Lov om det offentlige Fattigvæsen af 9. april 1891 videreførte mange af bestemmelserne om fattighjælp og modtagelsen heraf, som var blevet vedtaget i 1800-tallets love, men indeholdt dog også visse nyordninger. Loven afløste fattiglovskomplekset for København, købstæderne og landkommunerne af henholdsvis 1799, 1802 og 1803, hvori fattighjælp for første gang blev fremstillet som værende et samfundsmæssigt og medborgerligt ansvar. I Grundloven af 1849 blev dette princip videreført, ligesom alle danskere blev sikret ret til offentlig hjælp, hvis de ikke kunne forsørge sig selv. At modtage hjælp fra det offentlige blev dog fortsat betragtet som noget nedværdigende og medførte i forlængelse af 1800-tallets lovgivning tab af borgerlige og sociale rettigheder. Disse principper blev fastholdt i den nye fattiglov af 9. april 1891, og således resulterede modtagelsen af fattighjælp i, at:\nFattighjælpsmodtageren mistede valgret og valgbarhed til Rigsdagen og kommunale råd.\nFattigvæsenet havde ret til at inddrive erstatning for hjælpen i modtagerens dødsbo, hvis ikke hjælpen blev tilbagebetalt, mens modtageren var i live.\nFattighjælpsmodtageren var underlagt fattigvæsenets tilsyn, kontrol og beslutninger om f.eks. forsørgelsesmåde.\nEn mand, der de seneste fem år havde modtaget fattighjælp, ikke kunne indgå ægteskab uden forsørgelseskommunens tilladelse.\nFattighjælpen blokerede for anden offentlig hjælp som f.eks. alderdomsunderstøttelse for værdigt trængende over 60 år (en lov om alderdomsunderstøttelse blev ligeledes vedtaget i 1891).\nDen nye fattiglov indeholdt imidlertid også bestemmelser, der stillede fattighjælpsmodtageren bedre i forhold til tidligere praksis. Forsørgelseskommunen var fortsat den kommune, hvor den fattige havde boet i fem år uden at modtage fattighjælp, men som noget nyt skulle den kommune, hvor den fattige opholdt sig i ansøgningsøjeblikket, hjælpe. Dermed undgik den fattige at vente på afgørelsen om, hvilken kommune der havde pligt til at forsørge vedkomne. Nye praksisformer var også at finde med hensyn til forsørgelsesmåden. Således blev f.eks. omgangsforsørgelse, hvor fattige på landet blev forsørget ved at ”gå på omgang” fra gård til gård, forbudt. Endvidere skulle hjælpen nu primært modtages i hjemmet, og hvis ikke dette var muligt, skulle de fredelige og de mere umoralske fattige holdes adskilt på henholdsvis forsørgelses- og tvangsarbejdsanstalter.\nEndelig blev det bestemt, at visse typer fattighjælp, som fx støtte til begravelse, læge og jordemoder, kunne modtages uden tab af rettigheder. Også familier til soldater og forliste søfolk samt en række andre grupper kunne modtage hjælpen uden rettighedstab. Loven satte således en udvikling i gang, hvor flere og flere grupper kunne modtage fattighjælp uden tab af rettigheder; en udvikling der kulminerede med Socialreformen af 1933. Herefter blev offentlig hjælp som hovedregel givet uden rettighedstab.\nFattigloven af 9. april 1891 består af 7 kapitler:\nI. Om Forsørgelsespligten\nII. Om Forsørgelsesstedet\nIII. Om Forsørgelsesmaaden\nIV. Om Fattigvæsenets Myndighed og om Fattigunderstøttelsens Virkning paa den trængendes retlige Stilling m. m.\nV. Om Forholdet mellem Kommunerne med Hensyn til Fattigunderstøttelsens Udbredelse, Tilbagebetaling m. v.\nVI. Om Udgifterne i Anledning af særlige Trangstilfælde m. m.\nVII. Om Lovens Ikrafttræden og Omraade samt om Ophævelse af ældre Lovbestemmelser m. m.\nLov om det offentlige Fattigvæsen af 9. april 1891 som gengivet i Lovtidende for Kongeriget Danmark for Aaret 1891. Se hele lovteksten her.\nLov om det offentlige Fattigvæsen.[i]\nVi Christian den Niende, af Guds Naade Konge til Danmark de Venders og Goters, Hertug til Slesvig, Holsten, Stormarn, Ditmarsken Lauenborg og Oldenborg,\nDet offentlige er pligtigt til at komme enhver til Hjælp, for saa vidt og saa længe han ikke er i Stand til at forskaffe sig og sine det nødvendige til Livets Ophold eller til Kur og Pleje i Sygdomstilfælde, dog imod Erstatning af den eller dem, hvem det ifølge nedenstaaende Regler paahviler at forsørge eller understøtte den paagældende.\nDen, der modtager saadan Hjælp, er underkastet de Forpligtelser, som Lovene herom paabyde.\nSaalænge Ægteskabet ikke er endelig ophævet, er Manden pligtig til at forsørge sin Hustru, selv om de ikke leve sammen og uden Hensyn til, om der bestaar Formuefællesskab imellem dem.\nForældre og hver især af dem ere forpligtede til at forsørge deres ægte Børn, indtil disse have fyldt det 18de Aar, for Døtrenes Vedkommende dog kun, for saa vidt de ikke forinden ere indtraadte i Ægteskab. Samme Forpligtelse, som Forældre saaledes have til at forsørge deres ægte Børn, har Moderen mod sine uægte Børn; Faderen er pligtig til i Overensstemmelse med de hidtil gældende Regler at yde Underholdsbidrag til sine uægte Børn.\nDen Pligt til at yde Forsørgelse eller Forsørgelsesbidrag, som den ene Ægtefælle har overfor sine ægte eller uægte Børn af andre Forbindelser eller overfor sine Stedbørn (§ 5), paahviler, saa længe Ægteskabet bestaar, bægge Ægtefæller som en af dette flydende Forpligtelse.\nUdover den i foregaaende Paragraf omhandlede Forsørgelsespligt paahviler det:\na) den Mand, som gifter sig med en Enke eller en fraskilt Hustru eller en hidtil ugift Kvinde, der har Børn, at forsørge hendes i Ægteskabet indbragte Børn i samme Omfang som hans egne, uagtet Ægteskabet med Børnenes Moder ophører.\nb) den Kvinde, som gifter sig med en Enkemand eller en fraskilt Mand, at forsørge hans i Ægteskabet indbragte ægte Børn i samme Omfang som hendes egne, selv efter at Ægteskabet med Børnenes Fader er opløst ved den sidstes Død, men derimod ikke, naar Ægteskabet af andre Grunde ophører.\nDen ved Ægteskabet stiftede Forpligtelse til at forsørge den anden Ægtefælles Børn af andre Forbindelser ophæver ikke den Forsørgelsespligt, som maatte paahvile Børnenes ikke i dette Ægteskab indtraadte Fader eller Moder. Som en Følge heraf vedbliver uagtet Ægteskabet den Forpligtelse til at udbrede Bidrag til Børns Underholdning og Opdragelse, som ifølge Forlig eller Øvrighedsbestemmelse maatte paahvile den ikke i Ægteskabet indtraadte Fader eller Moder, ligesom den fulde Forsørgelsespligt træder i Virksomhed for denne, naar hin paa Ægteskab grundede Forpligtelse ophører, eller den eller de, hvem den paahviler, ere ude af Stand til at fyldestgøre den.\nAdoptivforældre ere paa samme Maade som virkelige Forældre pligtige til at forsørge deres Adoptivbørn, og saalænge nogen af dem er i Stand til at opfylde Forsørgelsespligten, kan denne ikke gøres gældende mod de virkelige Forældre.\nOverfor det offentlige ere Ægtefæller, hvis Ægteskab er ophævet ved Dom eller Skilsmissebevilling, bægge forpligtede til i Trangstilfælde at forsørge samtlige de Børn, med Hensyn til hvilke de bægge have Forsørgelsespligt efter Ægteskabets Ophævelse, uden Hensyn til, hvorledes Forholdet med Hensyn til Børnenes Fordeling i øvrigt maatte være ordnet imellem dem. Bliver nogen af Ægtefællerne ude af Stand til at fyldestgøre sin Forsørgelsespligt, eller kan Forpligtelsen af anden Grund ikke gøres gældende mod ham eller hende, gaar den helt over paa den anden Ægtefælle.\nI det Tilfælde, at den forsørgelsespligtige uden selv at være trængende til Understøttelse ikke tilbørlig opfylder sin Forpligtelse, bestemmer Overøvrigheden (Amtmanden og i Kjøbenhavn Overpræsidenten) under Hensyn til den forpligtedes Kaar og andre Omstændigheder, der herved egne sig til at tages i Betragtning, hvad der skal ydes til de paagældendes Forsørgelse. Anker over Overøvrighedens Ansættelse afgøres af Justitsministeren.\nInddrivelse og Afsoning af Underholdsbidragene sker efter de for Inddrivelse og Afsoning af Faderens Underholdsbidrag til uægte Børn gældende Regler.\nDen Hjælp, der af det offentlige ydes til en trængende, for hvis Vedkommende en anden ifølge de foregaaende Paragraffer er pligtig til at yde Forsørgelse eller Forsørgelsesbidrag, betragtes som oppebaaren af denne selv og medfører for ham de med Modtagelse af Fattighjælp forbundne Virkninger, for saa vidt han ikke er i Stand til at opfylde de ham paahvilende Forpligtelser overfor det offentlige eller modvillig har unddraget sig sin Forsørgelsespligt.\nIngen Overenskomst, hvorved den af de foregaaende Paragraffer flydende Forsørgelsespligt helt eller delvis er overført paa en anden, eller hvorved en Forsørger helt eller delvis har fraskrevet sig Forsørgelsesretten, kan lige overfor det offentlige frigøre den efter Loven forpligtede.\nDen Omstændighed, at en Persons Forsørgelse overensstemmende med de i de foregaaende Paragraffer indeholdte Regler enten ganske eller til dels paahviler en anden Person, fritager ikke det vedkommende Fattigvæsen fra at udrede den fornødne Hjælp.\nSaa længe en Hustru, der har særegne Midler eller Indtægter, ikke er endelig skilt fra sin Mand, kan det, naar Manden kalder Fattigvæsenet til Byrde, paalægges hende at yde Bidrag til hans Underhold.\nBestemmelse om, hvorvidt det skal paalægges hende at yde et saadant Bidrag, hvor meget hun skal yde, og hvorledes Bidraget skal erlægges, træffes af Overøvrigheden for det Sted, hvor hun har sit Ophold (Amtmændene og i Kjøbenhavn Overpræsidenten).\nBidraget, som Hustruen i Henhold til foranstaaende Paragraf skal udrede, kan efter vedkommende Fattigvæsens Begæring inddrives ved Udpantning i Overensstemmelse med Reglerne i Loven af 29de Marts 1873, men kan derimod ikke fordres afsonet.\nPaadrager et Tyende sig en Sygdom ved eget utilbørligt Forhold, ere Omkostningerne ved dets Helbredelse Husbonden uvedkommende. Paaføres der Tyendet en Legemsskade eller en anden Sygdom som Følge af utilbørligt Forhold fra Husbondens Side, saasom naar han paalæger det overanstrengende eller noget med særegen Fare forbundet usædvanligt Arbejde, har han helt at bekoste dets Helbredelse.\nDersom et Tyende bliver sygt i Tjenestetiden, uden at Sygdommen kan tilskrives utilbørligt Forhold fra Husbondens eller Tyendets egen Side, paahviler det Husbonden, indtil Tyendeforholdet efter Opsigelse eller af anden lovlig Grund ophører – dog ikke for et længere Tidsrum end til den første almindelige Fardag, der indtræffer over 3 Maaneder efter, at Lægebehandlingen har taget sin Begyndelse, og i intet Tilfælde udover et Tidsrum af 6 Maaneder – at udrede den tilsagte Løn, samt endvidere Kost og Logis, for saa vidt og saa længe Tyendet forbliver i Husbondens Hus, og i andet Fald Kostpenge, dog ikke for et længere Tidsrum end 8 Uger. Kostpengene, der bortfalde for den Tid, Tyendet maatte være indlagt paa et Sygehus eller en lignende Anstalt uden Betaling for almindelig Kur og Pleje, bestemmes efter de i § 13 i Tyendeloven af 10de Maj 1854 indeholdte Regler.\nDe Husbonden saaledes paahvilende Forpligtelser kunne ikke i Forhold til Fattigvæsenet, saafremt Tyendet falder samme til Byrde, begrænses eller bortfalde ved Overenskomst mellem Husbond og Tyende. I Forholdet mellem Fattigvæsenet og Husbonden fastsættes Størrelsen af Kostpengene i Mangel af mindelig Overenskomst af Stedets Overøvrighed efter de ovennævnte Regler.\nSaafremt Husbonden vil gøre Krav paa af Fattigvæsenet at erholde Erstatning for, hvad Udgifterne til et sygt Tjenestetyendes Kur og Pleje maatte andrage ud over, hvad der paahviler ham selv at udrede, har han straks, efter at den syge er bleven tagen under Lægebehandling, at gøre Anmeldelse om Sygdommen for vedkommende Fattigbestyrelse. I modsat Fald indtræder Fattigvæsenets Erstatningspligt først fra den Dag, Anmeldelsen sker.\nMed Hensyn til Læremesterens Forpligtelse til at yde Sygehjælp m. v. til Lærlingen har det sit Forblivende ved Bestemmelserne i Lov om Lærlingeforholdet af 30te Marts 1889 § 11.\nDet skal ligeledes have sit Forblivende ved de gældende Regler om den Forpligtelse til at yde Sygehjælp, der endnu maatte paahvile Laug eller andre Foreninger af næringsdrivende overfor Svende og deslige Personer, saa vel som ogsaa ved de i Lov om Disciplin i Handelsskibe og om Søfolks Forseelser, Forbrydelser samt Forhyring m v. af 23de Februar 1866 §§ 32-35 givne Bestemmelser om Rederens Forpligtelse til at yde Sygehjælp m. v. til Skibsmandskabet, hvilken Forpligtelse ikke i Forhold til Fattigvæsenet kan bortfalde ved Overenskomst mellem de paagældende.