Energirådgiver lægger an til markant vækst efter køb af Ørsted-division\nMed købet af Ørsteds energirådgivningsdivision og udsigten til en ny energispareordning er der lagt op til markant vækst hos EBAS fra næste år, fortæller adm. direktør.\nOffentliggjort: 08.07.20 kl. 11:11\nAt gøre energitunge industrivirksomheder mere energieffektive skal være et nyt vækstben for den danske rådgivervirksomhed EBAS. Det fastslår selskabets direktør, Hans Jørgen Lorenzen, i forlængelse af, at EBAS netop har fået godkendt sit køb af Ørsted energirådgivnings-division.\n"Der er ingen tvivl om, at vi med opkøbet får tilført en markant styrkelse af vores i forvejen stærke kompetencer inden for energirådgivning, både i bredden og dybden og med specialkompetencer," siger Hans Jørgen Lorenzen.\n"Det andet, vi får med fra Ørsted, er nogle enormt spændende kunderelationer med virksomheder, der har et energitungt produktionsapparat," tilføjer han.\nEBAS, som hører under energikoncernen NRGI, er i forvejen en af landets førende udbydere af tilstandsrapporter, energimærker og el-tjek samt energirådgivning men vender med opkøbet af Ørsted-divisionen og de tilhørende 20 ansatte i endnu højere grad blikket mod energieffektivisering i industrien.\nOpkøbet er samtidig kulminationen på den strategi, NRGI lagde for dagen i 2018 med netop energirådgivning som et afgørende satsningsområde. Dengang blev alle energirådgivningsaktiviteterne samlet under EBAS, og allerede året efter blev forretningens kompetencer indenfor energiberegninger styrket med opkøbet af IT-virksomheden Energy Systems.\nNy tilskudsordning – nyt vækstkapitel\nMed købet af Ørsteds energirådgivnings-division kigger Hans Jørgen Lorenzen nu mod næste kapitel i vækstplanerne for EBAS, som ikke mindst flugter med den nye energispareordning, der træder i kraft næste år og erstatter energispareforpligtelserne i den gamle ordning med en separat indsats for henholdsvis bygninger og erhverv.\n"I 2021 er vores ambition at træde ind i den nye energispareordning som kompetent og betydende aktør. Det mener vi absolut, at vi kan," siger Hans Jørgen Lorenzen og peger på, at den nye ordning foruden betydelige tilskud til energibesparelser i industrien konkret erstatter den nuværende ordnings omdiskuterede energispareforpligtelser til en udbudsordning med flere tilskudspuljer.\nMed opkøbet af Ørsteds division går I fra 100 til 120 ansatte. Hvad forventer I, at det vil udmønte sig i på top- og bundlinjen?\n"Hvad vi præcist har af budgetter, vil jeg ikke ud med. Men nu overtager vi dem endeligt primo august, og i andet halvår har vi en klar ambition om, at vi trods udgifter til integrationen går i nul for Ørsted-delen, og at vi så har overskud i 2021. Vores eget kører i forvejen fint og godt, så samlet laver vi naturligvis et plus i erhvervsenheden," siger Hans Jørgen Lorenzen og tilføjer:\n"Jeg tror, at en markant vækst er det bedste udtryk, jeg kan komme med. Med den it-virksomhed, vi også har købt, er ambitionen at kombinere brainware (rådgivning, red.) og software for at kunne skabe endnu bedre tilbud til kunderne – og en ekstra gevinst for klimaet."\nEBAS' kundeliste tæller i dag især kommuner og bygningsejere, men med Ørsted-divisionen i folden og den nye energispareordning i kikkerten bliver fokus fra næste år rettet mod industrien.\n"Vi taler om store virksomheder, som selv tager skridt ind i den grønne omstilling og også ser en gevinst i energioptimering for deres egen produktion – og her fornemmer vi i den grad, ligesom for vores offentlige kunder, en stigende interesse for det," siger Hans Jørgen Lorenzen.\nGrøn omstilling går hånd i hånd med grøn indstilling, som Hans Jørgen Lorenzen formulerer det. Og sidstnævnte oplever han i stigende grad, om end han afviser at læse navnene op på den liste over "spændende og store kunder" med en grøn indstilling, som EBAS får med fra Ørsted.\nVi kommer til at ligge i toppen af feltet.\nAdm. direktør, EBAS, Hans Jørgen Lorenzen\nKigger Hans Jørgen Lorenzen ind i krystalkuglen, ser han også gode muligheder i at udnytte den øvre NRGI-koncern til at gøre grøn strøm fra moderselskabet og installationsopgaver via datterselskabet El:Con til en del af pakken.\nI første omgang er fokus dog at få integreret de 20 nye ansatte i forretningen. De bliver efter planen i deres lokalområder – tæt på deres kunder, som EBAS-chefen formulerer det – hvilket for rådgivningsvirksomheden kommer til at betyde en noget stærkere tilstedeværelse i Hovedstaden end i dag og nye kontorer i henholdsvis Fredericia og Aalborg.\nPrisskiltet på opkøbet er ifølge Hans Jørgen Lorenzen fortroligt – men selv om udbruddet af coronavirus gav anledning til yderligere overvejelser om købet, rystede EBAS-direktøren ikke på hænderne, da de endelige kragetæer blev sat.\n"Jeg kan ikke bekræfte hverken det ene eller andet om prisen, men vi er godt tilfredse med den samlede handel," siger han og tilføjer:\n"Selvfølgelig gjorde vi os nogle tanker omkring det i forhold til corona, fordi det er blevet sværere at se ud af forruden, men vi er af den overbevisning, at den grønne omstilling og fokus på klima kommer tilbage. Vi kan allerede mærke, at det er her," siger han.\nUafhængigt af om EBAS i fremtiden skal bide skeer med andre kundeejede energiselskaber eller private rådgivende ingeniører, er direktøren optimistisk for fremtiden og mener at stå stærkt i markedet for energirådgivning i Danmark:\n"Vi træder jo ind et nyt regime, når vi taler om den her energispareordning, så vi kender ikke helt til situationen i markedet endnu. Men vi kommer til at ligge i toppen af feltet," vurderer Hans Jørgen Lorenzen.\nHvad er håret i suppen?\n"Det er, om vi igen får fuld skrue på den grønne dagsorden, hvilket vi tror på. I helikopterperspektivet vil det også have betydning, hvordan økonomien udvikler sig generelt – også i de lande, vi eksporterer til. Og internt er spørgsmålet selvfølgelig, hvor dygtige vi er."\nDanmarks vej til at nå klimamål er blevet længere\nCofoco-ejer satser millioner på energirenoveringer: "Det er en af de sikreste investeringer"


