisk også går her. Det giver venskaber på tværs” siger Mads.\nLeonora tilføjer, at der er et godt fællesskab på skolen på tværs af årgangene, hvilket bl. a. er et resultat af venskabsklasserne. ”Desuden kommer vi til at kende hinanden rigtig godt på tværs af klasserne, når vi sidder i elevrådet,” siger hun.\nBegge elever glæder sig til deres sidste år på SPRS. I næste uge skal de begge ud i praktik. Leonora i en børnehave og Mads som skytte på et gods.\nOg så står der ellers lejrskole på programmet: 9. årgang skal til Berlin i uge 38. ”Lejrskoler er også med til at skabe venskaber på tværs, når vi er hele årgangen afsted i samme bus. Her lærer vi virkelig hinanden godt at kende. Så det bliver godt,” siger begge. Ingen af dem har været i Berlin tidligere, og de glæder sig mest til busturen, men også besøget på det Olympiske Stadion, synes de, lyder spændende.


Forget Go Home B&B Ejendomme : Reservér nu\nOm Forget Go Home B&B (Forget Go Home B&B)\nBook Forget Go Home B&B nu & Spar op til 75%! Sikker og nem reservation, øjeblikkelig bekræftelse, hotelanmeldelser og -billeder.\nMed indkvartering i høj kvalitet i Yilan er Forget Go Home B&B et populært valg for både ferie- og forretningsrejsende, der ønsker nem adgang til restauranter, familiesjov, sightseeing. Herfra har gæster glæde af nem adgang til alt, hvad denne livlige by kan tilbyde. Med sin praktiske beliggenhed tilbyder dette hotel nem adgang til byens vigtigste seværdigheder.\nPå Forget Go Home B&B gøres der alt for at sikre gæsternes komfort. For at opnå dette tilbyder hotellet den mest imødekommende service og de bedste bekvemmeligheder. Gratis trådløst internet på alle værelser, hurtig ud- og indtjekning, bagageopbevaring, trådløst internet i fællesområder, parkering er blot nogle af de faciliteter der adskiller Forget Go Home B&B fra andre hoteller i byen.\nForget Go Home B&B omfatter 4 værelser, der alle er smagfuldt indrettede. Mange af dem kan endda tilbyde bekvemmeligheder som fladskærms-TV, internetadgang - trådløst, trådløst internet (medfølger), aircondition, skrivebord. Desuden sikrer hotellets væld af fritidstilbud, at du har rigeligt at foretage dig under dit ophold. Uanset hvilket formål din rejse har, så er Forget Go Home B&B et fremragende valg, når du er i Yilan.\nNo.182 Nanmen Road, Luodong Township, Yilan, Taiwan, 26500\nsingle inn (Love Passenger Inn) Flere detaljer\nTravel Box Guesthouse Flere detaljer\nLotung Cheaper Inn Flere detaljer\nYapo Bed and Breakfast Flere detaljer\nKapok Hotel and Resorts Flere detaljer\nHappiness Yes Hostel Flere detaljer\nComfortable homestay Flere detaljer\nOvernight Hostel Flere detaljer\nWonderful Theme Bed and Breakfast Flere detaljer\nThe Lion Hotel Flere detaljer\nMy House Flere detaljer\nFM Vanilla Bed and Breakfast Flere detaljer\n4 Season BnB Flere detaljer\nMiffyBaby Flere detaljer\nNight Market Neighbor Guesthouse Flere detaljer\nLoft Hostel Flere detaljer\nLove Night Market Inn Flere detaljer\nOm Qingtian B&B (Qingtian B&B) Flere detaljer\nTian Yuh Hotel Flere detaljer\nGuo Chen Hotel Flere detaljer


⇒ Billig KW Ørerens til hunde – 75 kr.\nKW Ørerens til hunde\nEffektivt ørerens til hunde KW Ørerens er et rigtigt kvalitetsprodukt til hunde.Ørerensen er megetÂ effektivt og løsner ubesværet ørevoksen.Et rigtig kvalitetsprodukt fra danske KW. Når din hund kun fortjener det bedste. Brugsanvisning:Â Dryp KW ØRE (Læs mere)\nNavn: KW Ørerens til hunde\nDe fleste online forhandlere yder heldigvis en lang række forskellige fragtløsninger. Den mest anvendte er på nuværende tidspunkt levering til et afhentningssted, fordi du så nemt kan hente de bestilte produkter når det passer dig bedst. Fragtmetoden er altså vældig overkommelig, og i mange tilfælde endvidere den mest prisbevidste fragttype ved køb af KW Ørerens til hunde.\nDu kan på samme måde påtænke at få varerne bragt hjem til din privatadresse eller ud på dit arbejde. Leveringsmetoden er uheldigvis en tand mindre prisbillig, men tillige ekstremt simpel. Den billigste leveringsmanér kan ikke modsiges at være at hente pakken selv, som dog stiller krav om at du opholder dig nærved e-firmaets tilholdssted.