\nDen til Fattighjælp trængende har Forsørgelsesret i den Kommune, i hvilken det oplyses, at han efter opnaaet Attenaarsalder senest har haft 5 Aars uafbrudt fast Ophold uden i den Tid at have nydt Fattighjælp; har han samtidig haft Hjemsted i flere Kommuner, betragtes han, som om han kun havde fast Ophold paa Hovedhjemstedet. Ved Beregningen af den Tid, i hvilken Tjenestetyende ved fortsat Ophold erhverver Forsørgelsesret i en Kommune, skal, naar Tyendeforholdet er stiftet fra en Skiftetid til en anden, og Tyendet overgaar fra en Tjeneste til en anden, den Omstændighed, at Tjenesten forlades højst 8 Dage forinden den bestemte Skiftedag eller tiltrædes højst 8 Dage efter samme, ikke komme i Betragtning, hvorimod Opholdet regnes fra den ene Skiftetid til den anden.\nErhvervelse af Forsørgelsesret i en Kommune skal dog ikke kunne begrundes ved et Ophold, som skyldes Indkaldelse til Militærtjeneste, Indlæggelse paa en Sindssygeanstalt, Abnormanstalt eller lignende Anstalt, eller ved Indsættelse i en Straffeanstalt, Arrest eller deslige. Saadant Ophold afbryder paa den anden Side ikke Erhvervelse af Forsørgelsesret i den Kommune, hvori vedkommende umiddelbart forinden havde fast Ophold, hvorimod Erhvervelsen i det paagældende Tidsrum betragtes som hvilende, for saa vidt han ikke samtidig har haft et deraf uafhængigt Hjemsted i en Kommune; er dette Tilfældet, betragtes denne Kommune som hans Hovedhjemsted.\nKan der ikke paavises nogen Kommune, som er forpligtet til ifølge Reglerne i den foregaaende Paragraf at forsørge en trængende, bliver denne at forsørge af den Kommune, der efter denne Lovs Bestemmelser er at anse som hans Fødekommune.\nÆgte Børn blive at anse som fødte i den Kommune, hvor Forældrene paa den Tid, da Barnet fødtes, havde et til Erhvervelse af Forsørgelsesret egnet Ophold, jfr. § 16, eller, saafremt de intet saadant Ophold havde, eller dette ikke kan udfindes, i den Kommune, hvor de til samme Tid vare forsørgelsesberettigede.\nSom uægte Børns Fødekommune anses den Kommune, hvor Moderen Timaanedersdagen før sin Nedkomst havde et til Erhvervelse af Forsørgelsesret egnet Ophold, jfr. § 16, eller, saafremt hun intet saadant Ophold havde, eller det ikke kan udfindes, i den Kommune, hvor hun ved sin Nedkomst var forsørgelsesberettiget.\nVed Maaneder forstaas Kalendermaaneder.\nDersom Forældrene paa Barnets Fødselstid eller Moderen til et uægte Barn Timaanedersdagen før Fødselen nyde Fattigunderstøttelse uden for deres Forsørgelseskommune, betragtes Barnet som født i Forsørgelseskommunen.\nVedkommende Præst har i den første Uge i hver Maaned om alle de til ham i den forløbne Maaned anmeldte Fødseler at gjøre Indberetning til Fattigbestyrelsen. Denne har da, saafremt den Kommune, hvor Barnet er født, efter de i §§ 18 til 20 givne Bestemmelser ikke skal betragtes som Fødekommune, efter anstillet nærmere Undersøgelse uden Ophold at meddele Fattigbestyrelsen i den Kommune, hvor Barnet skal betragtes som født, Underretning om Fødselen, og efter at sidstnævnte Bestyrelse har erkendt Barnets Fødehjemstedsret, eller denne i fornødent Fald er fastsat ved højere Øvrigheds Kendelse, skal der om Sagens Udfald gøres Bemærkning i begge Kommuners Kirkebøger. Kan en saadan Kommune ikke paavises, skal der ogsaa herom gøres fornøden Bemærkning i den virkelige Fødekommunes Kirkebøger, efter at der uden for Kjøbenhavn er erhvervet Overøvrighedens Resolution paa, at Barnet ikke har Fødehjemstedsret i bemeldte Kommune.\nEr der ingen Bemærkning sket i Kirkenbøgerne, skal Barnet anses at have Fødehjemstedsret i den Kommune, hvor det er født, indtil andet bevises.\nUdviser vedkommende Præst Forsømmelse eller Skødesløshed med Hensyn til Iagtagelsen af de ham ifølge nærværende Paragraf paahvilende Pligter, bliver han af Ministeren for Kirke- og Undervisningsvæsenet at anse med en Bøde af indtil 400 Kr., der i Kjøbenhavn tilfalder Fattigvæsenet og udenfor Kjøbenhavn ”de fattiges Kasse”.\nDe i nærværende Paragraf indeholdte Bestemmelser komme ikke til Anvendelse, for saa vidt angaar Fødseler paa den kgl. Fødselsstiftelse af hemmeligfødende.\nGifte Koner blive altid, om de endog opholde sig paa et andet Sted, at forsørge af den Kommune, i hvilken Manden er forsørgelsesberettiget, selv om Separation fra Bord og Seng er bevilget de paagældende. En Enke eller fraskilt Kone beholder det Forsørgelsessted, hun havde ved Mandens Død, eller da Ægteskabet opløstes ved Skilsmisse, indtil hun selv derefter vinder Forsørgelsesret andet Steds.\nÆgte Børn under 18 Aar ere forsørgelsesberettigede paa det Sted, hvor deres Forældre eller den længstlevende af disse har eller ved Døden havde Forsørgelsesret.\nStedbørn ere indtil det fyldte 18de Aar forsørgelsesberettigede paa det Sted, hvor Stedfaderen eller Stedmoderen, som er forpligtet til at Forsørge dem, har eller ved Døden havde Forsørgelsesret.\nUægte Børn og Børn, der forblive hos fraskilt Kone, ere indtil det fyldte 18de Aar forsørgelsesberettigede paa det Sted, hvor Adoptanten har eller ved Døden havde Forsørgelsesret.\nNaar en Kvinde, der har Børn, hvis Forsørgelse paahviler hende, gifter sig med en anden end Børnenes Fader, beholde disse, uanset Ægteskabet, indtil deres fyldte 18de Aar, Moderens tidligere Forsørgelseshjem, saafremt hun i det sidste Aar før Ægteskabet har modtaget Fattighjælp.\nUdlændinge vinde Forsørgelsesret her i Landet, naar de erholde Indfødsret, i hvilket Tilfælde de betragtes som forsørgelsesberettigede i den Kommune, hvor de paa det Tidspunkt, da de opnaaede Indfødsret, efter de almindelige for indfødte gældende Regler vilde have været forsørgelsesberettigede; til Erhvervelse af nyt Forsørgelseshjem medregnes det forud for det ovennævnte Tidspunkt liggende Ophold. De Personer, som ifølge Art. XIX i Fredstraktaten af 30te Oktober 1864 have bevaret deres Indfødsret, erhverve Forsørgelsesret her i Landet ifølge Reglerne i denne Lovs §§ 16 og 22, samt de Bestemmelser, som for disse Personers Vedkommende ved Traktat vedtages. De i Lovene om Udstedelse af Ekstraordinære Hjemstedsbeviser af 9de Marts 1872 § 4 og 24de Juli 1880 § 2 omhandlende Udgifter blive kun at afholde af Statskassen, saafremt den paagældende ikke paa den Tid, da der bliver Spørgsmaal om at yde Fattighjælp, har erhvervet Forsørgelsesret i en Kommune her i Landet i Overensstemmelse med foranstaaende Bestemmelser. Udenlandske Kvinder, der indgaa Ægteskab med danske indfødte, vinde herved Forsørgelsesret efter de samme Regler som indfødte Hustruer. Udenfor disse Tilfælde kunne Udlændinge ikke erhverve Forsørgelsesret her i Landet.\nForanstaaende Regel skal ikke være til Hinder for, at der ved traktatmæssige Bestemmelser under Forudsætning af Gensidighed indrømmes et fremmed Lands Undersaatter Adgang til at vinde Forsørgelsesret her i Landet lige med indfødte.\nIndfødte, der ere blevne Statsborgere i et fremmed Land, tabe, for saa vidt og saa længe de ifølge Lovgivningen ikke kunne udøve de til Indfødsret knyttede Rettigheder, ogsaa deres Forsørgelsesret her i Riget.\nNaar de paa ny indtræde i disse Rettigheder, blive de at anse forsørgelsesberettigede i den Kommune, hvor de forinden deres Erhvervelse af Statsborgerret i det fremmede Land senest havde Forsørgelseshjem, indtil de efter de almindelige Regler have erhvervet et nyt Forsørgelseshjem.\nAlle Spørgsmaal om trængendes Forsørgelsessted afgøres fra den 1ste Januar 1892 at regne efter denne Lovs Regler.\nDog beholde de Personer, som i Aaret 1891 have modtaget vedvarende Fattighjælp af saadan Art, at den efter den nufælgende Lovgivning kunde forlanges refunderet, og som paa det Tidspunkt vare i Besiddelse af Forsørgelsesret i en Kommune her i Riget (Herunder ikke Forsørgelsesret i Medfør af Plakat af 28de December 1827 § 1), det Forsørgelsessted, som de den Gang havde, indtil de efter Reglerne i nærværende Lov have erhvervet sig andet Forsørgelsessted, eller, hvis de ere under 18 Aar, saa længe deres Forsørgelse som Børn vedvarer.\nDet har sit Forblivende ved de gældende Bestemmelser om Statskassens Forpligtelser til med Hensyn til Christiansø og Nyholm at træde i den forsørgelsespligtige Kommunes Sted.\nEr der ingen Kommune, der i Medfør af de i dette Kapitel indeholdte Regler kan anses for den trængendes Forsørgelsessted, skal han forsørges af den Kommune, hvor han befindes trængende til offentlig Understøttelse, eller, for saa vidt der for hans Vedkommende paahviler nogen anden fuld Forsørgelsespligt, da af den Kommune, hvor Forsørgeren har Ophold For saa vidt den paagældende Kommune er en Land- eller Købstadskommune, godtgøres Omkostningerne ved Forsørgelsen efter at være godkendte af Amtmanden ved en af denne efter Udløbet af hver Kalenderaar foretagen Fordeling paa Amtraadskredsen og de i Forbindelse med samme staaende Købstæder efter Folketal. Paa Bornholm blive Forsørgelsesomkostningerne, efter paa lignende Maade at være godkendte, at godtgøre af den for Øens Købstæder og Landdistrikter fælles Repartitionsfond.\nFor saa vidt der fra Udlandet stilles Forlangende om Modtagelse til Forsørgelse her i Riget af en trængende, der intet Forsørgelsessted har i nogen dansk Kommune, og dette Forlangende af Indenrigsministeren skønnes at maatte imødekommes, kan denne Minister henvise paagældende til Forsørgelsen i en hvilken som helst Kommune, imod at de herved foranledigede Udgifter erstattes samme af Statskassen.\nDe fattige forsørges enten ved Understøttelse i Hjemmet eller Anbringelse i Pleje hos private eller ved Optagelse i Forsørgelsesanstalter.\nDet skal herefter være forbudt at forsørge fattige ved at lade dem gaa paa Omgang i Kommunen saa vel som at sætte fattiges Modtagelse til Pleje og Forsørgelse til offentlig Licitation selv mellem Kommunes Beboere.\nFattigbestyrelsen har at drage Omsorg for, at de trængende ikke savne det nødvendige til Livets Ophold eller tilbørlig Kur og Pleie i Sygdomstilfælde, men i øvrigt bestemmer den, hvorledes Forsørgelsen af hver enkelt fattig skal finde Sted. Fattigbestyrelsen kan til Hjælp ved Tilsynet udnævne nogle dertil skikkede og villige Mænd og Kvinder. Der udnævnes saa mange, som Fattigbestyrelsen, efter Kommunens Størrelse og de fattiges Antal anser for nødvendigt.\nDeres Opgave, der nærmere kan bestemmes ved en af Fattigbestyrelsen udfærdiget Instruks, skal være jævnlig at tilse de fattige, særlig de gamle eller svagelige, og for saa vidt angaar dem, der understøttes i Hjemmet, at føre Tilsyn med, hvorledes de anvende den ydede Understøttelse og forsørge og opdrage deres Børn, samt hvorledes deres Forhold i det hele ere. Om forefundne Mangler have de at gøre Indberetning til Fattigbestyrelsen, ledsaget af Forslag til disses Afhjælpning, ligesom de, naar der fremkommer Begæring om Fattighjælp, eller de paa anden Maade blive vidende om, at nogen indenfor det dem anviste Distrikt trænger til Hjælp, have at bistaa Fattigbestyrelsen ved Forholdenes Undersøgelse og ved Bestemmelsen af, hvad og hvor meget der bør ydes.\nDen, der efter sit Forhold ikke egner sig til Understøttelse i Hjemmet, kan af Fattigvæsenet henvises til at modtage Hjælpen i en Forsørgelsesanstalt (Fattighus, Fattiggaard eller Arbejdsanstalt). Ægtefolk, som indsættes til Forsørgelse paa saadanne Anstalter, maa, forudsat at de føre et hæderligt Liv, i Reglen ikke skilles ad og da kun for kortere Tid, med mindre det ønskes af nogen af Parterne.\nFattigbestyrelsen kan med Lægens Samtykke indlægge enhver, som i Sygdomstilfælde trænger til Hjælp, paa et Sygehus eller i en Forsørgelsesanstalts Sygestue eller Plejeafdeling.\nBørn, der ikke forsørges i Forbindelse med deres Forældre, skulle anbringes i Pleje hos paalidelige Plejeforældre, hvis saadanne kunne findes, eller i Pleje- og Forsørgelsesanstalter under tilbørlig Opsigt i Henhold til Lov om Tilsyn med Plejebørn af 20de April 1888. Efter deres Udskrivning af Skolen sættes de under almindelige Forhold i fast Tjeneste eller Lære, men forblive staaende under Fattigbestyrelsens Tilsyn og Myndighed til deres 18de Aar.\nI Forsørgelsesanstalter, hvor værdige gamle eller svagelige Personer anbringes, som ikke eller kun i ringe Grad ere arbejdsføre, eller hvor Børn opfostres, maa kun i Nødstilfælde hensættes Personer, som ved Uforligelighed, Dovenskab, Drikfældighed eller anden Uorden give Forstyrrelse og slet Eksempel, og disse maa da holdes fuldstændig afspærrede fra hine.\nFattigbestyrelserne uden for Kjøbenhavn ere med Hensyn til Maaden, hvorpaa de fattiges Forsørgelse sker, underkastede Tilsyn af Overøvrigheden; for Landets Vedkommende kan dertil benyttes Bistand af Amtsraadets valgte Medlemmer.