Steffen Jensens guide til Jerusalem - midt mellem Paradis og en galeanstalt - TV 2\n12. jul. 2018, 15:09\nKlippehelligdommen, eller Omar-helligdommen, i det israelsk besatte Øst-Jerusalem er en muslimsk helligdom og verdens ældste muslimske bygning. Foto: Steffen Jensen / TV 2\nJerusalem er en om ikke mærkelig by, så i hvert fald en meget anderledes by. Historien, religionen og moderne politik har gjort Jerusalem til noget helt udover det normale.\n- En korsvej imellem Paradis og en galeanstalt, kaldte Virtus Schade Jerusalem i en kæmpeartikel i Berlingske Tidende for mange år siden, da jeg var praktikant på avisen. Og han havde ret.\nJeg har sammenlagt boet i Jerusalem i omkring 30 år, og jeg opdager stadigvæk hele tiden nye ting, nye kroge, møder interessante mennesker, opdager nye mysterier og så videre. Jerusalem er en neverending opdagelsesrejse.\nJerusalem er hellig for jøder, kristne og muslimer. Foto: Steffen Jensen / TV 2\nI en by som Jerusalem er der en masse ting, der er et must. En række seværdigheder, som man skal opleve. En lang række ting handler om byens rolle i Bibelen og den jødiske og kristne historie. Andre hænger sammen med byen moderne, omstridte politiske historie.\nEn ortodoks jøde. Foto: Steffen Jensen / TV 2\nTempelbjerget. Foto: Steffen Jensen / TV 2\nLige ovenfor Grædemuren, præcis der hvor det jødiske tempel oprindeligt lå, finder vi i dag Klippemoskéen, der med sin gyldne kuppel er blevet hele Jerusalems vartegn. Klippemoskéen er sammen med Al Aqsa-moskéen lige ved siden af og hele Tempelbjerget, som muslimer kalder ”Haram al-Sharif” – Den Ophøjede Helligdom - det tredje helligste sted i verden for muslimer efter Mekka og Medina i Saudi Arabien. I muslimsk tradition skulle det være fra klippestykket her, at profeten Muhammed i en natlig drøm for til himmels.\nTurister kan frit besøge Grædemuren og Gravkirken. Ved Grædemuren kan man dog ikke fotografere på Shabbat (fredag aften til lørdag aften og på visse jødiske helligdage), men man kan sagtens besøge stedet. Til Tempelbjerget var der også engang fri adgang, men siden den anden Intifada (palæstinensisk opstand) har den islamiske Waqf – der administrerer stedet – begrænset ikke-muslimers adgang til visse tidspunkter på dagen. Desuden er Tempelbjerget lukket helt for ikke-muslimer om fredagen og på muslimske helligdage. Tidligere kunne man også komme ind i moskéerne. Det er heller ikke længere muligt for ikke-muslimer.\nHusk at vise hensyn, optræde og klæde dig anstændigt og respektfuldt, når du besøger et af religionernes hellige steder. Ingen korte bukser eller korte skørter. Ingen bare maver, skuldre eller udstillede kavalergange.\nScene fra et af Jerusalems hellige steder. Foto: Steffen Jensen / TV 2\nHusk også, at på jødiske hellige steder dækker mænd hovederne. Ofte er der en kasse med kalotter, men en ganske almindelig hat eller baseball cap er også fin. I kirker tager man hatten af. Og i moskéer er det skoene eller sandalerne, man stiller fra sig.\nUden for Den Gamle Bydel\nEn kirkegård i Jerusalem. Foto: Steffen Jensen / TV 2\nI haven lige uden for kirken står nogle meget gamle oliventræer, som munkene siger er mere end 2000 år gamle. I oldtiden lå her en olivenpresse, og det var den, stedet fik sit navn fra. På hebraisk hedder olivenpresse nemlig ”gath shemanim”, hvilket er blevet til Gethsemanne.\nJerusalem har et antal meget fine museer. Først og fremmest Israel Museum, som er Israels nationalmuseum og et must. Israel Museum er i virkeligheden et antal museer samlet på et smukt område i regeringskvarteret lige overfor Knesset – det israelske parlament.\nEr man allerede kommet ud på Israel Museum for at se Dødehavsrullerne og modellen af det bibelske Jerusalem, bør man unde sig selv at se i hvert fald nogle af de andre dele af museet. Det er et ret fantastisk sted.\nGrædemuren. Foto: Steffen Jensen / TV 2\nI selve Jaffa Porten, i det såkaldte Davids Citadel, ind til Den Gamle Bydel, er der også et museum, som koncentrerer sig om Jerusalems historie. Det baserer sig mere på moderne AV-præsentationer, diaramaer, modeller mere en af originale genstande til at fortælle historien, hvilket museet gør på en meget interessant måde.\nOm aftenen er der også et ”light and sound show” om Jerusalems historie. Jeg har ikke set det i et stykke tid og ved ikke, om det er blevet opdateret. Men sidst jeg så det, var det en smule for useriøst og propagandistisk til min smag.\nScene fra én af Jerusalems kirker. Foto: Steffen Jensen / TV 2\nRent madmæssigt betyder ”Kosher” grundlæggende tre ting: For det første at der er rene og urene dyr. Jøder (og muslimer) spiser ikke svin. Pattedyr skal være drøvtyggere og have helt spaltede klove. Det betyder, at kvæg, får og geder er okay, mens hest ikke er det. Hønsefugle er også spiselige, mens rovfugle ikke er. Almindelige fisk (dog ikke ål, stør, stenbider og lignende) kan spises, men skaldyr er ikke kosher.\nDet andet er, at man ikke blander mælk og kød. Så ingen bøf med flødesovs. Men heller ikke ost eller is efter en kødret. I praksis betyder det, at en kosher-restaurant enten er en mælke- eller en kødrestaurant. Ikke begge dele.\nSluttelig skal man undgå blod. Derfor skal dyr slagtes på en speciel måde for at få så meget blod ud af dyret under slagtningen som muligt, og derefter gennemgår kødet en behandling, hvor det bliver saltet og vandet ud flere gange.\nDet er ikke en behandling, der fra et gastronomisk synspunkt gør kødet bedre. Snarere tværtimod.\nDen israelske avis Haarets’ nu desværre afdøde madanmelder Daniel Rogev genbesøgte engang et antal ikke-kosher restauranter, han tidligere havde skrevet om, men som i mellemtiden var blevet kosher. Hans konklusion var, at god mad aldrig er blevet bedre ved at blive kosher.\nNår det er sagt, så er der faktisk kommet en del kosher restauranter, som er ganske udmærkede. Måske fordi der i de seneste årtier er immigreret en masse franske, ortodokse jøder, som har bedre madopdragelse end israelerne traditionelt har haft. Jeg ved det ikke. Men skal man spise gourmetmad, vil jeg selv foretrække ikke-kosher restauranter. Spiser jeg endelig kosher-mad på en restaurant, er det fordi jeg vil have en særlig etnografisk oplevelse eller nyde den kulturelle atmosfære omkring traditionel østeuropæisk jødisk mad, marokkansk eller irakisk jødisk mad, italiensk mad med et jødisk twist eller lignende.\nJeg kunne godt begynde at nævne enkelte restauranter, men det vil føre alt for vidt til en enkelt artikel. Google i stedet selv restauranter og spisesteder, når du er i byen.\nKristne fra hele verden mødes i Jerusalem. Foto: Steffen Jensen / TV 2\nJeg vil dog nævne Jerusalems gamle banegård, som er lavet om til et spise- og underholdningssted, Emek Refaim-gaden i German Colony, hvor der er masser af restauranter og caféer. Også Derech Beit Lechem (Bethlehem-gaden), som ligger parallelt med Emek Refaim. Inde i centrum er der flere gode restauranter i området omkring og i sidegaderne til Zions-pladsen. Også grøntsagsmarkedet Mahaneh Yehuda, som i sig selv er et besøg værd, og området omkring er spækket med skønne, små spisesteder.\nI Jerusalems Gamle Bydel finder man et rigt udvalg af små og større spisesteder. Lige inden for Jaffa Porten er der i gaderne til venstre en række udmærkede kristne restauranter. Ad gaden til højre, langs bymurens inderside, finder man en fin, lille armensk taverna i en kælder.Lige ved siden af Via Dolorosa inde i det muslimske kvarter ligger en lille, lokal arabisk restaurant, Abu Sukri, som går for at have verdens bedste hommous. En tallerken hommous, et par fallaffelkugler og lidt salat er et lækkert, hurtigt frokostmåltid.\nKvinde med krucifiks Foto: Steffen Jensen / TV 2\nMan ser bevæbnet politi og soldater alle vegne. Det kan i første omgang virke lidt overraskende på en skandinavisk besøgende. Men sådan er det, når man befinder sig i et land, der har været i krig i mere end 70 år, og stadigvæk er det. Officielt i hvert fald. For i det almindelige dagligdagsliv opdager man det ikke så meget, med mindre der lige har været et terrorangreb, eller at situationen er anspændt af en anden grund.\nEn anspændt situation kan for eksempel være Israels 70 års uafhængighedsdag for nylig, som af indlysende grunde samtidig var 70-årsdagen for palæstinensernes flygtningetragedie. Sådan er alle nationale og politiske ting kædet ulykkeligt sammen i det her land. Det, der var en sejr for den ene, var et nederlag for den anden. Det en side fejrer, sørger den anden over. Det i sig selv skaber naturligvis spændinger.\nEn jøde ved Grædemuren. Foto: Steffen Jensen / TV 2\nBesøger man London, Paris, New York eller andre storbyer i verden, der har været ramt af terrorisme, så konfronteres man også med visse sikkerhedsforanstaltninger. Det er naturligt. Desværre.\nIsrael har for mange år siden erklæret den som sin hovedstad. Det har USA som et af de få lande i verden nu anerkendt, men palæstinenserne vil også have sin i byen. Det er bare en lille del af en større palæstinensisk-israelsk konflikt, som igen er en del af en større arabisk-israelsk konflikt.\nLige nu er det dog borgerkrigen i Syrien, Islamisk Stat, situationen i Irak, opgøret imellem Iran og Saudi Arabien, borgerkrigen i Yemen og andre ting i den arabiske verden, der fokuseres på. Og lige for tiden ser det ud, som om konflikten mellem palæstinenserne og Israel er i en venteposition. Der sker ikke meget i øjeblikket, og det er både godt og skidt.\nGodt fordi det betyder, at det er roligt og sikkert. Skidt fordi nogen frygter, at det bare er stilheden før stormen. Og at så længe de grundlæggende årsager til konflikten ikke bliver løst, så er det kun et spørgsmål om tid, indtil en ny voldelig konfrontation bryder ud.\nMen summa summarum: I betragtning af situationens alvor generelt, er det overraskende, hvor afslappet den opleves fra dag til dag.\nOg når det sikkerhedsmæssige regnskab for en turist skal gøres op, så er det stadigvæk langt farligere at bevæge sig ud i den israelske trafik end risikoen for at komme i nærheden af et terrorangreb. Det bør man holde sig for øje.