\nAntal dages levering på Dyr og tilbehør til kæledyr > Tilbehør til kæledyr > Pelsplejning til kæledyr > Kamme og børster til kæledyr er naturligvis meget essentiel i tilfælde af at man behøver dine nye varer om få sekunder, og i det øjemed er det rimelig fornuftigt at man ser nærmere på det forventede leveringstidspunkt ved den pågældende vare.\nStørstedelen af internet foretagender præsterer levering efter en enkelt hverdag på utallige produkter, eksempelvis KW Ørerens til hunde, som stiller krav om at ordren aflægges tidligere end et konkret tidspunkt, med hensynstagen til at de har mulighed for at nå at få produktet pakket inden lagerpersonalet drager hjemad.\nNogle få e-firmaer sikrer fragt uden betaling, men i de fleste tilfælde kun når der købes for en bestemt pris. Alternativt må man gribe den mest letkøbte metode til levering, hvilket i de fleste tilfælde – uden hensyn til om man bor tæt på Roskilde, Dragør eller Hinnerup – vil blive at få bragt din ordre til et udleveringssted.\nDet er jo efterhånden ultra bekvemt for alle at søge sig frem til priser på diverse webshops, og derfor har massevis af KW internet webshops fundet det nødvendigt at sænke prisniveauet på deres produkter – til børn og babyer, og ligeså til herrer og damer – en hel del, og endda nogle gange byde på levering uden omkostninger.\nDet kan immervæk vise sig indbringende at besigtige visse internet shops i Danmark efter tilbud på KW Ørerens til hunde før du bestiller, sådan at man er tryg ved at få den mindst kostelige pris.\nMan må bare ikke glemme, at ifald en internet handler tilbyder en vare til en udsalgspris som virker hamrende overkommelig, bør det ofte være et karakteristika der viser en fup internet forhandler. Handler med kort er i hvert fald dækket ind under et reglement, der forsvarer dig som kunde imod uærlige firmaer på nettet.\nGenerelt tilråder vi bestillinger med betalingskort eller mobilbetaling. Som en anden løsning kan du benytte en afbetalingsløsning fra eksempelvis ViaBill, ifald du hellere vil dække pengene over tid.\nFør nogen bestiller hos en KW online butik kunne man de facto studere shoppens forretningsbetingelser, dog er det normalt en omfattende opgave.\nEt alternativ kunne måske være at bemærke om online virksomheden er godkendt af e-mærket, eftersom det ofte er en påvisning af at webshoppen efterkommer de danske love, tillige med at netshoppen lejlighedsvis besigtiges af jurister der kender til de gældende love. Dette er en god lejlighed til en hjælpende hånd, hvis du skulle få problemstillinger med din handel.\nFor øvrigt er det klogt at køberen er på vagt for de primære retningslinjer der har indflydelse på ordren, for eksempel hvilken ombytningsret netshoppen benytter. I den forbindelse er det i øvrigt vigtigt, at man når som helst sikrer ens ordrekvittering, således man i fremtiden kan bekræfte sit køb af KW Ørerens til hunde, uafhængig om du er på udkig efter varer til en voksen eller et barn.\nTrustpilot tilbyder dig uden sammenligning fornemme løsninger til at iagttage ganske mange andre konsumenters opfattelser og af den grund er det smart, at du kigger nærmere på netbutikkens bedømmelser af KW Ørerens til hunde forinden du handler.\nFacebook forærer dig tilsvarende rigtig fortræffelige metoder til at få indblik i e-forhandlerens kundefokus. I øvrigt er der en række online forhandlere som giver kunderne mulighed for at publicere en bedømmelse af virksomhedens service, hvilket desuden bør anvendes til at bedømme hvor glade kunderne er.\nHjemmesiden er finansieret af indtægter fra annoncer. Vi har samarbejdsaftaler med forskellige e-forhandlere derved at vi annoncerer virksomhedernes varer, og indtjener provision såfremt den person vi sender videre udfører et indkøb.\nVejledning angående tilbud og e-forretninger opdateres jævnligt, men der tages ikke ansvar for korrektioner der er blevet udført siden vi sidst opdaterede de viste informationer.


