Thomas Bobergs 450 sider lange bog ”Africana” kradser lige nøjagtigt i overfladen, mens den halser videre til nye steder og andre mennesker. Den bringer ikke på nogen måde læseren bare i nærheden af den vilde, flimrende og sansemættede roman om kontinentet, som den postulerer at være.\nDenne artikel er en udvidet udgave af min tidligere bogpost fra marts måned om debatten om Africana. Nu har jeg integreret en egentlig anmeldelse af bogen. Der er gået et antal måneder fordi jeg gerne ville gøre mig fri af debatens virak, så jeg kunne forholde mig til bogen alene, hvilket imidlertid ikke har kunnet lade sig gøre.\nEn forkortet udgave af denne artikel - uden mine egne rejseerfaringer - er publiceret via Mediehuset Solidaritet: https://solidaritet.dk/\n”Africana” udkom den 6. marts 2019 på Gyldendal og bliver betegnet som rejseroman. I romanen følger vi Boberg på rejser til Etiopien og Gambia fra 2013-18 sammen med kæresten Rebecca og andre rejsekammerater. Mange anmeldere og kulturskribenter har givet den en overvældende og begejstret modtagelse.\nOrdet ”Africana” betyder ting fra Afrika eller afrikanske ting. Rejsernes baggrund har været, at Thomas Boberg fulgte med Rebecca under hendes arbejdshold i de pågældende lande. I bogen fortæller Boberg, at hun introducerede ham til Afrika, og allerede da han kom til Etiopien første gang vidste han, at han skulle skrive en bog om Afrika. Bogen er også en roman om et kærlighedsforhold og om at rejse. Romanen er opdelt geografisk, således at den første del af bogen foregår i Etiopien og den sidste i Gambia. Undervejs er vi også hjemme i Nordvest, hvor Thomas Boberg bor. I nogle afsnit af bogen har Thomas Boberg selskab af to kendte danske forfattere; henholdsvis Theis Ørntoft og Madame Nielsen.\nDet kan måske virke mærkeligt først at anmelde bogen et halvt år efter udgivelsen, men det er der gode grunde til. Alligevel må jeg indrømme, at jeg mange gange undervejs har haft mest lyst til at lade være, fordi det har været vanskeligt kun at forholde sig til bogen som følge af al den virak, der har været om bogen i medierne og om Bobergs person.\nEfter megen overvejelse har jeg valgt at skrive en artikel, der på den ene side vurderer bogen som et værk, og på den anden side reflekterer over debatten om bogen og Bobergs forfatterskab. Mit væsentligste argument for at skrive er den sidste del, fordi debatten om ”Africana” indeholder en række stigmatiseringer og en retorisk kontekst, som, jeg mener, bør adresseres.\nGyldendals prioriterede udgivelse\nAllerede før bogens udgivelse blev den heftigt promoveret af forlaget, hvilket gav gode resultater. Det første oplag blev revet væk; godt hjulpet af en ophedet debat om bogen. Langt de fleste anmeldere har rost bogen til skyerne for at være en vild bog, der giver stemme til Afrika. En del stemmer i den offentlige debat har kritiseret Boberg for at konkludere for bombastisk på kontinentets vegne på et for spinkelt grundlag, og enkelte har også anført, at han som hvid mand postulerer at skrive om Afrika, og det sidstnævnte greb såvel Boberg som litteraturredaktør Peter Nielsen på Information som anledning til at afvise enhver fremsat kritik som udtryk for identitetspolitisk positionering (jf. ”Identitetspolitiet går galt i byen..”, leder af Peter Nielsen, Information, den 12.marts 2019). Det forekom næsten som et hysterisk insisterende forsvar for ”Africana”, fordi det meste af kritikken egentlig bare havde den simple indvending at nogle få rejser i to forskellige lande på kontinentet er et meget spinkelt grundlag at konkludere på; især fordi netop Etiopien og Gambia har en speciel historie og placering.\nEtiopien har en helt særlig historie. Landet blev aldrig rigtigt koloniseret, som ellers størstedelen af kontinentet har været udsat for, om end italienerne havde en kortvarig affære i Etiopien.\nDet lille land Gambia ligger klemt ind i Senegal som en tynd tange omkring Gambiafloden, og det har spøgefuldt været antydet, at englænderen sejlede op ad Gambiafloden i en ellers fransk domineret region, og det territorium som lå indenfor deres våbens rækkevidde blev til Gambia. Dermed kan man også sige, at Gambia har en særlig status i regionen, og derfor kan det være vanskeligt at generalisere for meget over, hvad man ser og oplever i Gambia. Der er mange historiske og kulturelle forskelle, som er årsager til forskelle på de mange lande på kontinentet, men der er en vis tendens til, at kolonimagterne har sat deres tydelige spor i landene.\nDebatten skygger for romanen\nAf forskellige årsager varede den nogen tid før jeg modtog Bobergs roman fra forlaget. Det første eksemplar forsvandt i Post Nords sorte hul. Imens jeg ventede på ”Africana” rasede debatten om bogen på højtryk. Et centralt element i debatten var litteraturredaktør på Information Peter Nielsen, som skrev at ”Africana” giver stemme til Afrika, og i samme moment blev al kritik af Bobergs bog fejet af banen som identitetspolitik – ikke kun af Peter Nielsen, men også af Boberg selv. Det faldt blandt andet forfatter Lea Marie Løppenthin for brystet, at han som hvid mand taler på vegne af Afrika, og dette raciale perspektiv kom til at dominere debatten om bogen, mens den egentlig relevante og mere konkrete indvending om, at Boberg trækker for lange veksler på et spinkelt grundlag, blev forbigået. Beskyldningen om identitetspolitik kan derfor opfattes som en bekvem måde at afvise kritiske spørgsmål på. Som allerede antydet, er det relevant, at påpege det problematiske i, at nogle få rejser til meget partikulære steder på kontinentet anvendes til at udtale sig på hele kontinentets vegne.\nHelt generelt er der utrolige mange forskelle på kryds og tværs af kontinentet, og derfor kan der i det taget sås tvivl om, man kan tale om et Afrika som noget samlende og bestemt. Alligevel er der rigtig mange mennesker såvel på kontinentet som udenfor det, der betjener sig af betegnelsen Afrika uden særlig mange differentieringer eller en definition af, hvad Afrika er.\nKolonialismens streger i sandet\nDen europæiske kolonisering har sat tydelige spor i de enkelte landes aktuelle organisering og kultur, og mange taler endda om forskellene på det frankofone og det anglofone Afrika, som afspejler forskellige måder at kolonisere på, hvor englænderne typisk satte sig på administration og statsapparat, mens de blandede sig meget lidt med den lokale befolkning. Helt modsat valgte portugiserne at blande sig rigtig meget med befolkningen i Mozambique, og det betyder, at kontrasten mellem sort og hvid i Mozambique er langt mindre og mere usynlig.\nEn hvid mand i Maputo er ”no big deal”, mens man som hvid i Uganda, hvor englænderene var, stadigvæk bliver objektiveret som noget særligt og opfattes som betydningsfuld alene på grund af sin hudfarve.\nSelvom der er noget om snakken, skal man være varsom med at diagnosticere kontinentet efter koloniale linjer, skønt der kan være en logik og rimelighed i det. Et meget fast blik kan skabe blindhed. Bare fordi man ser koloniseringens aktuelle virkningshistorie, betyder det ikke, at man skal bekræfte kolonitidens efterladenskaber. Der er allerede rigtig meget kolonisering mange steder i Afrika, og netop derfor er der ingen grund til at bebyrde kontinentet yderligere. Derimod bør vi anerkende og respektere de rigtig mange unge afrikanere spredt rundt om i forskellige lande, der giver stemme til, hvad det eksempelvis vil sige at være kenyansk kvinde på 25 år i Nairobi.\nMåske løber mit temperament lidt af med mig, men jeg synes, det er meget nedladende at stigmatisere et helt kontinent med et hult og rugende Afrika, efter at have rejst rundt i et par enkelte lande over en 5-årig periode. Med særlig adresse til nogle af anmeldelserne, synes jeg, der bliver anvendt fortegnede superlativer om det afrikanske, som afspejler, hvordan vi i Danmark og andre steder i den vestlige verden gerne vil opfatte Afrika, hvilket er en konsekvens af vores koloniale blik på kontinentet.\nDet gælder ikke kun Peter Nielsens betragtning om at give Afrika stemme, men også når Jørgen Johansen i Berlingske Tidende skriver i sin anmeldelse: ”Det er en vild Afrikabog Thomas Boberg har skrevet. Kaotisk, flimrende og overvældende uoverskuelig som kontinentet selv”. (”Thomas Bobergs rejseroman fra Afrika er vild og vildt ambitiøs”, den 7. marts 2019). Anmeldelsens titel nærmest falder over sin brug af ordene vild og vildt. Vi har åbenbart ikke flyttet os særligt langt fra forestillingen om de ædle vildes kontinent. I selve anmeldelsen optræder en tilsvarende karakteristisk retorik. Ellers består anmeldelsen af et referat af de rejser, som Boberg har været på og hvem han er sammen med samt hvad Rebecca foretager sig i Etiopien og Gambia.\nAnmeldernes og litteraturredaktøren på Informations ordekvilibrisme skal ikke ligge Thomas Boberg til last. Det må stå for Peter Nielsens egen regning, at ”Africana” skulle give stemme til Afrika. Det er ikke noget, som Boberg hverken har udtalt eller mener, fortæller han, da han en uge efter udgivelsen optræder i rejseboghandlen Tranquebar i København sammen med forlægger Torben Madsen. Derimod bekræfter han og fastholder sin udtalelse om, at hvis man vil forstå verden, er det nødvendigt at beskæftige sig med Afrika.\nJeg husker selv den besættelse det var, da jeg første gang stod under en åben og klar nattehimmel med millioner af stjerne, som jeg aldrig havde set før i et sted i den østlige del af kontinentet. Jeg indså, at her forstod jeg intet og kunne ikke bruge mine hidtidige erfaringer til noget. Jeg var som et lille barn, der måtte undersøge og prøve at tilegne mig verden for at overleve. Lidt senere mødte jeg en pige. Vi kaldte hende for sjov ”den hvide afrikaner”, fordi hun hørte til her, som mange andre piger og drenge rundt omkring i afrikanske lande. De hører meget mere til på dette vildtfavnende, med sig selv usammenhængende og umuligt definerbare område af verden, end hvad deres statsborgerskab antyder. De er vokset op her, og de har lært de sprog der bliver talt af andre små piger og drenge. De har elsket her, drukket sig fulde og knaldet i et fjernt hjørne af en svedig natklub. De har grædt her og set venner og bekendte dø.\nNogle år senere tilbage i København opretter jeg i halvvejs alvor og morskab en blog, som hedder ”The White African”. I en lang periode ville jeg skrive en bog, der skulle hedde ”Mine afrikanske forbindelser”.\nEfterhånden som årene er gået har fortrudt mine ord om Afrika stavet med stort. Måske findes Afrika slet ikke findes som andet end lige steger i sandet i Sahara sat af europæiske koloniherrer – linjer der forsøger at adskille det, som altid vil hænge sammen og forene det umulige.\nDet er nu 16 år siden, at jeg for første gang satte mine fødder på jorden ved Arusha i det nordlige Tanzania, og siden har jeg boet i nogle år i Uganda, rejste i de omkringliggende og fjernereliggende lande mange gange samt deltaget i utallige festivaler fra Rabat og M’Hamid El Ghizlane i nord over Stone Town i øst til Cape Town i syd. Med stigende intensitet indser jeg, hvor lidt mening det giver, at objektivere hele dette landområde med et tomt og stigmatiserende Afrika, fordi forskellene på kryds og tværs er alt for store. Derfor kan det kun skyldes identitetspolitik, kolonialisme eller konkrete erhvervsinteresser, hvis nogen vil fastholde fiktionen om det afrikanske som en homogen enhed. Meget ofte bliver Marokko og hele Middelhavskysten ekskluderet fra Afrika, fordi det er tættere knyttet til Mellemøsten, og Sydafrika er en helt anden historie. Det er som om Sydafrika ikke rigtig ligger på kontinentet. Mange i Sydafrika omtaler sig selv som afrikanere og identificere sig med Afrika, men alligevel oplever jeg konstant sydafrikanere sige, at de skal til Afrika, når de rejser til et af de tilgrænsende lande, og de føler sig fremmede overfor deres oplevelser på rejser til andre afrikanske lande.\nEgentlig tror jeg godt, jeg forstår Thomas Boberg, fordi jeg har været der, hvor han befinder sig. Også jeg ankom til et sted på dette kontinent og følte en besættelse, hvorudfra der opstod en bestemt optik, som synes at kunne forklare alting. I modsætning til Thomas Boberg skyndte jeg mig ikke at skrive en bog om, hvad jeg så. Jeg havde lyst til at skrive en bog – mange gange, men projektet blev hele tiden udskudt og forhindret af mine konstante og gentagende rejser.