\nNaar nye Forsørgelsesanstalter agtes anlagte eller bestaaende Anstalter forandrede eller udvidede, indsendes behørige Overslag og Beskrivelser samt øvrige fornødne Oplysninger til Godkendelse for Bykommunernes og Handelspladsernes Vedkommende af Indenrigsministeriet og for Landkommunernes Vedkommende af Amtsraadet. Efter at Byggearbejdet er fuldført, maa Anstalterne ikke tages i Brug, forinden de af de nævnte Myndigheder ere godkendte som svarende til deres Bestemmelse.\nFor samtlige Forsørgelsesanstalter skal der forefindes Reglementer, hvori indeholdes de fornødne Bestemmelser om deres Belæggelse og Benyttelse, om deres Bestyrelse og Bestyrelsens Myndighed overfor Lemmerne, om disses Rettigheder, Forpligtelser og Forplejning, om disciplinære Straffe m. m.\nReglementerne approberes for Bykommunernes og Handelspladsernes Vedkommende af Indenrigsministeren, for Landets Vedkommende af Amtsraadet efter en af Indenrigsministeren nærmere udarbejdet Vejledning, og et efter disse Myndigheders Skøn passende Uddrag af samme ophænges i Anstaltens Lokaler paa en saadan Maade, at Lemmerne kunn gøre sig bekendte med dette.\nMed Hensyn til Personer, som have gjort sig skyldige i Løsgængeri eller Betleri, har det sit Forblivende ved Lov af 3dje Marts 1860. Bortgang uden Tilladelse fra Arbejds- eller Forsørgelsesanstalt bliver dog, for saa vidt den paagældende ikke har gjort sig skyldig i Løsgængeri ved at strejfe arbejdsløs omkring uden at kunne oplyse, at han er i Besiddelse af Midler til sit Underhold, eller at han i det mindste søger lovligt Erhverv (jfr. L. 3dje Marts 1860 § 1), at straffe som Ordensforseelse i Medfør af Bestemmelser i § 41, hvad enten der ved hans Anbringelse paa Anstalten er givet ham Tilhold til Politiprotokollen om ikke at forlade samme, eller saadant ikke er sket.\nSenest inden 5 Aar efter denne Lovs Ikrafttræden skal der til Brug for hver Amtsraadskreds og de i Forbindelse med samme staaende Købstæder findes mindst een bekvemt beliggende Tvangsarbejdsanstalt af passende Størrelse, i hvilken de Personer kunne hensættes, der dømmes i Overensstemmelse med Lov af 3dje Marts 1860 om Straffen for Løsgængeri eller Betleri, Lov af 10de April 1874 om Foranstaltninger til at modarbejde den veneriske Smittes Udbredelse, Lov af 15de Maj 1875 om Tilsyn med fremmede og rejsende eller efter § 41 straffes med Tvangsarbejde. For saa vidt der ikke forefindes en saadan Anstalt, der kan benyttes i det angivne Omfang, afholdes Omkostningerne ved dens Tilvejebringelse og Drift af vedkommende Amtskommune eller efter Omstændighederne af flere Amtskommuner i Forening, saaledes at de i Forbindelse med samme staaende Købstæder, der ikke selv have eller ere lodtagne i en saadan Anstalt, efter Justitsministerens nærmere Bestemmelse og mod et af ham efter Forhandling med de paagældende kommunale Autoriteter fastsat Vederlag ogsaa kunne benytte Anstalten.\nOm en Anstalt kan benyttes som Tvangsarbejdsanstalt, afgøres af Justitsministeren, under hvem ligeledes Godkendelse af Planer og Reglementer for en saadan Anstalt henhører.\nUdgifterne ved Tvangsarbejdsstraffens Fuldbyrdelse udredes som Delinkventomkostninger, undtagen naar Straffen er paalagt i Henhold til § 41, i hvilket Tilfælde Udgifterne bæres af vedkommende Kommune.\nOm Fattigvæsenets Myndighed og om Fattigunderstøttelsens Virkning paa den trængendes retlige Stilling m. m.\nDen Understøttelse, som en Person efter sit fyldte 18de Aar har oppebaaret af Fattigvæsenet, kan dette fordre erstattet saa vel af ham selv i hans levende Live som i hans Dødsbo. Dog skal den Fattigvæsenet her tillagte Erstatningsfordring ikkun kunne gøres gældende i paagældendes levende Live, saafremt det af Fattigbestyrelsen paa hans Opholdssted skønnes, at han har Evne til at udrede Erstatningen uden selv at komme til at mangle det fornødne til eget Underhold eller Opfyldelse af den ham paahvilende Forsørgelsespligt. Ligeledes skal Retten til at fordre Erstatning i den understøttedes Dødsbo, for saa vidt han efterlader sig Enke eller Børn, overfor hvilke der paahviler ham fuld Forsørgelsespligt, være betinget af, at der efter vedkommende Skifterets Skøn ikke derved berøves Enken eller Børnene det fornødne til deres Underhold. Fattigvæsenets og Skifterettens Skøn i ovennævnte Henseende kan udenfor Kjøbenhavn indankes til Overøvrighedens Afgørelse.\nDen Understøttelse, der af Fattigvæsenet er ydet et forældreløst Barn, som dør, forinden det har fyldt sit 18de Aar, skal Fattigvæsenet være berettiget til at søge erstattet i den paagældendes Dødsbo.\nNaar en Person, der tidligere har modtaget Fattighjælp, ikke i de sidst forløbne 5 Regnskabsaar har modtaget saadan Hjælp til sig selv eller til dem, hvis Forsørgelse helt eller delvis paahviler ham, skal Kommunalbestyrelsen paa hans derom fremsatte Begæring være pligtig til at eftergive ham den Understøttelse, han i sin Tid har modtaget, saafremt han ikke ved Dom er funden skyldig i en i den offentlige Mening vanærende Handling, for hvilken han ikke har erholdt Æresoprejsning, eller er under Tiltale for en saadan Handling, og det derhos ikke af Fattigbestyrelsen paa hans Opholdssted skønnes, at han har Evne til at tilbagebetale Understøttelsen uden selv at komme til at mangle det fornødne til eget Underhold eller Opfyldelse af den ham paahvilende Forsørgelsespligt.\nEftergivelse kan finde Sted, naar den paagældende ikke har modtaget Fattighjælp i Løbet af det sidste Aar.\nFattigvæsenets Erstatningskrav staar tilbage for enhver den paagældende trængende paahvilende Gæld, for saa vidt denne hidrører fra Forpligtelser, der ere paadragne før Understøttelsens Ydelse.\nFor Fremtiden bortfalder Fattigvæsenets Ret til at beholde alt, hvad Personer, som indtil deres Død have været indlagte paa Hospitaler, der staa under Fattigvæsenets Bestyrelse, maatte efterlade sig, uden Hensyn til, om Værdien heraf overstiger Størrelsen af den vedkommende trængende i det hele ydede Understøttelse eller den paa ham anvendte Bekostning. Ligeledes bortfalder den Fattigvæsenet efter den hidtil gældende Lovgivning tilkommende Ret med Hensyn til Arv, som maatte tilfalde deslige Personer, efter at de ere indlagte paa Hospitalet.\nFattigvæsenet er berettiget til, naar vedvarende Fattigunderstøttelse er ydet, at registrere den understøttedes Ejendele samt lade den foretagne Registreringsforretning, som kan affattes paa ustemplet Papir, tinglæse den Virkning, at de senere af Ejeren uden Fattigvæsenets Samtykke foretagne Dispositioner over det registrerede ere ugyldige i Forhold til Fattigvæsenet. For saa vidt det er en fast Ejendom, der registreres, sker Tinglæsningen i Overensstemmelse med de for villiesbestemt Underpant i faste Ejendomme i saa Henseende gældende Regler. I andet Tilfælde bliver Tinglæsningen at foretage ved Ejerens personlige Værneting, og den ovennævnte Virkning af samme indtræder eller vedligeholdes i saa Fald kun, for saa vidt Tinglæsningen foregaar til 1ste eller 2det Ting efter Forretningens Foretagelse og i Tilfælde af Flytning gentages ved den trængendes nye Værneting til 1ste eller 2det Ting efter Flytningen. For Tinglæsningen erlægges intet Gebyr.\nEnhver, der nyder Fattigunderstøttelse, staar, saa længe Hjælpen varer, under Fattigvæsenets Tilsyn.\nDen trængende, som anbringes i en Fattiggaard eller Arbejdsanstalt, er forpligtet til at udføre ethvert til hans Evner og Kræfter svarende Arbejde udenfor Anstalten, som paalægges af Anstaltens Bestyrelse, uden Vederlag; dog kan han ikke udlejes til Arbejde for private mod sin Vilje. Ingen trængende kan vægre sig ved at lade sig forsørge udenfor den forsørgelsespligtige Kommunes Grænser ved dennes Foranstaltning.\nVægrer den trængende sig ved at lade sig anbringe i en Forsørgelsesanstalt, kan Fattigbestyrelsen forlange Politiets Bistand til hans Anbringelse der. Ingen trængende maa uden Fattigbestyrelsens Samtykke forlade den Forsørgelsesanstalt, hvor han er anbragt.\nEthvert Steds Fattigvæsen har at føre nøje Tilsyn med, hvorledes Forældre, der nyde vedvarende Fattigunderstøttelse udenfor Forsørgelsesanstalter, opdrage deres Børn, og naar de, uagtet given Paamindelse, ikke forsvarligen forsørge eller behandle Børnene, eller naar de vedblivende lade dem forsømme Skolen eller holde Børnene til Betleri eller ikke afholde dem derfra, bør Børnene efter dertil fra Overøvrigheden erhvervet Bemyndigelse tages fra Forældrene og anbringes andet Steds paa forsvalig Maade.\nFor Forseelser, som stride mod Orden og Sædelighed, saasom Overhørighed og Trodsighed mod foresatte, Drukkenskab, Uforligelighed, Modvillighed til Arbejde og Bortgang fra anvist Arbejde eller Opholdssted uden dertil erhvervet Tilladelse, Bortgang uden Tilladelse fra den Arbejds- eller Forsørgelses-Anstalt, hvor vedkommende er anbragt, for skødesløs Omgang med eller Forvanskning af Fattigvæsenets Ejendele samt for anden offentlig eller huslig Udyd og Uorden kan Fattigbestyrelsen paa det Sted, hvor de Personer, som nyde offentlig Fattighjælp og have forset sig, have Ophold, med Samtykke i hvert enkelt Tilfælde af Politimesteren, i Kjøbenhavn af Politidirektøren, ikende dem Straf af Hensættelse i Fængsel eller til Tvangsarbejde, dog ikke udover et Tidsrum af 6 Maaneder.\nFor Tvangsarbejdsanstalternes Vedkommende kan Justitsministeren indvillige i, at der i Reglementerne for disse optages Bestemmelser om, at Anstaltens Bestyrelse, efter dertil af Stedets Politimester i hver enkelt Tilfælde meddelt Samtykke, for grovere Uordener kan ikende Lemmerne Cellestraf, dog ikke for længere Tid ens højst 2 Maaneder, at denne Straf efter Omstændighederne kan skærpes ved Forbrydelse af Overarbejdspenge eller Nægtelse af at anvende disse eller ved Udelukkelse fra Arbejde, dette sidste dog kun for en Tid af højst 14 Dage, samt at Anlæggelse af Spændetrøje kan bringes til Anvendelse under de i Arrestreglementet af 7de Maj 1846 Ltr. B, § 12 angivne Betingelser paa Lemmer, hvem Cellestraf er ikendt.\nNaar en Mandsperson i Løbet af de sidste 5 Aar her i Landet har nydt Fattigunderstøttelse, som ikke er tilbagebetalt, er han ikke berettiget til at indgaa Ægteskab, medmindre Fattigbestyrelsen for hans Forsørgelseskommune dertil meddeler Samtykke.\nEn udenlandsk Mandsperson, som ikke har vundet Forsørgelsesret i den dansk Kommune, kan ikke indgaa Ægteskab her i Landet, forinden han fra sit Hjemland har tilvejebragt Bevis for, at han med Familie og i Tilfælde af hans Død hans Enke og umyndige Børn i Trangstilfælde ville blive modtagne i dette. Dog kan Indenrigsministeren bevilge Undtagelse herfra, naar særdeles Omstændigheder tale derfor, og navnlig bør saadant Bevis ikke fordres, naar i den paagældendes Hjemland danske Undersaatter kunne indgaa Ægteskab uden af tilvejebringe det.\nUdviser en gejstlig eller verdslig Embedsmand Forsømmelse eller Skødesløshed med Hensyn til Iagtagelsen af foranførte Regler, anses han af Vedkommende Minister med en Bøde af indtil 400 Kr., der i Kjøbenhavn tilfalder Fattigvæsenet og udenfor Kjøbenhavn ”de fattiges Kasse”.\nOm Forholdet mellem Kommunerne med Hensyn til Fattigunderstøttelsens Udbredelse, Tilbagebetaling m. v.\nDen Kommune, hvori en Person bliver trængende til offentlig Understøttelse, skal, om det end ikke paahviler den endelig at afholde de dertil medgaaende Udgifter, være pligtig til at forsørge ham saa længe, indtil det enten ved Anerkendelse af den vedkommende Kommune eller i fornødent Fald ved højere Myndigheds Afgørelse er bestemt hvilken Kommune der vil have at overtage Forsørgelsen.\nFattigbestyrelsen skal drage Omsorg for, at den trængende, naar han begærer Understøttelse, som er Genstand for Refusion, strax afhøres om\na) Navn, Alder og Fødested samt for gifte Personers og Enkers Vedkommende Vielsesdag og Vielsessted;\nb) i hvilke Kommuner han siden sit fyldte 18de Aar har haft fast Ophold og hvor længe i hver af disse;\nc) om han tilforn har faaet Understøttelse af Fattigvæsenet og i hvilke Kommuner;\nd) hans Trang og Aarsagen dertil.\nDen stedfundne Afhøring, hvori optages de øvrige Oplysninger, der maatte være af Betydning for Udfindelsen af hans Forsørgelseshjem, skal strax nedskrives, dateres og forsynes med Underskrift saa vel af den, der har optaget samme, som ogsaa saa vidt muligt af den trængende selv, der derhos tillige skal affordres de Legitimationspapirer, hvoraf han maatte være i Besiddelse.\nUndladelse af at optage den befalede Afhøring medfører Fortabelse af Retten til at fordre Erstatning for den ydede Understøttelse, for saa vidt Fattigbestyrelsen ikke paa anden fyldestgørende Maade kan godtgøre, at den paagældende var trængende til Fattighjælp.