Da Gud talte over sig: Skabelse og sproglighed i oldkirkelig teologi – Tidsskriftet Fønix\nDa Gud talte over sig: Skabelse og sproglighed i oldkirkelig teologi\nRisikoen ved helt at afvise klassisk skabelsesteologi er at vi derved kommer til at overgive os til et nihilistisk, postmoderne verdensbillede, hvor virkeligheden groft sagt i sig selv er meningsløs, hvis ikke vi pådutter den mening eller ligefrem tvinger mening ned over verden med vores narrativer. Men snarere end helt at afvise at tale skabelsesteologisk, bør skabelsesteologien forstås narrativt – hvilket kan lade sig gøre, fordi skabelsen i klassisk teologi sker ud af intet og ved Guds Ord.\nIngen kommentarer til Da Gud talte over sig: Skabelse og sproglighed i oldkirkelig teologi\nFønix årg. 2020, s. 60-88 (pdf)\nPå baggrund af foredrag ved BASIS – kursus i teologi for lægprædikanter, Aarhus d. 18. januar 2020.\nSøndag efter søndag lyder i mange danske kirker ordene: ”Vi tror på Gud Fader, den Almægtige, himlens og jordens skaber”. Det er den første og den korteste artikel i den apostolske trosbekendelse – og selvom teologer har leget med tanken om, at den kristne trosbekendelse egentlig burde begynde med Jesus, kommer vi ikke uden om at forholde os til, at trosbekendelsen altså begynder med ”Gud Fader”, som har skabt himlen og jorden. Trosbekendelser er af gode grunde ikke sådan lige til at lave om på. Den første trosartikel i den nikænske trosbekendelse er ikke meget forskellig fra den apostolske: ”Vi tror på én Gud, den almægtige Fader, himlens og jordens, alt det synliges og usynliges skaber.”\nNetop tanken om Gud som almægtig skaber af himmel og jord er vel den, der i nyere tid er blevet stærkest problematiseret af ateisme og såkaldt oplysningsfilosofi. Videnskaben har ikke brug for en ”hypotese” om en skabende Gud, som derfor bør skrottes, hævder mange. Teologiens modsvar har ofte været at tage udgangspunkt i Jesus i stedet for et abstrakt begreb om en almægtig Gud, der har skabt verden. Den danske teolog og idéhistoriker Johannes Sløk (1916-2001) afviste helt, at teologien kunne tage udgangspunkt i tanken om Gud som verdens skaber.1 Tanken om Gud som verdens skaber – skabelsesaksiomet, som Sløk kaldte det – er en ”pest-bacille i sproget”, for tanken om Gud som verdens skaber gør det umuligt at tale meningsfuldt om verdens oprindelse.\nAt Gud i begyndelsen skabte verden ved sit Ord er myte, hævdede Sløk, og altså ikke noget, der har fundet sted som historisk begivenhed. Gud bliver først til i forkyndelsen, mente Sløk, og derfor må vi i stedet for skabelsesteologi have det, der nogle gange er blevet kaldt en ”narrativ teologi”. Ligesom en romanfigur ikke kan kigge sin forfatter over skulderen, kan mennesket heller ikke komme bag om Gud. Mennesket skabes så at sige af sprog, og derfor må dets liv være en fortælling.2 Og det er der sådan set noget rigtigt i: Hvis kristendom bliver til rent abstrakt teori, har det ikke meget at gøre med den Jesus, vi møder i evangelierne. Men det behøver altså ikke at udelukke, at vi kan tale meningsfuldt ud fra den første trosartikel om Gud som verdens skaber.\nRisikoen ved helt at afvise klassisk skabelsesteologi er at vi derved kommer til at overgive os til et nihilistisk, postmoderne verdensbillede, hvor virkeligheden groft sagt i sig selv er meningsløs, hvis ikke vi pådutter den mening eller ligefrem tvinger mening ned over verden med vores narrativer. Men snarere end helt at afvise at tale skabelsesteologisk, bør skabelsesteologien forstås narrativt – hvilket kan lade sig gøre, fordi skabelsen i klassisk teologi sker ud af intet og ved Guds Ord. Der er selvfølgelig hverken noget særligt originalt eller nyt i at tale om ”narrativ teologi”. Det lyder nærmest sådan lidt bedaget og 80’er-agtigt. Men det er mit indtryk, at narrativ teologi i det tyvende århundrede ofte er blevet formuleret som modsætning og alternativ til klassisk filosofisk teologi, og her er det altså, at jeg i stedet efterlyser en narrativ teologi, der falder i naturlig forlængelse af senantik kristen tænkning. Det er den mulighed vi skal se nærmere på i det følgende.\nSkabelse ved Guds Ord\nDen engelske teolog John Milbank (f. 1952) har peget på, hvordan sproget i den klassiske kristne skabelsesteologi er det primære i skabelsen. At kristendommen kun findes i og med sproget, hænger sammen med, at verden i sig selv er sproglig, fordi den er skabt ud af intet ved Guds Ord.3 Forudsætningen for at forstå, hvad det betyder, er, at vi meningsfuldt kan tale om Gud som verdens skaber – altså skabelsesteologi.\nMed skabelsesteologi mener jeg ikke en teologi, der taler alment om Gud, hverken filosofisk eller almenreligiøst – som om der fandtes metafysiske grundsætninger for teologien, som kunne være holdbare på et rent filosofisk grundlag, hvad det så end skulle betyde. Nej, med skabelses-teologi mener jeg tværtimod en teologi, der taler om skabelse specifikt i lyset af kristendommens begreber om den treenige Gud som verdens skaber, altså det, at Gud ikke bare er årsag til verden, men at Gud har skabt verden ved sit Ord.\nI Johannesprologen hedder det så velkendt, at ”i begyndelsen var Ordet” og at ”alt blev til ved ham” (Joh 1,1; 1,3). Ligeså vigtig er identifikationen af Guds Ord med Gud selv, også selvom den faktisk først endegyldigt finder sted i Thomas’ bekendelse senere i Johannes-evangeliet (Joh 20,28).4 Når vi taler om ”Ordet” eller ”Logos”, som det hedder på græsk, kan der også forstås ”tale”, ”fornuft” eller ”argument”, men det kan også forstås som ”narrativ”, altså fortælling. I begyndelsen var med andre ord fortællingen. At Guds Ord er med i skabelsen, som det hvorved alting skabes, kan tænkes sådan, at allerede skabelse er narrativitet – skabelse er, kunne vi sige, at den Gud, der som treenig selv er fortælling, taler over sig og fortæller verden frem ud af intet.\nSelvfølgelig er det ikke altid klart, hvordan den kristne skabelsesteologi adskiller sig fra tidligere myter og filosofiske teorier om verdens oprindelse, fx Platons myter om verdens skabelse. Selv den tanke, at verden er skabt ved Guds Ord eller Logos, har forløbere hos en jødisk filosof som Filon af Alexandria i det første århundrede. Filon sammentænkte jødiske begreber om Guds tale med et metafysisk begreb om Logos, som Filon lånte fra blandt andet stoicismen, og det er altså en vigtig forudsætning for den efterfølgende kristne teologi. Det særlige i den kristne skabelsesteologi er den centrale plads, som Guds Ord får som identisk med troens hovedperson, Jesus.\nI Det Nye Testamente findes en række skabelsesteologiske formuleringer, hvor verden er skabt af Gud og ved Kristus, fx når Paulus i Første Korintherbrev skriver noget, der nærmest lyder som en tidlig trosbekendelse: ”for os er der kun én Gud, Faderen; fra ham er alle ting, og vi til ham. Og for os er der kun én Herre, Jesus Kristus; ved ham er alle ting, og vi ved ham” (1 Kor 8,6). Og i Romerbrevet skriver Paulus om Gud Herren, at ”fra ham og ved ham og til ham er alle ting” (Rom 11,36). Det lyder som noget, vi kunne kalde en proto-trinitarisk formel, i hvert fald hvis vi tillader os at læse Guds tre personer ind i de tre led.\nAt Guds Ord er med allerede i skabelsen, blev i hvert fald en hjørnesten i treenighedslæren i de efterfølgende århundreder. En måde at formulere skabelsesteologien trinitarisk blev efterhånden, at Gud som Fader er den, der taler, som Søn er det Ord, der tales, og som Helligånd er den Ånd, hvori Ordet tales.5 Vi kan ifølge en sådan skabelsesteologi ikke forstå skabelse uden også at forstå, hvad det vil sige, at Gud er treenig – og at Guds Ord og altså en form for ”sproglighed” spiller en central rolle i skabelsen.\nDer skulle imidlertid gå nogle år, før treenighedslæren fik sin endelige form. At Gud som verdens skaber er ”én” var, ligesom for jødedommen, afgørende for de første kristne. I den kritik af hedensk religion, som en sådan monoteisme indebar, lå også det, vi kunne kalde en sprogkritik. For hvis intet i verden kan gøre det ud for Gud, kan ingen af de begreber, vi anvender til at beskrive ting i verden, uden videre bruges til at beskrive Gud.\nFra Filon kom ikke bare en idé om Guds Ord, men også den opfattelse, at Gud i sig selv er ”uudsigelig”. Fx kunne Justin Martyr i det andet århundrede ligesom Filon forklare, at Gud er ”alles fader”, men at Gud netop derfor ikke kan gives noget navn. For uanset, hvad han kaldes, er vedkommende, der giver ham navnet, forælder til den, der får navnet. Ret radikalt slår Justin fast, at selv betegnelsen ”Gud” ikke rigtig er et navn, men kun, som han siger, en opfattelse, som er lagt i mennesket, om noget, der knap nok kan forklares.6\nEn sådan såkaldt ”negativ teologi” findes også hos Klemens af Alexandria på tærsklen til det tredje århundrede.7 Fordi Gud er én og usammensat er Gud også uendelig og ubegrænset. Gud er derfor som Fader i sig selv uden navn. For Klemens betød det, at vi kun kan tale om Gud Faderen indirekte. Gud er som det første princip ubegribelig, men han har åbenbaret sig gennem sit Ord, som i nogen grad kan indfanges i det menneskelige sprog. Guds Ord udfolder i skabelsen enhed som flerhed. Guds Ord er på en måde som et prisme, der medierer lyset fra Gud, så det i skabelsen bliver til mangfoldighed – og derved indirekte, omend kun stykvist, begribeligt i det menneskelige sprog.\nRisikoen ved den måde at forstå treenigheden på er imidlertid, at Guds Ord underordnes Gud selv. I hvert fald blev det efterhånden klart, at tanken om Gud som Fader nemt kunne føre til en forestilling om Gud som en slags suveræn monark, der står over sit Ord, sådan at Guds Ord ikke var guddommeligt. Gud ville for så vidt ikke i sig selv være sproglig, men først blive det i skabelsen. Det var en sådan ”subordinationisme”, der blev afvist med den nikænske trosbekendelse i det fjerde århundrede. Guds Ord er ikke underordnet Gud selv, men Gud er tre personer med ét fælles væsen. Den kappadokiske teolog Gregor Nazianzen forklarede det sådan, at ateisme og polyteisme har det tilfælles, at begge fører til kaos, fordi der mangler et ordnende princip. Men Gregor lægger til, at den monoteisme, som kristendommen hævder, ikke indebærer ”én persons suveræne herredømme”, men en harmonisk relation mellem Guds tre personer.8\nSelvom treenighedslæren i det fjerde århundrede er ret forskellig fra den tidligere opfattelse, er der for mig at se den gennemgående pointe, at Gud er enhed i mangfoldighed – og at denne pointe i grunden har at gøre med sproglighed: Hvis Guds Ord ikke var en del af treenigheden, ville der kun være enhed, men ingen mangfoldighed. Ordet skaber på én gang afstand og sammenhæng, en narrativ udstrækning hinsides tid og rum. Det, der kommer til udtryk i treenighedslæren er på sin vis, at Gud allerede forud for skabelsen i sin relation til sig selv er samtale, og ikke bare monolog, og netop derfor enhed i mangfoldighed.\nEx nihilo: Ud af intet\nDet hører med til historien, at skabelsesberetningen ofte blev læst allegorisk – altså som en fortælling, der rummer noget andet og mere end det, der ligger i den overfladiske fortolkning. For en teolog som Klemens af Alexandria var det nødvendigt at læse Bibelen allegorisk fordi Gud – netop som skaber – kun kan beskrives indirekte i billedsprog, metaforer, lignelser og allegorier. Det væsentlige ved skabelsesberetningen er, hvad den fortæller om relationen mellem Gud og mennesker.\nMens det at verden på en eller anden måde kommer af det guddommelige Ord som nævnt ikke var noget særsyn, er det til gengæld vigtigt, at det står klart, hvor meget læren om skabelse ud af intet adskiller sig fra tidligere forestillinger om verdens oprindelse. Der er mange religiøse myter og fortællinger om, hvordan guderne skabte verden, men de handler som regel om, hvordan guderne skaber verden ud af noget, der allerede findes. Ifølge mange græske filosoffer måtte verden – eller i hvert fald dens byggesten – være evig, for intet kunne jo komme ud af intet. Men den tanke bryder den tidlige kristne teologi altså med.\nSelvom skabelsesberetningen kunne forstås sådan, at Gud skaber verden ud af noget, der allerede findes, blev skabelsen efterhånden forstået som skabelse ex nihilo, altså skabelse ud af intet. Tanken dukker op i det andet århundrede hos fx Teofil af Antiokia, der kunne forklare, at Gud skabte verden ”ud af det, der ikke eksisterer”,9 og hos Irenæus af Lyon, som forklarede, at Gud ikke har brug for noget uden for sig selv, for at skabe verden, ”som om han ikke havde sine egne hænder”. Guds ”hænder” er i Irenæus’ billedsprog Sønnen og Ånden ”ved hvem og i hvem han frit skabte alle ting”.10 For Irenæus betyder skabelse ud af intet altså, at Gud i sig selv har det, der skal til for frit at skabe verden – netop fordi Gud er treenig. Fordi Gud har sit Ord i sig, kan han skabe verden uden at gøre brug af noget uden for sig selv.