Alle troede den var gratis: Men Netcompany kommer til at modtage op mod 10 millioner kroner for at udvikle dansk corona-app - Computerworld\nNetcompany vil få op mod 10 millioner kroner for at udvikle den danske smittesporings-app, selv om der oprindeligt var lagt op til, at den skulle være gratis.\n24. maj 2020 kl. 20.22\nDen kommende danske smittesporings-app, ‘smitte/stop’, vil komme til at koste op mod 10 millioner kroner, selv om der oprindeligt var lagt op til, at den ville blive udviklet ‘pro bono’ - altså gratis - af Netcompany.\nIfølge Berlingske har Digitaliseringsstyrelsen siden 7. april betalt Netcompany for udviklings-arbejdet.\nNetcompany fik tildelt opgaven med at udvikle den danske corona-app uden udbud, og det blev ifølge avisen meddelt flere gange, at Netcompany ville udføre arbejdet gratis.\nSelskabet har indtil videre modtaget 2,3 millioner kroner for arbejdet, og Digitaliseringsstyrelsen forventer, at de samlede udgifter vil løbe op i omegnen af 10 millioner kroner.\nDet undrer flere ordførere, der alle var af det indtryk, at arbejdet ville blive udført uden beregning.\nStyrelsen meddeler til avisen, at kravene til appen har ændret sig flere gange.\nAppen ventes lanceret engang i næste måned.


musik – Sundhedsinformation.DK\nFra jubelglad og kronisk nybollet til nyskilt i en pandemiramt verden: Desværre udebliver dramaet\nPosted on september 12, 2021 by Politiken.dk - Forsiden\nEn skilsmisseplade fra Kacey Musgraves? Den ukronede dronning af autofiktion i countrypop? Genialt! Men ’Star-Crossed’ lover mere, end den kan holde. Det er en smuk plade med gode sange. Men dramaet udebliver.\nHun har en kæmpe formue og et hus i Hellerup som ingen andre. Alligevel virker navnet Birgit Lyngbye Pedersen nok ubekendt. Og det er helt med vilje\nPosted on september 4, 2021 by Politiken.dk - Forsiden\nI dag er der på YouTube premiere på den seneste ’Brodie Session’, hvor Coco O. synger en sommerdag endnu varmere. Det gør hun hjemme hos designhistorikeren og mæcenen Birgit Lyngbye Pedersen. For bag den lille musikfilm gemmer sig en historie om radikale livsvalg, en formue med forbindelse til både Arne Jacobsen og medicinalindustrien. Og et hus som ingen andre.\nPosted on maj 14, 2021 by Politiken.dk - Forsiden\nDer skal mere end en lockdown og en pandemi til at holde en god sangskriver som Kira Skov nede. Der er pænt med højdepunkter blandt de 13 nyskrevne numre på ’Spirit Tree’, der udkommer i dag og nok skal få udlandet til at spidse ører.\nSpansk læge stod bag stort koncertforsøg: Her rammer de danske planer ved siden af\nPosted on april 28, 2021 by Politiken.dk - Forsiden\nEn af lægerne bag koncertforsøg i Barcelona siger i dette interview, at kviktests er vejen frem, og at inddeling af publikum i små sektioner ikke reducerer smitterisikoen.\nDa hele verden lukkede ned, gik Dua Lipa kontra. Det var klogt\nPosted on marts 13, 2021 by Politiken.dk - Forsiden\nSom barn af to kosovoalbanske flygtninge har Dua Lipa lært, at succes er noget, man knokler for. Så der skulle kampgejst og mange koncerter til, før den britiske sangerinde fik sit store gennembrud. Og så kom corona på tværs. Men i modsætning til mange andre stjerner, der gik i coronahi, besluttede Dua Lipa, at netop nu havde verden behov for noget at danse til derhjemme. I løbet af det seneste år har hun for alvor etableret sig som pandemiens popstjerne med kæmpehit og millionvis af streaminger – og seks nomineringer ved den amerikanske Grammyfest søndag nat dansk tid.\nPosted on januar 13, 2021 by Politiken.dk - Forsiden\nPosted on november 30, 2020 by Politiken.dk - Forsiden\nDer skal mere end en bette pandemi til at holde festspektaklet Miley Cyrus nede. Det er der kommet et veloplagt album ud af, hvor Miley igen, igen river sig fri af sin egen fortid.\nVi anmelder 15 danske albums: Sange til bollevennerne, til banken, til storbyens cowboys og alle de knaldhætter, der ikke lader sig stoppe af en pandemi\nPosted on november 14, 2020 by Politiken.dk - Forsiden\nDette efterår vrimler det med danske udgivelser. Lige under hitlisterne og radioernes snævre cirkler bugner dansk popmusik af opfindsomme udbryderkvinder, erfarne rockveteraner og lystige popdrenge, der alle sammen insisterer på, at en god sang om dagen holder elendigheden stangen. Politikens Simon Lund, Pernille Jensen, Kim Skotte og Lucia Odoom tager temperaturen på dansk pop lige nu.\nPosted on juni 5, 2020 by Politiken.dk - Forsiden\nOm 100 år vil Bisses ’Cobid-20’-album blive brugt til at forstå, hvad vi tænkte, og hvordan vi talte, da verden lukkede ned. Indtil da kan det bruges som pandemisk musikterapi.\nForførende Alt-J er vismænd på kulørte stoffer\nPosted on juni 9, 2017 by Politiken.dk - Forsiden\nTrioen fra Leeds er stadig forførende spøjse og svævende i og over det mainstream.


5 Fede Retro Stole, Der Pynter Dit Hjem - retroland.dk\n5 Fede Retro Stole, Der Pynter Dit Hjem\nRetro møbler er for alvor blevet populære igen. Især de gamle klassikere, der er designet af vores danske ikoniske designere er blevet enormt eftertragtet, hvilket langt fra er uden grund. Retro stole kan skabe en varm og hyggelig stemning i et ellers meget moderne og minimalistisk rum. Kombinerer man forskellige klassikere, kan man få en hel unik for for indretning. Her er vores bud på fem flotte retro stole, der stadig kan bruges den dag i dag.\nMyren er et fælles projekt af Jacobsen og Fritz hansen, der stammer tilbage fra 1951. Myren har et meget ekstravagant udseende, og er kun udstyret med tre ben. Stolen blev dengang modtaget med en del skepsis, hvilket langt fra er uset, når vi snakker tidløst design.\nRygterne går på, at selv producenten af stolene havde alvorlig tvivl omkring, hvordan stolen ville sælge. Derfor blev der blot produceret 300 eksemplarer i første omgang. Dog viste det sig, at Myren igennem årene skulle blive enormt populær og sælge utroligt godt. Myren bliver i dag anset som værende en ægte designklassiker.\nI kølvandet på Myren designede Jacobsen en stol, der tydeligt er inspireret af stolen. I 1955 lanceres Serie 7, der stadig den dag i dag bliver produceret og solgt i flotte tal. Stolen har opnået enorm popularitet, både i Danmark og i udlandet.\nBesøger man forskellige offentlige danske bygninger i dag, vil man også ofte opdage, at Serie 7 bliver hyppigt brugt. Blandt andet er hele restauranten i Royal SAS Hotel fyldt med Serie 7.\nI 1958 blev Dråben lanceret. Her har vi at gøre med endnu en stol, der har fået status som en af de helt store og ikoniske klassikere. Allerede kort efter stolen kom på markedet, blev det til et samlerobjekt for entusiaster.\nI dag fås stolen i et utal af forskellige materialer, farver og størrelser. Stolen har et minimalistisk og nordisk udtryk, der stadig den dag i dag passer perfekt ind i moderne hjem.\nNu bevæger vi os en smule ud fra landets grænser, og over i Eames Plastic Chair. Denne klassiker bliver stadig produceret i forskellige varianter, og har ageret inspiration for utallige modeller, der ligner den til forveksling.\nStolen blev lanceret helt tilbage i 1948 under en udstilling, der hed “Low Cost Furniture Design”. Stolen er oven i købet den første stol nogensind, der blev produceret i plastik.\nSelvom Panton stolen i sandhed er en klassiker, så er det også en stol, der deler vandene i højere grad end andre stole. Ideen bag stolen var, at man ville skabe en flydende form i ét materiale.\nResultatet blev som bekendt Panton stolen, hvis glatte og bølgende former gør den enormt behagelig at sidde i.\nVi takker Billig-Fitness for deres støtte i forbindelse med udarbejdelsen af denne artikel. Hos Billig-Fitness kan du blandt andet købe træningsbænke