\nDet tilkommer den Kommune, hvor en trængende opholder sig, at tage Bestemmelse om Understøttelsesmaaden og Størrelsen af den Understøttelse, der skal tildeles ham, uden Hensyn til, om Udgiften til Understøttelsen endelig skal afholdes af denne Kommune eller ikke.\nGenstand for Erstatning er enhver Understøttelse, der indenfor de for Ydelse af Fattighjælp dragne Grænser og under Iagttagelse af Forskrifterne i den foregaaende Paragraf er ydet af en Kommune til en ikke sammesteds forsørgelsesberettiget Person.\nHerfra undtages dog:\na) Udgifter til Læge, Jordemoder samt Begravelsesomkostninger.\nb) Enhver Understøttelse, som har bestaaet i en Ydelse, der som Gjendstand for Pligtarbejde eller af andre Grunde ikke behøver at medføre Udgift for Kommunes Kasse, f.Eks. Befordring til og Budsendelse efter Læge og Jordemoder, afsindiges Bevogtning m. m.\nc) De til Brevveksling i Fattigsager medgaaende Udgifter.\nDe under a., b. og c. nævnte Understøttelser betragtes i Forhold til den understøttede overhovedet ikke som Fattighjælp.\nVed Begravelser, der ske for Kommunens Regning, og ved Daab af Børn, der ere eller hvis Forældre ere under Fattigvæsenets Forsørgelse, erlægges ingen Betaling til Præsten, Kirkebetjenten eller Kirken.\nAf de Omkostninger, der i Medfør af foregaaende Paragraf ere Genstand for Refusion, kunne tre Fjerdedele forlanges godtgjorte af den forsørgelsespligtige Kommune.\nHar Understøttelsen bestaaet i Naturalydelser, og Enighed ikke er opnaaet mellem de interesserede Kommuner om disses Værdi, bestemmes denne af Amtmanden i den Overøvrighedskreds, hvortil den Kommune henhører, som fordrer Refusion, eller, for saa vidt dette er Kjøbenhavn, af Indenrigsministeren, og de nævnte Myndigheder have ligeledes at afgøre ethvert Spørgsmaal, der maatte opstaa om, hvor vidt en ydet Understøttelse har været nødvendig, og om de anvendte Omkostninger kunne anses for passende.\nI ethvert Tilfælde, hvor en Kommune vil kræve Erstatning af en anden for den Understøttelse, som den paa sammes Vegne har ydet en Person, paahviler det den, under sit Erstatningskravs Fortabelse, uden Ophold at anstille den fornødne Undersøgelse til at udfinde den erstatningspligtige Kommune og ufortøvet at meddele denne Underretning om det indtrufne Trangstilfælde og de i denne Anledning iværksatte Foranstaltninger samt at andrage paa Erstatning af de til Understøttelsen medgaaende Omkostninger saa vel som efter Omstændighederne paa den trængendes Modtagelse, saa snart hans Hjemsendelse kan finde Sted.\nMeddelelsen skal være ledsaget af den i § 43 ommeldte Afhøring samt af de tilstedeværende Legitimationspapirer eller bekræftede Afskrifter af samme.\nDen Kommune, til hvilken det i den foregaaende Paragraf ommeldte Andragende rettes, har uopholdelig at besvare samme. Afgiver den ikke inden 4 Uger efter Andragendets Modtagelse et fyldestgørende Svar, har den, for saa vidt den har Forsørgelsespligten, fortabt enhver Indsigelse mod den ydede Understøttelse, og kan i de Tilfælde, hvor der er stillet Forlangende om den trængendes Modtagelse, og hvor denne er bleven opholdt ved Forsørgelseskommunens Undladelse af at svare i rette Tid, efter Omstændighederne tilpligtes at erstatte den Kommune, fra hvem Andragendet er kommet, dens Udgifter med disses fulde Beløb for det Tidsrum, hvori Hjemsendelsen saaledes er bleven opholdt.\nBliver Svaret benægtende, paahviler det den sidstnævnte Kommune ufortøvet at foretage de videre fornødne Skrift til den erstatningspligtige Kommunes Udfindelse og Omkostningernes Erstatning.\nI det seneste 6 Uger efter Udløbet af det Halvaar, i hvilket en Understøttelse er ydet, bliver Regning over de medgaaende Omkostninger at tilstille den erstatningspligtige Kommune, for saa vidt denne til den Tid har kunnet udfindes, og Omkostningerne have kunnet opgøres. Tilsidesættelse af denne Forskrift har Tabet af Fordringen paa Omkostningernes Erstatning til Følge, og skal saa vel i dette som i de i §§ 43, 46, 47 omhandlede Tilfælde vedkommende Fattigbestyrelse eller de af dens Medlemmer, hvem det Kommunen paaførte Tab særlig maa tilregnes, holde den skadesløs derfor.\nPaa Regningen blive de enkelte Udgifter saa vidt mulig hver især at angive, medmindre den trængende har været indlagt paa et offentligt Sygehus eller en anden Anstalt, for hvis Afbenyttelse der er fastsat en bestemt Betaling, i hvilket Tilfælde denne uden Eftervisning af de enkelte Udgifter kan lægges til Grund for Erstatningskravet.\nOm der end er Personer, som paa Grund af Familie- og deslige Forhold (jfr. Kapitel I) ere pligtige til at forsørge den, der udenfor sit Forsørgelseshjem bliver trængende til offentlig Understøttelse, kan dog den Kommune, der foreløbig maa komme ham til Hjælp, med Hensyn til hans Modtagelse og Erstatning for de anvendte Bekostninger holde sig til den Kommune, hvori han er forsørgelsesberettiget, og denne vil derefter have at søge Erstatning hos vedkommende.\nNaar der ikke paa anden Maade kan tilvejebringes Bevis for de faktiske Omstændigheder, hvorpaa Afgørelsen af Spørgsmaalet om en trængendes Forsørgelsessted beror bliver den paagjældendes Udsagn i saa Henseende at anse som bevisende, saafremt det er fuldkommen bestemt samt saa fuldstændigt og nøjagtigt, at det kan antages, at han har tilforladelig Kundskab derom, og der heller ikke er andre Omstændigheder forhaanden, som svække Troværdigheden af hans Forklaring, hvilken i øvrigt, for at der kan tillægges den den ommeldte Betydning, bør være afgiven til et Politiforhør under Eds Tilbud.\nOpholds- og Forsørgelseskommunen have lige Adgang til at fordre den, der modtager Fattigunderstøttelse, hjemsendt til denne.\nFor enligt stillede Personer, der ikke have fast Erhverv og ikke samleve med nære Slægtninge som Forældre, Børn, Søskende eller med lige saa nær besvogrede, saavel som for Udlændinge og for tilrejsende samt for Personer, der i Løbet af det sidste Aar have været straffede for Løsgængeri eller Betleri, skal det være tilstrækkeligt til at begrunde Hjemsendelsen, at de modtage saadan Fattigunderstøttelse.\nI øvrigt skal Fattigvæsenets Ret til at forlange Hjemsendelsen iværksat være betinget af, at Understøttelsen udgør en væsentlig Del af, hvad der medgaar til den t[r]ængendes Fornødenheder, at den i Løbet af de 2 sidste Aar, før Spørgsmaalet om Hjemsendelsen rejses, har udstrakt sig over et Tidsrum af mindst 6 Maaneder, eller at der er Grund til at antage, at den vil være vedvarende for et saa langt Tidsrum, samt at Hjemsendelsen kan ske uden væsentlig at forringe den trængendes Adgang til at skabe sig selvstændigt Erhverv.\nNaar Ægtefolk, hvis Ægteskab ikke er endelig ophævet, leve adskilte fra hinanden skal den Understøttelse, der ydes Hustruen, vel kunne begrunde Hjemsendelse af hende, men, derimod ikke af Manden.\nLigesom Meningsulighed mellem Opholds- og Forsørgelseskommunen om, hvorvidt Betingelserne for en Hjemsendelses Iværksættelse foreligge, vil være at afgøre efter Reglerne i nærværende Lovs § 59, saaledes skulle de der nævnte Myndigheder, hvor særlige Omstændigheder tale derfor, saasom at den trængende i de 2 sidste Aar har haft fast Bopæl i Kommunen uden at have nydt Fattigunderstøttelse, kunne bestemme, at han ikke mod sin Vilje kan hjensendes [sic].\nDersom den, der nyder vedvarende Understøttelse i sin Forsørgelseskommune, tager Ophold i en anden Kommune uden bægge Kommuners Samtykke, er Opholdskommunen berettiget til at lade ham hjemsende, og de den ved saadant Ophold og Hjemsendelse paadragne Udgifter blive at erstatte af Forsørgelseskommunen med deres fulde Beløb.\nBørn, som efter Bestemmelsen i § 22, sidste Stykke, ere forsørgelsesberettigede i en anden Kommune end deres Moder eller Stedmoder, kunne, saa længe hun eller hendes Mand lever, ikke fordres hjemsendte til Forsørgelsesstedet, men blive i Trangstilfælde at understøtte af Forsørgelseskommunen med et Pengebidrag, som fastsættes af Opholdsstedet Overøvrighed.\nForinden en trængende hjemsendes fra Opholdskommunen til den erstatningspligtige Kommune, bør sidstnævnte Kommune underrettes om, naar Hjemsendelsen finder Sted, og paa hvilken Maade den iværksættes. Hjemsendelsen skal stedse ske paa den efter Omstændighederne billigste Maade, saasom tilfods, naar intet derfor er til Hinder, paa Jærnbane eller tilsøs, hvilke Befordringsmaader fortrinsvis bør vælges, hvor de passende lade sig anvende, eller med Fragtvogne og deslige og ellers med lejet Befordring. – Politimestrene skulle, naar derom af Fattigvæsenet stilles Anmodning til dem, foranstalte den trængendes Afsendelse, hvortil, om fornødent, Forskud kan ydes af Politikassen eller Kommunekassen mod Erstatning af den Fattigkommune, som har begært Afsendelsen iværksat. Naar Afsendelsen saaledes sker ved Politimesterens Foranstaltning, beror det paa denne, om den trængende skal hjemvises med Tvangspas, hvormed forholdes overensstemmende med Reglerne i § 57, eller om der skal medgives ham en Ledsager, hvilket derimod ordentligvis bliver at iagttage, hvor en Fattigbestyrelse uden Politiets Mellemkomst selv foranstalter Hjemsendelsen. Begæringen til Politimesteren om at foranstalte en trængendes Hjemsendelse skal stedse være bilagt med Genpart af den Skrivelse, hvorefter den trængende erkendes for forsørgelsesberettiget paa Bestemmelsesstedet.\nTil Befordring af Gods, som tilhører trængende, der hjemsendes, kan ikke gives særlig Vogn, medmindre saadant af den erstatningspligtige Kommune forlanges, i hvilket Tilfælde Udgiften hertil falder bemeldte Kommune til Last.\nVed Hjemsendelsen af en trængende bliver det at paase, at han er forsynet med de fornødne Beklædningsgenstande, at han ikke er befængt med Fnat eller andre smitsomme Sygdomme, samt at hans Helbredstilstand ikke er til Hinder for, at Hjemsendelsen iværksættes.\nModsætter den trængende sig Hjemsendelsen, er Fattigvæsenet berettiget til at kræve Politiets Bistand til dens Iværksættelse.\nUdgifterne ved trængendes Hjemsendelse, derunder indbefattet Udgifter til Beklædningsgenstande og Bevogtning, blive med de i denne Paragraf samt §§ 51, 52, 56 og 57 angivne Undtagelser at afholde med en Fjerdedel af den afsendende Kommune og med tre Fjerdedele af Forsørgelseskommunen. Sker Hjemsendelsen fra Udlandet, udreder Forsørgelseskommunen hele Udgiften ved Forsendelsen fra Landets Grænse. Hvor Forsendelsen omvendt sker til et Sted, hvorfra Erstatning ikke kan erholdes, udredes Forsendelsesudgifterne forskudsvis for Landets Vedkommende af Repartitionsfonden for den Amtsraadskreds, hvortil Opholdskommunen hører, og for Købstædernes Vedkommende af den paagældende Købstads Kommunekasse og fordeles derefter aarlig paa Amtsraadskredsen og de i Forbindelse med denne staaende Købstæder efter Folketal, medens de i Kjøbenhavn bæres af Stadens Kasse og paa Bornholm af den for Øens Købstæder og Landdistrikt fælles Repartitionsfond.\nPersoner, som skulle løslades efter udstaaet Straf af offentlig Arbejde, uden at Straffelovens § 6 paa dem finder Anvendelse, blive, naar Straffeanstaltens Bestyrelse skønner, at de ikke kunne erhverve deres Udkomme uden vedvarende Fattigunderstøttelse, at hjemsende til Forsørgelseskommunen, for saa vidt denne under Sagen er oplyst og opgiven for Straffeanstalten, men ellers til Fattigvæsenet paa det Sted, hvorfra den paagældende er indsendt til Straffeanstalten, for af dette at hjemsendes, naar Forsørgelseskommunen er udfunden og dennes Forsørgelsespligt anerkendt. – Andre Personer, der efter udstaaet Straf af offentligt Arbejde løslades, blive, naar de befindes subsistensløse og begære saadant, at hjemsende til den Kommune, der for Straffeanstalten er opgiven som den, hvori vedkommende eller hans Forsørger havde fast Ophold; er ingen saadan oplyst, eller maa det faste Ophold antages at være opgiven i Straffetiden, hjemsendes vedkommende overensstemmende med de i denne Paragrafs første Punktum givne Forskrifter. – Hjemsendelsen iværksættes i de ovennævnte Tilfælde ved Straffeanstaltens Foranstaltning og for Statskassens Regning, indtil Aflevering sker til et Fattigvæsen, dog at Udgiften ved den paagældendes Forsyning med Klæder ved hans Løsladelse altid bliver at erstatte Straffeanstalten af Fattigvæsenet paa det Sted, hvortil han afleveres. Efter at Afleveringen til Fattigvæsenet har fundet Sted, forholdes saa vel med sidstnævnte Udgift som med Omkostningerne ved hans Underhold og videre Hjemsendelse overensstemmende med de herom gældende almindelige Regler.