\nDet er i den forbindelse, at John Milbank peger på, at skabelsen ved Guds Ord også er en skabelse ex nihilo, og at det betyder, at sproget er det primære i skabelsen. Der er ikke noget ”usprogligt”, fx en forudgående ”materie”, som skal formes og gøres sproglig, men det, der er, kommer af Guds sprog. Ikke kun kultur og tænkning, men også naturen er på en måde allerede ”sproglig”. Skabelse ud af intet betyder ikke, at Gud skal underlægge sig et formløst kaos, før han kan skabe. Nej, skabelse ud af intet betyder, at Gud skaber i frihed – og at alt, hvad der er, er skabt ved Guds Ord. At vi er skabt ud af intet ved Guds Ord, vil med andre ord sige, at vi altid allerede lever i Guds historie.\nGuds Ord – eller Guds fortælling om verden – er altså ikke noget, der skal lægges ned over verden, for at den kan få orden og sammenhæng. Guds fortælling er tværtimod den orden og sammenhæng, som verden kommer af. At verden er skabt ved Guds Ord ud af intet, betyder derfor også, at verden i sig selv er ”intet”, hvis den overlades til sig selv – der er ”intet” uden for teksten, for at låne et godt nok lidt fortærsket udtryk af Jacques Derrida. Fordi skaberværket låner sin tilværelse fra Gud, er alt foranderligt, forgængeligt eller ”tomhed”, som det hedder i Prædikerens bog (Præd 1,2).\nIsær hos Gregor af Nyssa i det fjerde århundrede bliver foranderlighed et grundvilkår for det skabte. Skaberværket er skabt godt, så den foranderlighed, der kendetegner det, kan ikke i sig selv være noget ondt. Tværtimod er det kun ved hele tiden at modtage sin eksistens på ny, at skaberværket kan bestå. Forandring – det, at tiden går – er med andre ord ikke i sig selv ondt, men tværtimod forudsætning for, at vi overhovedet kan være til, som dem, vi er skabt til at være.\nDen engelske teolog Catherine Pickstock (f. 1970) har talt om ”ikke-identisk gentagelse”, altså det at vores tilværelse og identitet kun er, hvad det er, ved at blive gentaget gennem tiden som noget ikke-identisk, men på den måde også fornyet.11 En sådan tanke om skaberværkets foranderlighed betyder også allerede for Gregor af Nyssa noget for forståelsen af, hvordan menneskets sprog fungerer. Vi kommer aldrig med sproget ud over skaberværkets foranderlighed. Vi kan ikke med sproget indfange tingenes inderste væsen, men det er sprogets funktion vedvarende at gøre det muligt at relatere til Gud og verden – ikke bare trods, men også i kraft af, verdens foranderlighed.\nNår Prædikeren siger, at ”Gud er i himlen, og du er på jorden! Derfor skal dine ord være få” (Præd 5,2), skal det ifølge Gregor forstås sådan, at vi skal være tavse angående Guds væsen, som er uendeligt og derfor umuligt kan indfanges i vores endelige begreber. Men snarere end slet ikke at sige noget, er vi netop derfor nødt til at blive ved med at tale, for ikke at ende i den illusion, at vi har sagt det hele med den teologi, vi trods alt alligevel har – for når vi tror, vi har sagt det hele, bliver vores begreber til afguder. Tavshed og tale er altså ikke absolutte modsætninger – netop fordi vi må være tavse om tingenes evige væsen, er vi nødt til fortløbende at tale om verden og Gud.\nFlere teologer har peget på lighederne mellem sådan et sprogsyn og den udbredte opfattelse i post-moderne tænkning (fx Derrida), at sproget er ustabilt og foranderligt, fordi vi ikke kan fastlægge ordenes mening endegyldigt, men at ordene altid skal defineres ved hjælp af andre ord. Vores sprog er på grund af skaberværkets foranderlighed epinoetisk, og det vil sige, at sproget hele tiden skal opfindes på ny. Sproget må hele tiden række ud over sig selv, for ikke at lukke sig om sig selv. Dette skyldes imidlertid ikke, at virkeligheden i grunden er meningsløs, men tværtimod, at virkeligheden til stadighed betyder mere, fordi den hele tiden modtager sin betydning fra den uendelige Gud, som giver verden sin mening. Kun ved at vedblive at tale, kan sproget stå i vedvarende relation til den uendelige Gud, der til stadighed skaber verden ved sit Ord.\nParticipation og ”den kristne distinktion”\nAt verden er foranderlig, hænger sammen med, at Gud som skaber er forskellig fra sit skaberværk. Gud er forskellig fra mennesket, skrev Irenæus, for ”Gud skaber, mens mennesket er skabt”.12 Ligeså vigtig er den tanke, at Gud netop af samme grund er nærværende overalt i skaberværket. Paulus sagde det sådan i sin tale på Areopagos, at ”i ham lever vi, ånder vi og er vi” (ApG 17,28), og Irenæus kan tilsvarende forklare, at Gud i sig rummer alt det, som han har skabt.13 Det betyder ikke, at skaberværket er ”guddommeligt” eller en del af Gud, men at det er ved at tage del i Guds væren, at skaberværket overhovedet kan være til. Og netop fordi skaberværket ikke besidder væren i sig selv, men kun kan låne det fra Gud, er skaberværket ikke stabilt og uforanderligt, men må hele tiden modtage væren på ny.\nDerfor bliver begrebet om participation, altså delagtighed, helt afgørende i den kristne tænkning. I græsk filosofi kendes tanken om participation eller methexis, som det hedder på græsk, især fra Platon. Hos Platon handler participation om forholdet mellem konkrete ting og de evige idéer, som tingene tager del i – og med lidt justering kunne begrebet om participation i den kristne skabelsesteologi anvendes til at beskrive relationen mellem skaber og skaberværk.\nDet ser vi ikke mindst hos Origenes af Alexandria i det tredje århundrede. Da Gud til Moses sagde, ”Jeg er den, jeg er” (2 Mos 3,14), skulle det ifølge Origenes forstås sådan, at ”alting participerer i Ham, som i sandhed eksisterer”.14 Gud er den sande væren, hvorfra alt andet låner sin væren. Men netop fordi det skabte kan participere i Guds væren, må Gud siges at være forskellig fra det skabte – for ellers ville der ikke være tale om participation, men om, at skaberværket i sig selv besad kilden til sin egen selvopretholdelse.\nGregor af Nyssa, der ofte talte om ”medværen”, metousia, snarere end participation, methexis, formulerede det sådan, at intet skabt i sig rummer en selvtilstrækkelighed, der gør det muligt at eksistere uden at tage del i den væren, der kommer fra Gud.15 Og meget væsentligt lægger Gregor af Nyssa til, at fordi alt er skabt ved Guds Ord, så er Guds Ord ”livet selv”, som alt levende modtager sin tilværelse fra.16 Det er væsentligt, for det betyder, at ”livet selv” er grundlæggende sprogligt. Guds Ord er, kan vi sige, ikke et statisk, rationelt princip eller død fornuft, men Guds Ord er et levende ord – en levende fortælling, som vi tager del i og er ”med i”, for så vidt vi overhovedet lever. Guds Ord er, kan vi måske sige, det meta-narrativ, der giver liv til vores egen livshistorie.\nSkabelse er gave\nEn anden måde at sige det på er, at skabelse er gave. Gud skaber ikke verden ud af nødvendighed eller for at bevise noget. Gud skaber ikke verden for sin egen skyld eller for at få noget igen. Hvis der overhovedet er en grund til, at Gud skaber verden, er det da, at Gud er god. Athanasius af Alexandria skriver i sin bog om inkarnationen, at Gud er kilden til alt godt, og at Gud derfor ikke kan være ondsindet eller misunde nogen noget – og da Gud derfor heller ikke misundte noget at være til, så skabte han alting ud af intet gennem sit Ord.17 Det er med andre ord fordi Gud er god, at han velvilligt giver plads til, at der kan findes en verden, forskellig fra ham selv.\nAt skabelse er gave, er noget den franske teolog Jean-Luc Marion (f. 1946) har talt om med udgangspunkt i den teologi, som blandt findes hos Pseudo-Dionysios i det sjette århundrede.18 Dionysios udfolder den nyplatonske opfattelse, at fordi Gud har skabt det værende, så må Gud på en måde være mere end ”væren”. Men hvis Gud ikke har væren, på samme måde som skaberværket, så er Gud på en måde ”intet”. I hvert fald er Gud ikke underordnet den ”væren”, som han skaber. Men netop derfor er ”væren” en gave, for ifølge Marion hører det til gavens væsen, at der må være en afstand mellem giver og modtager, hvis der skal være tale om gave. Marion taler på baggrund af en post-moderne teori om gavegivning, hvor det egentlig er umuligt at give en gave, fordi gaven altid besmittes af det afhængighedsforhold, der opstår mellem gavegiver og modtager. Men Marions pointe er, som jeg forstår det, at Gud som ”hinsides væren” aldrig kan underordnes sådan et afhængighedsforhold.\nSom korrektion til Marion har blandt andre David Bentley Hart (f. 1965) påpeget, at vi ikke behøver gå så vidt som til at sige, at Gud er ”intet”, for at væren kan være en gave fra Gud.19 I Guds treenige relation til sig selv ligger nemlig allerede en uendelig dynamik af gavegivning, forklarer Hart. Skabelse er så, at denne uendelige gavegivning vendes udad. Fordi Gud er treenig, har han mere end nok i sig selv og kan derfor skabe en god verden ud af sin fylde.\nDet står i modsætning til en opfattelse, som måske især kendes fra nyere protestantisk teologi, hvor Gud er nødt til at skabe verden for at have noget andet at forstå sig selv i relation til. Origenes taler godt nok også om, at Guds almagt kun kan komme til udtryk, hvis Gud har noget at være almægtig over – men som jeg læser det, betyder det ikke, at Gud skaber verden for så at kunne udøve sin almagt. Tværtimod kommer almagten til udtryk i relationen mellem de guddommelige personer, som så at sige tager ligeværdigt del i samme almagt over sig selv. Gud har så at sige sit Ord i sin magt, og netop derfor kan Gud ved sit Ord skabe verden ud af intet som en god gave.\nAt Gud på en måde har nok i sig selv, kommer til udtryk i begrebet om Gud som ”ulidenskabelig” eller bogstaveligt ”apatisk”. Det lyder jo ikke så positivt, men det skal forstås sådan, at Gud ikke er i sine følelsers vold, at der derfor ikke er noget, der tvinger Gud til at skabe. Eller med andre ord: Guds ”apati” betyder, at der ikke er noget, der tvinger Gud til at tale, når han skaber ved sit Ord. At Gud taler over sig, når han skaber verden ved sit Ord, skal altså forstås sådan, at Gud frit skaber verden ved sit Ord, og at skabelse netop derfor er gave. Skabelsen er ikke, understregede Gregor Nazianzen, resultat af en ufrivillig flyden-over, som nyplatonisterne mente, men simpelthen det, at Gud af ren frihed og godhed skaber verden ved sit Ord. Gud kunne have valgt ikke at skabe verden, og netop derfor er skabelsen en gave.20\nFor en narrativ forståelse betyder det videre, at verden ikke er underlagt en benhård logisk nødvendighed, som tvinger den frem, men at skabelsen snarere må forstås poetisk, som udtryk for kunstnerisk frihed, om man vil. Netop fordi vi modtager vores tilværelse som gave, er vi også gjort fri til at engagere os i verden, for når virkeligheden er fortælling, er den uforudsigelig, uden af den grund at være meningsløs. Tværtimod ville verden være meningsløs, hvis den kunne reduceres til et system af rent formelle lovmæssigheder uden reelt indhold, mål og retning.\nSkaberværket taler om Gud\nFordi verden er skabt ved Guds Ord, kan det tages ganske bogstaveligt, når Salme 19 i Det Gamle Testamente taler om, hvordan himlene ”fortæller om Guds herlighed” og hvordan ”deres røst når ud over hele jorden” og ”deres ord til verdens ende” (Sal 19,2;19,5). Det er almindeligt at læse Paulus’ ord i Romerbrevet om troen, der kommer af at høre ”Kristi ord”, som en reference til de første kristnes missionsarbejde (Rom 10,17ff), men det er altså værd at bemærke, at Paulus netop citerer Salme 19, som handler om det ord, der fortælles af skaberværket. Det kan altså tænkes sådan, at skaberværket allerede forkynder ”Kristi ord”, fordi det jo er skabt ved Guds Ord.\nI teologien er det en klassisk tanke, at skaberværket på en eller anden måde vidner om Guds godhed – og her var det så i øvrigt, at Sløk mere pessimistisk bemærkede, at der jo også er masser af ondt i verden, som i så fald skulle vidne om en ond Gud. Den tanke kendes sådan set allerede fra fx manikæerne, der i det 3. århundrede hævdede, at verden var skabt af en ond skabergud, som vi skulle frelses fra. For en teolog som Athanasius var det derimod afgørende, at det er den samme gode Gud, der har skabt verden, som også vil genoprette verden i sidste ende. Fornyelsen af skabelsen sker ved det selvsamme Ord, hvorved verden i begyndelsen blev skabt. Vi skal så at sige ikke reddes ud af den fortælling, som ligger til grund for verden, for begyndelsen og slutningen hører til samme fortælling. Athanasius måtte derfor fremhæve, at skaberværket fortæller om Guds godhed. Meget interessant pegede han blandt andet på, at skaberværkets mangfoldighed vidner om, at det er skabt. Hvis det hele kom af et upersonligt princip, ville der ikke være nogen mangfoldighed, ingen orden og harmoni. At der er plads til forskelle i verden, hænger simpelthen sammen med, at verden er skabt – og at den er skabt god af Gud.\nAt skaberværket fortæller om Gud betyder imidlertid ikke, at vi uden videre kan forstå, hvad Gud er i sig selv. For en græsk filosof som Aristoteles kunne vi ikke vide ”at” noget eksisterer uden også at vide noget om, ”hvad” det er. Men der gjorde mange kristne tænkere det altså klart, at nok fortæller skaberværket os, at der findes en god Gud, men hvad Gud er i sig selv, ved vi ikke.21 Den indirekte erkendelse af Gud, som vi har gennem skaberværket, er lige så meget en grænse for vores erkendelse – netop fordi sproget, som Gregor af Nyssa slog fast, nok kan pege ud over sig selv, men aldrig endegyldigt indfange det, som det peger på. Den tanke, at skaberværket vidner om Guds eksistens må derfor heller ikke forveksles med forsøg på at ”bevise” og begribe Gud strengt rationelt.