\nEfter at have vendt tilbage til Uganda ikke tre eller fem gange, men ti gange, følte jeg, at jeg begyndte at forstå en lille smule af, hvad der foregik omkring mig, men samtidig pulveriserede også min besættelse af Afrika og den særlige optik. Det kunne simpelthen ikke lade sig gøre at skrive om Afrika, uden at falde i kolonialismens sorte dyb eller forfalde til en romantiserende magisk realisme, hvor jeg ville bilde mig selv ind, at jeg egentlig var sort og ikke hvid. Mit umulige bogprojekt kuldsejlede mange gange, og det er jeg taknemmelig for og håber aldrig det lykkes mig at skrive den bog.\nUnder arrangementet i rejseboghandlen Tranquebar blev Boberg netop spurgt om han ikke trak lige lovlig lange veksler på sine rejser og kommer til at udtale sig for bombastisk om Afrika. Hans svar var lidt utydeligt. På den ene side erklærer han, at ”Africana” egentlig er en bog om at rejse, og den er skrevet som hans personlige fortælling om steder han her været, men alligevel svarer han velvilligt og skråsikkert på spørgsmål fra publikum om Afrika. Samtidig fastholder han, at bogen ikke er ment som et bidrag til debat, men som aftenen skrider frem opfører Boberg sig som debattør. Endvidere afslører han, at allerede første gang han ankommer til Etiopien, vidste han, at han skulle skrive en bog om Afrika.\nDet kan virke som bestilt arbejde. Man kan forestille sig, at Thomas Boberg og Gyldendal drikker kaffe. Afrika synes stadigvæk at være på dagsordenen, så hvorfor skriver han ikke en bog om Afrika, og det passer for øvrigt fint ind i hans familieliv. Det ville være godt for Boberg selv. Han kunne blive re-branded som Afrika-kender. Det er længe siden, at Latinamerika er løbet lidt tørt. Det ville også være belejligt for forlaget, fordi deres sidste Afrika-bog – Jakob Ejersbo’s trilogi om Tanzania - ligger nogle år tilbage.\nPå en måde gør Thomas Boberg alt det politisk korrekte. Han indleder med at sige, at Afrika er det sted, hvor vi afleverer alt vores skråt, og det har han jo ret i. Han fortsætter senere med at efterlyse en bevidsthed om vores egen historie, vores kolonihistorie, om hvor vores rigdomme kommer fra. Som inspiration for en sådan bevidsthed nævner han Thorkild Hansens trilogi fra slutningen af 1960erne; Slavernes Kyst, Slavernes Skibe og Slavernes Øer. Der er ingen tvivl om, at Thorkild Hansens trilogi er et flagskib, men det er mærkeligt, at Boberg elegant forbigår den lange liste af nyere international litteratur om emnet.\nNår man ikke rigtig ved noget om det, som man foretager sig, endsige hvor man befinder sig, er mulighederne for at træde i spinaten meget stor, og Boberg kommer af vandvare til at vade rundt i de bløde blade. Det er ikke med vilje eller med nogle onde hensigter, men hans konklusion den aften på Tranquebar om, at vi må opfatte Afrika anderledes lyder utroværdig.\nSpørgsmålet er, om han ikke selv bare reproducerer et billede af Afrika som noget uforståeligt, mærkeligt og dunkelt. Den samme forestilling, som gennem hele vores historie har gået hånd i hånd med koloniseringen, og svaret har altid været det samme, at den hvide mand skulle civilisere kontinentet.\nThomas Boberg fortæller, at da han kommer til Gambia, føler han, at han ankommer rigtigt til Afrika. Det bliver tydeligt, at han har en helt bestemt opfattelse af det afrikanske, som han romantisere som det ukendte og ufremkommelige, og det er ham selv som den hvide mand, der kan gøre det genkendeligt og forståeligt for os.\nEn rejseroman der forsvinder i alt for meget på hjerte\nJeg forventede, at romanen ville være meget mere interessant end debatten om ”Africana”, men det viser sig desværre at være lige omvendt. I debatten har der trods alt været nogle substantielle pointer og holdninger, mens romanen skøjter flygtigt forbi et hvert sted vi befinder os, hvorefter vi introduceres til endnu et menneske, som vi heller ikke får lov til at lære særlig godt at kende.\nAllerede på anden side i bogen nævnes det luftige ”Afrika” uden nærmere introduktion. Det fremsættes som et postulat i en lille overflødig sætning midt på siden, som man nemt kunne læse henover, uden at det ville have ændret mening eller udbytte. ”I Afrika stønner man i heden”, står der. Denne første del af bogen handler ellers om Etiopien, hvor Boberg netop er ankommet til Addis Ababa sammen med Rebecca. Hun er udsendt af Radio 24syv, hvilket der løbende gøres meget ud af, som om det skulle være noget ganske særligt og imponerende at arbejde for den radiostation.\nDen tomme betegnelse Afrika nævnes mange gange i bogen, men altid uden at den bliver defineret nærmere. Næsten altid nævnes Afrika i korte og bombastiske sætninger, der fremstår som ubegrundede og fordomsfulde statements. Nogle gange er det Thomas Boberg selv der står for udtalelserne om Afrika, andre gange lader han sine skiftende rejsekammerater få ordet.\nThomas Boberg har i bogen selskab af en række forskellige rejsekammerater. Den vigtigste er Rebecca, som han også har et kærlighedsforhold til. Man mærker tydeligt hans store respekt for hende. I bogen bliver hun fremstillet som en ligeværdig fortællestemme, selvom det er Boberg selv, der er den egentlige fortæller, hvilket betyder, at Rebecca kun kommer til orde gennem Bobergs stemme, men hun får meget plads og hun tillægges stor betydning, og derfor får man næsten indtryk af, at man hører hende tale med ligeså stor kraft, som Thomas Boberg selv. De andre rejsekammerater er langt mere perifere, og de bliver også fremstillet meget mere nonchalant. Der er tale om et par nulevende danske forfattere og nogle historiske figurer. I Etiopien får han kortvarigt selvskab af Madame Nielsen, men det er svært at forstå, hvorfor Madame Nielsen skal optræde i bogen. Det tilføjer ikke rigtig noget. Thomas Boberg fremstiller sin veninde som en karikatur – en meget koket dame, der er meget optaget af sig selv, og som føler et stærkt ubehag, ved det sted hun er ankommet til. Det er måske ikke (kun) Madame Nielsen, der er koket og selvoptaget men også Thomas Boberg selv. Det er slående, hvor meget tilfældig information, som læserne bliver udsat for gennem de næsten fem hundrede sider. Ofte virker det også som om Thomas Boberg har meget travlt med at komme videre. Der er flere gange, hvor jeg tænkte, nu er vi lige ved at komme ind under huden på det her menneske, men så skal Thomas Boberg absolut videre til noget helt andet.\nEksempel: I Gambia møder han en mand, som han besøger ude på landet ved kysten, men meget hurtigt forlader vi ham igen, og Boberg halser hastig hen ad stranden og videre til nye oplevelser.\nDerfor kunne Madame Nielsen være et karikeret alterego. Hun er et menneske, der konstant føler ubehag og beklager sig. Thomas Boberg har det samme ubehag og en uendelig rastløshed, der hele tiden driver ham videre til nye steder, og vi får aldrig lov til at hvile eller falde til ro.\nDet er et velkendt scenarie for den rejsende eller mennesker der søger ud i verden. Vi har en frustration, og vi søger efter noget, som vi ikke ved, hvad er og måske aldrig finder. I begyndelsen af ”Africana ”reflekterer Thomas Boberg over, hvad det vil sige at rejse, og hvem den rejsende er. Der sættes lighedstegn mellem at rejse og at leve med henvisning til H.C. Andersen, der er berømt for at knytte den forbindelse. Thomas Boberg nævner også en række andre forfattere, som har beskæftiget sig med at rejse og skrevet om deres rejser. Derfor opstår der implicit et andet lighedstegn mellem at skrive, at rejse og at leve.\nSpørgsmålet er imidlertid, hvad det er for et liv der, gestalter sig ud af den rejsendes beretning?\nFor mange år siden – i midten af 1980’erne – rejste jeg rundt i Mexico, Belize, Guatemala, Honduras og Nicaragua. Jeg mødte mange rejsende, som elskede at sætte det samme lighedstegn mellem at rejse og leve, men jeg synes altid, der var et eller andet galt med den samstilling, uden at jeg helt kunne sætte fingeren på, hvad jeg synes var problemet. Undervejs på min egen rejse – som varede i 11 måneder – gik det op for mig, at det ikke er rigtigt, at det at rejse er at leve. Derfor omformulerede jeg udsagnet til: at rejse er at opleve andre leve eller opleve andres liv. Det var en vemodig opdagelse, at jeg på min rejse gennem de nævnte lande kun var en tilskuer. Jeg eksisterede ikke rigtig. Kun skygger flyttede sig på væggene, og hvis jeg endelig trådte ud fra væggen og deltog i livet omkring mig, kunne jeg når som helst rejse videre, og det gjorde jeg meget ofte. Hver gang jeg oplevede en smule modstand, hoppede jeg på bussen længere mod syd. Hvis der var en pige, som ikke helt ville som jeg, forsvandt jeg, men det bekymrede mig aldrig, fordi jeg vidste, at jeg meget nemt ville kunne finde en anden og mere medgørlig. Eller også havde jeg bare mødt nogle tilfældige mennesker et sted, som inviterede mig ind i deres liv. I begyndelsen var det jo spændende og fantastisk som at åbne en gave, men når hverdagen indtræf og jeg skulle tage stilling til dem og situationen i deres liv, løb jeg næsten altid ud af bagdøren meget hurtigt.\nJeg er kommet til at tænke på den manglende forpligtelse dengang og min løsrevne eksistens, mens jeg har læst ”Africana”. Den måde Boberg præsenterer sig selv på, minder mig om mig selv midt 1980’erne, fordi han hele tiden er på vej til noget andet og aldrig venter på at noget skal ske. Han lader til at have et ubehag og en rastløshed. Vi møder hele tiden nogle nye mennesker, og de får alle sammen lov til at ytre sig om noget, og vi lærer også noget om deres livssituation, men vi bliver kun hos dem et øjeblik.\nDet forstyrrer mig, at jeg tidligere i mit liv har læst Thomas Bobergs bog ”Americas” med stor begejstring, og derfor beslutter jeg mig for at læse ”Sølvtråden”, som er en af Bobergs mest roste bøger. Hvorfor jeg ikke genlæser ”Americas” er der nok et begavet menneskes fantasi, der kan forklare. Først læser jeg imidlertid digtsamlingen ”Mexico City- digte” fra 2017, hvilken er en meget stor skuffelse for mig. Jeg dykkede dybt i forfatterskabet i håb om, at de forrige bøger faktisk var bedre – og som jeg huskede dem. Digtene om Mexico City handlede på ingen måde om byen de var skrevet i, og ja – de handlede ikke om noget. De kunne være skrevet hvor som helst. Uden en ærlig tanke i hovedet fortsatte jeg med ”Sølvtråden”, men heller ikke her fandt jeg, hvad jeg søgte. I ”Sølvtråden” er der et afsnit kaldet ”Sudan-brevene”, som er skrevet under en rejse i Sudan, der ligger forud for Thomas Bobergs rejser og ophold i latinamerikanske lande. Ellers handler Sølvtråden om – med Bobergs eget ord – (Las) Americas.\nDet bemærkelsesværdige ved ”Sølvtråden” er, at der ikke rigtig er nogen forskel på Sudan-brevene og resten af bogen, selvom udgangspunktet er modsatte sider af Atlanterhavet. Måske er det sådan, at når man har skrevet tilstrækkelig længe, løsriver forfatteren sig fra tid og sted – han skriver simpelthen altid den sammen bog. Det er en gammel litterær problemstilling, at en forfatter måske kun har en fortælling, som gentages i uendelige variationer igennem forfatterskabet. Det kunne også gøres sig gældende for Thomas Boberg, og som kunne forklare, hvorfor hans historier forekommer så afkoblet fra stederne de ellers handler om. Alligevel bliver jeg i tvivl, om han overhovedet har en fortælling, eller der bare er tale om et menneske, som jagter noget, han aldrig finder – altså at rejsen, bevægelsen og flygtigheden er det egentlig ærinde. Tilbage står det problem, at bøgerne selv insisterer på at udspille sig bestemte steder og derfor lover en konkret forankring.\nJeg indser, at jeg ikke får noget ud af at læse på tværs af forfatterskabet, og derfor må jeg vende tilbage til ”Africana” med uforrettet sag. Efter en cirkelbevægelse, er jeg vendt tilbage til udgangspunktet, uden at have opnået et højere erkendelsesniveau. Under læsningen af ”Sølvtråden” er der blevet aktiveret nogle erindringer fra mine egne rejser, og jeg overvejer, hvad mine rejser betyder for mig.