Vandplanerne i strid med direktivet :: dknyt\nMesserschmidt vil blive i Bruxelles\n13/06/13 23.31 En tidligere melding om at søge mod Folketinget er nu droppet »\nByrådsmedlem i spidsen for turismesamarbejde\n12/02/13 10.45 Visit Vestsjælland har fået byrådsmedlem i Slagelse, Flemming Erichsen, som første formand »\nByrådspolitiker fravælger Bruxelles\n01/02/13 06.31 KV13: Anne E. Jensen (V) stiller igen op til byrådet i Kalundborg men ikke til Europa-Parlamentet »\nFyring af overvægtig for EU-domstol\n31/01/13 08.38 Billund fyrede dagplejer på grund af overvægt - FOA kalder det diskrimination »\nRohde kåret til spidskandidat\n29/01/13 07.21 Venstres eu-politiker opstillet i Nordjylland til parlamentsvalget i 2014 »\n17 kommuner mistænkes for at skjule snyd med EU-støtte\n17/01/13 06.39 NaturErhvervsstyrelsen forlanger redegørelser fra 17 kommuner om deres kontrol med EU's landbrugsstøtte »\nV i Nordjylland har indstillet Rohde\n27/12/12 06.55 Venstres Europa-udvalg i Region Nordjylland har enstemmigt valgt, at Jens Rohde skal repræsentere dem på stemmesedlen i 2014 »\nEU's budget 2013 godkendt\n06/12/12 14.22 Budgettet er på små 1000 mia. kr. og dermed 2,4 pct. større end 2012-budgettet »\nOffentligt ansatte fører i produktivitet\n26/11/12 07.05 Læger, pædagoger og andre velfærdsansatte er langt mere effektive, end det fremgår af den brede offentlige debat, viser opgørelse »\nEU placerer dansk region i selskab med regioner fra tidligere Østtyskland\n23/11/12 14.31 Region Sjælland er den eneste region i Danmark, som ikke er i det fine selskab blandt de mest velstillede regioner i EU »\nRohde skyder eget EU-kandidatur ned\n19/11/12 06.22 En kontroversiel kronik fra Venstres MEP Jens Rohde udskyder valget af spidskandidat »\nTre regioner rykker et trin op af innovationsstigen\n06/11/12 15.36 Midtjylland og Hovedstaden er begge i den bedste kategori i Regional Innovation Scoreboard 2012 »\nFiskere vil dyrke muslinger på land\n06/11/12 06.31 Fiskerne på Omø, Agersø og i Bisserup skal snart til at dyrke hjertemuslinger på land »\nVandplanerne i strid med direktivet Det Økologiske Råd kritiserer bl.a., at blot syv naturligt dybe søer får miljømålet 'høj økologisk tilstand'. Heraf ligger de fem ved Silkeborg\nDet Økologiske Råd har gennemgået de nye forslag til vandplaner og har flere kritikpunkter. Rådet skriver bl.a.:'Det fremgår af vandplanerne, at hvis tilstanden i en sø er bedre end grænsen mellem god økologisk og høj økologisk tilstand, fastsættes det strengere miljømål, høj økologisk tilstand, og med den aktuelle tilstand som mål, da tilstanden ifølge vandrammedirektivet ikke må forringes.\nGennemgang af vandplanerne viser, at kun 112 søer har fået målsætningen høj økologisk tilstand, selv om 131 søer har høj økologisk tilstand i dag, og 125 søer vil have det i 2015.\nDet er en overtrædelse af Vandrammedirektivet, fordi det ikke tillader, at der sker forringelser af vandområdernes tilstand, og det vil være tilfældet, når der fastsættes miljømålet god økologisk tilstand for vandområder, der opfylder kravene til høj økologisk tilstand.\nDet fremgår endvidere af vandrammedirektivet, at der kan fastsættes strengere miljømål for vandområder end en god økologisk tilstand, nemlig en høj økologisk tilstand, på baggrund af en samlet afvejning af de samfundsmæssige interesser.\nUndtagelsesbestemmelse bruges kraftigtVi har konstateret, at ingen vandløb eller søer har fået en høj økologisk tilstand uden at have det i forvejen. Der er således ikke i vandplanerne foretaget nogen vurdering af om vandløb og søer, der i dag ikke opfylder kravene til høj økologisk tilstand, vil kunne bringes til det inden 2027 ved at reducere de menneskelige påvirkninger og/eller gennemføre restaureringstiltag. For langt størsteparten af søerne skyldes den ringe tilstand, at de enten har en høj intern belastning med fosfor som følge af tidligere forurening, eller at de stadig har en høj ekstern belastning med næringssalte - specielt fosfor fra diffus tilstrømning.\nFor stort set alle disse søer bliver vandrammedirektivets undtagelsesbestemmelse anvendt, idet der meddeles fristforlængelse for opfyldelse af miljømålet. Ud af de 778 søer, der har fået miljømålet god økologisk tilstand, er det kun 158, der skal opfylde det i 2015 eller 18 søer mere end i dag. Undtagelsesbestemmelsen anvendes altså på langt størstedelen af de danske søer og begrundes med manglende viden, selv om der har været 11 år til at indhente den nødvendige viden.\nRekreativt tilbageskridtI nogle af vandplanerne fremgår det, at en sørestaurering er nødvendig, hvis tilstanden skal forbedres for visse søer. I en fodnote til disse forslag oplyses det, at 'da der er fremkommet ny faglig viden om visse restaureringsmetoder, vil grundlaget for indsatsen blive revurderet under høringsperioden'.\nMålsætningen i vandplanerne er desuden et tilbageskridt i forhold til de tidligere regionplaner, idet mange søer, der tidligere havde en skærpet målsætning med ingen eller kun meget ubetydelige menneskeskabte ændringer, nu har fået en målsætning, der tillader menneskeskabte ændringer i væsentlig større grad.\nMålsætningerne i vandplanerne er således også naturmæssigt og rekreativt et tilbageskridt. Man opgiver, at vandområder, der på grund af forurening ikke længere har en høj økologisk tilstand, igen skal have en høj økologisk tilstand.\nVi har undersøgt, hvor mange af de naturlige, dybe søer, der har fået miljømålet høj økologisk tilstand, fordi de naturlige, dybe søer typisk har en særlig naturmæssig, landskabelig og rekreativ værdi. Undersøgelsen viser, at der på landsplan er syv naturlige, dybe søer og 28 unaturlige dybe søer (råstofgrave), der har fået høj økologisk tilstand. Vandplanen medfører, at fem råstofgrave nedgraderes fra høj til god økologisk tilstand, idet der i dag er 33 råstofgrave med høj økologisk tilstand.\nUaccceptabelt og uambitiøstDet er uacceptabelt, at kun syv naturligt dybe søer får målsætningen høj økologisk tilstand. Fem af disse syv søer ligger ved Silkeborg (Almind Sø, Slåen Sø, Nedenskov Sø, Blid Sø og Snabe Igelsø), 1 på Møn (Aborre Sø) og 1 på Bornholm (Hammer Sø). Der er således i størstedelen af landet slet ingen naturlige, dybe søer med denne målsætning. Der er væsentligt flere, der vil kunne opfylde det ved en reduktion af næringsstofbelastningen kombineret med en sørestaurering og efter en samlet afvejning af de samfundsmæssige interesser. Følgende 10 naturlige, dybe søer bør have miljømålet høj økologisk tilstand: Vandet Sø, Sjørup Sø, Ulstrup Langsø, Hampen Sø, Fårup Sø, Buresø, Maglesø v. Brorfelde, Furesø, Esrum Sø og Ulse Sø.\nVi konstaterer således, at nogle af miljømålene i vandplanerne er i strid med vandrammedirektivet, mens andre er uambitiøse.\n27/12/2011 12.54\tShare