\nKlemens af Alexandria kunne ligefrem sige, at dem, der kræver beviser, burde straffes. Fordi Gud som Fader og skaber er det højeste princip, kan gudsbegrebet ikke være konklusionen på en logisk argumentationskæde. På tværs af den kristne tradition bliver det derfor også en almindelig opfattelse, at troen er tænkningens mulighedsbetingelse, jf. Anselm af Canterburys kendte slogan, credo ut intelligam, altså ”jeg tror for at forstå”. Gud er, som Sløk også siger det med renæssancefilosoffen Nikolaus Cusanus, ikke det som sproget kan sige noget om, men forudsætningen for, at sproget overhovedet kan sige noget.22 Kristendom er med andre ord ikke noget, vi kan slutte os frem til, men det narrativ, der må tages for givet, hvis vi overhovedet vil forstå den virkelighed, vi lever i.\nDet er for mig at se en væsentlig pointe, at når skaberværket ”fortæller” om Gud, så betyder det, at Gud er den, der fortæller gennem skaberværket, mens mennesket er den, der lytter. Vi er med andre ord genstand for Guds tiltale. Men lige så væsentligt er det, at mennesket kun er i stand til at lytte fordi, det er skabt i Guds billede, og det vil altså sige i Guds Ord. Mennesket er skabt af sprog, kan vi sige med Sløk, men kan netop derfor også tale – en pointe som fx også Grundtvig på sin vis lagde stor vægt på: Mennesket er ingen abekat, men er skabt med Guds levende ord på tungen.\nGrundtvig havde i høj grad sin skabelsesteologi fra en oldkirkelig teolog som Irenæus. Grundtvig var mere kritisk over for Origenes, som han mente var alt for rationalistisk i sin tilgang til teologien, men for mig at se er det i høj grad et spørgsmål om form.23 Origenes fremhævede, at alle rationelle væsener tager del i Guds Ord.24 Alt, der kan tænke og reflektere, tager allerede del i det Ord, der giver tænkende væsener deres rationalitet. Men her var det altså også afgørende for Origenes, at Guds Ord er det levende Ord – ikke en abstrakt, statisk, død rationalitet.\nAt det overhovedet er muligt for mennesket at tale og tænke, hænger sammen med, at vi som rationelle væsener tager del i Guds levende Ord. Vi er ikke kun genstand for Guds tiltale, men vi har som skabt i Guds billede også muligheden for at tale med i fortællingen. Kun at blive fortalt er ligeså umenneskeligt som at stå alene med ansvaret for at fortælle.25 At vi participerer i Guds Ord betyder, som nævnt ovenfor, at vi er aktive medfortællere på Guds fortælling, og derfor også medfortællere på vores eget liv. Forudsætningen er, at der allerede findes en historie, så vi skal altså ikke til at opfinde fortællingen om vores liv fra scratch, men vi får som aktive deltagere i historien lov til selv at tale og fortælle.\nDer er af samme grund også et socialt aspekt ved den tanke, at mennesket som sprogligt væsen tager del i Guds Ord, for sproglighed handler i høj grad om kommunikation. Noget, der måske kan kaste lys over det aspekt, er den såkaldte ”sociale analogi”. Især fra de kappadokiske fædre kendes den opfattelse, at treenigheden afspejler sig i, at menneskeheden ligesom Gud består af en mangfoldighed af personer, men med det samme væsen. Den sociale analogi indebærer, at vi kun kan tale om konkrete mennesker som personer i kraft af deres indbyrdes relationer. Mennesker bliver konkrete personer ved at sættes ind i en relation – og måske kan vi så tilføje, at den relation, vi har til andre mennesker, i høj grad er sproglig.\nMan kan i hvert fald sige, at subordinationismen, som jo ville underordne Guds Ord under Gud, var en slags monologisk opfattelse af Gud, hvor Guds tale er en énvejs-kommunikation, der munder ud i skaberværket, mens den ortodokse trinitariske opfattelse af Gud har at gøre med samtale. Mennesket tager del i den samtale, når det tager del i Guds Ord – om det så sker helt konkret i fx bøn og sang, eller om det er mere dramatisk som i liturgi og gudstjeneste.\nOg ligesom Gud kan kan beskrives i kraft af sine indbyrdes relationer, er det kun igennem vores relationer til os selv og hinanden, at vi forstår os som mennesker. Det betyder med andre ord, at mennesket ikke kan forstås ”essentialistisk”, altså som det, at vi kan sætte mennesket på endegyldig, fast formel. Kun ved fortsat at tale sammen, kan vi have fællesskab.\nMod den her meget sproglige forståelse af Gud som samtale, kan man måske indvende, at Gud i Bibelen ikke defineres som samtale, men som kærlighed. Et svar på den indvending er, at samtale selvfølgelig ikke skal forstås i streng forstand som talte ord, men som kommunikation og kommunion i bredere forstand. En kærlighed uden relation er i hvert fald en mangelfuld kærlighed.26 Det kan også indvendes mod en narrativ forståelse, at der dog må findes fænomener, såsom tillid, der er mere grundlæggende end sprog og kommunikation. Heroverfor kan man også hævde, at forudsætningen for sådan noget som tillid er, at vi allerede har læst det andet menneske som menneske, og at kommunikation derfor er forudsætningen for tillid. Guds Ord er livet selv, der fortæller og sætter os ind i den kommunikative relation til andre, som overhovedet gør tillid muligt.\nDet er en almindelig opfattelse i nogle former for moderne sprogfilosofi, at sprog er magtudøvelse –fordi vi groft sagt ligesom klemmer vores begreber ned over tingene. Den tanke findes også til dels i Bibelen – tænk på, hvordan Adam udøver sit herredømme over dyrene ved at give dem navne, eller hvordan mennesket i historien om babelstårnet forsøger at vinde selvbestemmelse ved at skabe et navn for sig selv, som det hedder i historien. Det ville dog være en fejl at tro, at sproget i sig selv er magtudøvelse, sådan at der altid er en slags vold forbundet med det at tale. At Gud skaber verden ud af intet ved sit Ord, siger netop noget om, at verden ikke er skabt ved vold, men gennem en ikke-voldelig fortælling. Problemerne opstår først, når vi gør sproget til et magtmiddel som skal fastlægge virkeligheden i endegyldige definitioner.\nAt verden er skabt ud af intet ved Guds Ord betyder, at der ikke er noget i vores omverden, der skal underordnes sproget, før vi kan relatere til det. Menneskets omverden er allerede kon-tekst – naturen er fuld af tegn, som også semiotikken minder os om. Mennesket skal derfor heller ikke med vold og magt underlægge sig naturen for at skabe et hjem, for naturen er allerede menneskets hjem. Det ligger i skabelsesberetningen, at mennesket har hjemme i Paradisets have – kun på grund af menneskets forsøg på at undertvinge verden sine kategorier for godt og ondt er verden blevet fremmed og fjendtlig og mennesket fremmedgjort. Det rationelle sprog er først på grund af synden forbundet med menneskets forsøg på at undertvinge sig virkeligheden med teknologiske redskaber. Synden har sit udspring i, at mennesket vil tildrage sig ”kundskaben om godt og ondt”, hvilket kan forstås sådan, at synd i sin kerne er, at mennesket stolt vil gøre sig til dommer over sig selv og verden ved at indordne verden under sine kategorier.\nFor en teolog som Augustin var synd det, at mennesket stædigt holder fast i sig selv uden at betænke sit ophav. Hvis mennesket vender sig og retter sig i retning af sin oprindelse, så møder det Gud. Men hvis det holder fast i sig selv, hvis mennesket vil definere sig selv, ja så er det fanget i stolthed, som ifølge Augustin er synden i sin grundform. For virkelig at kunne være sig selv, må mennesket også forstå sit ophav, så når mennesket fornægter sit ophav, fornægter det også sig selv.27 At mennesket ikke har skabt sig selv, betyder med andre ord, at meningen med vores tilværelse findes uden for og forud for os selv. At vende tilbage til Gud er ifølge Augustin at vende tilbage til kilden til vores eksistens, så at vende tilbage til Gud, er derfor også at vende tilbage til sig selv.\nDet er en vigtig pointe, for ofte kan vi tænke menneskets forhold til Gud sådan, at man må vælge mellem sig selv og Gud – men for Augustin står modsætningen altså mellem at vælge Gud og dermed sig selv på den ene side, eller at vælge stoltheden, på den anden side. I modsætning til det meget binære syn på religion, som ofte findes i moderne humanisme og ateisme, men også i nogle former for religion, handler det ikke om at vælge mig selv eller Gud, men om at vælge mig selv ved at vælge Gud. Det handler med andre ord om at forstå min egen historie i lyset af Guds større historie, som er den nødvendige baggrund for overhovedet at forstå min egen historie. Kun ved at lade vores livshistorie indskrive i Guds historie kan vi tage imod vores tilværelse som en gave, snarere end som noget, vi skal skabe selv.\nDet ondes absurditet\nAt tage imod skaberværket som Guds gode gave kan være svært nok, for ofte opleves verden jo som alt andet end god. Derfor bliver det igen afgørende at holde fast i, at det onde ikke er en naturlig del af skaberværket, for verden er skabt god af Gud. Tværtimod er det onde ”privation”, altså fraværet af det gode. I hvert fald findes der ikke noget ondt princip på linje med Gud, som blandt andre manikæerne hævdede. Augustin afviste på det skarpeste den opfattelse, at det onde i sig selv har en realitet. Og ligesom andre teologer før ham, bemærkede også Augustin i sin håndbog om tro, håb og kærlighed, at det er nok for den kristne at tro, at årsagen til alt det skabte alene er den gode Gud.28\nVi skal imidlertid ikke langt frem i teksten før Augustin formulerer en problematisk teori om det ondes plads i verden. I et forsøg på at forstå, hvordan der dog kan være ondt i verden, når nu Gud er god, giver Augustin sig nemlig til at forklare, at Gud har tilladt det onde, for at helheden kan være så meget desto bedre. Det gode fremstår nemlig først for alvor godt i sammenligning med dets modsætning. Problemet med den tanke er, at Gud hos Augustin på en måde er blevet afhængig af sin modsætning. Hvis Gud kun for alvor kan skabe en verden, der udtrykker hans godhed, hvis han også tillader det onde, er Gud jo underlagt en nødvendighed, der gør det onde uomgængeligt.\nJürgen Moltmann har bemærket, hvordan det onde for Augustin er blevet en æstetisk nødvendighed – der skal være mørke områder i maleriet, for at de lyse strøg kan lyse så meget desto mere op, eller uhygge i fortællingen for at dramaet fungerer. Den pointe kan nemt forstås sprogligt, for typisk vil vi jo også sige, at mange begreber kun forstås ud fra deres modsætninger. Koldt og varmt forudsætter hinanden, i hvert fald som begreber. Og måske siger man så ovenikøbet, at det ”gode” kan kun forstås ud fra det ”onde”. Men netop derved risikerer man at gøre det onde til en nødvendig forudsætning for det gode.\nI hvert fald ligger der i Augustins ræsonnement en mulig kim til en problematisk forståelse af det ondes plads i skaberværket, som har præget store dele af især vestlig teologi. I protestantisk teologi kendes tanken om den skjulte gud, der udvirker alt det onde i verden, selvom Gud ifølge sin åbenbaring kun vil det gode – og i nyere filosofi kender vi tanken om, at fremskridt i verden sker ”dialektisk”, altså gennem modsætninger, sådan at det onde på en måde har en nødvendig plads i verdenshistorien.29 Eller i hvert fald har den guddommelige skabermagt indbygget sådan noget som lidelse og tilintetgørelse i sin skabning, som K.E. Løgstrup udtrykker det.30\nHer er det for mig at se afgørende at holde fast i en mere klassisk forståelse af, hvad det vil sige, at verden er skabt god, ud af intet og ved Guds Ord. Det onde er ikke en del af en skaberværkets orden, ikke engang som noget, der skal overkommes for at det gode kan komme til syne. Det onde må ifølge klassisk skabelsesteologi forstås som ufornuft, irrationalitet, uorden og kaos.31 Det onde er ikke en del af Guds oprindelige fortælling om verden, men det onde er, sprogligt forstået, snarere det, at sproget bryder sammen i antagonismer, i løgn og sladder og modstridende fortællinger eller simpelthen i absurditet.\nMåske derfor er kampen mellem løgn og sandhed så fremtrædende et tema i Det Nye Testamente. Løgnen er det, som splitter og fragmenterer, mens sandhed er det, der forsoner og forener. Løgn er mere end bare det, at vores udsagn ikke svarer til virkeligheden, men løgn er det, at der indføres en mistillid i sproget, der får sproget til at bryde sammen. Når Djævelen er ”løgnens fyrste”, er det netop fordi Djævelen bogstaveligt er ”bagvaskeren” (diabolos), altså den, der indfører mistillid i vores relationer til hinanden, fordi vi begynder at fortælle modstridende historier om hinanden – historier, som gør os i tvivl om hvad, der er virkeligt og sandt.\nOmvendt handler sandhed i Det nye Testamente ikke bare om, at en isoleret sætning svarer til virkeligheden én-til-én, men sandhed er en etisk og ontologisk kategori, som også rummer et element af bevægelse – som når Jesus identificerer sig selv som ”vejen og sandheden og livet” (Joh 14,6). Sand er noget levende, noget man ”er” og ”gør”, en fortælling vi lever. Jesus er ”sandheden” selv, fordi han er det Guds Ord, den fortælling, som verden i første omgang er skabt ved, og at være ”i sandheden” er at være ”i” ham, altså at participere i Guds Ord. Af samme grund er Jesus også den fortælling, som verden i sidste ende forsones og genoprettes ved – Jesus er som Guds Ord det meta-narrativ, om man vil, som samler alle andre narrativer i sig til en færdig fortælling med en happy ending.