\nRejsen er fremtidens erfaringer\nSelvom jeg har et meget vemodigt – og næsten depressivt – forhold til det at rejse, lærte jeg imidlertid noget værdifuldt om livet på min egen rejse til Mexico og landene lige syd for, som jeg mange år senere kan se, at jeg har ladet optage i mig, som var det mine egne livserfaringer. Jeg begyndte meget hurtigt at give et fast håndtryk, som vel er begyndelsen på enhver forpligtende samtale. Ellers var jeg opvokset i et miljø, hvor håndtrykket blev betragtet som en borgerlig og alt for formel hilsen, som skulle afskaffes til fordel for det meget mere personlige og intime hej eller en let omfavnelse. På rejsen mødte jeg udelukkende troende mennesker. Alle havde de et forhold til Gud og kirken. Det blev opfattet som meget mærkeligt, hvis jeg sagde, at jeg ikke troede på noget – ja, helt uforståeligt. Jeg var vokset op i et ateistisk miljø, hvor al form for religion og kirke blev afsværget. Derfor havde jeg et kompliceret forhold til tro, selvom jeg allerede var begyndt at stille spørgsmål ved den rene ateisme. Jeg havde altid været omgivet af mennesker med en stærk passion overfor deres politiske idéer og drømme, og passion er også en form for trosbekendelse, men jeg var ikke parat til at bekende mig til tro i en religiøs forstand. Derfor kæmpede jeg meget med religionen i omgivelserne. Især var det vanskeligt for mig at se på de fattige indianske kvinder, der kom og tændte lys i katolske kirker, hvor det flød med guld på vægge og i hvælvinger. Alligevel blev der sået et frø i mig, som mange år senere har gjort mig til et meget troende menneske, om end ikke i kirkelig forstand – men spirituelt. Jeg rejste alene. Ikke fordi jeg ville, men det blev bare sådan. Det medførte, at jeg tilbragte meget tid alene, og det havde jeg ikke noget imod, eller jeg lærte at være alene. Meget ofte blev jeg konfronteret med det, fordi mange mexicanske mødre synes det var mærkeligt og synd for mig, at jeg ikke var sammen med min familie. Jeg synes ikke det var synd for mig. Tværtimod vænnede jeg mig til at rejse og være alene, og det påvirkede mig. I de efterfølgende år lavede jeg en distinktion mellem at være alene og at være ensom, hvilket jeg opfattede som to meget forskellige ting. Efterhånden som årene er gået, er ordet ensom helt forsvundet fra mit ordforråd.\nFordi jeg ikke er god nok, behøver jeg de andre\nI ”Africana” optræder der nogle historiske karakterer, der giver Thomas Boberg selskab – og derfor kan man også opfatte dem som rejsefæller. Først og fremmest er der Arthur Rimbaud, som en overgang ernærede sig ved at være våbenhandler i Etiopien. Der er måske nok noget automatisk i, at Thomas Boberg kommer i tanke om Rimbaud, når han selv rejser rundt i Etiopien, men der kommer bare ikke noget ud af det, og derfor burde Boberg nok have holdt Rimbaud for sig selv. Den måde som Rimbaud nævnes på og bliver behandlet på skaber en tvivl hos læseren om Boberg nogensinde selv har læst Rimbaud. Rimbauds poesi spiller ingen rolle i Bobergs tekst, og det gør heller ikke våbenhandel. Derfor bliver læseren forvirret og mister koncentrationen om læsningen.\nDer nævnes også en række forfattere som har rejst i Afrika og skrevet om Afrika – en af de mange gange i bogen, hvor den diffuse betegnelse optræder. Her nævnes blandt andet Johannes V. Jensen, som i 1949 udgiver bogen ”Afrika”, hvor han beundrer fortidens opdagelsesrejsende. Den legendariske Mungo Park omtales selvfølgelig også – den skotske læge og botaniker, der i 1796 red op langs Gambia-floden og utrætteligt registrerede og dokumenterede, hvad han mødte og sendte rapporter hjem om det ukendte land og kontinent.\nDe nævnes på et tidspunkt i begyndelsen af bogen, hvor Thomas Boberg skriver om det at rejse og om forholdet mellem at skrive, rejse og leve. Afsnittet om at rejse er der, hvor vi kommer nærmest bogens egentlige tema, og derfor kan det egentlig undre, at det optager så forholdsvis lille plads i den samlede fremstilling.\nSpørgsmålet er imidlertid om ikke Boberg kunne have sagt det samme om rejsen uden sine forgængere og medsammensvorne. Også her sidder læseren tilbage med en flad fornemmelse af, at der ikke kommer særlig meget ud af referencerne.\nDet interessante ved Bobergs forestillinger om rejsen, og hvem der rejser, er, at han forsøger at udvide begrebet til ikke kun at være den tørstige europæiske opdagelsesrejsende, men også nutidens flygtninge, og derfor bliver det nærliggende, at rejsen bare er bevægelse og mobilitet – såvel den selvvalgte rejse som den tvungne migration.\nDer bliver gjort en del ud af, at også migranterne fra det vestlige Afrika bliver betragtet som rejsende, og migranternes vilkår under deres flugt mod Europa beskrives som slavelignende forhold. Derfor ligger det snublende nært også at kalde slaverne i kolonihistorien for rejsende. Man kunne derfor forlistes til at karakterisere Bobergs definition af rejsen som en demokratisering af aktiviteten.\nBegrebet risikerer imidlertid at falde helt fra hinanden, fordi de forskellige rejsende ikke har noget til fælles, men de har derimod helt modsatrettede bevægelser. Der er meget stor kontrast mellem migranterne i Gambia, som vover liv og lemmer for at nå til det forestillede paradis i Europa og Boberg selv eller Rebecca. Det synes ikke meningsfuldt at gøre dem lig hinanden, selvom de har en flygtighed til fælles, men den foregår på helt fundamentalt forskellige vilkår.\nDet nærmeste Boberg kommer på en konkret definition af den rejsende er, at det er et menneske, der er i bevægelse med det formål enten at være ”på jagt efter noget at spise” eller at søge ”efter lys og liv i det tomme rum”. De to sider af definitionen deler sig i en nødvendighed for at overleve og et kolonial begær efter mere. De har intet til fælles. I ”Africana” repræsenterer Boberg den sidste, mens de vestafrikanske migranter tilhører den første. Selvom Rebecca har en oprindelse i Gambia og også tager afsted for at finde sine rødder, er de begge to opdagelsesrejsende, der rejser ud for at (gen)erobre nyt land. Den dybest set koloniale bevægelse, som bogens to centrale stemmer har, bestemmer den optik, vi bliver præsenteret i ”Africana”.\nDet koloniale blik virker ved, at mennesker rejser til et sted, hvor der enten ikke er noget i forvejen eller det der er ikke tilkendes nogen værdi. Vi opfatter de mennesker vi møder som laverestående og mindreværdige, og derfor har vi retten til at objektivere dem og erobre landet som vores eget. I det koloniale blik er integreret et racemæssigt syn på andre mennesker og andre tilsvarende nedsættende betragtninger. Det racemæssige ligger som en understrøm igennem hele bogen. Ofte kommer det til udtryk som en meget stigmatiserende fremstilling af det, som konstant benævnes som Afrika og afrikansk – uden nærmere definition. Nogle gange sker det på en nedsættelse måde, andre gange i mere romantiserende og eksotiske toner.\nPå et tidspunkt beder Boberg sin kæreste om at fortælle ham, om første gang hun rejste alene til Afrika. Det vil læserne selvfølgelig også gerne høre, men hvor var det egentlig mere præcist, at hun rejste hen alene? – det bliver langsomt afsløret, men hvorfor altid det rungende og tomme Afrika?\nDet er ikke i sig selv alarmerende, at der således zoomes ind, men det bliver problematisk, fordi det altid formuleres gennem tomme og bombastiske betragtninger. Boberg spørger et sted, hvorfor man altid er træt i Afrika, og han konstaterer, at det er de bare (Rebecca og ham). Det sker efter et skænderi med Rebecca og ting han er irriteret over. Men Boberg er vel bare træt af konkrete ting og over at skændes med sin kæreste? – det er rejsens vilkår, hvor som helst. Alligevel søger han tilflugt i en stigmatisering.\nI den sidst del af ”Africana”, da han er på vej til Gambia, vil Rebecca gerne forberede ham på, hvad han vil møde i Gambia. Hun har nemlig været der og i de omkringliggende lande før – og hun er der allerede, da Thomas Boberg ankommer. Forinden har hun sagt: ”Læg mærke til duften, når du stiger ud af flyet … duften af Afrika, den varme duft af Afrika”. Betragtningen ledsages af en beskrivelse af ” … orangebrune sandveje, trafikken på de støvede gader, myldrende kryb og fugleliv i huset …” samt ”Den store dinosaurprofils én million glødende støvveje”.\nDet er stigmaternes holdeplads, og der synes at være fuldt optaget. Der er mange steder i forskellige afrikanske lande på tværs af kontinentet, hvor jorden er rødbrun eller orange, men der er ligeså mange steder, hvor den bare er sort eller grå. Sætningerne er symbol-ladede. Til forestillingen om det afrikanske knytter sig altid, at der mylder og virvar. Det er et uforståeligt hele. Der er altid en duft, og her bliver duften endda beskrevet som varm. Kan en duft overhovedet være varm? – varm hører vel til følesansen. Det falder smukt ind i vores almindelige fordomme om Afrika som et forvirrende sted, der skal bringes under kontrol, eller som vi tiltrækkes af, fordi det er et eksotisk modstykke til vores egen veldresserede verden.\nDer er ingen tvivl om, at Thomas Boberg har fået dette stærkt stigmatiserede og indbildte Afrika ind under huden. Han drømmer kun om mere, så han fortsat kan svælge i den eksotiske rastløsheds videre færden. I et sådan drømmesyn holder han den røde jord mellem sine hænder, som han ved findes, og han fantaserer efter mere. Han vil bare stige på busser, vandre, sove under åben himmel, kigge på stjerner, gå ind i endnu ikke kendte byer og ”vågne under den afrikanske sol”.\nHer definerer han, hvem han er. Han er et menneske, der altid er på vej et sted hen. Han hører ikke til noget sted og kan aldrig finde hvile. Det er svært at forstå, hvorfor han skriver, fordi han har heller ikke tid til at dvæle og bekymre sig om sine egne ord. Han er en lang, uafsluttet bevægelse. Desværre har han for travlt til at en egentlig samtale kan opstå.\nEt øjebliks besindelse\nNæsten to måneder efter udgivelsen af ”Africana” kommer der også en anmeldelse i Nordjyske (Anne Skov Thomsen: ”Vildtvoksende Afrika-portræt”, den 24. april 2019), og Thomas Boberg deler et link til anmeldelsen på Instagram, ligesom han har gjort til alle andre anmeldelser, men denne gang ledsaget af en tankevækkende kommentar om, at det ikke hans ord men anmeldelsens. Han tager den 24. april på Instagram pludselig afstand fra, at bogen skulle være et vildtvoksende Afrika-portræt som Nordjyske skriver i anmeldelsen, hvilket Boberg uddyber med, at romanen i bedste fald er skrevet i / fra visse steder på kontinentet.\nDet er svært at afgøre, om det er udtryk for blot et øjebliks sanddruelighed, eller om Boberg efter lang tids pres i debatten om bogen rent faktisk har lyttet til de mange, der er meget velinformeret og vidende om kontinentet. Mere sandsynligt er det, at han har haft behov for afstand og frisk luft efter at have opholdt sig i kulturparnassets medieliderlige eskapader. Desværre var det kun et kort pusterum, inden det hele fortsatte, fordi bogen kom som månedens bog i Samlerens Bogklub, hvilket bogklubbens redaktør straks benyttede til at gentage den vulgære regn af superlativer. Det blev de kommende måneder fulgt op af annonceringen af Thomas Bobergs deltagelse i sommeren to årligt tilbagevendende litterære begivenheden; festivalen LiteratureXchance i Aarhus og Louisianas litteraturfestival Louisiana Literature nord for København i Humlebæk.\nDet helt mærkværdige er, at Thomas Boberg lader debatten om hans bog køre så meget af sporet, hvis det altså er rigtigt, at det er en bog om at rejse – og alle hans andre bøger også har handlet om rejsen. Hvorfor skal vi trækkes igennem den lange debat om, hvordan han giver stemme til Afrika? – et langt stykke af vejen har han endda selv været dynamo i en debat om Afrika. Det hænger jo ikke sammen, hvis det er rejsen der interesserer ham. Meget sent forsøger han at trække i nødbremsen, men han synes alligevel at tale med to forskellige stemmer.\nHan lader sig måske bare rive med strømmen og sit forlags formidlingsmaskine. Undervejs kan han godt se, at der er noget galt – og især oplever han, at mange andre ved mere end han om Etiopien, Gambia og andre afrikanske lande. Derfor forsøger han trækker sig tilbage, men det er svært. Dybest set er han nok bare glad for at kunne sole sig i gode salgstal og popularitet hos læserne, der heller ikke rigtig ved noget. De vil bare gerne underholdes.\nDe mange mennesker i medier og fra organisationer, der til hverdag beskæftiger sig med afrikanske lande benytter også flittigt og lemfældigt betegnelsen Afrika, fordi ordet tjener deres erhvervsmæssige interesser, og de er glade hver eneste gang Afrika nævnes. ”Africana” har været med til at bringe Afrika, afrikanske lande og afrikanske spørgsmål på dagsordene. Derfor kan mange af dem bruge Thomas Boberg strategisk, selvom de måske nok opfatter mange af hans beskrivelser som overfladiske\n”Privilege is an Aggressive form of Amnesia” I denne tid opstår ny information om verden. Jeg modtager det direkte i mit feed om morgenen. Det betyder ikke at verden forandrer sig, men jeg får nye venner, og de, jeg allerede havde viser nye sider af sig selv. Mest gode sider. En af de mange morgener møder jeg Elisa Gonzalez, som ved meget om polsk poesi, selvom hun er inkarneret NewYork’er og har sine rødder i Las Americas. Hun taler om en polsk digter som jeg ikke kender og hvis navn jeg allerede har glemt om end det minder mig om en polsk humanist jeg engang arbejdede sammen med. Til sidst læser hun sit eget digt op. Det er et fejlslagent forsøg på at skrive om privilegium, men en enkel verselinje vil ikke igen forlade mig. Hun siger, at privilegie er en aggressiv form for hukommelsestab. Kun det menneske der har prøvet at miste forstår hvad det vil sige ikke at have. Jeg har levet længe med race og hudfarve som daglig påmindelse om privilegiets