Ritzaus Bureau overtager Scanpix | Berlingske Business\nTorsdag d. 23. november 2017, kl. 15.13\nBerlingske Media i Pilestræde i København Foto: Sarah Christine Nørgaard\nRitzau overtager alle Scanpix´ medarbejdere, billedsystemer, alle aftaler med kunder og samarbejdsaftaler med leverandører, samt en salgsagentaftale på billederne fra Berlingske Medias billedarkiv. Overdragelsen af Scanpix sker med virkning fra den 1. januar 2018.\nRitzau købte i april fotobureauet Polfoto og styrker med overtagelsen af Scanpix sin position som mediernes nyhedsbureau, der leverer tekst, lyd og billede i de formater, som medierne efterspørger.\n»Hos Ritzau er bureauvirksomhed kerneforretningen, og i en nyhedstjeneste er tekst og billeder to sider af samme sag. Overdragelsen vil styrke billeddækningen - og med et stærkt fokus på kundernes behov, vil det give os bedre muligheder for at finde nye veje og løsninger, der skaber værdi,« siger Lars Vesterløkke, administrerende direktør og chefredaktør.\nLÆS MERE : Berlingske-ejer køber op og sælger fra i milliardhandel\n»Overtagelsen giver os mulighed for at udvikle og styrke billedtilbuddet til alle, som har brug for professionelle nyhedsbilleder. Vi vil øge billedudvalget og forbedre tilgængeligheden, både når det gælder arkivbilleder og dækningen af verden i dag,« siger Lars Vesterløkke.\n»Vi har været meget glade for at have Scanpix i vores portefølje gennem mange år, og vi er lidt vemodige ved, at Scanpix nu ikke skal være en del af Berlingske Media mere. Vi har i en lang periode været i dialog med Ritzaus Bureau om muligheden for at etablere et stærkt dansk billedbureau. Ved nu at overlade ejerskabet til Ritzau opfylder vi dette ønske og er med til at skabe et stærkt billedbureau, som fortsat kan levere et dybt og bredt produktudvalg,« siger Berlingske Medias CFO, Dennis Kilian.\nRitzaus Bureau er Danmarks førende nyhedsbureau med fokus på hurtig og troværdig nyhedsproduktion. Ritzaus Bureau leverer døgnet rundt nyheder i tekst lyd og billeder til de danske medier, myndigheder, organisationer og virksomheder.\nBerlingske Media: Berlingske Media driver bl.a. Berlingske, BT, Metroxpress, Weekendavisen, Radio24syv og en række digitale aktiviteter. Virksomhedens historie går tilbage til 1749, hvor forløberen for Berlingske, Kjøbenhavnske Danske Post-Tidender begyndte at levere nyheder til den danske befolkning.


Viking kniv Kattegat, Damaskus stål - CelticWebMerchant.com\nViking kniv Kattegat, Damaskus stål\nSPQR Viking kniv Kattegat, Damaskus stål\nDenne høje kvalitet Viking kniv er baseret på originale fund fra niende og tiende århundrede e.Kr.. Det har en unik smuk greb: den består af træ med en messing ring i midten. Dette skaber en fantastisk visuel kontrast. Vingen fremstilles fra Damaskus stål. Dette stål er opkaldt efter hovedstaden i Syrien, Damaskus, hvor stål blev opfundet. Damaskus stål er en type stål sammensat af to eller flere forskellige ståltyper. En højere kulstofstål og en mildere stål gentagne gange smedet og foldes. Dette skaber et særligt mønster i bladet. I middelalderen mente man, at dette stål havde magiske egenskaber. Moderne fantasy serien også bruge Damaskus stål til at skildre magiske ståltyper, såsom Valyrian stål i Game of Thrones. Damascus stål kombinerer de gode egenskaber af blødere og hårdere stål, hvilket resulterer i højere hårdhed, styrke, holdbarhed og fleksibilitet. Læderet skeden er rigt dekoreret med messingbeslag. Beslagene har små trekantede dekorative motiver. Det har bælte løkker på et bælte divider der giver den optimale placering af hver enkelt sløjfe på båndet. Kniven er skarp og egnet til praktisk anvendelse, såsom skæring træ, læder og andre materialer.\nMateriale: Damascus stål (256 lag), træ, messing, læder\nKant: skarp (til praktisk brug)\nBlade længde: 12 cm\nVægt: ca.. 70 g (160 g inkl. Skede)\nMateriale: Damascus stål (256 lag), træ, messing, læder / / Længde: 23 cm / / Kant: skarp (til praktisk brug) / / Blade længde: 12 cm / / Levering herunder læder skede / / Vægt: ca.. 70 g (160 g inkl. Skede) / / Baseret på en historisk original