\nKirken som Guds nye skaberværk\nEn narrativ forståelse af det onde giver så måske lidelsen en plads alligevel – hvis det onde er meningsløshed er lidelse kun ondt, når det er meningsløst. Måske havde Augustin så alligevel lidt ret, for det negative, lidelsen, det mørke kan naturligvis godt have en plads i den gode fortælling. Men det onde kan ikke være nogen endegyldig, absolut realitet, som modsætning til det gode. Kun når enden er god, er alting godt.\nI hvert fald er det i klassisk teologi en gennemgående opfattelse, at det onde per definition er begrænset, det har ingen selvstændig virkelighed, og derfor heller ingen endegyldig magt til at opretholde sig selv. For teologer som Origenes og Gregor af Nyssa var det en af grundene til, at det gav mening at håbe på ”altings genoprettelse”. Alt er skabt godt ved Guds Ord, det onde har ingen nødvendig funktion, og derfor kan vi håbe på, at Guds Ord, som alt og alle er skabt ved, også vil føre alt og alle frem mod den endelige, harmoniske orden, som har været planen fra begyndelsen. Af samme grund må forsoningen – korset og opstandelsen – forstås som drama, snarere end regnestykke, som narrativ, snarere end juridisk problem.\nHer er det måske værd at bemærke, at forsynstanken spillede en væsentlig rolle i tidlig kristen tænkning – for nok har Gud skabt mennesket med frihed, så det onde er ikke en del af Guds plan, men skyldes mennesket. Men samtidig kunne fx Origenes forklare, hvordan Gud havde lagt en detaljeret plan for, hvordan menneskeheden alligevel kunne føres frem mod målet. Det sker ikke bare hen ad vejen, men historien er så at sige allerede fortalt fra begyndelsen. Tilsvarende forklarede Athanasius, at vi fra evighed, allerede før verden blev skabt, er udvalgt og forudbestemt i Kristus – og det vil jo sige, at vi er udvalgt og forudbestemt i Guds Ord. Forudbestemmelse betyder ikke, at Gud har determineret verdens gang, så Gud alligevel er skyld i alt det onde, men forudbestemmelse betyder, at den fortælling, som verden skabes ved, har en retning, et mål.\nGud har som skaber også magten til at genoprette skaberværket. Men denne genoprettelse indebærer samtidig skabelsen af et nyt skaberværk, nemlig kirken. Gregor af Nyssa tolker flere af de nytestamentlige tekster om skabelse sådan, at de handlede om kirken som det nye skaberværk, snarere end om verdens oprindelige skabelse. Skabelse handler med andre ord lige så meget om det, der ligger forude, som om det, der ligger bag os. Det er i det nye skaberværk, at Guds ”usynlige ting”, som Paulus taler om i Romerbrevet (Rom 1,20), kommer til syne – og det vil sige, det er i kirkens forkyndelse af evangeliet, at Guds historie om verden bliver fortalt. Og for så vidt havde Sløk jo ret i, at vi i hvert fald først rigtigt kender Guds Ord i og med forkyndelsen.32\nDet har også en betydning for, hvordan vi forstår teologiens sprog. Blandt andre teologen George Pattison (f. 1950) har talt om, hvordan teologiens sprog i grunden må være bøn. Skabelsesteologi er fra det perspektiv ikke så meget et spørgsmål om en objektiv lære om Gud som verdens skaber, men en bøn om, at Gud må være skaber – skabelsesteologi er for så vidt en bøn om, at Gud må fortælle historien færdig. Det betyder ikke, at vi alligevel skal give Sløk ret i, at traditionel skabelsesteologi er absurd og meningsløst, men det betyder dog så meget, at skabelsesteologien kun giver mening, når den sættes ind i sin rette ramme – og det gør den altså, når hele den treenige Guds historie med sit skaberværk tænkes med. Kristendommen er fundamentet for vores tilværelse – ikke som fundamentalismens faste fundamenter, der vil afslutte samtalen med en fasttømret dogmatik, men som fortællingen om den treenige Gud, der har skabt verden og som derfor også er den evige kilde til fornyelse og nyskabelse af vores liv.\n1Se især Johannes Sløk, Teologiens Elendighed (København: Berlingske Forlag 1979).\n2Se fx Johannes Sløk, Da Gud fortalte en historie (Viby J.: Centrum 1985).\n3John Milbank, The Word Made Strange (Oxford: Wiley-Blackwell 1997).\n4Det er ikke indlysende, at Johannes-evangeliets første ord bør oversættes sådan, at ”Ordet var Gud”, for her mangler den bestemte artikel. Det kan derfor også forstås sådan, at ordet var guddommeligt. Men som David Bentley Hart har peget på, er det i Johannes-evangeliet med Thomas’ bekendelse, at det én gang for alle bliver slået fast, at Jesus faktisk er Gud: ”Min Herre og min Gud!” (Joh 20,28), for her har vi faktisk den bestemte artikel med. Se David Bentley Hart, The New Testament: A Translation (Yale: Yale University Press 2017).\n5Se fx Gregor af Nyssa, ”Den kateketiske tale” i Jørgen Ledet Christiansen, Gregor af Nyssa (København: Anis 2007).\n6Se Johannes Aakjær Steenbuch, ”Negativ teologi og apofatisk fordybelsespraksis” i Tidsskriftet Fønix, årg. 2017, s. 386.\n7Fx Klemens, Stromata V 82.1.\n8Se Gregor Nazianzen, De Theol. 29.\n9Theophilus, Ad Autolycum 2.4. Tanken findes muligvis også i Hermas Hyrden, men først Teofil afviser explicit Platons forestilling om, at Gud skaber verden ud af en allerede eksisterende materie.\n10Irenæus, Adv. haer. 4.20.1.\n11Catherine Pickstock, Repetition and Identity: The Literary Agenda (Oxford: Oxford University Press 2013).\n12Irenæus, Adv. haer. 4.11.2. Se også Robert Sokolowski, The God of Faith and Reason: Foundations of Christian Theology (Washington D.C.: CUA Press 1995), s. 32\n13Irenæus, Adv. haer. 4.20.1. Se også Johannes Krysostomos, De in. II,13.\n14Origenes, De princ. I, 3, 6.\n15Se også Gregor af Nyssa, Vit Moys. II 25. Allerede Justin Martyr havde i det andet århundrede forklaret, at alt, der lever, kun lever for så vidt det modtager livet fra Gud.\n16Guds Ord er ”autozoên”. Se Gregor af Nyssa, Den kateketiske tale 1,5.\n17Athanasius, De incarnatione Verbi Dei 3. Se også Gregor af Nyssa afhandling om skabelsen af mennesket. Gregor af Nyssa, De op. hom.\n18Se Jean-Luc Marion, The Idol and Distance: Five Studies (New York: Fordham University Press 2001).\n19David Bentley Hart, The Beauty of the Infinite (Grand Rapids: Eerdmanns 2003), s. 268. Se også John Milbank, ”Only Theology Overcomes Metaphysics” i The Word Made Strange (Oxford: Wiley-Blackwell 1997).\n20Gregor Nazianzen, De Theol. 29.\n21Se fx Gregor Nazianzen, De Theol. 28.5.\n22Sløk 1979, s. 71.\n23N.F.S. Grundtvig, Christenhedens Syvstjerne 41, Ba 85.\n24Origenes, De princ. I 3, 8.\n25Har vi så dermed at gøre med såkaldt ”synergisme”, altså den opfattelse, at mennesket skal samarbejde med Gud for sin salighed, snarere end en ”monergisme”, hvor det er Guds gerning alene, der fører til salighed? Jeg mener ikke, at tanken om mennesket, som medfortæller på Guds fortælling, nødvendigvis fører til synergisme, for der er tale om en helt anden kategori, en narrativ kategori, hinsides de modsætningspar, som sættes af teorierne om menneskets og Guds viljer. Eller sagt på en anden måde: Vi kan godt give monergismen ret i, at menneskets lykke alene er Guds gerning, da alt jo er givet af Gud, men kristendommen er ikke af den grund mono-logisk, for det, der er givet, er netop, at mennesket må fortælle med på sin historie ved aktivt at tage del i Guds Ord.\n26Her berører vi diskussionen om agape og eros, der for oldkirkelige teologer typisk ikke var to absolut forskellige ting, men noget, der netop gik op i en højere enhed i kraft af participationstanken og det, at mennesket, ligesom Gud, må forstås relationelt. Jf. Anders Nygren, Den kristna kärlekstanken genom tiderna: Eros och Agape vol. 1-2 (Stockholm: Svenska Kyrkans Diakonistyrelses Bokforlag 1930-6).\n27Augustin, Sermon 142,3. Se også Hannah Arendt, Love and Saint Augustine (Chicago: University of Chicago Press 1996), s. 50.\n28Augustin, Enchiridion 3,9.\n29Inspireret af Jakob Böhme (1575-1624) fik det negative hos fx G.W.F. Hegel (1770-1831) og Friedrich Schelling (1775-1854) en plads som forudsætning for Guds selvåbenbaring. Hos Schelling blev Guds ”ungrund”, det mørke og usproglige i Gud, til det stadige bagtæppe for, at det fornuftige og sproglige kan udfolde sig. Se F.W.J. Schelling, Filosofiske undersøgelser om den menneskelige friheds væsen og de dermed sammenhængende genstande (Aarhus: Philosophia 2013).\n30K.E. Løgstrup, Skabelse og tilintetgørelse (København: Gyldendal 1978), s. 228.\n31Se fx Dionysios, De Divinis Nominibus 4.24-31.\n32Se Johannes Aakjær Steenbuch, ”Elendig teologi og gudsbegrebets senantikke tomhed” i Christian Hjortkjær, Hans Nørkjær (red.), Sløk – Perspektivforskydninger (Aarhus: Klim 2016).\nTags narrativ teologi, skabelsesteologi, Sløk\n← Bibelens kulturhistorie i Danmark: Omkring et pragtværk → Debatten om Folkekirkens liturgi har fået et betydeligt løft med ny bog


TJERNOBYL, Bhopal, Valdez, Tremileøen. Sådanne navne fremmaner billeder af miljøkatastrofer som er sket i forskellige dele af verden. Hver eneste af disse katastrofer har været en påmindelse om at Jordens miljø bliver angrebet fra alle sider.\nAdskillige myndigheder og enkeltpersoner har ladet advarsler lyde. Nogle er skredet til handling og har offentligt tilkendegivet deres holdning. En engelsk bibliotekar lænkede sig selv til en bulldozer for at modsætte sig at man byggede en vej gennem et økologisk sårbart område. I Australien førte to aboriginerkvinder en kampagne mod udvinding af uran i en nationalpark. Minedriften blev indstillet. Selv om den slags initiativer er velmente, har reaktionen på dem ikke altid været positiv. Et eksempel: Under det sovjetiske styre var en skibskaptajn bekymret over radioaktivt udslip fra reaktorerne i nogle sunkne atomubåde. Da han bekendtgjorde deres placering, blev han arresteret.\nOgså mange organisationer har slået alarm i forbindelse med miljøtrusler — blandt andre FN’s Organisation for Uddannelse, Videnskab og Kultur; FN’s Miljøprogram og Greenpeace. Nogle peger kun på miljøproblemer når de støder på dem i deres arbejde. Andre har viet deres liv til at gøre opmærksom på miljøspørgsmål. Greenpeace er kendt for at sende aktivister til brændpunkter for miljøproblemer og henlede offentlighedens opmærksomhed på emner som global opvarmning, truede arter og farerne ved gensplejsning af planter og dyr.\nNogle aktivister siger at de bruger „kreativ konfrontation for at afdække globale miljøproblemer“. I den forbindelse anvender de metoder som at lænke sig til en savværks port for at protestere mod ødelæggelsen af gamle skove. En gruppe aktivister protesterede mod at et land brød forbuddet mod hvalfangst, ved at dukke op foran landets ambassader maskeret med enorme ’øjeæbler’. Disse skulle tilkendegive at landets handlinger blev iagttaget.\nDet skorter ikke på emner at tage op. Gentagne gange har enkeltpersoner og organisationer for eksempel advaret om farerne ved vandforurening. Alligevel er situationen stadig dyster. En milliard mennesker har ikke adgang til rent drikkevand. Ifølge tidsskriftet Time „dør der hvert år 3,4 millioner af sygdomme som skyldes forurenet vand“. Luftforurening er også et problem. Publikationen The State of World Population 2001 melder at „luftforurening skønnes at dræbe mellem 2,7 og 3 millioner mennesker hvert år“. Den tilføjer at „udendørs luftforurening er til skade for mere end 1,1 milliard mennesker“. Som et specifikt eksempel nævner den at „forurening med små partikler er årsag til op mod 10 procent af alle luftvejsinfektioner hos europæiske børn“. Ja, på trods af de advarsler der har lydt, og de skridt man har taget hidtil, er problemerne i forbindelse med disse helt basale livsnødvendigheder blot blevet større.\nFor mange er situationen et paradoks. Aldrig før har man haft så meget information om miljøspørgsmål. Aldrig før har så mange enkeltpersoner og organisationer været så interesserede i at der bliver taget hånd om miljøet. Regeringer har oprettet ministerier med dette ene formål. Aldrig før har vi haft så meget teknologi som kan bidrage til at løse problemerne. Alligevel lader det ikke til at situationen bliver bedre. Hvorfor?\nDe industrielle fremskridt skulle gøre livet lettere for os. Det har de også gjort på nogle områder. Men det er de selv samme „fremskridt“ der forværrer Jordens miljøproblemer. Vi sætter pris på de opfindelser og fremskridt industrien har skænket os; dog er det ofte netop produktionen og brugen af disse opfindelser der har resulteret i at dele af vores verden er blevet ødelagt.\nEt godt eksempel herpå er motorkøretøjer. De har gjort det hurtigere og nemmere at komme omkring. Meget få mennesker kunne tænke sig at vende tilbage til hestekøretøjernes æra. Ikke desto mindre har moderne transport bidraget til en mængde problemer. Et af dem er global opvarmning. Menneskene har ændret atmosfærens kemiske sammensætning ved at bruge opfindelser der udspyr flere millioner tons gasser. Man mener at disse gasser forårsager det der kaldes drivhuseffekten, som fører til opvarmning af atmosfæren. I de sidste hundrede år er temperaturerne steget. Den amerikanske miljøstyrelse meddeler at „det 20. århundredes 10 varmeste år alle faldt i århundredets 15 sidste år“. Nogle videnskabsfolk mener at gennemsnitstemperaturen på Jorden i det 21. århundrede måske vil stige med mellem 1,5 og 6 grader celsius.