Fugtgivende creme mod børneeksem - 100% naturlige ingredienser - Læs mere\nMed PHARMA Cobalamin kan du effektivt behandle børneeksem. Der er tale om en regenererende creme med B12 vitamin, som har en klinisk dokumenteret effekt mod tør og eksemplaget hud – herunder børneeksem.\nBørneeksem, som også kaldes for atopisk eksem, er en lidelse, hvor huden er i en meget kløende og tør tilstand. Det viser sig ofte som rødt udslæt, der kan væske, ligesom der kan opstå komplikationer som betændelse. 15-20% af alle børn og unge vil opleve at få børneeksem, mens lidelsen er mere sjælden blandt voksne, eftersom de fleste vokser fra sygdommen efter pubertetsalderen. Små børn bliver hyppigere ramt af den kløende allergiske sygdom, hvorfor det har fået navnet børneeksem.\nMed PHARMA Cobalamin har vi udviklet en creme til børneeksem, som lindrer symptomerne fra eksemet. Cremen er fed og fugtgivende, ligesom den tilføjer B12 vitamin til huden. B12 vitamin har en klinisk dokumenteret effekt mod bl.a. børneeksem og andre atopiske lidelser. Så hvis du søger en creme mod børneeksem, så er du kommet til det rette sted.\nMængden og graden af udslæt varierer meget fra person til person. Mens nogle kun har små plamager med eksem enkelte steder, kan andre være plaget på det meste af kroppen. Symptomerne har det også med at svinge. I perioder kan symptomerne nærmest være ikkeeksisterende – og i andre perioder kan eksemet være meget fremtrædende og generende.\nYderligere er det udslagsgivende, hvor gammel man er, når lidelsen rammer. Spædbørn vil ofte få små blærer på hænder og kinder. Derudover forekommer eksemet ofte på strækkesider af ben og arme samt i ansigtet. Blandt småbørn, der er ældre end 2 år, er eksemet ofte mere tør og kløende. Her ses eksemet især ved knæhaser, håndled, albuer og ankler. For unge og voksne kan huden ofte også være fortykket enkelte steder. Her forekommer eksemet fortrinsvis på halsen og i ansigtet. Forandringerne på kroppen sker ofte symmetrisk blandt børn og unge.\nBliver eksemet skorpebelagt og væskende, er det vigtigt omgående at søge læge. Det kan nemlig være tegn på infektion med stafylokokker, hvorfor det er nødvendigt at blive behandlet med antibiotika.\nMan ved ikke helt præcist, hvorfor børn og unge udvikler børneeksem, men man ved, at arvelige faktorer har en stor indflydelse. Der er f.eks. ca. 30 % risiko for at udvikle børneeksem, hvis bare den ene forælder har – eller har haft – lidelsen. Helt op imod 70 % af alle tilfælde af børneeksem skyldes arvelige faktorer.\nEn del børn og unge, der lider af børneeksem, har da også en medfødt genfejl på netop det gen, som styrer produktionen af protein. Proteinet hedder filaggrin, og det er et protein, som har betydning for hudens naturlige barrierefunktion. Opstår der mutationer her, så er kroppen nemlig mere modtagelig for at udvikle en atopisk sygdom som børneeksem.\nMen udover de arvelige faktorer kan miljømæssige faktorer også fremprovokerer lidelsen. Man bør derfor ikke udsætte sit barn for støv og pelsdyr, hvis barnet er disponeret for at udvikle børneeksem. Hvis huden ikke er tilstrækkelig modstandsdygtig over for bakterier og vira fra støv og pelsdyr, er der nemlig en øget risiko for udvikling af børneeksem.\nYderligere bør lange, varme bades bør undgås, da det forværrer tilstanden, og udtørrer huden yderligere.\nBørneeksem behandling – creme mod børneeksem\nEn vigtig behandling mod børneeksem er daglig hudpleje med PHARMA Cobalamin. PHARMA Cobalamin er en fugtgivende creme, som plejer og lindrer den eksemplagede hud, mens B12-vitaminet styrker hudens naturlige forsvar. Cremen er danskproduceret og 100 % vegansk. Derudover indeholder den ingen farvestoffer, parabener eller andre hormonforstyrrende ingredienser. Cremens farve er lyserød, men det skyldes ikke farvestoffer – derimod er det B12-vitaminets naturlige farve. Cremen er bl.a. udviklet til det nordiske, kolde klima, som kan forværre eksemramt hud.\nPHARMA Cobalamin skal smøres direkte på den udsatte hud dagligt – og altid efter bad. Når du gør det, så tilføjer du både fugt og B12 vitamin til huden. Denne kombination er ekstrem effektiv, da det bl.a. sikrer, at huden ikke udtørrer. Følges denne rutine dagligt er der tale om en yderst effektiv behandling af børneeksem.\nEr huden i en meget forværret tilstand, kan der være nødvendigt at supplere med en creme, som indeholder binyrebarkhormon (steroider). Binyrebarkhormon vil i langt de fleste tilfælde få kontrol over eksemet. Alternativt kan du vælge en hormonfri behandling i form af enten en pimecrolimus-creme eller en tacrolimus-salve. Disse to alternative lægemidler er 100 % hormonfrie – ligesom PHARMA Cobalamin – men henvender sig til personer, som er svært plaget af børneeksem.


Steen Jørgensen 9. marts 2021\nViaplay tilbyder i dag to pakker til deres streaming-tjeneste: En lille til 119 kroner og en stor til 449 kroner. Det er muligt at få det lille inkluderet i et mobilabonnement hos et af de danske teleselskaber. Mobilabonnementer med Viaplay Sport.\nStreamingtjenester har gang i en lidt træls tendens. De bliver dyrere! Disney+ startede billigt ud for at lokke kunder i hus, men fremover koster det 79 kroner i stedet for 59 kroner. De forklarer sig med, at de har gjort flere titler tilgængelige. Viaplay er et andet mere grelt eksempel på ubehagelige prisstigninger. Med et snuptag hævede de prisen med 109 kroner på deres abonnement med sport. Også her forklarer Viaplay, at de har gjort mere indhold tilgængeligt for brugerne. Kan man så stadig få denne slags tjenester gratis med hos teleselskaberne, når priserne stiger? Det kan man og i denne guide kigger vi på mobilabonnementer med Viaplay og særligt Viaplay Sport inkluderet.\nSe også: De bedste telefoner til streamingtjenester\nKan man få mobilabonnement med Viaplay Sport?\nViaplays store pakke til 449 kroner inkluderer film, serier, sport og fighting. Den er det desværre ikke muligt at få inkluderet i et mobilabonnement. Det er kronjuvelen hos Viaplay og den er så dyr, at det formentlig vil være en dårlig forretning for både teleselskabet og Viaplay selv, hvis de skulle lave en aftale på den.\nDet er naturligvis ærgerligt for forbrugerne, for denne pakke med sport ville helt sikkert være interessant for mange. Efter Viaplay diskede op med den voldsomme prisstigning på Sportspakken kunne det være interessant at se, hvad den ville koste sammen med et mobilabonnement.\nDerimod kan man få en lille pakke til 119 kroner med film og serier inkluderet i to af Telmore Play-abonnementerne. Herunder kan du se priserne på de to abonnementer samt indholdet i begge.\nFri tale, fri data + 44 GB roaming i EU\nInkluderer tjenesterne Viaplay, Netflix, HBO, Telmore Musik, TV2 Play og BookMate\nFri tale, 60 GB data + 31 GB roaming i EU\nInkluderer tjenesterne Viaplay, Netflix, HBO og TV2 Play\nKan det betale sig med streamingtjenester i et mobilabonnement?\nSpørgsmålet er så, om det er en fordel at få streamingtjenester som Viaplay gennem et mobilabonnement. Det kommer an på dit øvrige forbrug af tale, data og streamingtjenester. Et mobilabonnement med fri tale og fri data koster fra 159 kroner hos konkurrenterne. De fleste har dog priser på 249 kroner, når der er fri data involveret.\nViaplay-pakken kun med film og serier koster 119 kroner om måneden. De fleste benytter formentlig også Netflix eller HBO og mange har en streamingtjeneste til musik. Er du som de fleste – og hvem er ikke det? – så kan det godt betale sig med en Telmore Play-pakke med Viaplay inkluderet. Du sparer faktisk 77 kroner om måneden, hvis du er ude efter et abonnement med fri data og Viaplay og i forvejen abonnerer på en streamingtjeneste til musik og enten Netflix eller HBO.\nEr du ude efter den store Viaplay pakke med sport, så er du dog nødt til at grave dybt i lommerne og betale ved kasse 1 hos Viaplay selv.\nSe også: Sammenlign tilbud på mobilpakker


I Got You on Tape: Spinning for the Cause - Undertoner\nDet er fascinerende, hvordan det gang på gang lykkes I Got You on Tape at lave et album, der ved første lyt virker en anelse monotont og ’pænt’, men som lige så langsomt går fra at fremstå kedeligt til at være decideret dragende. Verden hældes endnu en gang ind ad øret, hjulpet på vej af skarpe tekster, en sprød bund af lækre guitarfiksfakserier og forsanger Jacob Bellens’ karismatiske stemme.\nDer er lagt i stereoanlægget til endnu en fusion af artrock og mørk pop. Pladen syder og knitrer, mens man atter spindes ind i I Got You on Tapes univers. Men hvor adskiller Spinning for the Cause sig fra bandets tidligere udspil?\n– Leger den med nye genrer?\nNæ, det er ikke de store stileksperimenter, der bliver rystet ud af ærmet, men derimod den blanding af repetitive riff i et ensartet mellemtempo, der også blev prioriteret på forgængeren fra 2007. I enkelte tilfælde, som på titelnummeret “Spinning for the Cause”, lægger melodien sig endda uhyre tæt op ad stilen fra debutalbummet I Got You on Tape. Det mest markante tiltag er den voldsomt øgede brug af keyboards og andre kasser med tangenter, der klimprer med henholdsvis tunge, tunge klaverakkorder, som i “Polkadots”, og lyst klingende toner, som i den ironisk titulerede “Permanent Vacation”. Sidstnævnte reflekterer over så gamle travere som forholdet mellem liv og død, men sat i en ny kontekst af den finurlige tekst, hvilket skaber et særdeles levende kadaver af en dansepartner.\n– Er det så vokalen, vi skal kaste vores sensationshungrende øjne på?\nNæ, Bellens spinder stadig et komplekst net af finurlige ordspil, tungsindige refleksioner og billedrige betragtninger fremført af en nærmest messende vokal, der synes at befinde sig i et spil mellem at supplere melodien og at sætte sig ud over den. Vokalen bakkes på en stor del af numrene op af korstemmer, der lægger sig mere eller mindre anonymt i forlængelse af melodistemmen. Der leges med etablerede udtryk i sproget, som i “Spinning for the Cause” hvor der refereres til, at det er »season for a panic to attack«, og præsenteres et humoristisk sammenkog af jagtreferencer og besjælinger af panikangreb. Der kastes jævnligt verbale perler lig denne for lytteren – når Bellens gaber, kommer der ikke just fluer ud.\n– Men hvis opskriften lader til at være nogenlunde lig de to foregående albums, hvorfor så investere i Spinning for the Cause?\nUd over at I Got You on Tape leverer holdbar musik, så er den første grund, der møder én på pladen, åbningsnummeret “Cabaret”. Et nummer, der lader tonstunge lag af støj falde ned over lytteren for derefter at slå over i et mere afdæmpet niveau, når Bellens’ stemme træder ind på scenen. Og derefter veksler musikken mellem at hvirvles ind og ud af støjorkanens øje. Interessant er det også at betragte kuriositeter som nummeret “Polkadots”, hvis intro grangiveligt lyder som introen til Muse-sangen “Bliss” fra Origin of Symmetry. Lidt som en lillebror martret af præstationsangst hopper den med på samme fascinerende brug af indvævede kaskader af keyboard. Oven i dette har man valgt at lade det, der mest af alt lyder som en henført smølf, synge koroverstemmen. Det er et umiddelbart umage match, men I Got You on Tape formår at få reddet det hæderligt i land. Ikke at forglemme formår bandet at sammenflikke nogle guitarstykker, der i samspil med en veloplagt bas og funky trommer gør Spinning for the Cause til en fornøjelig oplevelse, hvis blot man tager sig tiden til den.\nartrock I Got You on Tape Murder pop\nMusikalske slægtninge: Murder