\nNaar en Person er blevet straffet for Betleri eller Løsgængeri uden at være idømt Straf af offentligt Arbejde, hjemsendes han af Politiet efter udstaaet Straf til den Kommune, i hvilken han eller hans Forsørger havde fast Ophold, den Gang Straffen idømtes; kan intet saadant Opholdssted udfindes, eller maa dette antages at være opgivet i Straffetiden, bliver han at hjemsende til Forsørgelseskommunen, saafremt denne under Sagens Drift er udfunden, men i modsat Fald at aflevere til Straffestedets Fattigvæsen, for derefter af dette at foranstaltes hjemsendt, naar Forsørgelseskommunen er udfunden og dennes Forsørgelsespligt er anerkendt. Udgifter ved den af Politiet saaledes iværksatte Hjemsendelse eller Aflevering, derunder indbefattes Udgifterne til paagældendes Beklædning og Forplejning, indtil Hjemsendelsen eller Afleveringen til vedkommende Fattigvæsen har fundet Sted, blive at udrede af den Kommune, der ifølge Bestemmelsen i foranstaaende Punktum er pligtig at modtage ham, dog, saafremt en anden Kommune er hans Forsørgelseskommune, mod Regres til denne; kan Forsørgelseskommunen ikke udfindes, forholdes der med de ovennævnte Udgifter paa den i § 55 sidste Punktum foreskrevne Maade. – Med Hensyn til de Omkostninger, der, efter at Afleveringen til Fattigvæsenet har fundet Sted, medgaa til paagældendes videre Underhold og Hjemsendelse, komme de almindelige herom gældende Regler til Anvendelse.\nPersoner, der for andre Forbrydelser og uden i Forbindelse dermed at være straffede for Løsgængeri eller Betleri ere ansete med mindre Straf end offentligt Arbejde, blive, naar de efter endt Straf erklære sig for trængende, at aflevere til Fattigvæsenet paa det Sted, hvor Straffen er udstaaet.\nNaar en Person, som rejser for at søge Arbejde i sin Profession eller i øvrigt rejser om for at søge Arbejde eller Fortjeneste og som Følge deraf ifølge Bestemmelserne i Forordning af 10de December 1828 skal være forsynet med Vandrebog eller Rejsepas, bliver at hjemsende i Henhold til de i bemeldte Forordning indeholdte Bestemmelser, sker dette enten ved, at han af Politiet hjemskrives, eller ved, at han af Politiet afgives til Fattigvæsenet til Hjemsendelse efter de almindelige Regler om trængendes Hjemsendelse. Hjemskrivning, der kun bør vælges, naar der er Grund til at antage, at den ikke vil lede til Misbrug, sker derved, at han af vedkommende Politimester ved Paategning i Vandrebogen eller Passet eller ved Medgivelse af et Tvangspas henvises til den Kommune, som efter de foreliggende Oplysninger, derunder den paagældendes Forklaring, maa anses som han Forsørgelsessted, saaledes at der ikke gives ham nogen Ledsager, og at der af Politimestrene i de Kjøbstæder, som han har at vandre igennem, udbetales ham Tærepenge med et vist Beløb, hvis Størrelse fastsættes af Indenrigsministeren, for hver Mil indtil den Kjøbstad, der efter den ham foreskrevne Rejseplan ligger nærmest, samt at han, saafremt han afviger fra den Vej, det i Vandrebogen eller Passet er paalagt ham at følge, ifalder Straf af 3 Dages Fængsel paa Vand og Brød. Viser det sig undervejs, at denne Hjemsendelsesmaade give Anledning til Misbrug, har Politiet at afgive den paagældende til Fattigvæsenet til Hjemsendelse under Opsyn, i hvilket Tilfælde da den Kommune, hvori Hjemsendelsesmaaden forandres, bliver at anse som den afsendende Kommune. Tærepengene til hjemviste Personer udredes forskudsvis af hvert Steds Politikasse og erstattes samme efter aarlig Opgørelse for Landets Vedkommende af Amtsrepartitionsfonden og for Købstædernes af Kommunekassen. Udgifter til hjemvistes Oversendelse over Belterne eller fra en Søkøbstad her i Landet til Udlandet blive at erstatte vedkommende Søkøbstads Politikasse, af hvilken de forskudsvis udredes, fra den Kommune, hvorfra Hjemvisningen er sket, og blive derefter endelig at bære paa den i § 55 i Slutningen foreskrevne Maade. Med Hensyn til de Personer, som i Henhold til Lov om Tilsynet med fremmede og rejsende af 15de Maj 1875 blive at udvise af Landet, har det sit Forblivende ved de i denne Lovs §§ 16 og 17 indeholdte Forskrifter.\nBestyrelsen for en Kommune, i hvilken en Person er forsørgelsesberettiget, er pligtig til paa dennes Begæring til Brug i Udlandet at meddele ham Vidnesbyrd herom saa vel som om, at han med Familie og i Tilfælde af hans Død hans Enke og umyndige Børn ville blive modtagne til Forsørgelse i Kommunen, saa længe de ikke ere blevne Statsborgere i en fremmed Stat eller i Udlandet have vundet Forsørgelsesret efter dettes Love.\nMeningsuligheder mellem Kommuner om de dem ifølge denne Lov i deres indbyrdes Forhold paahvilende Forpligtelser afgøres udenfor det i § 46 omhandlede Tilfælde af Amtmanden i den Overøvrighedskreds, hvortil den Kommune henhører, mod hvem Forpligtelsen gøres gældende, og for saa vidt det er Kjøbenhavn, om hvis Forpligtelse der tvistes, af Indenrigsministeren. Ligesom Amtmændenes Kendelser kunne indankes for Indenrigsministeren, dog – for saa vidt der ikke foreligger særlige Omstændigheder – ikke senere end 12 Uger efter Kendelsens Afsigelse, saaledes tilkommer der overhovedet denne Minister den øverste Myndighed i Fattigsager for hele Landet. Viser det sig, at en Kommune ved begaaede Misligheder er bleven befriet for en samme paahvilende Forsørgelsesbyrde, kan det af Indenrigsministeren bestemmes, at paagældende Kommune desuagtet helt eller delvis skal være Omkostningerne ved vedkommende trængendes fremtidige Forsørgelse.\nDe af vedkommende overordnede Myndigheder i Medfør af denne Lov i Fattigsager trufne Afgørelser kunne ikke indbringes for Domstolene.\nFor saa vidt noget Medlem af en Kommunes Fattigbestyrelse i sin Virksomhed som saadan gør sig skyldig i et Forhold, der maa stilles i Klasse med de i §§ 133, 134 og 141 af almindelig borgerlig Straffelov af 10de Februar 1866 ommeldte Embedsforbrydelser, kan han anses med Straf efter bemeldte Lovs § 144.\nOm Udgifterne i Anledning af særlige Trangstilfælde m. m.\nDe Omkostninger, der udredes af det offentlige til Opdragelse, Underhold og Forsørgelse af blinde, døvstumme, Idioter og sindssyge betragtes, for saa vidt de paagældende ere anbragte paa Statsanstalter eller paa dertil af Staten godkendte Anstalter ikke som Fattighjælp.\nUdgifterne til Kur og Pleje af Personer, der, som lidende af venerisk Sygdom, ere blevne tagne under Kur for offentlig Regning i Henhold til Forskrifterne i Lov om Foranstaltninger til at modarbejde den veneriske Smittes Udbredelse af 10de April 1874 skulle forskudsvis afholdes af Kommunekassen i den Købstad eller Repartitionsfonden for den Amtsraadskreds, hvor den paagældende først har søgt Lægehjælp eller er bleven tagen under Lægebehandling, og fordeles aarlig paa Amtsraadskredsen og de i Forbindelse med denne staaende Kjøbstæder efter Folketal. I Kjøbenhavn bæres deslige Udgifter af Stadens Kasse og paa Bornholm af den for Øens Købstæder og Landdistrikt fælles Repartitionsfond.\nFor de i Lov om Foranstaltninger imod smitsomme Sygdomme af 20de April 1888 samt i Lov om Foranstaltningerne imod smitsomme Sygdommes Indførelse i Riget af 2den Juli 1880, jfr. Lov angaaende yderligere Foranstaltninger imod asiatisk Koleras Indførelse ad Søvejen af 30te Marts 1885, omhandlede Sygdomme har det sit Forblivende ved de samme Steds givne Bestemmelser.\nNaar en her i Landet forsørgelsesberettiget Person, der som Medlem af en Sygekasse, har modtaget Understøttelse af bemeldte Kasse i Henhold til de for samme gældende Regler uden ved Siden heraf at have oppebaaret Fattigunderstøttelse, efter Sygekassehjælpens Ophør fremdeles er trængende til Understøttelse, og Trangen vedvarende er begrundet i Sygdom eller i, at paagældendes Erhvervsevne som Følge af samme er væsentlig forringet, skal den Hjælp, der af hans Opholdskommune ydes ham til fortsat Kur og Pleje eller til hans og Families nødvendige Underhold, ikke betragtes som Fattighjælp, for saa vidt og saa længe den ikke i Varighed og Omfang skønnes at overstige den ham af Sygekassen ydede Understøttelse. Er han ikke forsørgelsesberettiget i Opholdskommunen, har denne Krav paa at erholde tre Fjerdedele af de anvendte Bekostninger refunderede efter de for Refusion af Fattighjælp gældende Regler.\nNaar her i Landet hjemmehørende Søfolk forlise paa dansk Kyst og savne Midler til at hjælpe sig selv frem, skal Bestyrelsen for den Kommune, i hvilken de ere komne i Land, drage Omsorg for, at de erholde fri Hjemrejse, derunder indbefattet Kost og Kostpenge, samt de nødvendige Klædningsstykker, De hertil medgaaende Omkostninger blive, for saa vidt de ikke skulle dækkes af Rederiet eller Bjergningsmassen, at afholde af Statskassen; den Søfolkene saaledes ydede Hjælp bliver ikke at betragte som Fattighjælp.\nI Krigstilfælde træffer Regeringen Foranstaltning til, at Forsørgelsen af tjenstgørende Militæres Familier sker i Overensstemmelse med Grundsætningerne i Loven om Forsørgelse af deslige Familier af 12te Marts 1864, saaledes at Forsørgelsen ikke medfører de Følger, som flyde af en fra Fattigvæsenet modtagen Understøttelse.\nNaar en i en Landkommune bosat Familieforsørger, der ikke nyder Understøttelse af Fattigvæsenet, er bleven husvild, uanset at han ikke mangler Evne til at erlægge den i Egnen sædvanlige Husleje, paa de sammesteds almindelige Betingelser i Henseende til Forfaldstid m. m., skal Sogneraadet for den Kommune, i hvilken han var bosat, være pligtig til at forskaffe ham og Familie det fornødne Husly mod Betaling, der ikke maa overstige den i Egnen sædvanlige Husleje, og hvis Størrelse i Tilfælde af Meningsulighed bestemmes af Amtmanden.\nOm Lovens Ikrafttræden og Omraade samt om Ophævelse af ældre Lovbestemmelser m. m.\nDenne Lov, der træder i Kraft den 1ste Januar 1892, har ingen Indflydelse paa de i de kommunale Love givne Regler om Fattigbestyrelsernes Sammensætning og heller ikke paa de Regler, hvorefter Bidragene til Bestridelse af Udgifterne ved den Kommunerne paahvilende Fattigforsørgelse tilvejebringes. Ved nærværende Lov sker ej heller nogen Forandring i § 42 Nr. 2-4 samt § 43 i Reglement for Indretningen af Fattigvæsenet i Købstæderne af 5te Juli 1803 eller i Kapitel VIII i Reglement for Fattigvæsenet paa Landet af f. D. – Derimod ophæves til fornævnte Tidspunkt alle øvrige, endnu gældende Bestemmelser i de nævnte Reglementer samt i Plakat af 14de December 1810 om Fattigvæsenet i Danmark, Plakat af samme Dato angaaende visse Forbryderes Løsladelse og Hjemsendelse fra Straffeanstalterne, Plakat af 20de Februar 1817, Plakat af 28de December 1827, Plakat af 19de November 1828, Plakat af 29de December 1829, Plakat af 9de Januar 1830, Plakat af 19de December 1832, Plakat af 6te November 1839, Forordning af 24de Januar 1844, Lov af 29de December 1857 om Forandring i § 3 Nr. 10 i Forordning af 30te April 1824, Lov af 12te Marts 1864 om Forandring i Forordning af 24de Januar 1844 § 14 og Lov af 14de Marts 1867 om fattiges Hjemsendelse. Ligeledes bortfalde til fornævnte Tidspunkt de mod denne Lov stridende Bestemmelser i Planen for Fattigvæsenet i Kjøbehavn af 1ste Juli 1799 saa vel som alle andre hidtil gældende Lovbestemmelser, der ere i Strid med nærværende Lov.\nDenne Lov gælder ikke for Færøerne.\nDe paa Island og Færøerne fødte Personer, som her i Landet blive trængende til Fattigforsørgelse, skulle være berettigede til at erholde saadan i den Kommune, hvor de, efter at have opnaaet henholdsvis 16 og 18 Aars Alder, sidst have haft Ophold af den i § 16 i øvrigt ommeldte Beskaffenhed i henholdsvis 10 og 5 Aar.\nDen Del af Udgifterne ved trængendes Hjemsendelse, der i Medfør af § 55 ellers skal afholdes af den afsendende Kommune, bliver i de Tilfælde, hvor Hjemsendelsen sker fra Færøerne til en forsørgelsespligtig Kommune her i Landet, at afholde af denne, ligesom omvendt Hjemsendelsesudgifterne, naar Hjemsendelsen sker herfra til Færøerne, blive i det hele at bære af den forsørgelsespligtige Kommune der. Samme Regel gælder under Forudsætningen af Gensidighed med Hensyn til Island.\nOpstaar der Tvistighed imellem en Kommune her i Landet og en Kommune paa Island eller Færøerne angaaende Forsørgelsespligten, bliver Sagen i fornødent Fald at afgøre ved Forhandling imellem Indenrigsministeren og henholdsvis Ministeren for Island eller Justitsministeren.\nGivet paa Amalienborg, den 9de April 1891.