\nMan regner med at varmere temperaturer vil forårsage andre problemer. Snedækket på den nordlige halvkugle er blevet mindre. I Antarktis kollapsede en isshelf på over 3000 kvadratkilometer i begyndelsen af 2002. Vandstandene i havene vil måske stige betydeligt i dette århundrede. Eftersom en tredjedel af verdensbefolkningen bor ved havet, kunne dette med tiden resultere i tab af hjem og landbrugsarealer. Det kunne også skabe store vanskeligheder for kystbyer.\nForskere tror at højere temperaturer vil medføre øget nedbør og en hyppigere forekomst af ekstremt vejr. Nogle mener at voldsomme storme som den der i 1999 kostede 90 mennesker i Frankrig livet og ødelagde 270 millioner træer, blot er en forsmag på det der venter os. Andre forskere mener at klimaændringerne vil resultere i spredning af sygdomme som malaria, denguefeber og kolera.\nEksemplet med motorkøretøjer viser hvor uoverskuelige følgerne af teknologien er. Opfindelser som er nyttige for folk i almindelighed, kan skabe en mængde problemer der berører mange af livets områder. Hvor er det sandt det der står i Human Development Report 2001: „Ethvert teknologisk fremskridt indebærer fordele og risici, hvoraf nogle er vanskelige at forudsige.“\nMange sætter store forhåbninger til at teknologien vil kunne løse miljøproblemer. Miljøfolk har længe fordømt brugen af pesticider. Da man begyndte at avle gensplejsede planter der ville mindske eller fjerne behovet for pesticider, så det ud til at teknologien havde tilvejebragt en god løsning. Men i tilfældet med Bt-majs, som blev udviklet for at løse problemet med stængelborere uden brug af pesticider, viste undersøgelser at den også skader monarksommerfugle. Det man ser hen til som en løsning, giver somme tider bagslag og kan resultere i yderligere problemer.\nKan regeringer gøre noget?\nØdelæggelsen af miljøet er et stort problem. En brugbar løsning ville forudsætte at verdens regeringer samarbejdede. I nogle tilfælde har regeringsrepræsentanter vist det nødvendige mod og foreslået konstruktive miljøbeskyttende forandringer. Der har dog været langt mellem de virkelige sejre.\nEt eksempel på det er det internationale topmøde der fandt sted i Japan i 1997. Landene stredes om ordlyden i en aftale som havde til formål at reducere de udslip der siges at forårsage global opvarmning. Langt om længe nåede man til manges overraskelse til enighed. Aftalen blev kaldt Kyotoprotokollen. Industrilande som Japan, USA og EU-medlemslandene ville inden 2012 reducere udslippet af kuldioxid og andre drivhusgasser med gennemsnitlig 5,2 procent. Det lød godt. Men i begyndelsen af 2001 gav den amerikanske regering udtryk for at den ikke ville ratificere Kyotoprotokollen. Dette affødte mange løftede øjenbryn eftersom USA, der udgør mindre end 5 procent af verdensbefolkningen, står bag cirka 25 procent af udslippet. Desuden har andre lande været langsomme til at ratificere protokollen.\nDette eksempel viser hvor vanskeligt det er for regeringer at komme med egnede løsninger. Det er svært at få forskellige lande til forhandlingsbordet og få dem til at enes om hvordan man skal tackle miljøproblemer. Selv når aftaler er underskrevet, bakker nogle parter senere ud af dem. Andre regeringer finder det vanskeligt at føre aftalerne ud i livet. Og så er der tilfælde hvor regeringer og virksomheder synes at de udgifter som er forbundet med at holde miljøet rent, er uacceptable. Nogle steder er problemet slet og ret grådighed; magtfulde multinationale selskaber øver en stærk indflydelse på regeringer så de ikke griber til foranstaltninger som kunne gå ud over selskabernes overskud. Man har før hørt om firmaer og selskaber der, uden hensyn til fremtidige konsekvenser, ville have så meget som muligt ud af landområder.\nNoget der komplicerer situationen endnu mere, er at ikke alle forskere er helt enige om hvor voldsom en effekt forureningen af Jorden vil få. Derfor kan politikere være usikre på hvor meget de skal begrænse den økonomiske vækst for at få kontrol med et problem de ikke engang er sikre på er så stort endda.\nMenneskeheden er virkelig i knibe. Alle ved at der er et problem, og at der må gøres noget ved det. Nogle lande yder da også en oprigtig indsats, men miljøproblemer bliver, for størstedelens vedkommende, stadig mere alvorlige. Er Jorden simpelt hen dømt til at blive uegnet til menneskelig beboelse? Lad os undersøge dette spørgsmål i det efterfølgende.\nDer er en type forurening som ikke kan ses, men høres, nemlig støjforurening. Eksperter siger at den vækker bekymring, for den kan føre til nedsat hørelse, stress, for højt blodtryk, søvnløshed og nedsat produktivitet. Børn der går i skole i støjende omgivelser, kan få læsevanskeligheder.\nSKOVRYDNING RESULTERER I ROTTEPLAGE\nDa 15 byer på Samar i Filippinerne blev ramt af en voldsom rotteplage, skyldtes det ifølge en regeringskilde skovrydningen i området. Det reducerede skovareal havde medført at rotterne både havde færre naturlige fjender og færre fødeemner. I deres søgen efter føde var gnaverne flyttet hen til mere befolkede områder.\nOFRE FOR GIFTAFFALD?\nMichael var tre og en halv måned da man fandt ud af at han havde et neuroblastom, en ondartet svulst. Havde han været et enkeltstående tilfælde, ville det måske ikke have undret nogen. Senere fandt man dog ud af at cirka 100 andre børn fra det samme lille område også havde kræft. Det var noget der foruroligede mange forældre. Nogle troede at dette uforholdsmæssigt store antal kræfttilfælde hang sammen med den kemiske industri i området. Efterforskning viste at et selvstændigt renovationsfirma tidligere havde transporteret tønder med giftig væske fra en af industrivirksomhederne og efterladt dem på en forladt kyllingefarm. Nogle gange havde de hældt indholdet ud. Analyser viste spor af et forurenende stof i lokale vandbrønde. Forældrene kan ikke lade være med at spekulere over om dette kunne være en af årsagerne til at deres børn har fået kræft.\nEfter Anden Verdenskrig blev 120.000 tons giftige stoffer, mest fosgen og sennepsgas, forseglet i skibe som derefter blev sænket i havet, nogle af dem nordvest for Nordirland. Russiske forskere har advaret om at disse stoffer kan sive ud.\nIfølge Verdenssundhedsorganisationen er mellem 5 og 6 procent af dødsfaldene hvert år en følge af luftforurening. Det oplyses at alene i Ontario i Canada bruger borgerne årlig mere end en milliard dollars på sundhedsudgifter og hyppigt sygefravær der skyldes forurenet luft.\nNogle fiskere i Sydøstasien bruger en cyanidopløsning for at lamme fisk så de er lette at fange. Giften forsvinder ud af fiskens system igen, så fisken forbliver spiselig. Men giftstoffet forsvinder ikke fra havvandet og dræber således koralrev.\nGÅ MED BESKYTTELSESMASKE?\nTidsskriftet Asiaweek oplyser at meget af den forurenede luft i Asiens byer kommer fra bilernes udstødning. Diesel- og totaktsmotorer er ofte de største forurenere fordi de danner store mængder svævestøv, der forårsager mange sundhedsproblemer. Det samme tidsskrift skriver: „Taiwans førende ekspert i forureningens virkninger, dr. Chan Chang-chuan, siger at dieselos er kræftfremkaldende.“ Nogle indbyggere i asiatiske storbyer går med maske i et forsøg på at beskytte sig. Hjælper det? Dr. Chan siger: „Disse masker er ineffektive. Meget af forureningen, hvad enten der er tale om luftarter eller partikler, kan en almindelig maske ikke yde tilstrækkelig beskyttelse imod. Desuden . . . lukker de ikke helt tæt. Så de giver en falsk tryghed.“\nEn skov genplantes som led i miljøbeskyttelsen\n[Kildeangivelser på side 8]\nAFP/Getty Images; øverst til venstre: Med tilladelse af The Trustees of the Imperial War Museum, London (IWM H 42208); øverst til højre: Howard Hall/howardhall.com


Ibsenpro | Blog - læs alle vores nyeste artikler og blogindlæg\nDesværre starter mange virksomheder ud med at etablere et teknologiprojekt, der skal vurdere hvilke af de mange nye teknologier man evt. ønsker at tage i anvendelse. I den forbindelse overser man fuldstændig nødvendigheden af at kigge på optimering af ens forretningsprocesser. Intelligent automatisering kræver data (fakta). At sætte data i centrum for din digitale transformationsstrategi […]\nEffektive forretningsprocesser er vejen frem for din virksomhed Hvad vil det egentlig sige at din virksomhed har brug for nye eller optimerede forretningsprocesser. Du får svaret her. Når der er tale om forretningsprocesser, er der tale om den måde processen foregår på i din virksomhed. Forretningsprocesserne definere din virksomhed og dens strategi og mål. Fokus på forretningsprocesserne […]\nHvad er digitalisering af forretningsprocesser? For at vurdere om din virksomhed bør øge sit fokus på at digitalisere jeres forretningsprocesser, skal du selvfølgelig have en ide om hvad det betyder og hvilke benefits du kan opnå. At digitalisere en forretningsproces betyder reelt at du automatisere den. Ikke alle forretningsprocesser egner sig til digitalisering simplethen fordi […]\nSkab effektivisering og vækst med procesautomatisering Procesautomatisering er vejen frem til udvikle din virksomhed i takt med udviklingen indenfor teknologien. Som virksomhed er det vigtig hele tiden at følge med udviklingen. Udviklingen tager fart og især inden for teknologien. Du kan som virksomhed være med til at skabe mere effektivisering og vækst i din virksomhed […]\n“Det eneste der er konstant, er forandringer” eller “Det eneste der forbliver det samme, er at alt forandrer sig”, hører vi ofte sagt. Buzzwordet nu om dage er transformation – som kan beskrives som “ændringer på steroider”. Selv den mest stoiske forandringskonsulent kan blive skræmt af omfanget som den digitale transformation medfører. Så hvordan sikre […]\nRobotic Process Automation (RPA) er hurtigt ved at blive et må-have-initiativ for moderne virksomheder. Ifølge en nylig undersøgelse fra Process Excellence Network (PEX), har næsten 60% af de undersøgte virksomheder enten implementeret RPA eller kører i øjeblikket RPA-programmer. Forventningerne er at man kan spare op til 60% på de processer der bliver digitaliseret via RPA. Hvilken værdi skaber […]\nPress Release: IbsenPro announce its partnership with bpm’online\nCopenhagen 01-06-2018 IbsenPro ApS is delighted to announce its partnership with bpm’online, which provides unique synergy of BPM technologies and CRM for sales, a global business software company leading in the space of business process automation and CRM. Sharing common values of excellence, expertise and innovation IbsenPro and bpm’online are committed to empower clients with […]\nHvordan håndterer man de mange procesvarianter der ofte gør processerne meget komplekse?\nI takt med globaliseringen, den hurtige teknologiske udvikling og de mere erfarne forbrugere bliver udfordringerne med at drive en forretning mere og mere kompleks. Selv relativt små virksomheder opererer nu i forskellige lande, flere lovgivningsmiljøer og tilpasser kundeoplevelserne baseret på attributter som kundeprofil, størrelse, placering eller adfærd. Dette niveau af forretningskompleksitet er en stor udfordring […]\nBusiness Process Management (BPM) er som ordene tydelig indikere en forretnings- og ledelsesmæssig disciplin. BPM bidrager til at skabe gennemsigtighed og driver nøgleværdier som kvalitet, effektivitet og fleksibilitet. Effektiv løbende procesarbejde hjælper med at generere værdi hurtigt, levere målbare resultater og skabe en forandringsparat virksomhed. Styrken i BPM er at det skaber dels et udefra-ind […]