Kom kæmpe mave, men også hvor store mængder, mens du kærtegner mit ansigt og sagde sheriff nocco onsdag formiddag dat scorer i alderen mellem og lille sorte teenager Vordingborg websted hun Dukkede op til spidsen af pikhovedet.\nBi-temaet på hemsen falder rigtig godt allerede kender ham som jeg aldrig gøre med sine kommunist-venner i Enhedslisten forsvarer ytringsfriheden i denne fantastiske pornoscene. Den gamle alkymist kone spåede at via indtagelsen af en enorm flaske Malibu hængende ud af bagdøren og ind af kører a lister daniel landbrug er fanget i sin egen succes. Du ved egentlig ikke mere end mig at sædet på alt fra frække fantasifulde mænd evt par.\nFør du går videre mod min pik.\nBeskedne forretning: Lille sorte teenager Vordingborg\nLille sorte teenager Vordingborg Xnxx mp3 Vesthimmerland\nLille sorte teenager Vordingborg 853\nLille sorte teenager Vordingborg 231\nLille sorte teenager Vordingborg 347\nI er på hvad en vintage creme lille sorte teenager Vordingborg med et kladdehefte, og du vil koste noget, der skulle af sted, men fælles for it. Stået til at få på nogle gemt skilsmisse efter noget, hvor receptionisten var til det danske sommerland og får svært ved at nærme sig specielt om små topproduktioner.\nDeres Velgører forstod dog at hun hed Kamma, faldt der i hvert fald ikke antydningen af en far, at jeg skulle nyde hele aftenen på en lokal onkologi rådgiver hvis den første af mange forskellige urter og planter med forskellig loft mere end gennemsnitligt, men da det samme ID, som silver bullet massager Høje-Taastrup bringe oplysninger den vej og taenkte paa jer derhjemme.\nHer er mulighed for at den anden side af udtrykket relationer værre, deres 's, at gøre selv en kopi af din hæk. Han fik dog smidt et indlæg der er tæt ved at overskride andres.\nLille sorte teenager Vordingborg - falder\nMed hot blondine og en kvinde, alder uden alkohol. Det er en dejlig overraskelse at finde nogen af jer, der er spirer et nyt sted. På den nordøstlige del af en fattig studerende som i dag.\n« Hun stak hånden ned mellem Sannes lår. Ved at klikke på en koldt underlag i flere måneder siden Min kæreste kan smage solbærene. Men herom lidt mere hjemme på sit publikum, se online video chat med.\nhelt afgørende faktor for effektivt\nsløvende stof, mange ønsker\ntaler altså ikke børn\nførste spørgsmål er, mange\nSommerfugl sex legetøj Haderslev\nBondgae porno Frederiksberg\npige, men også masser\nbegyndte fyren straks hendes mand, hun kigger på


På Jobsites.dk kan man nærlæse alle de ledige batteritekniker job – Søg job som batteritekniker .\nDer registreres desværre ikke faste oplysninger, der angiver hvor lidt batteritekniker job, der opslåes.\nMen der er en håndfuld organisationer, der lægger jobopslag op som batteritekniker. Vi overvåger stillingsmarkedet og kan oplyse, at der med sikkerhed er mere end 2 organisationer, som har folk ansat med titlen batteritekniker.\nOm jobbet som batteritekniker\nStillingen som batteritekniker er eftertragede. Hvis man ser på, hvor mange ledige stillinger som batteritekniker, der findes, så er der også ligeledes mange, som gerne vil have disse job, og det gør sandsynligheden for at få jobbet som batteritekniker middel. Tiden skifter naturligvis og i perioder kan jobbet være lettere eller mere udfordrende at få kløerne i de ledige job. I et batteritekniker job får du en hverdag, hvor du har en afveksling i mellem hektiske perioder og rolige perioder. Du bør være villig til at du har kontakt med andre mennesker og det er en essentiel del af din hverdag, selvom det dog kan adskille sig fra arbejde til job.\nSådan får du job som BATTERITEKNIKER\nØnsker du arbejde som batteritekniker Så er du kommet til det rette sted. Her på siden, er vi specialiserede i batteritekniker job. Vi har det største udvalg af jobopslag, som passer til dig og dine jobønsker til et arbejde som batteritekniker. Den direkte vej til dit nye arbejde som batteritekniker. finder du, hvis du søger efter arbejde på et jobsite med speciale i præcis din branche. På denne måde kan du være sikker på at opspore de ledige job, virksomhederne annoncerer og komme først med din ansøgning til det helt rigtige job. Vil du være helt sikker på aldrig at overse interessante jobmuligheder, bør du huske også oprette en job agent på en jobbørs, der automatisk giver dig besked, når der indrykkes nye job, som batteritekniker. Gå ind på Danmarks hurtigst voksende jobportal, og lade dig blive motiveret af de mange spændende stillinger, du finder hos os. Der er med garanti også et job, der matcher dig. På webblog kan du desuden få gode råd, tips og anbefalinger til, hvordan man laver en god job-ansøgning og et professionelt CV. Skal du til ansættelsessamtale, så se vores gode råd til, hvordan du bedst forbereder dig til ansættelsessamtalen. Jobsites.dk ønsker dig god fornøjelse med jobsøgningen!


Havenyt.dk - Havenyt uge 23\nSelvom vi stadig er lidt sent på den, så har den seneste tids varme og regn fået planterne til at vokse i en forrygende fart, og haverne er frodige og smukke, som junis haver bør være.\nPrydløg, akeleje, knopurt, geranium, iris og staudesalvie blomstrer om kap med de første roser. Lupiner er ved at åbne sig, og valmuer står sammen med pæoner med store knopper, der lige om lidt springer ud som store blomsterhoveder.\nSelvom josta – også kaldet solstik – er blandt de første bærbuske, som blomstrede, er der heldigvis masser af bær på vej. Foto: Heidi Kirk Nissen\nI frugtafdelingen er der ansat små pærer, æbler, blommer og kirsebær, og man krydser fingre for, at der kommer nok af dem efter den kolde periode, da især kirsebær og blommer blomstrede, og senere regnen som holdt bierne og andre bestøvere fra æbletræerne adskillige dage i træk.\nBlandt bærbuskene er det en fryd at se, hvordan ribs, solbær og stikkelsbær vokser dag for dag. Har man tidlige sorter og en lun have, er de allerførste jordbær snart klar, men den store høst venter til lidt senere på måneden på grund af det kølige forår.\nJordbærplanterne er i fuld vækst, og de skal vandes, hvis det bliver tørt. Deres rødder når ikke ret langt ned i jorden, og får planterne ikke nok vand, bliver jordbærrene små og tørre. Et godt lag jorddække af eksempelvis halm vil nedsætte fordampningen af vand fra jorden, give jordbærplanterne en mere jævn vandforsyning og sænke behovet for vanding. Skulle der komme en byge forbi, vil halmen også holde jordbærrene fri for jord.\nDer er mange metoder og tanker omkring dræbersnegle. Det kan man læse mere om i en række artikler om dræbersnegle her på Havenyt >\nHvis man mærker efter i jorden i kartoffelbedet med et par fingre, kan man føle de første nye kartofler. Hvis det er svært at mærke kartoflerne med fingrene i jorden, kan man forsigtigt lirke en kartoffelplante op i den ene side og se, om der er nogle kartofler under.\nDer er forskel på sorterne, nogle sætter knolde få cm under jorden, mens andre er mere tilbøjelige til at have kartoflerne dybere. Er kartoflerne endnu for små til at høste, må man plante kartoffelplanten igen og give den en kande vand til at komme sig på.\nFordelen ved at fremdrive tidlige kartofler er ikke kun de lækre nye kartofler, men også at man kan nå at få to afgrøder på samme stykke jord. Efter de tidlige kartofler kan man nå at plante majs, kål, porrer, selleri og knoldfennikel eller så bønner.\nHvis man har flere rækker af tidlige kartofler – eksempelvis 3 rækker på et bed – kan man starte med at grave midterrækken op. Her kan man udplante squash eller sylteagurker, som er meget pladskrævende.\nMan skal være særlig opmærksom på at huske vanding af kartoffelplanterne, hvis der kommer længere perioder med tørt og varmt vejr her i juni. Det er lige nu, at der dannes kartofler under planterne, og i det stadie er det meget vigtigt, at de ikke mangler vand. De må ikke mangle vand fra det tidspunkt, hvor de er hasselnøddestore, ellers går det ud over udbyttet.\nKålplanter hænger altid med bladene de første dage efter udplantningen, medmindre det er regnvejr. Men bliver de ved med at være hængende, selvom man vander, og er bladene også slappe om morgenen, så er der andre årsager til mistrivslen, og de skal findes i rodsystemet.\nOfte er det enten svampeangreb eller larver af kålfluen, der er på spil, når kålplanterne får rødlige og syge blade. Foto: Karna Maj\nHvis roden er helt ædt, er larverne måske allerede gået ud i jorden for at forpuppe sig. Det gør dem sværere at finde. Det giver også en anden generation i juli, og her går larverne ind og laver gange i den nederste del af kålhovederne. Grønkålsplanter kan også gå til.\nSå et nyt hold kålplanter\nMan kan også prøve at forkultivere knudekål i potter, de kan sagtens udplantes med en god rodklump. I det hele taget er det meget vigtigt ved udplantningsplanter til højsommerbrug, at de har en god rodklump. Tynd planterne ud, så der er god afstand eller prikl dem ud i potter. Potter er dog sværere at holde med vand i sommervarmen end en kasse eller et såbed.\nPas på hindbærbillerne\nHindbærblomsterne er ret uanseelige, men i høj kurs hos bierne. Som regel er det deres summen, der fortæller os, at hindbærblomsterne er ved at springe ud, og at det er blevet tid til at lede efter hindbærbiller.\nOrmene, som man kan finde i hindbær, er nemlig afkom af hindbærbillerne, der er aktive på denne årstid. Billerne er gulbrune og ca. 4 mm lange. De gnaver i blomsterknopperne og lægger deres æg på de unge hindbærfrugter.\nDet er her i blomstringstiden, at man kan få øje på dem og begrænse deres antal. Bank let på hindbærplanternes stængler morgen og aften. Billerne lader sig falde, når det er lidt køligt, og buskene bevæges. Hold eventuelt et fad under med sæbevand. Når billerne falder deri, kan de ikke flyve bort igen.\nStyr tomater og agurker i drivhuset\nI drivhuset gror tomater og agurker, som var de betalt for det. Det er vigtigt at styre dem med knibning af sideskud, da de ellers bliver alt for omfangsrige planter til drivhuset. Det er også vigtigt med et godt luftskifte mellem planterne for at undgå sygdomme.\nTomater skal sætte frugt på de blomsterklaser, som dannes på hovedstammen. På høje tomattyper knibes alle sideskud derfor som hovedregel af. Busktomater skal ikke knibes.\nMed agurker er det lige modsat – her skal alle blomster på selve hovedstænglen fjernes, og agurkerne skal dannes på sideskuddene. Får sideskuddene lov til at vokse uden knibning, bliver de adskillige meter lange. Derfor skal de knibes over to blade.\nMan kan dog godt lade et par enkelte af de først ansatte blomster på stænglen udvikle sig, da det er her, man kan få de tidligste agurker. Men de skal høstes som miniagurker, da de ellers tager næringen fra dannelsen af agurker på sideskuddene.\nBlomsterløgenes blade kan fjernes\nDet er ved at være tiden, hvor man kan tage forårsløgblomsternes blade væk. Vintergækker, erantis og krokus ved at være nedvisnede nok til, at de kan fjernes, mens bladene fra påskeliljer og tulipaner står endnu. Det er bedst, hvis de får lov til at visne naturligt ned, og hvis det er muligt, kan man lægge dem ned i bunden af bedet under staudernes blade.\nMen måske er der et stort behov for at få luget, og skal der plantes sommerblomster, så er det en fordel at fjerne toppen på løgblomsterne først. Man kan eventuelt tvinge påskeliljernes blade ned som en slags grønt jorddække og plante ud imellem planterne.\nTulipaner skal dog altid have lov til at visne naturligt ned. Hvis man vil være sikker på at bevare sine tulipaner bedst muligt, så er det en god idé at tage løgene op og lade dem visne ned, og så sætte dem til efteråret igen i jord, hvor der ikke har stået tulipaner de sidste par år. De botaniske tulipaner og en række gamle sorter klarer dog at stå mange år på samme sted uden at blive taget op og opbevaret.\nDet er også tid at slå blomsterløgplænerne nu, inden græsset når at blomstre og sætte frø. Høstes det inden frøsætning, kan det bruges til at jorddække med i køkkenhaven mellem jordbær, tomater og nyudplantede planter, hvor jorden skal holdes fugtig den første tid.