\n Amtmand og overpræsident. Amtmand: En kongelig udnævnt embedsmand, der fungerede som chef for forvaltningen indenfor hver af de amter, som Danmark efter 1660 administrativt var inddelt i. Fra 1841 til 1970 var amtmanden som øverste regionale myndighed formand for et valgt amtsråd. Overpræsidenten: formand for Københavns Overpræsidium, der fra 1747 til 2006 var en statslig regional myndighed for Københavns Kommune. Overpræsidentens stilling i hovedstaden modsvaredes amtmandens i amterne.\n Utilbørligt: stridende imod god moral.\n Fardag (skiftedag): dato, som med Danske Lov af 1683 blev fastsat for lovlig opsigelse af kontraktforhold, her altså i forhold til tyendes tjeneste. For tyende og anden medhjælp på landet var fardag eller skiftedag 1. maj og 1. november.\n Laug (lav): fagligt afgrænsede sammenslutninger af næringsdrivende (person, der driver virksomhed indenfor især handel og håndværk) i købstæderne, der fra middelalderen til op i 1800-tallet varetog sine medlemmers økonomiske og sociale interesser.\n Forhyre: at give ansættelse på et skib.\n Skiftetid, jf. note 3.\n Abnorm: betegnelse for personer, der afveg fra det sædvanlige eller normale, særligt om misdannede.\n Fra 1645 pålagdes sognepræster at føre kirkebøger over fødsler, begravelser og vielser i sognet. Formålet hermed var at skabe en systematisk registrering af befolkningen til brug i statsmagtens og det regionales administration.\n Med Kirkeordinansen af 1537 blev det pålagt købstæders præster samt de lokale verdslige myndigheder at sørge for værdigt trængendes underhold igennem fattigkasser, hvorfra midler blev fordelt blandt de fattige af fattigforstandere. Op igennem 1700- og 1800-tallet disponerede fattigkasserne over en blanding af privat indsamlede og i voksende grad kommunale midler.\n Den kgl. fødselsstiftelse blev oprettet i 1750 i København. På Fødselsstiftelsen kunne man føde anonymt og modtage gratis lægehjælp. Formålet hermed var at undgå drab på ugifte kvinders uægte børn.\n Forsørgelsesanstalt: institution, hvor fattige forsørgedes. Ordet synes at være blevet brugt som alternativ til det belastede udtryk ”fattiggård”.\n Gå på omgang: i Reskript af 28. marts 1732 blev det bestemt, at fattigforsorg på landet herefter skulle ydes ved, at de enkelte gårde på skift bespiste de værdigt trængende. Denne skik blev kendt som ”omgangsforsørgelse” eller at de fattige ”gik på omgang”.\n Værdigt trængende: omkring reformationen i Danmark i 1536 indførte staten et skel imellem værdigt trængende, som var uforskyldt nødlidende såsom syge og svage, og uværdigt trængende, som var de selvforskyldt nødlidende. Kun de værdigt trængende modtog fattighjælp, mens de uværdigt trængende blev sendt på tvangsarbejdsanstalter.\n Lemmerne (fattiglemmer): personer, der blev forsøget af fattigvæsenet, her altså på en forsørgelsesanstalt.\n Løsgængeri og betleri. Løsgængere var en blandet gruppe af ofte omstrejfende mennesker, der ikke var en del af en husstand, fordi de ikke havde fast bopæl eller fast arbejde, og som levede af at tigge om almisser. Betlere: var personer, der ernærede sig ved at tigge.\n Tvangsarbejdsanstalt: fra midten af 1500-tallet blev det almindeligt at sende forbrydere og løsgængere på tvangsarbejdsanstalter. Hensigten hermed var blandt andet at afskrække arbejdsduelige folk fra at bede om fattighjælp.\n Den veneriske smitte: betegnelse for sygdomme overført ved samleje såsom gonorré og syfilis.\n Delinkventomkostninger: omkostninger i forbindelse med håndteringen af forbrydere eller løsgængere.\n Tinglæse: oplæsning af et dokument af en dommer under et almindeligt retsmøde, hvorved dokumentet fik retsvirkning.\n Værneting: domstolen i den kreds, hvor sagsøgte har bopæl.\n Besvogret: at stå i familieskab med nogen igennem ægteskab, f.eks. svigersøn eller svigerfar.\n Regres: krav på godtgørelse af udgift, som man (her en kommune) har betalt for en anden.\n Vandrebog og rejsepas. Vandrebog: fra 1828 blev det obligatorisk, at svende, der rejste rundt for at søge arbejde, skulle have en vandrebog på sig, der ved ankomst til en ny by skulle vises til politiet, og som sikrede en imod at blive anklaget for løsgængeri. Rejsepas: offentligt dokument til brug for rejsende til legitimation.\n Hjemskrive: at pålægge en omvandrende, trængende person til at vende tilbage til vedkommendes forsørgelseskommune.\n Tvangspas: dokument, der blev anvendt til at hjemsende omvandrende trængende til deres forsørgelseskommune.\n Tærepenge: penge, der gives til livets ophold under en rejse, her altså under hjemrejsen til forsørgelseskommunen.\n Mil: måleenhed for vejlængde og afstand: 1 mil = 7,532 km, der officielt blev afskaffet i Danmark med indførelsen af metersystemet i 1907.\n Belterne: her formentligt Lillebælt og Storebælt.\n Asiatisk kolera: i midten af 1800-tallet ramtes Danmark af en koleraepidemi, sygdommen blev kaldt asiatisk kolera.\n f. D.: førnævnte dato.\n R. er forkortelse for det latinske ’rex’, der betyder konge.\n L.S. er forkortelse for det latinske ’loco sigilli’; udtrykkes bruges på kopier af et dokument, hvor det skrives på seglets plads.\n[i] Udfærdiget gennem Indenrigsministeriet: Se Rigsdagstidenden for 1890-91: Folket. Tid. Sp. 23, 170-73, 2567-2688, 2689-2922, 2924-3069, 4962-5040; Landst. Tid. Sp. 2128-59, 2161-2205, 2358-72: Tillæg A. Sp. 1407-78; Tillæg B. Sp. 207-74; Tillæg C. Sp. 553-92.\nLovtidende for Kongeriget Danmark for Aaret 1891. Lov nr. 67 s. 199-218.\narbejdsløshed fattigforsorg og socialpolitik Kernestof reformationen Kernestof velfærdsstaten reformationen\nLov om det offentlige Fattigvæsen af 9. april 1891 som den er gengivet i Lovtidende for Kongeriget Danmark for Aaret 1891 s. 199-218


Som kaninen siger.... - Page 2\nEmne: Re: Som kaninen siger.... Ons mar 10, 2010 3:53 pm\nAyase smilede roligt til den anden. Kao's arrige og kyniske side skræmte ham ikke.\n"måske. Men det er sandheden." sagde han roligt og så mod den anden. Forsigtigt lagde han hånden mod den andens skulder. "hvorfor ikke prøve at give folk en chance? du overlever aldrig psykisk alene på sådan et sted som det her.." sagde han roligt og smilede venligt til den anden.\nAyase burde nok ikke blande sig. Men han følte han var nød til at gøre et eller andet for at hjælpe den anden. Det kunne ikke passe at han skulle være helt alene fordi de andre ikke havde nosser nok til at give den anden en ordenlig chance.\nEmne: Re: Som kaninen siger.... Ons mar 10, 2010 4:20 pm\nKao følte sig voldsomt provokeret.. han sagde ikke noget, rørte sig ikke, førend Aya var færdig med at tale helt..\nHan vendte sig om, greb fat om Aya's hage og vendte hans ansigt op mod sig.. han så ham i øjnene med et vredt, vildtrevet blik.\n"Du kender ikke sandheden. Så hold kæft med dit sentimentale bullshit!" hvæste han.. han gav Aya et hårdt skub, så denne ville ende med ryggen mod en af toiletbåsenes døre.\n"For at give folk en chance, skal man være nogen.. ellers nytter det ikke noget alligevel.." hvæste han, mens han tog hårdt fat om Aya's skuldre.. han stod på god afstand, strakte arme og maste den lavere dreng ind mod dørens kolde, blåt malede træ.\n"Jeg er færdig med at stole på folk, fatter du det? Så du skal bare lade mig være, ligesom alle andre!"\nKaos øjne glødede intenst i vrede og arrigskab..\nMen egentlig stammede alt hans vrede og arrighed fra, at han jo var så frygtelig bange for andre mennesker.. bange for at lukke nogen ind til sig.. ind til hvem? hvem var egentlig den rigtige Kao?\nEmne: Re: Som kaninen siger.... Ons mar 10, 2010 4:26 pm\nAyase så forskrækket op da den anden pludselige og arrige bevægelser skubbede ham ind mod døren til en toilet bås. Han så roligt ind i den andens øjne og løftede så hånden. Han lagde den blidt den andens hånd der var knuget hårdt om Ayase's skulder.\n"du er nogen. Ellers ville du ikke stå her lige nu." sagde han roligt og smilede varmt op til den anden.\nDen andens greb gjorte ondt på Ayase, men lige nu skubbede han sin fysiske smerte væk og koncentrerede sig om den andens psykiske. Igen. Typisk Ayase. At skubbe sig selv væk for andre.\n"fordi du ikke har fundet nogen endnu der er værd at stole på" 'kommenterede' han. Ayase mødte den andens øjne med et roligt blik, hverken frygt eller smerte var der at finde. Kun selvkontrol og standhaftighed.\n"det bliver en hård verden at leve i så.."\nEmne: Re: Som kaninen siger.... Ons mar 10, 2010 4:45 pm\nKao blev fustreret over Aya's so rolige væremåde.. han gav et lidt kort, halvhårdt skub mod den andens skuldre, inden han slap og trådte lidt tilbage.. men stadig med det beske blik fast plantet på ham.\n"Der tager du fejl." startede han med at sige...\n"Jeg er ikke nogen... jeg er en ting som bare er der.. et korpus uden nogen sjæl.." han fnøs.\n"Jeg er ligeglad med hvor hård verden er.. Jeg har skrabet bunden før.. så jeg er ligeglad nu, fattet? Du skal blande dig udenom det her!" han vendte sig om igen og gik hen til spejlet..\nKao brugte ofte tid på at stirre ind i øjnene på sit eget spejlbillede.. en uenedelig søgen om at finde ud af, hvem han egentlig er...\nHvis de bliver ved med at give mig den medicin som jeg får... så ender jeg alligevel som en tankedød grøntsag om nogle år.. tænkte han med et uroligt suk..\nEmne: Re: Som kaninen siger.... Ons mar 10, 2010 5:00 pm\nAyase kneb kort øjnene sammen da den anden skubbede hårdt til ham. Han sukkede så stille. "du er nogen. Et eller andet sted har du noget i dig. Ellers ville du ikke være i stand til at føle smerte og vrede. Sådan er vi mennesker skruet sammen."\nAyase's ord var rolige mens han holdte den andens blik uden at fortrække den rolige mine.\nDen anden måtte virkelig havde været udsat for nogle ting som han ikke ville dele med Ayase. Det var egentlig også okay for ham, for han snakkede heller aldrig om hans grund til at han var her på stedet.\nDen anden havde skrabet bunden før nævnte han. "men hvorfor så skrabe den igen?" spurgte han roligt og gik over ved den andens side. Han smilede blidt om til den anden.\nKao kunne sige alle de gange han var ligeglad.. Men et eller andet sted var han nok ikke. For ellers ville han ikke være her.\nEmne: Re: Som kaninen siger.... Ons mar 10, 2010 5:23 pm\n"Bland dig udenom... Jeg er alligevel så godt som dødsdømt..så bare hold snotten for dig selv, knægt.." mumlede han med en fustreret mine..\nKao havde ikke lyst til at snakke med Aya om det.. han ville ikke snakke med nogen om det, egentlig..\nDen her side af Kao, var jo godt klar over personlighedsspaltningen.. Men han ville ikke anerkende det.. Det følte han ikke, at han overhovedet var i stand til..\nHan lukkede øjnene.. Hvorfor gik Aya ikke? Hvorfor gav han ikke op? han havde vel set Kaos anden side... den lille barnlige side, som ikke kunne andet end at snakke med sin bamse.. Kao havde før i tiden ikke troet på sin personlighedsspaltning.. men begge hans personligheder, havde set et videoklip med hvad der skete, når man tog bamsen fra ham..Begge sider var blevet lige forfærdede..\nKao havde lyst til at græde... Men han gjorde det ikke.. istedet stod han bare med et stiftrettet blik ind i sit spejlbilledes mørkebrune øjne..\nEmne: Re: Som kaninen siger.... Ons mar 10, 2010 5:36 pm\nAyase så ind i spejlet og på den måde kunne han møde den andens blik.\n"vi er alle dømt til at dø." sagde Ayase roligt.\n"Og desuden er du nem at gennemskue. Dine øjne skriger af smerte og din frustrerede og arrige tone viser tydeligt at du er usikker på dig selv, og du mest af alt har lyst til at skrige smerten væk." Ordene var så rolige for Ayase at sige. Han havde sikkert ikke været udsat for det samme som Kao, men at blive kastet væk fra sin mor som ikke gad have noget med en at gøre gjorte lige så ondt.\nEmne: Re: Som kaninen siger.... Ons mar 10, 2010 5:40 pm\nKao mærkede raseriet boble inde i kroppen.. det sidste ord havde knap forladt Aya's læber, inden Kao vendte fronten mod ham og smækkede ham en lussing, så hård at den ville synge flere sekunder efter.\n"Bland snotten udenom!! Fatter du ikke det?!" hvæste han råbende.\n"Jeg har ikke bedt om din hjælp! Jeg har ikke bedt dig om noget som helst, andet end at blande dig fucking udenom og passe dig selv!"\nEn knyttet næve hamrede ind i spejlet med hård kraft... spejlet slog en lang sprække skråt hen over.. Kaos hånd blev siddende klistret op mod spejlet, mens hans næver rystede af fustration og vrede..\nKao kunne ikke tåle at blive konfronteret med sandheder... Han hadede det, afskyede det... Var han virkelig som en åben bog?!