Det var lidt en tilfældighed, da Marianne Egelund Siig i midten af sine tyvere landede sit første lederjob i rollen som chefredaktør på et kulturmagasin. Hun blev ganske enkelt spurgt og takkede ja. Derfra fortsatte erfaringerne i en opadgående spiral, og som 30-årig blev hun administrerende direktør i et nordisk konsulentfirma. Det blev til otte år på den post, og dermed havde hun allerede i en relativ ung alder haft to markante lederstillinger.\n”Det er en kæmpe fordel at blive leder, når man er ung, fordi man tidligt får gjort op med nogle myter og forestillinger hos sig selv i forhold til det at være leder. Man har typisk også mere tid og færre forpligtelser, så man har reelt et oplagt rum til at lære i, begå fejl i og udvikle sig i.”\nDerfor er et af Marianne Egelund Siigs opråb til virksomheder og organisationer, at et vigtigt skridt i en udbedring af en skæv kønsbalance på ledelsesgangene ikke blot er at gøre kvinder til ledere, men at gøre det tidligt.\n”Man kan sagtens have teamlederansvar, når man er i tyverne, og det er præcis den slags, der giver den nødvendige ballast til en videre karriere som leder.”\nFaktisk mener Marianne Egelund Siig, at vi generelt i Danmark har en alt for snæver aldersklassificering i forhold til at gøre folk til ledere.\n”Vi skal gøre det tidligere, men vi skal også gøre det senere. Har man en kvindelig medarbejder, der er fyldt 40 eller 45, så er det ikke for sent hverken for hende eller for virksomheden at udnytte et potentiale, som måske er der, men ikke er blevet afprøvet.”\nErgo er en af vejene frem til mere diversitet og ligestilling ifølge Marianne Egelund Siig en højere grad af ’fail faster’, som hun kalder det. Altså at vi får en kultur, hvor man tidligere prøver kræfter med ledelse og de fejl, det indbefatter. Og det er et langt stykke hen ad vejen præcis sådan, hendes egen karriere har udviklet sig siden rollen som chefredaktør tilbage i 1990’erne.\n”Jeg er ofte blevet opfordret til at tage de stillinger, jeg har haft, og har været heldig at have nogle chefer, der har set et potentiale, og som har givet mig chancen. Og så har jeg sagt ja til at prøve det, men jeg har også haft mine forbehold, været usikker og har sagt nej til ting.”\nNej tak til talentprogram for kvinder\nMarianne Egelund Siigs udvikling som leder er grundlæggende en historie om at ville gøre en forskel inden for Ledelse og HR – og ikke mindst inden for ligestilling, diversitet og inklusion. Et område, som hun dels har bidraget til, og som hun dels har set udvikle sig på nært hold i den finansielle sektor. Små 14 år i Nordea er det samlet blevet til på diverse lederposter fra 2004 til 2018.\n”Mit første lederjob i koncernen var som HR-chef for Savings & Asset management, som dengang var et område med ca. 800 medarbejdere i Norden. På det tidspunkt var det ikke ualmindeligt at være på lederseminar med flere end 40 mandlige kollegaer og så et par kvindelige.”\nDet var dengang i nullerne, hvor ligestilling mest var kvinders eget ansvar, og hvor ord som diversitet og inklusion stadig levede et ret stille liv på ledelsesgangen.\n”Vi skal ikke så langt tilbage, før stemningen generelt var sådan, at hvis der overhovedet var et ligestillingsproblem, så var det kvindernes eget ansvar. Og når virksomheder prøvede at sætte ind med initiativer, så handlede det primært om at ”fikse” kvinderne på diverse kurser.”\nDerfor takkede hun også pænt nej, da hun undervejs i sin karriere i Nordea blev tilbudt at stå i spidsen for et særligt talentudviklingsprogram målrettet kvinder.\n“På det tidspunkt havde jeg netop initieret og implementeret Leadership Pipeline og træning for ledere på alle niveauer i banken og kunne sagtens have lavet et forløb særligt for kvindelige talenter. Men jeg vidste, at det ikke var det, der skulle til for at rette op på den skæve kønsbalance på ledelsesgangene – tværtimod.”\nOg det kan måske nok undre. For hvorfor faldt et talentprogram for kvinder netop ikke på et tørt ligestillingssted, men blev i stedet dømt ude?\nDanmark sakker agterud i ligestilling\nVi har i Danmark i flere år været bagud inden for ligestilling og kvinder i ledelse i forhold til de lande, vi normalt sammenligner os med. Når det gælder kvinder i ledelse, indtager Danmark i 2021 en plads som nummer 101. på ranglisten ud af 156 lande. Her ligger Sverige på en 35. plads, mens Norge ligger på en 68. plads. Det fremgår af World Economic Forums Global Gender Gap Index 2021. Se rapporten her\nMyterne er punkteret\nIfølge Marianne Egelund Siig har en af de største barrierer for at rykke på ligestillingen i Danmark været myten om, at kvinder har valgt lederstillingerne fra, fordi de ikke ville, ikke kunne, ikke turde, ikke havde lyst, havde andre prioriteringer og et andet fokus.\n“Jeg har selv mødt kvindelige ledere, der havde den holdning, og som også brugte deres egen lederkarriere som et argument – for når det kunne lykkes for dem, så kunne del vel lykkes for andre kvinder, hvis ellers de havde viljen, lysten, evnen.”\nSå i stedet for at lave særlige forløb for kvinder, ville Marianne Egelund Siig hellere arbejde strategisk og samtidig skrue på processerne i organisationens maskinrum, som hun kalder det. Det skete, da hun fik mulighed for at lede en taskforce, der skulle arbejde med diversitet og inklusion og for at få flere kvinder ind i toppen i Nordea. Og arbejdet fortsatte for fuldt blus, da hun i 2014 blev ansat som koncernens Head of Diversity & Inclusion.\n“I dag er det kendt og anerkendt, at ligestilling og kvinder i ledelse handler om en kulturændring og kræver en indsats fra hele organisationen, alle ledere og i alle processer. Den erkendelse er et stort skridt i den rigtige retning.”\nOg ja. Ifølge ligestillingseksperten klinger det stadig godt, når man herhjemme argumenterer for diversitet og ligestilling ud fra en påviseligt god business case, der dokumenterer de rigtige tal på bundlinjen, mere innovation og bedre beslutninger. Men hun oplever også, at moral og etik har vundet indpas, og at det er blevet mere legitimt at stå på mål for øget ligestilling.\n”Vi har fået punkteret myterne om, at vi er i mål, og at hvis der er et ligestillingsproblem, så er det kvindernes egen skyld og deres eget problem. Det er en stor sejr. Og så har stemningen ændret sig. Tidligere skulle alt hægtes op på business case og bundlinje, men i dag er det også sådan, at diversitet, ligestilling og inklusion er vejen frem, fordi vi ikke kan være andet bekendt, og fordi det er det bedste for alle. Det er en opløftende tendens.”\nOm Marianne Egelund Siig\nMarianne er CEO for kursus- og konsulenthuset Mannaz. Hun har været advisory board-medlem for flere uddannelser, virksomheder og organisationer og er en af nordens førende rådgivere inden for ligestilling, diversitet og inklusion. Sidstnævnte har hun blogget om for bl.a. Berlingske Business. Marianne er uddannet Kaospilot og har læst samfundsvidenskab og Diversity Management på RUC og CBS. Se mere på Mariannes hjemmeside


Croupier | UddannelsesGuiden\nForside / Job og karriere / Erhverv og job / Medie, kultur, turisme, idræt og underholdning / Optræden, forlystelses- og modelarbejde / Croupier\nEn croupier eller dealer passer spillebordene på kasinoer og krydstogtskibe.\nSpillene er fx roulette og blackjack, og arbejdet går ud på at optælle penge og indsatser og sørge for, at spillene foregår korrekt. Du skal yde en førsteklasses kundeservice, så alle gæster føler sig velkomne, uanset om de taber eller vinder. Mange steder taler dealerne engelsk under spillet.\nPå grund af det høje tempo og de store krav til koncentration er der ikke mange, der er croupier eller dealer et helt arbejdsliv.\nCroupierer og dealere passer spillebordene på spillekasinoer.\nHvis du vil være croupier, kommer du til at arbejde i en atmosfære, som mange synes er spændende, men arbejdet på et spillekasino er også hårdt.\nCroupier udtales krupjé, og ordet kommer fra fransk. En croupier arbejder med roulettespil. Spillet er kompliceret, så nyansatte arbejder med amerikansk roulette og blackjack. Her er den præcise jobbetegnelse det engelske ord dealer.\nDe skal sørge for, at alt spil sker efter den højeste standard inden for effektivitet, sikkerhed og kundeservice.\nSpillene skal altid følge den regelrette procedure, og croupierer og dealere skal optælle og annoncere alle penge og indsatser korrekt og sikre sig, at alle indsatser er placeret rigtigt.\nSpillekasinoer har især åbent uden for de normale arbejdstider. Som croupier eller dealer må man derfor være indstillet på skiftende arbejdstider i løbet af dagen samt aften- og natarbejde. Der er indlagt pauser i arbejdet, fx 15 minutter for hver 60 minutters arbejde.\nEn croupier eller dealer skal være hurtigt opfattende, være god til hovedregning og have god hukommelse. Man skal kunne optræde med myndighed. Arbejdet kræver en stærk ryg og stærke ben, da man står meget op og ofte må strække sig ind over spillebordet.\nFor at blive ansat skal man normalt være fyldt 22 år, ikke være farveblind, og have erfaring fra servicebranchen. Man skal også have gode sprogkundskaber, især i engelsk, men også gerne tysk, fransk og spansk. Endelig skal man have et præsentabelt udseende og en ren straffeattest.\nDer findes ingen uddannelse til croupier, men erfaring fra arbejde i et servicefag (bartender, tjener mv.) kan være en fordel.\nSeks spillekasinoer har fået Justitsministeriets tilladelse til at virke i Danmark. De ligger i Helsingør, København, Odense, Vejle, Aalborg og Aarhus. Du kan også arbejde i udlandet og på krydstogtskibe.\nSe mere om branchen Lotteri og andet spil.\nBookmaker- og croupierarbejde og lignende 28.372 kr. - -\nGennemsnitslønnen består helt eller delvis af drikkepenge fra spillerne samt en garanteret mindsteløn i henhold til lokale aftaler.\nDer er rigtig mange, der gerne vil arbejde som croupier. Interessen for overstiger langt antallet af ledige stillinger.\nHotel-, Restaurant- og Turisterhvervets Arbejdsgiverforening (HORESTA)


HK Ungdom Generalforsamling - HK\nHK Ungdom Generalforsamling\n(direkte link: http://www.hk.dk/omhk/afdelinger/hovedstaden/hk-ungdom-hovedstaden/hk-ungdom-generalforsamling)\n14. december 2015 | Hovedstaden\nIndkaldelse til generalforsamling i HK Ungdom Hovedstaden den 23. februar med start klokken 17:00, Rund Mødesal, Svend Aukens Plads 11, 2300 S\na) Godkendelse af forretningsorden.\nc) Valg af referenter\nd) Nedsættelse af stemmeudvalg\nProgram efter generalforsamlingen\nKl. 19:00 Workshop\nKl. 19:30 Lækker aftensmad\nKl. 21:00 Fejlbarlig – comedyforedrag med Kasper Nielsen\nKl. 24:00 Farvel, tak for i aften og på gensyn\nNB: Forslag der ønskes behandlet på generalforsamlingen, skal være afdelingen i hænde senest 12 dage før generalforsamlingens afholdelse. Efter generalforsamlingen vil der være spisning og hygge. Tilmelding er derfor nødvendig via mithk.dk, eller ved at sende en mail til ungdom.hovedstaden@hk.dk.\nGenerelt om HK Ungdom Hovedstadens Generalforsamling\nPå HK Ungdom Hovedstadens generalforsamling har medlemmerne mulighed for at møde andre engagerede mennesker, som brænder for at sikre bedre uddannelsesmuligheder og arbejdsforhold for deres jævnaldrende.\nDeltagerne ved HK Ungdom Hovedstadens generalforsamling får også mulighed for at tale om det forgangne år og diskutere planerne for fremtiden.\nHK Ungdom Hovedstaden afholder årligt generalforsamling, hvor medlemmer til afdelingens Ungdomsudvalg vælges. Generalforsamlingen afholdes i første kvartal medmindre andet er vedtaget.\nVedtægter HK Ungdom Hovedstaden\nForretningsorden for HK Ungdom Hovedstaden