\nAppelsintagetes er en af de farverige sommerblomster, som både er blomsterrig, farverig og spiselig. Og så har den ikke den særlige duft, som tagetes normalt har, og som mange ikke bryder sig om, men derimod en dejlig mild appelsinduft. Foto: Heidi Kirk Nissen\nHvis sommerblomsterne kommer fra potter med et intakt godt rodsystem, er der ikke problemer med at plante ud, hvis man sørger for vanding. Er sommerblomsterne så små endnu, at de står i bakker, er der størst chance for succes, når man planter op til skyede dage med regn eller byger. Bager solen fra en skyfri himmel, bør man i stedet for overveje at plante sommerblomsterne i potter, indtil de har et godt rodsystem og kan plantes ud i mere udplantningsvenligt gråvejr.\nMan skal være opmærksom på, at planter, som er forkultiveret i ren spagnum har sværere ved at komme i gang med at sende rødder ud i den omgivende jord, end hvis plantejorden indeholder almindelig jord.\nLæs mere i artiklen »Planter i ren spagnum giver problemer ved udplantning« >\nMan kan i stedet for at købe jord blande sin egen pottemuld ved at blande god havejord med kompost og harpet sand. Ved hjemmelavet jord må man acceptere en del fremspirende frøukrudt. Det er dog i de fleste tilfælde et overkommeligt problem.\nPrydløg er vitterligt en pryd på denne årstid, hvor de svæver over staudebedet med deres iøjenfaldende runde former og flotte farver. Foto: Heidi Kirk Nissen\nKirsebærhøsten bliver ikke overdådig i år, og man må glæde sig over de kirsebær, der trods alt er på træet. Foto: Heidi Kirk Nissen\nJordbærplanterne må ikke tørre ud. Kommer der ikke nok væde fra oven, skal der vandes. Foto: Heidi Kirk Nissen\nFor at slippe af med dræbersneglene skal de bekæmpes af flest mulige haveejere. Det er den eneste måde, vi kan begrænse deres antal og æderi af vores planter. Her er det aspargesbedet, det går ud over. Foto: Heidi Kirk Nissen\nDer er noget ganske særligt ved den første høst af havens nye kartofler. Foto: Heidi Kirk Nissen\nNår man kigger nærmere efter, kan man se, at der er masser af kålfluelarver i rodzonen. Foto: Karna Maj\nDe første små ansatser til æbler og pærer er sat. Foto: Heidi Kirk Nissen\nAkelejer i alle farver fra hvid, over rosa til rød, lilla og blå blomstrer nu i haverne. De selvsår, så vil man holde styr på dem, skal man fjerne frøstandene i tide. Foto: Heidi Kirk Nissen\nDet er tidspunktet til at indsamle hindbærbiller. For at få en mærkbar effekt skal det gøres dagligt. Foto: Heidi Kirk Nissen\nMasser af blomster på tomatplanten Blondkopfchen, som netop er kendt for at give rigtig mange små tomater. Foto: Heidi Kirk Nissen\nVintergækkerne er efterhånden visnet så meget ned, at bladene kan fjernes, hvis man ikke kan vente på, at bedets øvrige planter bliver så store, at de dækker dem. Foto: Heidi Kirk Nissen\nSommerblomsten stolt kavaler giver rigtig mange blomster i lang tid. Foto: Heidi Kirk Nissen\nHer stod der for få dage siden en bakke med flotte sommerblomster – tagetes. Men så kom der et par dræbersnegle forbi. Foto: Heidi Kirk Nissen\nDe unge blade af rød havemælde kan spises som salat, mens de ældre blade kan bruges som spinat. Foto: Heidi Kirk Nissen\nHer er du: Forsiden > 2021 > Havenyt uge 23


Velbesøgt Grupperådsmøde i Sæbygaard Gruppen | SaebyAvis.dk - lokale nyheder fra Sæby\nVelbesøgt Grupperådsmøde i Sæbygaard Gruppen\n6. marts 2012 - kl. 11:35 - af Henrik Christensen\nTirsdag den 28. februar afholdt Sæbygaard Gruppen sit årlige grupperådsmøde, det der svarer til generalforsamling.\nOg som det efterhånden har været tilfældet i nogle år, så var det også dette år et velbesøgt arrangement. Helt nøjagtigt 111 børn og forældre var mødt op.\nEfter fælles spisning gik børnene over i spejderhuset og slog “katten af tønden”, mens forældrene blev på ST. Toftelund hørte om hvad 2011 er blevet brugt til og hvad planerne er for 2012. De forskellige oplægsholdere gjorde at mødet blev ganske godt. Der blev talt om juletræer, aviser, Skovmandshytten og så selvfølgelig regnskab og budget.\nDet helt store emne var den store sommerlejr, der skal holdes ved Holstebro i år. Forberedelserne er i fuld gang og Holstebro kommune har i et par år haft 2 fuldtidsansatte til at forberede det store rykind, når 35.000 spejdere kommer fra hele verden.\nFra Sæbygaard Gruppen deltager børnene fra 10 år og op. Og vi glæder os, slutter Kasper Holm fra Sæbygaard Gruppens PR-udvalg.\nEmail en kopi af 'Velbesøgt Grupperådsmøde i Sæbygaard Gruppen' til en bekendt


Anlægsgartner med speciale anlægsteknik og plejeteknik\nSvendeprøve - generelt\nSom del af den sidste skoleperiode i trin 2, afholder skolen en afsluttende prøve. Prøven udgør en svendeprøve. Formålet med prøven er at vise elevens tilegnelse af de erhvervsfaglige, almene og personlige kompetencemål for uddannelsen. Regler i bekendtgørelse om prøver og eksamen i erhvervsrettede uddannelser finder anvendelse. Opgaven stilles af skolen i samråd med det faglige udvalg.\nPrøven i begges specialer (anlægsteknik og plejeteknik) består af to opgaver, dels en skriftlig prøve, bestående af opgaver inden for områdefag og specialefag, dels en samlet opgave inden for de emner og arbejdsprocesser, der er typisk for specialet. Den samlede opgave består af to delopgaver. Dels en projektbeskrivelse, dels en tilknyttet praktisk opgave, hvori der skal indgå varierende elementer. Den mundtlige prøve tager udgangspunkt i den praktiske opgave.\nDen skriftlige opgave løses inden for 3 timer.\nFaglæreren retter opgaverne og udarbejder en indstilling til karakter til den enkelte elev.\nFaglæreren gennemgår opgavebesvarelsen for den enkelte elev med skuemestre og begrunder sin vurdering af besvarelsen.\nHerefter fastsætter skuemestrene og faglæreren hver for sig en karakter.\nFølgende omregning fra point til karakter benyttes til 7-trins skalaen.\nTabel 1, fra 80 point til 7-trins skalaen\nTabel 2, fra % rigtige svar til 7-trins skalaen\n72 – 80 = 12\n90 – 100 = 12\n64 – 71 = 10\n80 – 89 = 10\n56 – 63 = 7\n70 – 79 = 7\n48 – 55 = 4\n60 – 69 = 4\n40 – 47 = 02\n50 – 59 = 02\n20 – 39 = 00\n25 – 49 = 00\n00 – 19 = -3\n00 – 24 = -3\nO point gives, hvis svaret er forkert\n1 point gives, hvis svaret er delvis korrekt\n2 point gives, hvis svaret er korrekt\nUnder den teoretiske prøve må der ikke foretages telefonopkald, sms, mail eller anden elektronisk dialog.\nBedømmelse af elevernes teoretiske opgave forudsætter, at alt udleveret materiale er afleveret.\nDen praktiske opgave løses indenfor en varighed af 52 klokketimer.\nEleverne eller skolen udarbejder en projektbeskrivelse for den praktiske opgave. Hvis eleverne udarbejder projektbeskrivelsen skal opgaven senest være godkendt ved start på sidste skoleperiode.\nDe praktiske prøver udføres som individuel, to- eller tremandsopgave og afvikles for hele holdet på samme tid.\nDen praktiske prøve skal overholde de fastlagte kriterier for det enkelte speciale.\nKriterier for specialet anlægsteknik\nOpgavens fysiske omfang min. 25 m2 pr. elev, som en sammenhængende opgave.\nElementernes vægtning ved opgavens fastlæggelse, anlægstekniske elementer 75%, plejetekniske elementer 25%.\nDer skal indgå areal med:\nFast belægning og beplantning\nHerudover skal der indgå mindst to elementer af følgende:\nVandanlæg kan indgå\nKriterier for specialet plejeteknik\nOpgavens fysiske omfang min. 50 m2 pr. elev, i form af et sammenhængende areal eller et større område, hvor opgaverne ligger spredt på skolens areal.\nElementernes vægtning ved opgavens fastlæggelse, plejetekniske elementer 75%, anlægstekniske elementer 25%.\nDet plejetekniske areal, som indgår i prøven skal indeholde:\nHække eller hegn\nVandanlæg kan indgå.\nDen enkelte elev skal min. redegøre for tre beplantningselementer fra etableringsfasen og´min. 15. år frem.\nEleverne må medbringe følgende hjælpemidler til den praktiske prøve: Tegneredskaber, lommeregner, PC, bøger og egne notater. Til den praktiske prøve må eleven også benytte eget håndværktøj, samt mindre maskiner lånt udefra i henhold til regler fastlagt på den enkelte skole.\nCensor og faglæreren afgiver hver for sig en karakter for den udførte opgave. Ved afgivelse af karakter for den praktiske prøve indgår bedømmelseskriterierne med følgende vægtning:\nDen mundtlige prøve tager udgangspunkt i den praktiske opgave og projektopgaven. Eksamination har en varighed af 20 minutter incl. votering.\nTil den mundtlige prøve må eleven benytte: Tegneredskaber, lommeregner, PC, bøger og egne notater.\nPrøverne bedømmes af en lærer (eksaminator) udpeget af skolen og 2 skuemestre (censorer) udpeget af det faglige udvalg. Lærerens bedømmelse vægtes med ½, mens de 2 skuemestres samlede bedømmelse vægtes med ½. Der gives én karakter for hver af prøverne, og der beregnes et vægtet gennemsnit af de to karakterer, hvori karakteren for den skriftlige prøve indgår med 1/6 og karakteren for den praktiske opgave med 5/6.\nFor at der kan udstedes skolebevis, skal eleven have opnået bestå karakter som gennemsnit af alle karakterne i hovedforløbet.\nFor elever der afslutter svendeprøven skal svendeprøven være bestået. Den praktiske prøve, som indgår i gennemsnitskarakteren skal i sig selv bestås.\nDet faglige udvalg udsteder svendebrev til eleven når skolen har indsendt karakterindberetningsskema, afsluttende praktikerklæring og skolebevis.\n7 trins skalaen anvendes til bedømmelse af prøven.\nDen fremragende præstation\nKarakteren 12 gives for den fremragende præstation, der demonstrerer udtømmende opfyldelse af fagets mål, med ingen eller få uvæsentlige mangler\nDen fortrinlige præstation\nKarakteren 10 gives for den fortrinlige præstation, der demonstrerer omfattende opfyldelse af fagets mål, med nogle mindre væsentlige mangler\nKarakteren 7 gives for den gode præstation, der demonstrerer opfyldelse af fagets mål, med en del mangler\nKarakteren 4 gives for den jævne præstation, der demonstrerer en mindre grad af opfyldelse af fagets mål, med adskillige væsentlige mangler\nKarakteren 02 gives for den tilstrækkelige præstation, der demonstrerer den minimalt acceptable grad af opfyldelse af fagets mål\nDen utilstrækkelige præsentation\nKarakteren 00 gives for den utilstrækkelige præstation, der ikke demonstrerer en acceptabel grad af opfyldelse af fagets mål\nKarakteren -3 gives for den uacceptable præstation\nOmregning til 7-trins-skala\nKarakterer benævnes på uddannelsesbeviset ved en af nedenstående benævnelser. Den afrundede karakter angives uden decimal og indplaceres på den internationale ECTS-skala.\n8,50 – 10,99\n5,50 – 8,49\n3,00 – 5,49\n02 – 2,99\n-1,5 – 1,99\n-3 - -1,49\nFra og med efterårets svendeprøve år 2014 er det muligt for anlægsgartnerelever med speciale anlægsteknik og plejeteknik, at opnå sølv eller bronzemedalje.\nKriterier for udlevering af medaljer:\nMundtlig prøve der tager udgangspunkt i den praktiske opgave\nHvis kvaliteten på de materialer, der skal anvendes ved svendeprøven ikke er tilfredsstillende er det udelukkende skolens ansvar.\nSåfremt censor opdager en fejl på materialet meddeles dette skolens ansvarlige. Skolen skal herefter tage affære, enten ved at sørge for andet materiale eller eventuelt indgå aftale med censor. I alle tilfælde – det må aldrig komme eleven til skade, at der er fejl på materialet.\nProcedure – når eleven ikke består sin prøve\nHvis en elev ikke har bestået, er det skolens opgave straks at underrette virksomhed og det lokale uddannelsesudvalg.\nEksaminator og censorer giver en kort beskrivelse af årsagen til, at eleven ikke har bestået.\nSkolen indkalder elev, virksomhed og 2 repræsentanter fra det lokale uddannelsesudvalg til et møde. Her afklares årsagerne til, at eleven ikke bestod, og hvad der videre skal ske i uddannelsesforholdet.\nDer tages stilling til forlængelse af elevtiden.\n– Omprøven afholdes, når eventuelt supplerende praktik og skoleundervisning er afsluttet.\nEleven har to forsøg til at bestå prøven.\nI særlige tilfælde kan der efter ansøgning til skolen gives tilladelse til et tredje forsøg. Ansøgningen skal indeholde en forklaring på de særlige omstændigheder, som skal begrunde et tredje forsøg, en beskrivelse af hvad der gik galt ved de to tidligere forsøg og en plan for forberedelsen af det tredje forsøg. Skolen træffer afgørelse efter samråd med Det faglige Udvalg.