Mikrometer: alt hvad du behøver at vide om dette værktøj | Gratis hardware\nMikrometer: alt hvad du behøver at vide om dette værktøj\nIsaac | | Generelt\nSelvom det kan virke som en længdeenhed, kl mikrometer vi refererer til her er instrumentet så navngivet. Det er også kendt som palmer måler, og kan være et uundværligt værktøj for enhver et skaberværksted eller for dem, der brænder for DIY, da det giver mulighed for med stor præcision at måle, hvad andre instrumenter ikke kan.\nI denne artikel lærer du lidt mere om hvad er det, hvad er det til, hvordan det fungerer, samt nøglerne til at vælge en god til dine fremtidige projekter ...\n1 Hvad er et mikrometer?\n1.2 Dele af mikrometeret\n1.3 Hvordan palmerens mikrometer eller tykkelse fungerer\n2 Hvor kan man købe et mikrometer\nHvad er et mikrometer?\nEl mikrometer eller Palmer caliper, det er et meget præcist måleinstrument. Som navnet antyder, bruges det til at måle objekter af en meget lille størrelse med stor præcision. Generelt har de normalt en minimumsfejl ved at kunne måle op til hundrededele (0,01 mm) eller tusindedele (0,001 mm) af en millimeter.\nDens udseende vil minde dig meget om en vernier caliper eller gauge konventionel. Faktisk ligner den måde, det fungerer på. Brug en skrue med en målestok, der skal bruges til at bestemme målingen. Disse enheder berører enderne af objektet, der skal måles, og når man ser på dets skala, får man resultatet af målingen. Selvfølgelig har den et minimum og et maksimum, generelt er det 0-25 mm, selvom der er nogle større.\nmed industrialiseringIsær under den industrielle revolution begyndte en stor interesse for at måle tingene meget præcist at blomstre. De instrumenter, der blev brugt på det tidspunkt, såsom konventionelle målere eller målere, var ikke nok.\nEn række opfindelser fra fortiden, såsom mikrometerskruen af William Gascoigne i 1640 medførte de en forbedring for den vernier eller vernier, der blev brugt i datidens kaliber. Astronomi var en af de første sektorer, hvor den ville blive anvendt, for at måle afstande præcist med et teleskop.\nSenere ville der komme andre ændringer og forbedringer for denne type instrument. Ligesom franskmændene Jean laurent palmer, der i 1848 byggede den første udvikling af det håndholdte mikrometer. Opfindelsen blev udstillet i Paris i 1867, hvor den ville tiltrække opmærksomhed fra Joseph Brown og Lucius Sharpe (fra BRown & Sharpe), der begyndte at fremstille den som et værktøj i bulk i 1868.\nDenne begivenhed gjorde det lettere for medarbejderne på værkstederne at have et meget mere præcist værktøj end dem, de tidligere havde. Men det ville ikke være før 1890, da den amerikanske forretningsmand og opfinder Laroy Sunderland Starrett opdaterede mikrometeret og patenterede en mere aktuel form for det. Derudover grundlagde han firmaet Starrett, en af de største producenter af måleinstrumenter i dag.\nDele af mikrometeret\nPå billedet ovenfor kan du se de vigtigste dele af en Palmer caliper eller mikrometer. Er dele lyd:\n1. krop: det er metalstykket, der udgør rammen. Det er skabt af et materiale, der ikke varierer meget med termiske ændringer, det vil sige med ekspansion og sammentrækning, da dette kan medføre, at de forkerte målinger foretages.\n2. Tope: er den, der bestemmer målingens 0. Det er vigtigt, at det er fremstillet af et hårdt materiale, såsom stål, for at undgå slitage og kan ændre målingen.\n3. tap: det er et mobilelement, der bestemmer målingen af mikrometeret. Dette vil være den, der bevæger sig, når du drejer skruen, indtil den kommer i kontakt med delen. Det vil sige, at afstanden mellem toppen og piggen vil være mål. Ligeledes er den også normalt lavet af det samme materiale som toppen.\n4. Fastgørelsesgreb: giver dig mulighed for at blokere bevægelsen af piggen for at fastsætte en måling, så den ikke bevæger sig, selvom du har fjernet stykket, der skal måles.\n5. Skralde: Det er en del, der vil begrænse den kraft, der udøves ved kontaktmåling. Det kan let justeres.\n6. Mobil tromle: Her registreres den mest nøjagtige måleskala i titalls mm. Dem med en vernier vil også have en anden skala for større præcision, selv tusindedele af en millimeter.\n7. Fast tromle: er, hvor den faste skala er markeret. Hver linje er en millimeter, og afhængigt af hvor de faste tromlemærker er, vil det være målingen.\nHvordan palmerens mikrometer eller tykkelse fungerer\nMikrometeret har et simpelt princip. Det er baseret på et skrue til at transformere små forskydninger i et præcist mål takket være dens skala. Brugeren af denne type værktøj vil være i stand til at gevindskrue, indtil målespidserne kommer i kontakt med overfladerne på objektet, der skal måles.\nVed at se på markeringerne på den graduerede tromle kan målingen bestemmes. Derudover inkluderer mange af disse mikrometre en vernier, som gør det muligt at aflæse målinger med brøker takket være inkorporering af en mindre skala.\nI modsætning til den konventionelle tykkelse eller tykkelse måler Palmers naturligvis kun udvendige diametre eller længder. Du ved allerede, at den konventionelle måler også har evnen til at måle indvendige diametre og endda dybder ... Men som du vil se i det næste afsnit, er der nogle typer, der kan løse dette.\nDer er flere mikrometer typer. Afhængig af læsemåden kan de være:\nMekanik: de er helt manuelle, og læsningen sker ved at fortolke en registreret skala.\ndigital: de er elektroniske, med en LCD -skærm, hvor aflæsningen vises for større lethed.\nDe kan også deles i to i henhold til type enheder ansat:\nDecimal system: brug SI -enhederne, det vil sige det metriske system, med millimeter eller submultipler af det.\nSaksisk system: brug tommer som base.\nEfter hvad de måler, kan du også støde på mikrometer som:\nEstándar: er dem, der måler længder eller diametre på stykkerne.\nDyb: de er en speciel type, der har en støtte med to stop eller en base, der hviler på overfladen. Mens piggen kommer ud vinkelret på bunden for at røre bunden og dermed måle dybder nøjagtigt.\nIndendørs: De er også modificeret med to kontaktstykker for at måle afstande eller indvendige diametre nøjagtigt, såsom indersiden af et rør osv.\nDer er også andre måder at katalogisere dem, men disse er de vigtigste.\nHvor kan man købe et mikrometer\nHvis du vil køb et kvalitetsnøjagtigt mikrometer, her er nogle anbefalinger, der kan interessere dig:\nProster analog udvendig mikrometer (0-25 mm med 0.1 mm graduering).\nBeslands digital udvendig mikrometer (0-25 mm med 0.001 mm graduering) med LCD-display.\nIngen produkter fundet..\nMitutoyo MT128-101 Analog dybde mikrometer (0-25mm).\nFuld vej til artikel: Gratis hardware » Generelt » Mikrometer: alt hvad du behøver at vide om dette værktøj\nMagnetisk skruebakke: ukendt og praktisk instrument\n1n4148: alt om generel diode


Når vi begynder at arbejde med enova-systemet, har vi som regel allerede en viden og en veldefineret sætning om det. Og som det sker med al anden forskning, har vi flere etaper af kognition. Fra den ubevidste manglende evne, hvor blindt forsøger vi at komme til slutningen, vandre i fordybningerne af en struktur, som vi ikke har nogen idé om. Vi møder nye netværk og venture ind i små og naturlige stræder.\nIndsamling af videnNår vi er blinde nok, og vi genkender trusler, lider vi for en tid med bevidst manglende evne. Vi leder efter guider eller uafhængigt formandskab. Vi samler videnskab og trin for trin, vi forsøger at introducere det til handling. Et meget stærkt stadium. Vi bevæger os langs de sædvanlige stier i henhold til specifikke mønstre. En række uendelige succeser. Vi får konstant en ny tanke fra tid til anden, da vi forsøger at bruge den. Vi passerer uheldene og skal gå tilbage til selvstudiet igen. Nogle gange rummer ret præcist i forfølgelsen af information. Vi gentager ofte også disse fejl, vi får erfaring og hopper til en ny fase. Gennem løbende gentagelse går vi ind i rutinen og får ubevidste færdigheder. Alt i den nuværende fase går som det er fint. Vores tanke vokser. Vi er ikke bange for alvorlige udfordringer. Nogle gange kan vi tjene de små med gode råd. Sådan tro er i os. Der er altid sådanne områder, hvide pletter, hvor vores ben også ikke slår sig. Mesterskaber forbeholdt bevidst færdighed. Videnskab i perfekt form. Færdighed og absolut sikkerhed. Det er sådan, at alle kognitive processer, der ikke er relateret til polske forudsætninger, går igennem. Processer, der ikke involverer noget felt.\nLære at kende systemstrukturerDette er også tilfældet med kroppen. Hvordan man lærer at kende hver struktur. Du skal besøge de originale steder, også almindelige dem også. Også hvordan man får "imprints" fra hvert værktøj. Opadrettede er bestemt, at vi kan forvente at levere det tekniske team. Systemets anvendelighed betragtes stadig som nye implementeringer. Optiske vidner vidner om innovation. Nogle mennesker bruger ord som "revolution" i eufori. Uanset hvad du er på et princip, vil vi finde ud af ved at tage systemet til ejendom også ved at bruge det, indtil du downloader mesterskabet.\nKuffert pa hjul i blomster\nPsykologens hjaelp gratis\nOversaetter polsk engelsk android chomikuj


Ordet er frit: Eske Touborg | Aarhus Panorama\nOrdet er frit: Eske Touborg\nOpinion 11. januar 2019\nMit navn er … Eske Touborg Matthiesen, og jeg er … professionel graffitikunstner og forfatter. Og så går jeg på Kaospiloterne.\nJeg forbinder Aarhus med … hygge. Ren og skær hygge. Jeg er født og opvokset her og er nogle gange lidt bange for, at jeg aldrig flytter herfra. Graven og Jægergårdsgade synes jeg er specielt dejlige at gå i. Her er masser af liv, og man møder ofte nogle, man kender. Når jeg har været udenlands, er der ikke noget så godt som at gå igennem byen på vejen hjem.\nJeg har en svaghed for … at starte mange projekter. Jeg elsker at være i gang, og jeg ser helst, at jeg har 3-4 projekter kørende på samme tid. Når man laver projekter, er der ofte ventetid, og her begynder jeg hurtigt at kede mig. Jeg arbejder simpelthen bedst, når jeg har travlt og skal nå mange ting.\nHvis jeg var borgmester i byen, ville jeg … gøre parken, der laves under festugen på Frederiks Allé, permanent. Der opstår noget helt magisk, når man fjerner bilerne og forbinder Rådhusparken og græsarealet foran Musikhuset.\nJeg kommer aldrig til at forstå … folk, der har intuitivt har nej-hatten på. Folk, der skyder ideer ned, før de overhovedet har fået lov til at trække vejret, er noget så demotiverende. Det bedste er sgu da at få vilde ideer og så prøve at føre dem ud i livet trods de udfordringer, der må være. En YES-AND mentalitet kommer man langt med og åbner langt flere døre, end det lukker.\nEt sted, jeg elsker i Aarhus, er … vinterbaderklubben Jomsborg. Folk er simpelthen så søde mennesker. Der er tid til gode samtaler, og så er det bare lækkert med et koldt gys. En time på den øverste bænk i saunaen – og så hjem og sove.\nJeg bruger for meget tid på at … tænke på, hvornår jeg skal ud og dykke igen. Jeg elsker at være under vandet, og de sidste par år har jeg fokuseret på at tage billeder under dykkene. De billeder er rare at have til de lange vinteraftener i Danmark, men bliver også brugt til inspiration til malerprojekter. Lige for tiden er jeg i gang med en serie af gavlmalerier i Aarhus, som alle har et maritimt tema, og de kommer til at fungere som en byvandring igennem de forskellige kvarterer i midtbyen.\nJeg fandt for nylig ud af … at min tolerance over for snaps var en del lavere end først antaget.\nJeg kan godt blive træt af … de intetsigende “lad os bygge flest lejligheder på mindst muligt plads for færrest mulige penge”-bygninger, der skyder op rundt omkring i byen. Jeg er med på, at med rekordmange tilflyttere til byen hvert år, så skal der bygges og udvides en del, men lejlighedskomplekser hvor murene er støbt i forvejen og beklædt med fake murstenspaneler er i mine øjne ikke vejen frem.\nHvis jeg kunne, ville jeg drikke en kop kaffe med … Jonatan Spang. Han har altid kunne få mig til at grine med sine stand-up shows og gør det suverænt godt i hans program “tæt på sandheden”. Jeg tror, jeg kunne lære meget af ham, og så virker han som en jævnt fed fyr. Skud ud.\nForrige tekstFavoritsted: Byudviklingens knudepunkt på Sydhavnen: Jumbo Bakery & Eatery\nNæste tekstChamps på rette vej i livet\nOpinion 20. september 2019\nOrdet er frit: Stinna Guldmann Marker\nOpinion 8. marts 2019\nOrdet er frit: Kasper Harby\nOpinion 2. februar 2018


Shakshuka - MadMedMartin\nJeg blev tilfældigt mindet om, at shakshuka er verdens bedste spise (især som morgenmad), så tænkte, at det måtte jeg da prøve. Indrømmer – havde ikke den helt store viden, men så er det da godt, at google er sød til at hjælpe. Det er en mellemøstlig ret baseret på tomat, æg og chili peber. Se allerede her falder jeg lidt af på den. For det første havde jeg ingen chili, for det andet skal jeg arbejde lidt på stærkt mad. Alt i alt – min version har ikke chili men til gengæld masser af varme fra cayennepeber. Er du til chili, så smid én i.\nDu skal bruge til 2:\n½ tsk sød røget paprika\n1 dåse tomatpure 140 gram\n1 dl god hønsefond (gerne hjemmelavet som her)\nHak løg og grøn peber fint og lad det blive mørt ved svag varme i panden. Jeg bruger en pande, der er 19 cm i diameter i bunden. Løgene skal blive søde uden at tage farve. Skær tomaterne i mindre stykker og hak hvidløget.\nNår løgene og de grønne peberfrugter er søde og møre, tilsætter du tomatpure, tomater og hvidløg og lader det stege lidt med. Derefter på med dåsetomat og hønsefond.\nTilsæt krydderierne. Nu gælder det sådan set bare om, at få reduceret væsken. Lad tomatsaucen stå og boble ved mellem varme. Konsistensen af saucen skal være ret fast. det skal være sådan, at du kan tage en ske og lave et hul i saucen uden at den flyder sammen igen. Smag til med salt og peber.\nNår jeg endelig får tid til at madblogge lidt, så er det oftest om aftenen sammen med computeren, lidt godt musik og en kold øl.\nNå – tilbage til shakshukaen. Lav 4 huller rundt omkring i tomatsaucen. Ikke for små – de skal kunne indeholde ægget. Slå forsigtigt et æg ud i hver hul, og stil panden ind i en forvarmet ovn ved 175 grader.\nDet tager ca 10 minutter i ovnen. Drys lidt godt salt på æggene og en masse hakket persille over det hele. Server med det samme for ellers tilberedes ægget mere på eftervarmen, og så bliver det ikke flydende.\nEn færdig omgang shakshuka med løbende æg og hakket persille.