\nEmne: Re: Som kaninen siger.... Ons mar 10, 2010 6:01 pm\nAyase kneb hårdt øjnene sammen da den anden havde stukket ham lussingen. Ayase's krop som ikke var specielt stærk i forvejen knak sammen under slaget, og det næste han mærkede bortset fra den brændende kind var gulvet. Han satte sig kort op og tog sig til kinden. Hans blik var let sløret og han fokuserede på at få det skarpere.\nDa hans hoved havde vænnet sig til det rejste han sig langsomt op. Han løftede roligt hånden og tog blidt fat om den andens håndled inden han blidt sænkede den andens hånd der sad klistret op af det flækkede spejl.\nAyase var tavs. Men hans blik havde en ubehagelig rolighed over sig, til trods for den anden lige havde slået ham.\nEmne: Re: Som kaninen siger.... Ons mar 10, 2010 6:07 pm\ni det sekund Aya rørte Kaos hånd, trak han den til sig med et ryk og trådte bagud.\n"Hold dig væk fra mig, shounen no akuma!" hvæste han beskt..\nhan bakkede flere skridt bagud, indtil hans ryg stødte mod bagmuren, og han gled ned at sidde..\nHan lukkede sine øjne.. badeværelsesgulvets fliser var kolde og hårde... men ligenu tog Kao sig ikke af det..\nhan bøjede nakken en smule, holdt sin hånd ind til kroppen... hans hånd havde fået en lang rift efter spejlets revne, og blødte nu let..\nKao åbnede ikke øjnene igen, men blev bare siddende med det ene ben strakt næsten helt ud,, og det andet rimeligt tæt op til sig..\nHan vidste ikke hvad han skulle sige til Aya, for at få ham til at gå.. for at få ham til at lade Kao være i fred..\nEmne: Re: Som kaninen siger.... Ons mar 10, 2010 6:14 pm\nAyase trak hurtigt hånden til sig da den anden hvæste af ham igen.\nAf en eller anden grund ramte den andens ord ham ikke. Han så nu roligt på Kao. "lad mig se på riften og så skal jeg nok gå." sagde han roligt og blev stående hvor han var.\nAyase havde en underlig selvkontrol. Måske fordi hans liv var for kort til at hidse sig op over ting? Han vidste det ikke. Men i situationer som denne påskønnede han den dog.\nAyase så roligt med den anden inden han kort vendte blikket mod sit spejlbillede der var flækket midt over. Hans kind var rød kunne han se, og den brændte som bare fanden faktisk..\nEmne: Re: Som kaninen siger.... Ons mar 10, 2010 6:20 pm\nKao rørte sig ikke.\n"Fuck af med dig.." snerrede han lavt som svar.. han knyttede den riftede hånd sammen.. stramt og fast... han havde ikke lyst til at snakke med Aya.. den møgunge skulle bare holde sig så langt væk som aldrig før!\nHan sad stille sådan.. de lysebrune hårlokker sad som altid med blide krøller til højre for hans eget hoved.. egentlig var Kao ganske køn.. men det var meget sjældent at folk så det.. de så ham enten som et barn, eller som en overseriøs og altid negativ person.. begge dele var dårlige at blive set som..\nEmne: Re: Som kaninen siger.... Ons mar 10, 2010 6:27 pm\n"jeg går ikke før jeg har set på såret" sagde han roligt. Ayase gik over og satte sig let på hug foran Kao. "lad mig nu bare se på det.. så går jeg. Det lover jeg" sagde han roligt og løftede forsigtigt hånden og strøg kort Kao over det lysebrune hår.\nAyase's øjne hvilede bekymret på den anden. Han var hundrede procent sikker på den anden ville slå hans hånd væk og snerre et eller andet ledt til ham der omhandlede at han skule skride..\nAyase tog sig ikke af den andens ord. Ja han nærmest ignorerede dem. Han ville ikke blive skødt over dem eller noget. Det var hans liv for kort til..\nEmne: Re: Som kaninen siger.... Ons mar 10, 2010 6:35 pm\nKao snerrede lavt; "Det er bare en rift, så fuck nu af med d-" han blev afbrudt da han mærkede Aya's hånd stryge over sit hår..\nhans blik spærrede sig op i et nærmest rædselslagent udtryk, og han løftede de opspilede øjne, så de stirrede direkte ind i Aya's ansigt.. hans udtryk var til dels også spørgende, uforstående..\nhan sad nogle sekunder, inden han så sog Aya's hånd væk.\n"Lad være med at røre mig." hvæste han med nu let sammenknebne øjne.\n"Jeg går ikke ind for fysisk kontakt, medmindre det er med en jeg knalder.. fattet?" sagde han i en let hvæsende tone..\nEmne: Re: Som kaninen siger.... Ons mar 10, 2010 6:40 pm\nAyase trak hånden til sig. Han smilede svagt, næsten usynligt. Han havde ret. Kao slog hans hånd væk og han kom med noget skrid jeg har ikke brug for sig snak..\n"måske.. måske ikke" svarede han roligt og smilede varmt til den anden.\nHan strøg igen kort den anden over håret med et roligt smil.\nHvad kunne den anden havde været igennem siden han var så bange af sig? Ayase undrede sig let, men den anden ville ikke snakke om det hvilket han så fuldt ud respekterede.\nEmne: Re: Som kaninen siger.... Ons mar 10, 2010 6:52 pm\nKao klappede den raske hånd op og greb hårdt fat om Aya's håndled, da denne for anden gang aede ham på håret.\n"Jeg bad dig lade være. Vil du måske i seng med mig?" spurgte han med et beskt udtryk i ansigtet.. Kao havde ikke nogle intentioner om at gå i seng med Aya.. han brugte det mere som en trudsel..\nKao havde kun én gang i sit liv været i seng med en anden mand... det var en voldtægt.. det ville han aldrig nogen sinde gøre igen! alene tanken fik hans mave til at trække sig sammen..\n[i]Hans rolighed irritere mig![/] tænkte han bittert\nEmne: Re: Som kaninen siger.... Ons mar 10, 2010 6:59 pm\nAyase så roligt mod den anden. "Nej ellers tak" svarede han roligt og mødte den andens øjne igen. Det øjeblik Kao havde tænkt tilbage på noget, afspejlede det sig straks i hans øjne. Ikke præsic hvad det var, men at det var noget ubehageligt.\nDen andens breb gjorte ondt om Ayase's håndled der nærmest kun var knogle og hud. Han prøvede dog ikke at trække hånden til sig. Han lod bare den anden have fat i den. Nok også fordi det ville komme til at gøre mere ondt hvis han prøvede og den anden så ikke ville slippe den.\nEmne: Re: Som kaninen siger.... Ons mar 10, 2010 7:17 pm\nKao nærmest kastede Aya's arm fra sig med de hvæsende ord; "så lad være med at røre ved mig!" han rejste sig op igen, stod nogle sekunder uden at vide hvad han egentlig skulle stille op.. men så kom svaret til ham.. han gik forbi Aya og ud i fællesstuen igen.. han gik mod sofaen hvor kaninbamsen sad.. han ville flygte.. hvis han ikke var der, kunne Aya ikke tale med ham..\ni det sekund han løftede bamsen op, var det som om han faldt i søvn... og da han vågnede igen, satte han sig straks ned i sofaen, og begyndte at vugge den gamle kaninbamse frem og tilbage i armene.\n"UsaUsa-chan var ensom.." sagde han med den lysgjorte stemme...\nKaos egentlige jeg var flygtet... havde gemt sig endnu engang\nEmne: Re: Som kaninen siger.... Ons mar 10, 2010 7:23 pm\nAyase mærkede rykket i armen og det gav et videre ryk i skulderen. Da den anden gik ud af døren så han efter ham. Et svagt suk gled over hans læber. Han sad nogle sekunder på gulvet og tænkte over tingene. Hovedet dunkede efter den anden havde givet ham en lussing.\nLangsomt rejste Ayase sig fra gulvet. Han gik ud af døren og så mod sofaen hvor Kao sad og vuggede kaninbamsen. Han måtte havde skiftet jeg igen. Et svagt smil bredte sig over hans læber.\nHan bevægede sig roligt hen til Kao og smilede varmt til ham. "så er UsaUsa lavet" sagde han roligt og vippede let hovedet på skrå.\nEmne: Re: Som kaninen siger.... Ons mar 10, 2010 8:06 pm\nKao så op på Aya.\n"UsaUsa-chan siger at du mødte ham... den anden Kao.." sagde han pludseligt..\nhan holdt kaninen op foran sig igen, gjorde fagter med den mens han talte i en lysere tone.\n"Gjorde han dig fortræd?"\nhan tog kaninen ned igen, kiggede clueless på Aya med de brune øjne..\nHans udtryk var forandret.. hvor øjnene før udstrålede en masse hemmeligheder og hengemt liv, var de nu bare fjerne og tomme for egentligt liv.. de lo bare, på en eller anden ironisk måde..\nEmne: Re: Som kaninen siger.... Ons mar 10, 2010 8:47 pm


Lykketoft: Valgvideo-kritik er manglende humoristisk sans - TV 2\nLykketoft: Valgvideo-kritik er manglende humoristisk sans\n12. maj. 2014, 23:08\nLykketoft om valgvideo: Den er meget provokerende\nAnimeret sex og vold skal lokke unge i stemmeboksen til det kommende Europa-Parlamentsvalg. Det virker til at være signalet i en ny video fra Folketinget, hvor den fiktive hovedperson – Voteman – får oralsex af fire nøgne kvinder og tæver unge til at stemme.\nVideoen har dagen igennem mødt en del kritik, men Folketingets formand Mogens Lykketoft afviser kritikken. Han har selv været med til at nikke god for, at videoen blev sendt i omløb.\n- Det er en meget, meget provokerende, og nogle synes useriøs, og nogle synes direkte frastødende, jeg synes egentlig ret humoristisk måde at gøre opmærksom på, at der er et valg, siger Mogens Lykketoft.\nHan understreger, at det selvfølgelig hverken er en anbefaling af blowjobs eller til at hugge hovedet af folk, eller at banke dem til at gå hen og stemme.\n- Det er en video, der henvender sig til en bestemt gruppe af de helt unge i en tegnefilmsform, de kender og griner af i forvejen, for at gøre dem opmærksom på, at der er et valg. Det er i al sin dramatiske uskyldighed det, det handler om, siger han.\nVideoen, der er udgivet af Folketingets kommunikationsafdeling og EU-oplysning, møder alligevel modstand fra partier på tværs af Folketinget. En af kritikerne er SF's ligestillingsordfører Özlem Cekic.\n- Jeg synes, det er en ekstrem pinlig video, fordi den er i den grad med til at sætte kvinde i en rolle, hvor det eneste, de kan gøre, det er at sutte den af og være nogle sexobjekter, mens manden, der er i den her video, er jo voldelig og kan ikke sætte to ord sammen, og unge virker som om, de kun kan trues til at stemme. Så jeg kan ikke se, hvad den skal gøre godt for, siger hun.\nÖzlem Cekic vil nu klage over videoen til Folketingets Præsidium, hvor Mogens Lykketoft sidder. Det får ham dog ikke til at ændre hans syn på videoen.\n- Jeg tror, jeg vil nøjes med at sige, jeg forstår udmærket alle de forskellige fortolkninger og også den modstand, der er. Men jeg synes også, min gode ven Özlem Cekic mangler bare det mindste strøg af humoristisk sans i sin anmeldelse af filmen, siger Mogens Lykketoft.\nPolitikere sviner valgvideo: - Det er dumt med dumt på\nLæserne raser: - Valgfilm er pinlig, idiotisk og usmagelig


Angiv dimensioner og placering ved hjælp af vinduet & Placering - Visio\nAngiv dimensioner og placering ved hjælp af vinduet & Placering\nMarkér en figur for at få vist og redigere oplysninger om den pågældende figur.\nAngive en figurs højde og bredde\nVinduet Størrelse & placering indeholder felter for højde og bredde, hvor du kan skrive et nøjagtigt tal og en måleenhed.\nForestil dig f.eks., at du har en lille rektangulær tabel, som du vil have med i et kontorindretningsdiagram. Toppen af tabellen er 1 fod, 9 gange 1 fod, 5 tommer. Når du trækker en rektangulær tabel fra stencilen Kontormøbler, kan du se, at målene er 3 fod, 6 gange 6 fod. I stedet for at bruge størrelseshåndtagene på tabelfiguren til at gøre den mindre, kan du bruge vinduet Størrelse og placering & at angive den nøjagtige størrelse.\nVælg tabelfiguren på tegningssiden.\nI vinduet Størrelse & placering skal du vælge værdien i feltet Bredde (3 fod. 6") og erstat den ved at skrive 1 foot 9 tommer, og tryk derefter på Enter.\nBrug ikke komma til at adskille måleværdierne, f.eks. mellem fod og tommer, da Visio ellers viser en fejl.\nDu kan bruge en anden måleenhed ved at skrive navnet på den enhed, du vil bruge. Du kan f.eks skrive 21 tommer eller endda 0,583 haver.\nVælg værdien i feltet Højde (6 fod). og erstat den ved at skrive 1 fod. 5 ind.\nTabelfiguren er nu en nøjagtig repræsentation af størrelsen på den reelle tabel.\nBrug formler til at angive værdier\nDu kan angive værdier i felterne Størrelse & Position ved at skrive matematiske ligninger ved hjælp af operatorer som disse:\nTryk på Enter for at beregne resultatværdien og anvende den på figuren.\nX-, Y- og Fastgør-placering\nVærdierne for X- ogY-felterne viser afstanden fra oprindelsespunktet i diagrammet til fastgørelsespositionen i den markerede figur.\nOprindelsespunktet er normalt det nederste venstre hjørne på tegningssiden, men det kan være på andre steder i nogle skabeloner. Hvis du vil finde oprindelsen for en tegning, skal du markere en figur og angive værdierne for X og Y til 0 (nul). Figuren flyttes, så dens fastgøringsplacering er direkte på oprindelsespunktet.\nFastgørelsespositionen for en figur bestemmer ikke kun, hvordan X- og Y-værdierne indstiller figurens placering, men også det punkt, hvor figuren roteres. Hvis du f.eks. vil rotere en figur rundt om et hjørne i stedet for omkring midterpunktet, skal du bruge rullelisten i feltet Fastgør Pos til at angive hjørnet.