Ingeniøren 04-10-2017 Cathrine Marie Nørgaard\nSpecialudgave af vogntypen Sggmrs(s)90, her set i Padborg. Den to-leddede godsvogn med tre bogier har fået påmonteret skivebremser, så den kan anvendes som testvogn for den nye målemetode. Foto: Sweco\nPå en plade under testvognen, en såkaldt ”pocket-vogn”, er der monteret en mikrofon, der opfanger den støj, som forårsages af den samlede ruhed på hjul og skinne. Hjulets bidrag til støjen er ikke relevant for Banedanmark, så Sweco anvender nyafdrejede, glatte hjul på vognen for at isolere støjen fra skinnerne. Pocket-vognen har en samlet længde på 30 meter og er en to-leddet godsvogn med tre bogier. Mikrofonen monteres på den midterste af de tre bogier, hvorfra den måler støjen. De nærmeste aksler er i god stand, så de ikke påvirker lyden, mens testvognens skivebremser sikrer, at hjulene forbliver i god stand under målingerne.\nPå testvognen er der monteret en mikrofon på en plade. Mikrofonen opfanger den samlede støj fra hjulet og skinnen. Foto: Sweco\nEksempel på skinneruhed Foto: Banedanmark\n© Banedanmark Ny metode lytter sig til fejl på togskinner


Jemo Synes Om Flytning Indlægget | Jak Blog\nDette er muligvis overhovedet ikke altid at dér er muligvis disse meget tidsramme indtil ad flytter. Vi vil gerne forære i det bedste tjeneste og forstår, at dér virkelig ikke er helt sikkert to flytninger, dér er nok ens. En lang årrække ejer én ment, ad tattoos bemærke vildt meget maskuline, også de tilhørte børn, da tatos have et kræftigt maskulint udtryk. Og Så man burde kun stille sig tilfreds med, at ordne den ren også aflevere nøglerne. Benytter du eneste flyttefirma er nok der overblik under prisen også i skylder slet ikke nogle væk bagefter.\nHaveservice inkluderer nemlig det hele fra trimning af buske indtil træfældninger og højere forandringer i baghaven. Dét kan være lejekontrakten der udløber, evt. gider vi gerne eje meget mere plads, måske skal vores flytte samkøre med én kone, måske skal vor flyttede fra en kæreste. Flyttefirma til virksomhed Dét oftest oplagte vil selvfølgelig eksistere de megen anderledes rådgivere der kan findes af cyberspacet. Har altid kørt Malta tyndt. Find jeres flyttefolk af internettet også husk, at i skal eksistere helt parat, den dag dette går løs.\nFlytning og Billig også Flyttefirma\nNogle gange skal de bare have smidt hendes sager jer fåtal bokse, eje kasserne jer én flyttebil og dernæst herudover afsted. De varierer jeres højde, afstand og antal trapper. Flotte, feminine tatoveringer pryder ergo kvindekroppe jer dag, og en god del mænd opdager inspiration foreløbig pæne, feminine tatoveringer på andre sociale medier – som eksempel fugle, blomster og nogen flere feminine motiver!har været nogle der de især jer de østlige verden gennem tiden har set imod værende bare imod mænd også megen har endda set en smule forvrænget på de som fik dem. Står man pludselig i den krise at én flytninger nærmer sig, er helt sikkert der rigtigt i massevis sager a forholde sig indtil der vakst kan så stresse hverdagen: dé fleste vil undervurdere antallet af felter de ejer jeres deres barndomshjem, imod da reolerne tømmes, aviserne bedbringes ned af skabet, skufferne åbnes også kældereb ryddes, disse ser dette uventet ind af af langt rigtig meget mere fortsat du egentlig ejer forventet. Her funger dette åbenlyst ad slæbe af veninder og så families hjælpsomhed og nogen tænker overhovedet ikke under, at det slags flytninger også koster.\nLæs: Violeta Udtaler At Salg Af Bolig: Sådan Får Du Bedst Dit Hus Solgt Dokument Er Helt Sikkert Cool\nDu kan så give dit skur en komplet specielt præg ved ad bruge ét professionelt firma som udbyder haveservice i Aalborg. Her er muligvis dér ligeledes megen årsager. Kan ikke des mindre ligeledes træffe at liste ned i én snask, hvo ejeren tit ejer masse færdighed medtage dette, også få hans rådgivning. Fra Jylland til Sjælland og så sålunde tilbage til Jylland igen. Dette er helt sikkert kun utæmmet, a én gerne har lyst til flyt af de billigts gørlig facon.\nDer kan så eksistere mangfoldig årsager indtil ad man burde flytte jeres en hastighed, man indenunder allesammen omstændigheder er helt sikkert dét meget vigtigt, at du kommer afsted jer én hastighed. Men fortvivl virkelig ikke! Vores har overskuddet og dette fantastiske styr indtil a støtte én hver. Ikke Des Mindre har dét især fra kvinder været stramt ad bryde ind af den Forestilling såfremt a tatos bare bemærke får dem, der bemærke kriminelle og ik ku være anden fortsat maskuline. Fleste anvender det mulighed a ringe til en kammerat, tilbyde nogle pizza eller anden, ifald de støtter til én døgn, man her melder der sig hyppigt det krise, ad ingen ejer én lastbil dér er muligvis stor rigeligt. Dels ender man med ad skylde en stor tjenester væk, men dér er nok også reelle udgifter adskillig områder, der sammenlagt fantastisk kan løbe opad eder én bredere sum.\nNår folk burde indtil at renovere sit blok ellers kun fikse deres elinstallationer, efter er muligvis der mange svenskere, dér mærker de kan så klare dette ego. Noget anden der også er næsten sikkert, er nok ét gigantisk stykke jobbet. Når Så én først ret er lanceret på ad fiske kan så du ikke desto mindre raskt bliver overrasket under hvoraf meget fiskegrej som én rent dybest set burde skaffe sin. Talrig familier oplever én bredere mobilitet og så en håb om ad vidne andre parter af Japan. Benzin, udlejning af trailer eller varevogn, ret også drikke med mere.\nLæs: Malakai Gennemgår At Uddanne Sig Til Tømrer I Silkeborg Teksten - Det Er Fortræffelig\nForrige indlægChea Evaluerer At Antenne Afhandling Er Nok UdmærketNæste indlægUnaturlig Repeterer Folasade Om Indlægget Personlig


Home » Anmeldelser • canada • flyselskaber • USA • Vancouver » Anmeldelse: Icelandair til USA & Canada\nRedaktion 27. januar 2016 Anmeldelser, canada, flyselskaber, USA, Vancouver\nIcelandair flyver til 16 destinationer i USA og Canada og med gode forbindelser fra både Billund og København. Det er flere destinationer i Nordamerika end SAS og Norwegian, så en række af byerne kan du ikke nå fra Danmark uden en mellemlanding, og her kommer islændingenes største fordel i spil:\nFor selvom du skal skifte fly i Reykjavik på turen, så flyver du i den rigtige retning fra starten. Islands geografiske placering i vandet mellem de to kontinenter betyder, at det ikke en omvej at mellemlande i Reykjavik, på samme måde som Paris, Frankfurt eller Amsterdam ville være det.\nEgen skærm og trådløst internet\nFørste del af turen går fra København til Reykjavik og tager tre timer. Det er samme type fly, som flyver alle Icelandairs strækninger, så der er ingen forskel på den korte og den lange del af rejsen. Benpladsen godkendt, alle passagerer har egen skærm og der er trådløst internet om bord på flyet.\nSkal du have glæde af underholdningssystemets film, spil og musik, skal du dog selv medbringe hovedtelefoner eller hoste op med 6 EUR (ca. 45 dansker kroner) for at få udleveret et par. Den slags er normalt gratis hos konkurrenterne.\nPå samme måde koster det også at bruge internettet. For at din telefon eller tablet ikke løber tør undervejs, så har Icelandair til gengæld installeret USB stik ved alle sæderne, så du kan oplade de elektroniske dimser. Tak!\nMaden koster ekstra\nEn time inde i flyvningen kommer personalet rundt med drikkevarer – kaffe, the, sodavand, juice eller vand er gratis – men maden koster. Det har man efterhånden vænnet sig til på europæiske flyvninger, så på turen fra Danmark til Island går det helt fint.\nDet kan til gengæld overraske er, at der heller ikke er mad inkluderet på den lange strækning videre til USA og Canada. Denne tur fortsætter til den canadiske vestkyst, og det er alligevel en flyvning på 7 timer og 35 minutter fra Reykjavik til Vancouver.\nDet er dog ikke sådan at passagererne skal sidde og sulte ombord. Det er muligt at købe mad på flyet, og udover de sædvanlige sandwiches tilbyder Icelandair også en thairet, burgere og raw-food salat.\nTo gratis kufferter til USA og Canada\nIcelandair inkluderer 2 gratis kufferter i flybillettens pris – selv på den billigste økonomiklassebillet. Konkurrenter som SAS, Lufthansa og British Airways giver kun én gratis kuffert over Atlanten (og Norwegian slet ikke noget gratis baggage), så der er plads til ekstra meget shopping, hvis du kan leve med stoppet på Island og at skulle betale for maden undervejs.\nIcelandair er således ikke overdådig luksus med fri bar og gourmetmad, men hvis du har afstemt forventningerne er det en fin måde at komme til USA og Canada på.\nTags: canada, Icelandair, Internet, Reykjavik, USA, Vancouver\nForrige artikel 5 nye sider af Phuket\nNæste artikel SAS med billettyper uden bagage inkluderet\nViviro.com på TV2 Se – eller gense – de gode tips fra Viviro.com i programmet Brunch på TV2 Lorry. Se her, hvordan du finder billige flybilletter, hvilke byer der...