Blackout – Meri Meri\nVila coat / Yvonne Koné bumbag / Designers Remix dress / Topshop pants / Topshop loafers / Marc Jacobs watch / YSL arty ring\nAktuelt dagens fra idag, hvor jeg har haft min nye kjole fra Designers Remix på. Den er fantastisk, og mere eller mindre alt det jeg har drømt om til den perfekte sorte efterårskjole. Vi skal nok blive glade sammen, kjolen og jeg. Ville også lige vise jer min nye neglelak. Den er fra O.P.I og hedder Dating a Royal. Synes koboltblå negle er en ret lækker kontrast til et helt sort outfit.\nDagen idag har indtil videre stået på arbejde, og om lidt vil jeg tage ud og drikke kaffe med denne søde dame. Aftenen skal bruges på at skrive et oplæg til studiet, som jeg har fået udskudt hele weekenden, og så er der nyt afsnit af Greys, som jeg passende kan oversprings-handle med\nHav en dejlig dag skønne mennesker!\n18. september 2012 at 19:38\nJeg er godt nok vild med den jakke, altså. Stod så sent som i lørdags og prøvede den på… Endte dog med at købe den sorte jakke fra Monki. Måske jeg har fortrudt nu! 😉\n19. september 2012 at 8:44\nDet var faktisk første gang jeg havde den på, men tror også nok jeg skal blive rigtig glad for den. Den sorte er dog nok, efter min mening, mest brugbar, så hvis jeg kun skulle have købt den ene af dem, så havde det nok være den sorte fra Monki.


Bag facaden - Justin Bieber - Kapitel 6. - Movellas\nBag facaden - Justin Bieber\nAlexandra 'Alex' Braun er Scooter Brauns 16 årige datter, udover at være hans datter, er hun startet på sin modelkarriere. Hendes mor har hun aldrig rigtig kendt, fordi hun forlod dem, da hun var et år. Scooter har jo fundet Justin Bieber, men Alexandra får først lov til at møde ham lidt før hans første verdens turné. Hvordan mon det gik?\n~Prolog.Kapitel 1.Kapitel 2.Kapitel 3.Kapitel 4.Kapitel 5.Kapitel 6.Kapitel 7.\nHan lænede sit hoved længere mod mit, og lige inden vores læber mødtes, undveg han, og hviskede mig i øret. Jeg hørte ikke rigtig, hvad han hviskede, men han trak sig lidt væk, og kiggede mig dybt i øjnene.\nHans hoved nærmede sig endnu engang mit, og denne gang ramte hans læber mine. Jeg lagde mine hænder om hans nakke, og trak hans krop tættere på min. Vores kys udviklede sig til et snav, og pludselig var alt i min hukommelse sort.\nJeg vågnede dagen efter ved at solen skinnede lige ned på mig, og mit hoved dunkede. Jeg lagde vægten på min albuer, og kiggede rundt. Jeg lå i min egen seng helt nøgen. Forskrækket kiggede jeg over ved siden af mig. Jeg var heldigvis alene.\nJeg lagde mig opgivende ned igen, og pressede mine hænder hårdt mod hovedet. Hvad var der sket i går? Jeg rodede hele min hukommelse godt igennem. Jeg havde fået gaver, hygget mig, far og Megan havde fortalt om deres forhold, drukket end del, og det sidste jeg huskede, Justin og jeg havde kysset?\nEj okay, kyssede vi virkelig?\nDerfra blev alt sort. Jeg pressede mit hoved længere ned i puden. Hvorfor kunne jeg ikke huske præcis, hvad der var sket? Hvorfor skulle jeg have drukket så meget?\nJeg lå længe, og kiggede op i loftet. Pludselig gik min dør op, og Justin kom gående ind i et par boxershorts. Jeg gjorde store øjne, og skulle lige til at skrige, men fik hurtigt stoppet mig selv. Hvorfor skulle jeg skrige?\n”Hvad.. laver du.. her?” fremstammede jeg, og mærkede, hvor tør min hals var. Det var lige før, at ordene ikke var kommet over mine læber.\nHan stoppede op, kiggede på mig med et køligt, samtidig forvirret, blik, og kløede sig lidt i nakken.\n”Helt ærligt.. Så ved jeg det ikke.”\nHan gik hen til mit skrivebord, hvor hans t-shirt lå. Derefter fortsatte han jagten på sit tøj, som lå spredt på hele mit værelse. Havde der været en tornado herinde eller hvad?\n”Eh, jeg tager bare mine ting, og smutter,” sagde Justin, som stod i døråbningen til mit værelse, og var allerede på vej væk. Jeg nikkede, og tog mig hurtigt til hovedet. Det dunkede vildt, og ville bare ikke stoppe.\nJeg hørte døren lukke, og hoppede straks ud af sengen, hvorefter jeg gik på jagt efter mit tøj, som også lå spredt rundt på gulvet. Jeg fik hurtigt mit undertøj på, og tog en lang, løs trøje på, og gik ud på badeværelset.\nDet første jeg gjorde, var at se mig selv i spejlet. Jeg så hæslig ud. Morgenhår, mascara langt under øjnene, og to røde bumser var tydelige i panden. Jeg sukkede, og gjorde mig lidt klar – redte hår, børstede tænder, rensede mit ansigt, og det værste rester af makeup af.\nJeg gik nedenunder, hvor der var helt tomt. Min far var der ikke, han overnattede sikkert ved Megan. Jeg åbnede køleskabet, og så en hel masse tomme flasker ligge derinde. Jeg fik hurtigt puttet dem i skraldespanden, og tog så et glas juice.\nJeg satte mig i sofaen, og tændte for tv’et. Klokken var lidt over et, og der kørte et eller andet danseshow. Jeg fiksede min iPhone op mellem sofahynderne, og låste den hurtigt op.\n2 nye beskeder.\nDen ene var fra Selena, og den anden fra Justin. Jeg startede med at åbne den fra Selena. Den var lang, og bogstaverne hoppede ind mellem hinanden. Jeg smed opgivende min mobil ned i sofaen igen, og rejste mig for at spise en hovedpinespille. Fucking hovedpine.\nDa hovedpinen var forduftet efter en halv time fandt jeg min mobil frem igen. Bogstaverne var stoppet med at bevæge sig, og jeg kunne koncentrere mig om at læse den.\nKære Alex. I love u ma girl, og det ved du. Derfor kom det meget bag på mig, hvad jeg opdagede i går. Jeg havde slet ikke troet, at du var sådan – eller følte sådan. Men jeg ved til gengæld også, hvor meget du havde drukket, og ved, hvordan du bliver, når du er fuld. Du kan slet ikke kontrollere dig selv, og gør ting, som du vil fortryde – jeg regner da med, at det var i fuldskab du gjorde det. Jeg forlod din fødselsdag i et utroligt dårligt humør, og fortryder lidt, hvordan jeg håndterede det. Men altså, jeg tilgiver dig – du er trodsalt mygirl. xoxo din Selena.\nHvad skulle jeg fortryde? Hvad havde jeg dog gjort? Hvorfor tilgav hun mig? Et lille minde kom kort frem.\n”...Din fucking luder,” Selena stod med tårer i øjnene. Jeg lå helt svedig i sengen, og kiggede på hende med bedende øjne. Hun nærmede sig med hastige skridt, og inden jeg vidste af det, havde jeg fem røde fingre på min kind.\n”Jeg HADER dig. Jeg vil ALDRIG tilgive dig. Nu ser jeg, hvem du er BAG DIN FACADE. Du er så FUCKING FALSK!” Hun stormede ud fra mit værelse, og et lille grin undslap mine læber, mens jeg tog mig til kinden.\nJeg rynkede panden, og tog mig til kinden. Den brænde nærmest, når jeg tænkte på det. Hvad havde dog gjort så hun blev så sur? Jeg kløede mig i panden, og lukkede øjnene, inden jeg åbnede beskeden fra Justin. Den var knap så lang.\nAlex, jeg tror vi bliver nødt til at tale. Det, som skete i går, var en fejltagelse. Jeg er bare glad for, at Selena forstår det. Justin.\nKort, og enkel besked, men hvorfor skulle de skrive i koder? Hvorfor kunne de ikke bare skrive, hvad jeg havde gjort?! Frustreret tastede jeg Justins nummer ind, og ringede op. Efter to toner blev den taget.\n”Det er Justin,” mumlede han i den anden ende.\n”Vi skulle tale?”\n”Ja, eh..” Han holdt en kort pause, og det lød, som om han pustede ud. Den mindede mig om noget, og pludselig kom endnu et minde frem.\n”Du.. er.. så.. dejlig..” Hviskede Justin prustende ind i mit hoved. Jeg bed ham i læben, og han pustede lettet ud. Han rullede om på siden, og prustede som en hest.\nJeg rystede på hovedet, og blinkede et par gange. Det kunne ikke være sandt, vel? Nej, det måtte ikke være sandt.\n”Justin, hvad har vi gjort?” Min stemme dirrede, og jeg var lige ved at give mig til at græde. Hvis det var det, om jeg troede, kunne jeg ikke forstå, hvordan Selena kunne tilgive os/mig. Det ville jeg aldrig have gjort..\n”Kan du slet ikke huske noget?” Han lød overrasket.\n”Nej, hvad var det, jeg skulle huske?” sagde jeg forvirret, og prøvede at holde min stemme under kontrol.\n”Jo, altså..” startede han ud. ”Selena opdagede os midt i.. eh..” Han stoppede med at tale, og pludselig kom det sidste minde tilbage, som løste puslespillet.\nJustin lå ovenpå mig, og kærtegnede mine bryster. Han kyssede dem blidt.\n”Er du klar igen?” spurgte han med et lille grin. Jeg kyssede ham, som et svar, og han begyndte. Ind, ud. Ind, ud. Ind, ud. Pludselig blev døren slået op. Justin fjernede sig ikke, og jeg gjorde ikke noget for at flytte ham, før jeg opdagede, hvem det var. Jeg prøvede at virke kontrolleret, men det var svært. Jeg skubbede Justin af mig, og han trillede ned på gulvet.\nFortumlet kom hans hoved til syne igen, og hans øjne blev store, da han så, hvem der var kommet ind ad døren. Jeg fjernede mit blik fra Justin, og kiggede på Selena. Selv i det svage lys kunne jeg se tårer løbe fra hendes kinder. ”Hvordan kunne du?” hviskede hun lavt, og knyttede sine hænder.\n”Hvordan kunne du?..Din fucking luder,” Selena stod med tårer i øjnene. Jeg lå helt svedig i sengen, og kiggede på hende med bedende øjne. Hun nærmede sig med hastige skridt, og inden jeg vidste af det, havde jeg fem røde fingre på min kind.\nTårer piblede ned af mine kinder. Hvordan kunne jeg gøre det? Også mod hende. Jeg var fuld, dum, idiotisk. Hun var heldigvis den bedste, og var forstående. Hun vidste, at jeg var fuld. Hun vidste, hvordan jeg opførte mig, når jeg var stiv.\n”Alex, er du..”\nJustin startede på en sætning, men jeg trykkede på den røde knap, inden han nåede at fuldende sætningen. Jeg gik hurtigt ind på Selena besked, og begyndte at skrive en besked til hende.\nMy beauty. Jeg elsker dig virkelig, og forstår virkelig ikke, hvordan jeg kunne finde på at gøre det. Jeg var fuld. Kunne intet huske, før for lidt tid siden.. Tårerene løber ned af mine kinder. Jeg har det forfærdeligt. Du er virkelig den bedste! JEG ELSKER DIG! xoxo Alex.\nSukkende smed jeg min mobil fra mig, og begravede mit ansigt i mine hænder. Jeg var verdens dårligste bedste veninde..\nDen er tilmeldt en konkurrence, og for at stemme skal man nu 'like' den. Så det vil gøre mig meget glad, hvis I ville gøre det - selvfølgelig skal I kun gøre det, hvis I synes den fortjener det! :)\njustin bieber, hemmelighed1, selena gomez, alex, turné, kærlighed, forelskelse, alexandra, had, scooter braun