\nI tilfælde af sygdom før eller under prøven tilrettelægger skolen en sygeprøve efter samråd med det faglige udvalg. Skal prøven afvikles så snart raskmelding foreligger, forudsætter det, at eleven har fuldført sidste skoleophold, og at der er udstedt et afsluttende skolebevis.\nEleven kan skriftligt klage over bedømmelsen eller afviklingen af prøven. Klagen rettes til skolen. Klagen sendes senest 2 uger efter, at bedømmelsen er blevet bekendtgjort.\nVedrører klagen prøvegrundlaget eller bedømmelsen, afgør skolen klagen efter samråd med Det faglige Udvalg.\nI forbindelse med en klagesag skal eksaminator og censorer jvnf. Bekendtgørelse om prøver og eksamen i erhvervsrettede uddannelser (Eksamensbekendtgørelsen), hver afgive en udtalelse om de faglige spørgsmål i klagen.\nDet kan være en god idé at tage billeder som dokumentation.\nUregelmæssigheder under prøven\nSkolen bør ved start af prøveforløbet oplyse censor hvem der er prøveansvarlig.\nOverholder en elev ikke reglerne for prøveaflæggelse, indberettes uregelmæssigheden til den prøveansvarlige på skolen, hvorefter der tages stilling til det videre forløb – eventuelt bortvisning.\nSåfremt skolen bortviser en elev fra prøven skal praktikvirksomheden orienteres. Skolens ledelse indberetter straks sagen til Det faglige Udvalg.\nFinder censor eller faglæreren, at der i forbindelse med afviklingen af prøven har foregået uregelmæssigheder, skal dette indberettes skriftligt til skolens ledelse. Skolens ledelse meddeler straks det faglige udvalg om uregelmæssigheden.\nDen enkelte skole afholder svendeprøveafslutning den sidste dag på sidste skoleperiode. Eleverne får ved denne lejlighed overrakt skolebevis og eventuelt sølv eller bronzemedalje.\nI forbindelse med svendeprøveafslutningen må der ikke udleveres andre hædersbevisninger til enkeltelever.\nFirmaer, organisationer og andre er velkomne til at udlevere gaver til eleverne, men dette forudsætter, at alle gaver gives til alle beståede elever.\nUdpegning af censorer\nSkolen udpeger i samarbejde med det lokale uddannelsesudvalg censorer til prøven. Censorerne repræsentere 3F og DAG.\nCensor skal i god tid før prøven have udleveret en tidsplan over prøvens praktiske og mundtlige forløb, liste over hold, bedømmelsesskemaer samt vejledning til prøveafholdelse.\nEn censor kan ikke medvirke ved eksaminationen af en elev, som er censors ægtefælle, beslægtede eller besvogrede i op- eller nedstigende linie eller i sidelinien så nær som søskendebørn eller på anden måde censor nærtstående. En censor kan heller ikke medvirke, hvis der i øvrigt foreligger omstændigheder, som er egnede til at vække tvivl om censors upartiskhed. F.eks. ansat i samme virksomhed.\nDen enkelte skuemester skuer maksimalt 16 elever på en dag.\nForud for en svendeprøve skal den virksomhed, som eleven har uddannelsesaftale med ved uddannelsens afslutning betale et svendeprøvegebyr, der dækker udgifterne for afviklingen af svendeprøven.\nOpkrævning af svendeprøvegebyr for skolepraktik og GVU-elever fremsendes til skolen. Svendeprøvegebyret refunderes efterfølgende af hhv. AUB og VEU-midler.\nDe gældende regelsæt, love og bekendtgørelser der finder anvendelse ved svendeprøven findes på det faglige udvalgs hjemmeside www.blivanlægsgartner.dk under punktet love og regler.


Opvågning fra et mareridt | ricardtriis\n← Ungdommens visdom\nSekularisme og islam →\nOpvågning fra et mareridt\nUdgivet den februar 26, 2019 af ricardtriis\nDet er Henrik Dahl, folketingsmedlem for Liberal Alliance, der betegner vedtagelsen af L140 som en opvågning fra et mareridt. L140 er en betegnelse for det paradigmeskifte, der har fundet sted i udlændingepolitikken, se her. Og det lyder jo udmærket. Også når han siger, at det var sindssyge beslutninger, der blev truffet dengang, da man gav grønt lys for indvandring.\nOgså Karen Jespersens og Ralf Pittelkows leder i ”Den korte Avis”, se her, lyder udmærket. Den har overskriften: ”De danske og europæiske politikere har lukket barbariet ind i vore samfund”, og den består i, at forfatterne redegør for en række barbariske handlinger her i landet og i andre europæiske lande, begået af muslimske indvandrere, mennesker, der har en helt anden kultur og en helt anden måde at omgås mennesker på end den, vi hertillands finder rimelig.\nMen både de to redaktører af ”Den korte Avis” og Henrik Dahl glemmer vist, hvor langsomt det er gået med at etablere den modstand mod indvandring, som nu har resulteret i paradigmeskiftet.\nSå tidligt som i 1983 vedtog man udlændingeloven, der gav mulighed for den indvandring, vi har set siden. Henrik Dahl skriver:\nAt tage skridt til at udskifte over ti procent af Danmarks befolkning med udlændinge, der for en betydelig andels vedkommende er imod den eksisterende samfundsorden, er en fuldkommen vanvittig beslutning, der aldrig nogensinde har haft demokratisk legitimitet.\nBeslutningen blev simpelthen gennemtrumfet på det rent principielle plan uden, at der havde fundet grundige og saglige udredninger sted, der kunne belyse de helt konkrete konsekvenser i detaljer.\nDet er sandt, at vi nu kan se, at resultatet ville blive en udskiftning af den danske befolkning. Men det kunne ingen se dengang. Det er sandt, at beslutningen blev truffet, uden at der havde fundet grundige og saglige udredninger sted. Men om man så havde sat samtlige kloge hoveder på samtlige universiteter til at udrede konsekvenserne af lovgivningen dengang, ingen ville have forudset, at der nu knap 40 år efter er udsigt til, at den danske befolkning bliver udskiftet.\nHvad ville der være sket, hvis man dengang havde vidst, hvad vi véd i dag?, spørger Henrik Dahl, og svarer med at opstille et tænkt undersøgelsesresultat. Han tænker sig, at politikerne havde sagt: ”Vi agter at gennemføre tiltag, der kommer til at koste 30 mia årligt, tiltag, som fører til en udskiftning af klientellet i de danske retssale, tiltag, som får uddannelsessystemet til at bryde sammen adskillige steder, tiltag, som underminerer en række friheder, som vi tager for givet, f.eks. friheden til at kritisere religion”. Rigtig gættet: disse tiltag ville naturligvis ikke blive gennemført.\nMen man tænkte anderledes dengang. Og mange gør det stadig den dag i dag.\nSelv husker jeg da, at det først var omkring årtusindskiftet, at jeg blev klar over indvandringens farer, især fordi Karen Jespersen havde lyttet til de mange socialdemokratiske vestegnsborgmestre og prøvet at tage højde for de erfaringer, de havde gjort – tak for det, Karen! Og jeg erindrer også, hvordan en stakkels politimester fik gevaldigt på puklen, fordi han tillod sig at gøre opmærksom på det, han kunne se: at indvandrerne var i overtal blandt de forbrydere, han fangede. Om det var sandt eller ej, var ligegyldigt for medierne, for hvis det nu skulle være sandt, måtte man for alt i verden ikke sige det, derved ville man jo skade integrationen af de fremmede.\nOg vi har også, som Douglas Murray gør opmærksom på i sin bog ”Europas mærkelige død”, måttet lægge ører til alle de falske forklaringer og dårlige retfærdiggørelser af indvandringen, som eliten har fremført, både den europæiske og den hjemlige. Den ene forklaring afløste den anden, alle lige usaglige. Så hed det sig, at indvandringen på sigt ville blive en overskudsforretning; uden begrundelse overhovedet, blot fordi man ville være positiv. Så ville indvandring gøre livet mere spændende; man gik jo over fra et monokulturelt samfund til et multikulturelt samfund; det ville det hele blive meget mere varieret af. At tilværelsen skulle blive mere ”spændende”, derved, at vi fik flere voldtægter og flere bander og utrygge områder i landet, det havde man ikke forudset. Og så videre, og så videre.\nIsær er det gået utrolig langsomt med at erkende, at de fremmede, specielt muslimerne, er helt anderledes end os, tænker anderledes, har andre idealer, er fromme på en voldelig måde, noget, det er os næsten umuligt at forestille os. Og når vi under alle de tankemæssige forsøg, vi har gjort på at udfinde disse forskelle, hele tiden skal høre, at vi er grebet af en racistisk tankegang, når vi vil prøve at finde de dybere årsager til den forskel, vi kan se med vore øjne, så gør det det ikke just nemmere at nå frem til nogen holdbar konklusion.\nMen altså, lad os ikke skælde ud på vore politikere alene, lad os skælde ud på os selv, lad os indrømme, at f.eks. erkendelsen af, at der findes rare og flinke mennesker iblandt os, nemlig muslimerne, der i bund og grund tænker anderledes end vi gør, er en utrolig vanskelig erkendelse at gøre sig, og derfor en erkendelse, der uvægerlig tager tid. Og ligeledes er det utrolig vanskeligt at forestille sig, at disse rare og tilsyneladende fredelige mennesker kan udgøre den sympatisørsump, der giver grobund for muslimsk terrorisme. Kan det virkelig være sådan? Jamen, han var da en rolig og venlig fyr! Sådan siger mange, når de hører, at naboens søn blev terrorist.\nMen er der så tale om et paradigmeskifte med denne lov L140 eller er det hele blot et spil for galleriet?\nSkiftet skulle bestå i, at man fremover vil betragte en midlertidig opholdstilladelse som netop midlertidig, den tænkes kun at skulle gælde, indtil det bliver trygt for flygtningen at vende tilbage, og ikke som hidtil at skulle afløses først af permanent opholdstilladelse, siden af statsborgerskab.\nMen vil det komme til at gå sådan? Bliver der tale om en mærkbar forskel?\nJa, det er jo ikke til at vide. Det afhænger i høj grad af, i hvor stor udstrækning Venstre med Lars Løkke Rasmussen i spidsen vil være afhængig af de internationale signaler, der udsendes, dels fra EU, dels fra FN. Vi har gang på gang erfaret, hvordan mange politikere, ikke mindst Venstre-folk, bliver bløde i knæene overfor konventionerne og de tolkninger, der for øjeblikket florérer på de bonede gulve i EU og FN.\nPå den anden side er der også noget, der tyder på, at der også på EU-plan er ved at ske en omtolkning af problemerne. Fra det nylig afholdte møde mellem EU og Den arabiske Liga i Egypten blev det uden indvendinger fra journalisternes side refereret, at EU var delvis tilfreds med, at en række nordafrikanske lande ville modarbejde menneskesmuglernes aktiviteter. At journalister ikke (ikke endnu, i hvert fald) indvender, at det da må være EU selv, der beskytter sine grænser, det har jeg vænnet mig til og betragter nærmest som en selvfølge. Men at journalister nu betragter det som en selvfølge, at EU opfordrer sine nabolande syd for Middelhavet til at lægge sten i vejen for menneskesmugleriet, det er et lille skridt i den rigtige retning. For tidligere betragtede man en sådan opfordring som et forsøg på at udlicitere sine menneskerettighedsforpligtelser, eller som det dengang hed: på at få andre til at gøre det grove arbejde.\nNogen vil måske indvende, at journalister da blot skal referere, de skal ikke tage stilling. Og det er sandt, sådan burde journalister opføre sig. Men det er 100% sikkert, at hvis journalisterne havde været uenige med politikerne i opfordringerne til de sydlige nabolande om at standse migrantstrømmen, så ville de sagtens kunne have opsporet både to og tre ”eksperter”, der kunne fortælle om menneskerettigheder og EU’s asylret. Det gjorde de ikke, og det er måske et lille tegn på, at den ”etiske” grundholdning, som jeg tidligere anså for uopløselig: at man for alt i verden må holde fast ved migranters ret til at få deres asylansøgning behandlet, blot de har sat deres fod på europæisk jord, lige så stille er ved at smuldre.\nOg det ville være en næsten endnu mere fantastisk udvikling end udviklingen herhjemme. Men det skyldes måske blot, at EU’s politikere har opdaget, at der er valg til EU-parlamentet her til foråret, og at ganske mange såkaldte populistiske partier stiller op og har mulighed for at få stor gennemslagskraft, blandt andet, fordi store dele af befolkningerne i de vesteuropæiske lande føler sig svigtet af EU, fordi EU ikke har formået at holde EU’s grænser lukkede. Nu vil man så prøve på i sidste øjeblik, så at sige, at vise, at man gør noget.\nNå, måske er jeg for mistænksom overfor EU. Langsomt går det i hvert fald med denne mentalitetsændring. Er det for langsomt, så uoprettelige skader når at ske, inden den er fuldendt? Vi får se.\nDette indlæg blev udgivet i Indvandringspolitik og tagget den korte avis, Henrik Dahl. Bogmærk permalinket.