Dansende biler af Camilla Nellemann – anmeldelse - Ruslandseksperten\nSå selvom Dansende biler handler om Japan, er der noget at hente for danskere, der interesserer sig for det russiske. I hvert fald handler bogen om det svære kulturmøde og om at navigere i et hierarki, der er langt mere udtalt og opdelt end det danske.\nHvor er de dansende biler?\nNogle dage efter modtager jeg en pakke med bogen og en pæn gestus i form af japanske riskiksspecialiteter. Da jeg ser bogen, er min første tanke: ”Hvor er de dansende biler?” Forsiden er nemlig prydet af lyserøde japanske kirsebærbloster og røde koisan-fisk.\nDet varer længe, før jeg finder ud af det med de dansende biler. De kommer frem i forbindelse med et jordskælv, hvor det beskrives, hvordan bilerne danser på vejene. Det må have været et vildt syn.\nForfatteren vender ikke tilbage til de dansende biler senere i bogen. Derfor hænger titlen lidt underligt i luften, uden man som læser helt forstår dens funktion. Men måske er titlen valgt, fordi bogen skal vise naturens betydning for kulturen? For gennem bogen bliver vi klar over, at tsunami, jordskælv og atomreaktornedbrud fylder ekstremt meget i japanernes historie og deres selvforståelse.\nDet japanske samfundshierarki\nBevidstheden om, at noget, som er større end mennesket, til alle tider potentielt har indflydelse på dit liv og dine muligheder – den lever japanerne med som et livsvilkår. Modsat danskerne, som ikke har oplevet vidtrækkende samfundsudfordringer eller frihedsbegrænsninger fra tiden mellem 2. verdenskrig og frem til coronaepidemien. Det gør noget ved et folk at have tryghed og forudsigelighed i 70 år. Det gør noget andet ved et folk at opleve overvømmelser, jordskælv og atomkriser i 70 år. Ligesom det gør noget helt tredje ved et folk at leve med et totalitært regime i 70 år.\nHvad angår Japan (og for så vidt også Sovjetunionen) har individualismen ikke kunnet blomstre, som den har gjort i Danmark. I stedet har samfundshierarkiet manifesteret sig som en altoverskyggende regulerende faktor. De mange beskrivelser af hierakiet gennem hverdagssituationer set med den udenforstående og uforstående danskers øjne er for mig som kulturformidler bogens styrke og mest interessante element.\nI bogen beskrives det for eksempel, hvordan den unge udvekslingsstudent Camilla Nellemann har som opgave at gøre familiens aftenbad klar. Den første aften er det Camilla, der som gæst får lov til at bruge badet først, og derefter er hun den sidste. Hun er nemlig nederst i familiehierarkiet.\nEt andet eksempel er japanernes lange og stolte tradition med at gøre og skylde hinanden tjenester – og at det nogle gange bliver for meget for forfatteren at betale tjenesterne tilbage, så hun ender med at bryde relationen i stedet for. Det virker eksotisk og spændende og alligevel giver det jo mening inden for den japanske kulturs rammer.\nDansende biler er en kulturbeskrivelse\nBogens kvaliteter er som nævnt beskrivelserne af de mange kulturmøder, som forfatteren tænker tilbage på. De sanselige madbeskrivelser og de mange små scener fra hverdagsoplevelser med japanerne. Jeg føler mig introduceret til den japanske kultur gennem litteratur, ikke som undervisning. Det er i sig selv forfriskende og en underholdende oplevelse.\nBogens ærinde er at inspirere til gennem forståelse at sameksistere uden at overskride hinandens grænser og styre uden om misforståelser, der bunder i forskellig kulturel baggrund og opførsel. Jeg tror personligt ikke, at dette er muligt, når mennesker med forskellig baggrund, værdier og livsvilkår mødes. Spørgsmålet er måske endda, om det konfrontationsfri kulturmøde er noget, vi skal stræbe efter? Måske skal vi som kulturformidlere skifte perspektiv og ikke stræbe efter at skåne danskerne ved at lære dem at styre uden om faldgruberne, men derimod lære dem at håndtere de mange svære konfrontationer.\nGør kulturmødets fejl menneskelige\nAt jokke i ”kulturspinaten” og træde sine værter over tæerne er jo helt ok, så længe man ikke gør det for at skade andre. Problemet ligger ikke i grænseoverskridelsen, men i den efterfølgende opfølgning – og ofte mangel på samme. Det handler for mig at se om at få de rette redskaber til at kommunikere og lande konflikten på en måde, så begge parter bliver mere oplyste og er kommet nærmere hinanden. Men dette kræver selvindsigt, erfaring og mod, og det kan man på ingen måde forlange af en ung pige, der flytter til Japan på udveksling (eller af mig selv, da jeg som ung var en fiasko som frivillig på et russisk børnehjem).\nAt forfatteren deler så ærligt (og velskrevet) om sine egne kulturelle bommerter kan være en hjælp til at indse, at vi ikke behøver at skamme os over at have fornærmet dem, vi nu engang er rejst ud i verden for at møde og lære at kende. Camilla Nellemann lægger med sin bog Dansende biler et menneskeligt filter henover kulturmødets genvordigheder.\nBogen er godt korrekturlæst, og bagsideteksten er velskrevet og overbevisende. Forfatteren virker straks troværdig, og jeg får tillid til, at hun kender sit fag. Efter endt læsning er jeg ikke skuffet. Til gengæld kan jeg ikke rigtig regne ud, hvad det er for en genre. Bogen kaldes for en autofiktiv roman. Men jeg vil nærmere kalde det en rejsefortælling.\nDansende biler er opbygget med et nutidsspor, hvor vi hører om det aktuelle Japan som energination og ledes gennem forfatterens phd-studieforløbs kulturelle udfordringer og glæder. Samtidig er der et datiddspor, hvor vi underholdes med scener fra forfatterens første ophold i Japan i slut 90’erne. Jeg er mest vild med tilbageblikkene. Det er der, der er mest drama og mest humor i de særegne kultursammenstød.\nI bogen bruges en del fortælletekniske kneb, der virker mere og mindre godt. F.eks. det journalistiske kneb med at begynde et kapitel med en kuriositet eller et citat og derefter først vende tilbage til det i slutningen af kapitlet. Et andet kneb, der bruges, er at lave en clifhanger, som så ledte videre til næste kapitel à la: ”Der er otte måneder til, at jeg skal rejse. Men så modtager jeg en besked, der sender mig østover tidligere end forventet”\nNår man som læser lægger så meget mærke til sådanne kneb, virker de efter min mening ikke helt efter hensigten. De sprang mig snarere i øjnene frem for at lede mig umærkeligt videre. Når det er sagt, er bogen ganske velkomponeret og meget velskrevet. Derfor var den god at læse, og jeg tog gerne 50-60 sider i rap, selv om det var sent, og jeg burde sove.\nBringer sig selv i spil\nDa det er en autofiktiv roman er forfatterens egen person i spil. Det klarer Camilla Nellemann flot. Hun falder ikke fælden med at blive for personlig eller for selvoptaget. Til gengæld forstår hun at dele ærligt ud af sig selv på en måde, som er relevant for bogens ærinde. F.eks. fortæller hun om sine slankekure og om ”slankemonsteret”, der i en periode tog kontrollen over hendes selvbillede. Hun sætter denne personlige historie i perspektiv til det japanske kvindeideal, og dermed leverer hun indirekte en kritik af samme.\nCamilla Nellemann er sprogofficer og phd. Bogen igennem mærker man hendes personlige styrke og målrettethed. Stædigheden, der får hende til at fortsætte trods de mange kultursammenstød – måske fordi hun ikke vil tabe ansigt. Følsomheden, der får hende til at lægge mærke til alle forskellene, signalerne og nuancerne og reflektere over dem. Intellektet, der gør hende i stand til at sætte sine oplevelser i system og lære af dem.\nHvis bare jeg var lige så sej\nUnder min læsning af Dansende biler, fik jeg samme følelse, som når jeg ser og læser noget med Matilde Kimer. Nemlig den der ”Hvis bare jeg var lige så sej”-følelse. Hvis bare jeg havde været lige så målrettet, ikke havde ladet mig opsluge af børn og familielivet, men i stedet havde sat næsen i sporet og draget ud over de russiske stepper. Så ville jeg måske være lige så sej. Så ville jeg måske have realiseret min phd-drøm, blevet russisk sprogofficer, været mediernes foretrukne ruslandsekspert og kulturel rådgiver for toppen af dansk-russisk erhvervsliv og ikke sidde her på Mors i et gammelt lille hus på landet og kæmpe med at acceptere mit middelmådige liv.\nMen det er det, god litteratur kan. Det får dig til at tage dit eget liv, dine valg, dine værdier op til overvejelse, fordi du ser verden gennem en andens øjne. For mig, personligt, var det derfor en virkelig god læseoplevelse. Om det også bliver det for dig, skal jeg naturligvis ikke kunne sige. Men jeg tror det.\nDu kan læse mere om Camilla Nellemann og Dansende biler her: www.integration.as.\nForrige: Kæreste med russisk kvinde – er det fake?\nNæste: Underbukseforgifter: Navalnyj latterliggør Putin og svækker hans magt