Charterferier - gode råd til valg af rejsemål\nEn charterferie er typisk en kortere rekreativ ferie, med en varighed på en eller to uger. En charterferie er typisk en færdig pakke, hvor du får hotel og fly arrangeret i prisen hos rejsebureauet.\nHerunder kan du læse artikler om charterferier og charterrejser.\nLeder du efter underholdning for hele familien, bør du overveje en tur til en af forlystelsesparkerne i Nordtyskland. Her finder du en guide til de bedste forlystelsesparker i det nordlige…\nLeder du efter underholdning for hele familien, bør du overveje en tur til en af forlystelsesparkerne i Nordtyskland. Her finder du en guide til de bedste forlystelsesparker i det nordlige Tyskland.\nDet nordlige Tyskland byder på en række gode forlystelsesparker og aktiviteter for børnefamilier. Fælles for dem er at de ligger inden for en overskuelig afstand fra Danmark, og er derfor oplagts som feriemål for danske børnefamilier.\nFerie med børn i Nordtyskland\nDe færreste børn elsker at køre langt i bil, og derfor kan Nordtyskland være et glimrende alternativ til at køre til det sydeuropæiske i sommerferien. Nordtyskland byder på mange aktiviteter for børn, og er derfor et oplagt mål for en ferie med børn.\nIndenfor få timers kørsel fra den danske grænse, finder du flere af de store forlystelsesparker, som vil være et sikkert hit for ungerne. Overvej derfor en miniferie eller en forlænget weekend i Tyskland, hvor hele familien får en på opleveren, og masser af sjov og spas, som I kan huske på i årevis.\nOvernatning i Nordtyskland\nPlanlægger du en ferie eller miniferie i Tyskland, finder du et væld af overnatningsmuligheder i det nordtyske. Der findes en række gode campingpladser, mange som befinder sig i nærheden af de store forlystelsesparker. Her kan man bo til fornuftige penge.\nDe store parker byder som regel også på overnatningsmuligheder i forbindelse med besøg i parkerne, hvor du kan blive indkvarteret under dit ophold. Kig evt. efter pakkeophold, hvor du får både entre til parken og ophold på parkens resort til en rabatterer pris.\nEt par timers kørsel fra den danske grænse finder du Hansa-Park, som byder på mere end 125 attraktioner for alle aldre. Der findes 35 kørende attraktioner, med flere rutsjebaner i topklasse blandt attraktionerne i forlystelsesparken.\nHansa-Park er kæmpe stort, og du kan hurtigt bruge et par dage i parken, hvis du planlægger at I skal nå at prøve det hele.\nAdresse: Am Fahrenkrog 1, D-23730 Sierksdorf\nLige syd for Hamburg finder du Nordtysklands største forlystelsespark Heide Park. Parken byder på masser af attraktioner og forlystelser for børn og voksne, og har du mod på vilde rutsjebaner, bliver du ikke skuffet over Hedie Park.\nDen kæmpestore forlystelsespark tager tid at komme rundt i, og I bør sætte et par dage af til besøg i parken, så I kan nå det hele.\nTæt på den Flensburg og den danske grænse finder du Tolk-Schau, som er en forlystelsespark for hele familien. Parken byder på attraktioner for børn i alle aldre.\nTag bl.a. en tur i Dinosaurernes dal, hvor du kan se mere end 100 dinosauere i fuld størrelse.\nAdresse: Tolk-Schau 1, 24894 Tolk\nAnmeldelse af ferie til Mallorca, på Viva Alcúdia Sun Village – 3,5 stjernet familiehotel – i Alcúdia ved Playa de Muro stranden på Mallorcas østkyst. Netop tilbagevendt fra en uges…\nSkal I ud og rejse på charter-ferie med mindre børn, skal det helst være en god oplevelse for alle parter. Du kan derfor med fordel forberede flyrejsen lidt hjemmefra, så…\nBørneklub – lege og aktiviteter for børnene på familieferien\nMange rejsebureauer tilbyder forskellige børneklubber på deres populære rejsemål. Børnene mødes i børneklubben og leger og hygger sig nogle timer om dagen. Du finder fx mange børneklubber i Alcudia på…\nMange rejsebureauer tilbyder forskellige børneklubber på deres populære rejsemål. Børnene mødes i børneklubben og leger og hygger sig nogle timer om dagen.\nDu finder fx mange børneklubber i Alcudia på Mallorca, på Kreta, på Malta og mange andre rejsedestinationer.\nBørneklubber – aktiviteter og lege for børnene\nIndholdet i den enkelte børneklubs program kan variere meget far sted til sted, men fælles for dem alle er at børneklubben aktiverer børnene, så de får en god ferieoplevelse, og nogle legekammerater mens de er på ferie.\nAktiviteterne i en børneklub spænder vidt. Der bliver leget, spillet spil, dyrket sport og gået på spændende opdagelsesture.\nBørneklub for børn i samme alder\nBørneklubberne er mange steder delt op i hold, så dine børn kommer i gruppe med jævnaldrende børn. Det varierer fra rejsebureau til rejsebureau, hvilke aldersgrupper de deler deres børneklubber op i. Men typisk vil det være 3-6 år og 7-12 år.\nBørneklub for de mindste børn\nHer er aktiviteterne typisk fastlagt på hotellets område, og kunne være ansigtsmaling, sanglege, dans, indianer-lege, pirater og skattejagter.\nBørneklub for de lidt ældre børn\nHer kan aktiviteterne godt foregå lidt længere væk fra hotellet, og der kan dystes i sport og vandkamp både ved swimmingpool og strand.\nBørneklubber i højsæsonen\nVærd at bide mærke i er det at det normalt ikke er på alle tider i rejsesæsonen at der er børneklubber i. Normalt vil det være i højsæsonen, eller på andre perioder med mange rejsende. Børneklubber ses ofte på solferier, men mange af de populære skisteder tilbyder også forskellige former for børneklubber.\nPraktisk information om børneklubber\nI nogle af børneklubberne koster det penge for at børnene er med i klubben, andre steder er det gratis. Prisen er dog yderst acceptabel, og koster typisk 2-300 kr. for et barn i en uge.\nPå de populære rejsemål, kan det være nødvendigt at bestille plads i børneklubben hjemmefra.\nNogle af klubberne har også måltider med i deres program, så børnene også kan spise sammen.\nI børneklubberne vil der være forskellige guider til at holde opsyn og aktivere børnene. Forældre er normalt også velkommen til at være med sammen med deres børn.\nBørneklubberne vil typisk tilbyde aktiviteter i nogle timer om dagen, de fleste dage i løbet af ugen.\nBamseklubben – en af de mest kendte børneklubber\nEn af de nok mest kendte børneklubber er StarTours bamseklub. Den kendte bamse styrer løjerne sammen med skandinavisk talende børneguider. Vi har selv udelukkende god erfaring med Bamseklubben, og børnene er altid ellevilde, når de render på bamse.\nRejsebureauer med børneklubber\nMange rejsebureauer tilbyder børneklubber på forskellige rejsemål. Herunder er en liste over de rejsebureauer jeg har fundet, som tilbyder børneklub på rejser.


Erhvervspsykologiske test | Personprofil - IQ-test - teamanalyse\nVeldokumenterede test og analyser\nDet er vigtigt at finde de rigtige medarbejdere og udvikle dem undervejs. Med Kjerulf & Partneres veldokumenterede personprofil-systemer øges træfsikkerheden markant og målbart.\nMedarbejderne er din virksomheds fremtid, og det handler derfor om at finde de rigtige personer og udvikle dem undervejs. I praksis er det desværre ikke helt så enkelt, og selv en god menneskekender kan få brug for veldokumenterede værktøjer, som kaster lys over medarbejdernes ressourcer.\nSe vores certificeringskalender...\nForsvarligt og etisk\nAt benytte præcise, veldokumenterede personlighedstest, personprofilsystemer og analyser er imidlertid ikke nok. Forsvarlig og etisk korrekt brug af test er også af stor vigtighed. Derfor uddannes vores testbrugere på en sådan måde, at de er i stand til at levere en test-feedback, som bliver en tryg og positiv oplevelse for testdeltageren.\nKjerulf & Partnere er aktivt medlem af Videnscenter for Professionel Personvurdering (VPP) og arbejder derfor efter de gældende branchestandarder for professionel personvurdering.\nEndelig har vi alle nødvendige godkendelser til at arbejde med og opbevare persondata og efterlever EU’s Persondataforordning.\nForskningsbaserede test og værktøjer\nPå baggrund af dette værdisæt har Kjerulf & Partnere, i samarbejde med forskere fra Københavns Universitet, udviklet en serie erhvervspsykologiske test og personprofilværktøjer, der gør dig i stand til at ramme plet, når du skal rekruttere eller udvikle din organisation.\nVerdens førende testudviklere\nUd over egenudviklede personlighedstest markedsfører Kjerulf & Partnere ligeledes en række test- og profilværktøjer fra nogle af verdens førende testudviklingshuse. Det sætter os i stand til at dække næsten ethvert behov – lige fra personlighedstest over adfærdstest til 360°-analyser og IQ-test.\nHerunder finder du de forskellige typer af personlighedstest og profilværktøjer, som vi udvikler og markedsfører:\nKjerulf & Partneres veldokumenterede personprofilsystemer er udviklet i samarbejde med forskere fra Københavns Universitet.\nVeldokumenterede personlighedstest er essentielt i enhver HR-afdeling eller konsulentfirma, der beskæftiger sig med rekruttering eller udvikling af mennesker. Kjerulf & Partnere tilbyder tre forskellige typer af personlighedstest. Læs mere...\nPersonlig udvikling fremmes, jo større indsigt den enkelte har i sin egen adfærd, og denne indsigt er især vigtig, når man leder andre. Vi tilbyder testværktøjer til måling af ledelseseffektivitet, personlig handlekraft, motivation eller eksistentielle værdier m.m. Læs mere...\nPersonlig udvikling fremmes, jo større indsigt den enkelte har i sin egen adfærd.\nMed Kjerulf & Partneres testværktøjer til brug for teams hjælpes du til at afklare og forstå om, og hvordan, medarbejderne lykkes i de teams, der arbejdes i ud fra medlemmernes foretrukne roller i gruppesamspillet. Læs mere...\nKjerulf & Partneres 360°-analyser giver diagnostisk feedback fra observatører på lederens handlingsmønstre og anviser hvor man kan styrke, modificere eller supplere fokuspersonens ledelsesstil. Læs mere...\nKombinationen af personlighedstest og IQ-test har vist sig at give det mest præcise svar på en kandidats evne til at præstere, løse komplekse problemstillinger og indlære information hurtigt. Læs mere...\nDu kan selv blive bruger af Kjerulf & Partneres anerkendte testsystemer og anvende dem til dine rekrutterings- eller udviklingsopgaver. Certificering og undervisning varetages af vores erfarne testpsykologer. Læs mere om vores certificeringskurser eller gå direkte til vores kursuskalender.\nTelefon 3313 1344\nHvilken type test ønsker du information om?