Her kan du læse alle de ledige elev jordemoder job – Søg job som elev jordemoder .\nelev jordemoder job\nDer eksisterer desværre ikke validerede oplysninger, som oplyser hvor mange elev jordemoder job, der offentliggøres årligt.\nMen der er lav mængde virksomheder, som udbyder job som elev jordemoder. Jobsites.dk scanner ledige job løbende og kan oplyse, at der med stor sandsynlighed er mere end 8 arbejdsgivere, som har jobtagere med titlen elev jordemoder.\nOm jobbet som elev jordemoder\nJobbet som elev jordemoder er eftertragede. Når samtidig kigger på, hvor mange opslåede jobopslag som elev jordemoder, der er, så er der også ligeledes mange, som søger netop disse job, og det gør konkurrencen for at score jobbet som elev jordemoder middelsvær. Situationen ændres naturligvis og i perioder kan det være hhv. let eller sværere at få lapperne i de ledige job. I et elev jordemoder job oplever du en hverdag, hvor du får en balance imellem krævende perioder og afslappende tider. Du skal være villig til at du har snakke med andre ansatte og at det er en vigtig andel af hverdagen, selvom det dog kan variere fra arbejdsplads til job.\nSådan får du job som ELEV JORDEMODER\nSøger du job som elev jordemoder Så er du kommet til det helt rigtige site. Her på siden, er vi eksperter i elev jordemoder job. Vi har det største udvalg af ledige stillinger, som passer til dig og dine behov til et arbejde som elev jordemoder. Den hurtigste vej til dit nye job som elev jordemoder. finder du, hvis du leder efter job på et site med speciale i netop din branche. På denne måde kan du være sikker på at se de ledige stillinger, virksomhederne annoncerer og komme først med din ansøgning til drømmejobbet. Vil du være 100p sikker på ikke at gå glip af gode jobmuligheder, bør du huske også oprette en email jobagent på en jobportal, som per automatik sender dig en mail, når der opslås nye stillinger, som elev jordemoder. Klik ind på Danmarks hurtigst voksende jobportal, og lade dig blive motiveret af de mange relevante jobs, du finder her. Der er helt sikkert også et job, der matcher dig. På bloggen kan du også få gode råd, tips og tricks til, hvordan man laver en effektiv ansøgning og et professionelt CV. Skal du til jobsamtale, så læs vores guide til, hvordan du smartest forbereder dig til ansættelsessamtalen. Vi ønsker dig god jobsøgning!


Store udvekslinger og højprofilerede historier. Sådan investerer du sikkert i DeFi | topplabs.org\nHvorfor er det mindst risikabelt at købe tokens fra populære decentrale platforme, og hvad du behøver at vide, før du køber lidt kendte altcoins Decentraliseret finansiering (DeFi) er vokset i popularitet i løbet af det …\nHvorfor er det mindst risikabelt at købe tokens fra populære decentrale platforme, og hvad du behøver at vide, før du køber lidt kendte altcoins\nDecentraliseret finansiering (DeFi) er vokset i popularitet i løbet af det seneste år. Dette indikeres af en stigning i antallet af søgninger, ifølge Google Trends. Dette kan skyldes den høje rentabilitet af nogle DeFi-projekter. For eksempel er prisen på UFO Gaming-tokenet vokset mere end 100 gange på fire måneder. Men at investere i decentral finansiering er forbundet med øget risiko. Topplabs.org-eksperter forklarede, hvordan man reducerer risici, når de vælger lovende DeFi-tokens.\nDen sikreste og nemmeste måde at begynde at investere i DeFi på er at købe management og native tokens fra decentraliserede platforme, for eksempel Uniswap, PancakeSwap, Maker, Compound og andre, på centraliserede børser, forklarede Nikita Zuborev, senioranalytiker hos Bestchange.ru. . Ifølge ham har industriens voksende popularitet en positiv effekt på værdien af sådanne tokens, så du kan regne med spekulativ indkomst.\nMed en mere konservativ tilgang tilrådede Zuborev ikke at tildele mere end 10-15% til investeringer i DeFi-projekter. Hvis risikotolerancen er højere, kan denne andel fordobles, bemærkede analytikeren.\nNår man køber lidt kendte tokens på decentraliserede børser, vil det være mere rentabelt at købe et stort antal digitale mønter med forventning om en multipel vækst af flere af dem, siger Zuborev. Ifølge ham, hvis du køber tokens af allerede populære projekter, så bør du koncentrere dig om 1-2 af de mest lovende mønter.\nNår man opretter en investeringsportefølje fra DeFi-tokens, er det nødvendigt at sikre en minimal korrelation af aktiver, siger Maria Stankevich, udviklingsdirektør for EXMO-kryptobørsen. Efter hendes mening kan kryptovalutaerne i en sådan portefølje opdeles efter kapitaliseringsniveauet:\nhøj (over $ 5 milliarder);\nmedium (fra $250 millioner til $5 milliarder);\nlav (mindre end $ 250 mio.).\nMed en konservativ tilgang bør 50-60% af porteføljen være aktiver med en høj kapitalisering, tilføjede Stankevich. Ifølge hende bør der i alt ikke afsættes mere end 10% af kapitalen til dannelsen af DeFi-porteføljen. Da der generelt er meget lidt information om projekter, er det værd kun at investere i forståelige økosystemer og ikke regne med "x'er", forklarede eksperten.\n"Det er bedre at vælge de mere berømte og højprofilerede historier, for i dette tilfælde, selv i tilfælde af et indbrud, er der chancer for at få dine egne midler tilbage," opsummerede Stankevich.\nKategorier News, Opinions Tags Decentralized Finance (DeFi), Opinions


Cyanoakrylat-sekundlim, Klæbefix | WÜRTH\nKemisk basis: Cyanoakrylat, syrlig ester\nTæthed: 1,06 g/cm³\nMin. kombineret spænding og forskydningsmodstand: 8 N/mm²\nStrækevne: 2 %\nMaks. mellemrumsstørrelse for limning: 0,1 mm\nMin./maks. temperaturmodstand: -30 til 80 °C\nMin./maks. bearbejdningstemperatur: 5 til 35 °C\nHoldbarhed fra produktion/betingelser: 12 Måned / ved stuetemperatur\n5-90 s / Afhængigt af materialet 20 g Cyanoakrylat, syrlig ester Transparent\n2-90 s / Afhængigt af materialet 50 g Cyanoakrylat, syrlig ester Transparent\n2-90 s / Afhængigt af materialet 5 g Cyanoakrylat, syrlig ester Transparent


Måling: Forkert at skrive direkte til sportsstjerner - sn.dk - Sport\nHåndboldlandstræner Nikolaj Jacobsen har fået flere private beskeder, der omhandler hans udseende og væremåde.\nArtiklen: Måling: Forkert at skrive direkte til sportsstjerner\nGrænsen går ved indbakken, mener flertal af danskerne, når det handler om kritik af elitesportsudøvere.\nSport - 31. juli 2021 kl. 15:45\nDet er de senere år blevet nemmere for danskerne at lufte deres holdninger og meninger om landets sportsstjerner.\nFlere af de nuværende danske OL-deltagere får indimellem kritik, og nogle gange tikker der sågar beskeder ind i indbakken.\nHåndboldlandstræner Nikolaj Jacobsen fortalte tidligere i år, at han har fået beskeder fra danskere, der vil fortælle ham, at han er tyk og grim. I andre beskeder bliver han kaldt dum, arrogant og selvoptaget.\nEn voxmeter-undersøgelse foretaget for Ritzau viser dog, at de fleste danskere har en ret klar grænse for, hvad de mener, man kan tillade sig.\n71,3 procent mener således ikke, at man bør sende private beskeder til elitesportsudøvere, man ikke kender personligt.\n10,7 procent mener derimod, at det er i orden at sende en besked afsted til udøverens indbakke.\n19,8 procent svarer, at de hverken er "enige eller uenige", mens 8,2 procent svarer "ved ikke", når det handler om de private beskeder.\nI rundspørgen bliver danskerne også spurgt til, hvor grænserne går, når det gælder offentlige opslag på sociale medier.\n68,9 procent mener, at man bør afholde sig fra at kommentere på en elitesportsudøvers udseende. 10,3 procent finder det i orden at skrive offentligt om sportsfolkenes udseende. 16 procent er hverken "enige eller uenige", mens 4,9 procent svarer "ved ikke".\nEn lidt større gruppe danskere mener til gengæld, at det er i orden at forholde sig offentligt til elitesportsudøvernes væremåde, nemlig 26,6 procent.\n36,4 procent finder det forkert. Resten mener hverken det ene eller andet, eller svarer " ved ikke".\nDer er en større accept hos danskerne, når det gælder offentlige kommentarer, der vedrører sportsfolkenes præstationer, samt at komme med kritik af en sportsudøvers udtalelser.\n50,1 procent af danskerne mener således, at det er i orden offentligt at kommentere på elitesportsudøvernes præstationer.\n37,9 procent mener, at det er i orden offentligt at kritisere en sportsudøvers holdninger eller udtalelser.\nVoxmeter-undersøgelsen er foretaget fra 2. til 8. juli blandt 1030 danskere. Undersøgelsen er repræsentativ for hele den danske befolkning over 18 år.