København. Data Entry, der står bag organiseret snyd med kvindelige profiler på en række datingsider, truer medarbejderne med en kæmpebod, hvis de afslører detaljer om deres job. Det skriver Jyllands-Posten.\nDet fremgår af en intern besked til medarbejderne, som avisen bringer, efter at den de seneste dage har beskrevet det store fupnummer, hvor mænd franarres hundredvis eller tusindvis af kroner i håbet om at møde en kvinde.\n- Husk alle medarbejdere har accepteret fortrolighedsaftalen, da de blev ansat, står der i beskeden med henvisning til, at overtrædelser af aftalen koster 250.000 kroner.\nFlere af de unge medarbejdere, som Jyllands-Posten har talt med, er nervøse over truslen.\nMen ifølge Karen-Margrethe Schebye, partner i advokatfirmaet SJ Law og ekspert i arbejds- og ansættelsesret, er der ingen grund til bekymring.\nHun har nærlæst fortrolighedsaftalen og kalder den noget "makværk, som tydeligvis er beregnet til at skræmme folk".\nKaren-Margrethe Schebye påpeger, at et firma ikke kan pålægge medarbejdere at optræde kriminelt, og at domstolene i betragtning af ansættelsesforholdet i datingfirmaet vil tilsidesætte aftalen om betaling af en bod.\nForbrugerombudsmanden har besluttet at gå ind i sagen om den organiserede svindel med profiler og vil inddrage Consumer Protection Cooperation. Det er et internationalt netværk for forbrugermyndigheder, hvis det viser sig, at bagmændene er i udlandet.\nNetdating gik galt: 71-årig kvinde holdt fanget og ydmyget i en måned\nTinder-modstand: Telefonopkald ved første swipe\n150.000 profiler på muslimsk datingsite hacket


Sådan deaktiveres begrænsninger på iPhone 8/7 / X / XR / 11 i iOS 12/13/11/14 [2022 NYT]\n> Resource >Lås iOS op >Sluk for begrænsninger på iPhone\nJanuar 27, 2021Louisa White\nØnsker du at fjerne begrænsninger på iPhone men ved ikke hvordan?\nBegrænsninger tilbyder en enkel og effektiv måde at indstille grænser og styre iOS-enhed. Mens du af forskellige grunde ønsker, vil du slå iPhone-begrænsningerne fra. Ved du hvordan man gør det?\nDet er faktisk ganske let at gøre Sluk for begrænsninger på iPhone, iPad og iPod touch. Du kan let fjerne den med adgangskoden Begrænsninger i skærmtidsfunktionen. Hvad hvis du har glemt skærmtidskoden? Her i dette indlæg viser vi dig den detaljerede vejledning til slippe af med begrænsninger på iPhone med eller uden skærmtidskode.\nDel 1. Sådan deaktiveres begrænsninger på iPhone [Regular Way]\nDel 2. Sådan deaktiveres begrænsninger på iPhone uden adgangskode\nDel 3. Ofte stillede spørgsmål om deaktivering af begrænsninger på iPhone\nDel 1. Sådan deaktiveres begrænsninger på iPhone (iOS 12/13/14)\nPå den første del vil vi gerne vise dig den almindelige måde at slukke Restriktioner på iPhone med skærmtidskoden.\nLås din iPhone op og gå til Indstillinger ca.\nRul ned for at finde Skærmtid mulighed. Tryk på det for at åbne skærmtidens hovedgrænseflade. Hvis du bruger iOS 11, kan du her trykke på Generelt og vælg derefter Begrænsninger valgmulighed.\nHvis du bruger iOS 12/13/14, kan du rulle ned til den nederste del for at vælge Sluk skærmen tid. Indtast derefter din skærmtidskode for at slukke for begrænsninger på iPhone. Du kan også vælge at deaktivere Begrænsninger for indhold og privatliv i dette trin. Hvis du bruger iOS 11, kan du her trykke på Deaktiver begrænsninger og indtast derefter dit kodeord for at bekræfte handlingen.\nBegrænsningsfunktionen flyttes til skærmtid i iOS 12 og iOS 13/14. Før du slukker for Begrænsninger på iPhone, er det bedre opdater iOS til sin seneste version.\nDu kan føle dig meget kompleks, hvis du har glemt skærmtidskoden. Du har brug for adgangskoden for at bekræfte driften af at slukke for begrænsninger på iPhone. Faktisk kan du stadig fjerne og slippe af med begrænsninger på iPhone uden adgangskoden ved hjælp af iPhone Unlocker.\niPhone Unlocker - Sluk for begrænsninger på iPhone\nFjern let adgangskode (4/6-cifret, Face / Touch ID) inklusive skærmtidskode på iPhone, iPad og iPod.\nGendan eller fjern adgangskoder for begrænsninger, når du glemmer skærmtidskoden.\nGendan eller deaktiver adgangskoden for skærmtidbegrænsninger sikkert uden iOS-datatab.\nGratis download og følg derefter instruktionerne for at installere denne skærmtidskode til fjernelse af software på din computer. Vælg Skærmtid tilstand for at fjerne det glemte kodeord.\nKlik på knappen Starten knappen, og tilslut derefter din iPhone til computeren med et USB-kabel fra lynet. Klik på Start-knappen igen for at gå til næste trin.\nHvis du bruger en iPhone 8 / X / 11, der kører iOS 12/13/14, kan du stole på denne iPhone Unlocker for let at fjerne begrænsninger på iPhone. Hvis du bruger iOS 11, kan du direkte finde din glemte adgangskode tilbage. Derefter kan du bruge adgangskoden skærmtid til at slippe af med begrænsninger på din iOS-enhed.\nHvor er begrænsningerne på iPhone 8?\nSom nævnt ovenfor flyttes funktionen Begrænsninger til appen Skærmtid for indstillinger. Hvis du har opgraderet iOS til iOS 14 eller iOS 15, kan du finde det fra skærmtidspunktet.\nHvad sker der efter 10 mislykkede adgangskodeforsøg på begrænsninger?\nHvis du ikke indtaster den rigtige adgangskode til skærmtid for mange gange, bliver du låst ud af denne funktion i et stykke tid. Hvis du fortsat indtaster den forkerte adgangskode, kan alle iOS-data på din enhed fjernes fuldstændigt baseret på dine indstillinger. Når du ikke kan huske preview-kodeordet, kan du prøve at finde det tilbage på Apple-konto. Eller du kan stole på det anbefalede iPhone Unlocker for at udslette den glemte skærmtidskode for dig.\nSådan ændres eller nulstilles skærmtidskoden?\nNår du har behov for at ændre eller hvile skærmtidens adgangskode, skal du gå til skærmtid i appen Indstillinger. Tryk så på indstillingen "Skift skærmtidskode" for at gøre det. Du skal indtaste preview-adgangskoden for at bekræfte handlingen.\nVi har hovedsagelig talt om hvordan man deaktiverer begrænsninger på iPhone i dette indlæg. Uanset om du kan huske forhåndsvisningskoden for skærmtid eller ej, kan du finde en passende måde at slippe af med begrænsninger på din iOS-enhed. Tøv ikke med at kontakte os, hvis du stadig har spørgsmål til begrænsningerne.\n[Løst] 3 enkle måder at opdatere iOS 15 / iOS 14 / iOS 13 / iOS 12 uden Wi-Fi\nKan jeg opdatere min iPhone ved hjælp af mobildata? Er der nogen måde at opdatere iOS 15/14/13/12 uden Wi-Fi eller computer? Dette indlæg viser dig 3 enkle måder at opdatere iOS uden Wi-Fi.


Hvad er CO2e - og hvordan påvirker det klimaforandringerne? | Too Good To Go\nHvad er CO2e - og hvordan påvirker det klimaforandringerne?\nDet er efterhånden et velkendt faktum, at CO2e-udledninger er skyld i globale klimaforandringer. Ved du hvorfor? Og ved du, hvor CO2e kommer fra? Hvis ikke har vi nogle svar til dig her. Ikke alle svarene, men nogle af dem.\nFør jeg starter – det er ikke fordi, vi ikke vil give dig alle svarene. Det er mere fordi… så ville det her være et uendeligt langt blogindlæg. CO2e, og de påvirkninger det har på vores miljø, er et kæmpe emne, og det ville være nærmest umuligt at dække alle detaljer. Så jeg vil forsøge at give dig et overblik.\nCO2e – eller kuldioxid – er faktisk en del af det, du udånder. Du indånder ilt og udånder kuldioxid. Planter, derimod, absorberer kuldioxid. Så CO2e er faktisk en naturlig del af den biologiske cyklus – og derfor uundgåeligt. Der er naturligvis mere i det end som så, men det er en af de simplere forklaringer.\nSom du nok ved, så afhænger livet på jorden af energi fra solen. Den energi bliver reflekteret af jordens overflade, og så fanges varmen af jordens atmosfære, så den ikke bare forsvinder ud i rummet igen. Det er grundlæggende det, vi kender som drivhuseffekten. Uden denne ville gennemsnitstemperaturen på jorden være omkring 30 grader koldere, ifølge videnskabsfolk.\nSå drivhuseffekten er faktisk nødvendig for os. Men i løbet af de seneste ca. 100 år, er har industrialiseringen taget til, hvilket betyder at vi er skyld i større drivhusgasudledning, end vi har brug for. Derfor bliver jorden varmere.\nNogle af de faktorer, som har stor effekt på den øgede CO2e-udledning er kraft-varme-værker, som afbrænder blandt andet gas, kul og olie. Desuden er brændstof drevne fartøjer som biler, tog, skibe mv. også blandt de store CO2e-udledere.\nHvor kommer madspild så ind i billedet?\nDer er så mange problemer, når det kommer til madspild. Tænk bare på alt det vand, som går til spilde, når vi dyrker grøntsager, som bare ender med at bliver smidt ud. Eller tænk på de timer, der spildes på at plante, dyrke, høste og transportere mad, som ender i skraldespanden.\nForuden de mange ressourcer, som går til spilde, så har det også en kæmpestor effekt på CO2e-udledningen og dermed på klimaforandringer. Mad, som smides ud, ender på lossepladser, hvor det begynder at rådne. Det resulterer i udledningen af metangas. Metangas er en drivhusgas, som holder meget mere på varmen end CO2e i den drivhuseffekt, jeg nævnte tidligere. Der udledes allerede metangas, når mad produceres, så når mad spildes udleder vi bare endnu mere.\nDet giver ingen mening at spilde vores ressourcer – det giver endnu mindre mening at spilde god mad, som sagtens kan spises. Den påvirkning, som madspild har på vores planet, bliver vi nødt til at tage alvorligt. Det vurderes, at CO2e-udledningen vil stige med mere end 10% hvert 20. år. Derfor er vores mission at reducere madspild verden over.\nFørste skridt er ret nemt – undgå madspild. Men det er måske nemmere sagt end gjort. Vi har nogle tips til, hvordan du kan reducere dit madspild her.\nDer er endnu flere ting, du kan gøre for at reducere din egen CO2e-udlening – for eksempel at tænkte i grøn energi, bruge cyklen eller offentlig transport, når det er muligt mv. Vi kommer til at dele flere tips til, hvordan du kan reducere dit madspild og dit CO2e-aftryk, så hold øje med bloggen – og del endelig dine egne tips med os.