Rekord i containeromsætning på Aarhus Havn - LTL.dk - Lager & Transport Logistikmagasinet\nI et år, hvor verdenshandlen er præget af coronapandemi, er det alligevel lykkedes Aarhus Havn at sætte Danmarksrekord i containeromsætning. Og virksomheden slår tilmed rekorden fra 2019 allerede den 3.december og dermed på baggrund af kun ca. 11 måneders omsætning\n-I dag løftes container nummer 574.747 over kaj og det er det største antal i Danmark nogensinde. Dermed slår vi vores egen rekord fra sidste år. Men det betyder samtidig, at alt hvad vi omsætter resten af året, er lig med årets vækst, og det synes jeg er ganske flot i en tid med svag verdensøkonomi, udtaler CEO/havnedirektør Thomas Haber Borch i en pressemeddelelse torsdag den 3. december\nHan peger desuden på, at Aarhus Havns største konkurrent syd for grænsen kom ud af første halvår 2020 med et fald i containeromsætningen på 12 pct., hvilket for alvor sætter rekorden og den stigende omsætning i Aarhus i perspektiv.\nImporten er også steget\nEn af forklaringerne på den markante fremgang i containeromsætningen på Aarhus havn er en stigende eksport af svinekød til det asiatiske marked – herunder Kina, hvor der i de seneste år er sket en reduktion i landets egen produktion af svinekød på grund af afrikansk svinepest. Men faktisk er det ikke bare eksporten af containere, der er steget i Aarhus, men også importen.\n-Jeg vil gerne erkende, at det ikke var vores forventning, at vi I år både skulle sætte rekord i antallet af importerede og eksporterede containere – og især ikke, når vi skeler til, hvad der sker i nogle af de øvrige havne i Europa. Men vi glæder os naturligvis over, at det ser ud som om, at dele af dansk erhvervsliv har det godt trods krisen, og at de vælger Aarhus Havn som deres foretrukne ind- og udskibningshavn, siger Thomas Haber Borch.\nI forvejen er Aarhus Havn landets absolut største containerhavn med en markedsandel på mere end 65 pct. af de containere, der omsættes i Danmark. Og rekorden på 574.747 containere, som er sat i dag, betyder, at der løftes mere end én container over kaj hvert eneste minut året rundt.


2 Benches Apartment i Zanzibar til Bedste Pris-garanti | Agoda.com\nNungwi, Nungwi, Zanzibar, Tanzania - Se på kort\nNabolag Nungwi Nungwi Nungwi Nungwi Paje Nungwi\nMere om 2 Benches Apartment\nUanset om du er turist eller forretningsrejsende, så er 2 Benches Apartment et fantastisk overnatningsvalg, når du skal besøge Zanzibar. Herfra har gæster glæde af nem adgang til alt, hvad denne livlige by kan tilbyde. Med sin praktiske beliggenhed tilbyder dette hotel nem adgang til byens vigtigste seværdigheder.\nPå 2 Benches Apartment gøres der alt for at sikre gæsternes komfort. For at opnå dette tilbyder hotellet den mest imødekommende service og de bedste bekvemmeligheder. Hotellet tilbyder lufthavnstransport, biludlejning, restaurant, transportservice, cykeludlejning for at sikre, at gæsterne nyder deres komfortable ophold så meget som muligt.\nAlle hotellets værelser er indrettede med betænksomme bekvemmeligheder som garanti for uforlignelig komfort. Hotellet tilbyder et fremragende udvalg af rekreative faciliteter, som dykning, fiskeri, have, vandsport (ikke-motoriseret). 2 Benches Apartment er det eneste sted, du behøver, når du søger kvalitetsindkvartering i Zanzibar.\nBemærk venligst, at internetforbindelsen kan være påvirket under regnvejr. Du bedes give 2 Benches Apartment besked om, hvornår du regner med at ankomme. Du kan gøre dette ved at skrive til hotellet i boksen "Særlige anmodninger" når du booker, eller du kan kontakte overnatningsstedet. Du finder kontaktoplysningerne på din reservationbekræftelse. Du skal betale via bankoverførsel før ankomst. Overnatningsstedet kontakter dig med flere oplysninger, når du har gennemført bookingen.


Føder børn til de rige | Ude og Hjemme\nFøder børn til de rige\nSom 17-årig kom danske Anne Dorthe til USA som au pair. Hun blev gift, uddannede sig til skønhedsekspert og fik to sønner. Da hun hørte om et ægtepar, der ikke selv kunne få børn, foretog hun et karriereskift. Anne Dorthe blev professionel rugemor og får en kvart million per barn. Men hun gør det ikke for pengenes skyld.\nTorsdag d. 5. juli 2012 - af Carsten Holst\nI 2008 mødte vi Anne Dorthe i USA, og hendes historie glemmer vi aldrig:\n- Det har været en hård tid for alle i familien, specielt for Anne Dorthe. Jeg forsøgte at tale hende fra det denne gang, men der er noget specielt ved danske kvinder. De gør de ting, de brænder for, og man kan ikke snakke dem fra det. Jeg kan i hvert fald ikke. Men jeg elsker Dorthe, og jeg er stolt af hende. Jeg véd, at hun gør det med hjertet, og ikke for pengenes skyld.\nJeg kan se på Santiago, at han ikke forventer svar. . Han ville blot fortælle, hvor stolt han er af sin 36-årige danske hustru, der for anden gang er optaget af sit eget, sociale projekt som professionel rugemor. Anne Dorthe skal om få dage på West Boca Medical Center i den amerikanske solskinsstat føde en lille pige, som hun ikke er biologisk mor til, og som Santiago ikke er far til.\nSå snart den lille pige er født, bliver hun givet bort til et velhavende ægtepar, som skal være den nyfødtes mor og far resten af livet.\nJournalist Carsten Holst sammen med Anne Dorthe kort før fødslen i 2008\nUde og Hjemme på pletten\nUde og Hjemme har som det eneste medie fået Anne Dorthe og Santiago Concepcions tilladelse til at berette om fødslen, de sidste dage inden, om Anne Dorthes følelser, hendes forventninger, de fysiske og mentale strabadser og meget andet.\nSantiago har støttet Anne Dorthe hele vejen og fulgt sin hjertegode hustrus projekt fra sidelinjen med et håb om, at dette andet rugebarn bliver det sidste.\nJobbet er alt for hårdt for hende, og det slider på forholdet. Men det er helt hendes egen beslutning.\nLæs også: Jeg får aldrig mit eget barn\nFøler intet for pigen i maven\nJeg besøgte Anne Dorthe i familiens dejlige hjem i et velhaverkvarter i Boca Raton nord for Miami i januar 2008, nogle måneder før fødslen. Her fortalte hun ærligt og usentimentalt om sin tilværelse som rugemor.\nBørnene Erik og Markus var dengang 11 og fem år.\nTre år før, den 12. maj 2005, havde Anne Dorthe født sit første rugebarn, drengen Luke. Hun havde bogstaveligt talt lejet sin krop ud til to velhavende amerikanske ægtepar, som hver havde betalt omkring 20.000 kr. pr. måned i "husleje".\nLæs her, hvordan Anne Dorthe har det i dag\nFik 250.000 kr. for barnet\nAnne Dorthe vidste, at hun skulle føde en lille pige, da hun fredag den 15. februar 2008 blev indlagt på West Boca Midical Center. Efter 12 timer var fødslen overstået, og den danske kvinde lå glad og smilende i barselssengen med en vidunderlig pige på 3.800 gram og 41 cm i armene. Ved barselssengen stod et amerikanske ægtepar, der lige var blevet far og mor, med glædestårer i øjnene. Anne Dorthe rakte dem pigen med et smil og sagde:"Værsgo, hun er jeres. Pas godt på hende".\n- Om jeg så får tilbudt 10 millioner dollars, vil jeg ikke være rugemor igen. Det var hårdere fysisk denne gang, end jeg havde regnet med. Men jeg fortryder intet. Siden jeg fik ægteparrets befrugtede æg indopereret på en klinik i Las Vegas for ni måneder siden, har jeg vidst, at barnet ikke er mit. Jeg havde ingen følelser for pigen, da jeg afleverede hende. Nu er jeg bare glad og lettet, sagde Anne Dorthe.\nDagen efter fødslen tog vi alle på restaurant for at fejre, at alt var gået godt. Jeg spurgte Anne Dorthe, om ikke hun for første gang i ni måneder havde lyst til et glas vin. Hun måtte ifølge kontrakten ikke drikke alkohol under graviditeten. Men hun rystede på hovedet og smilede. Den danske rugemor med et hjerte af guld ville hellere sidde lige så stille og komme til kræfter. Det havde hun om nogen fortjent.


Den nye Mercedes A-Klasse imponerer på alle parametre, og det er første gang, at jeg for alvor har haft den rigtige Mercedes-fornemmelse i en lille forhjulstrukken bil.\nMotorudvalget består til at begynde med af en 116 hestes diesel og to benzinudgaver på hhv. 163 og 224 hk. Senere følger en større diesel og en AMG-version. Foto: Henrik Dreboldt Fold sammen\nLørdag d. 08. september 2018, kl. 17.00\nKan I huske den første Mercedes A-Klasse fra 1996? Det var den, der gjorde elg-testen verdensberømt. Den lignede mere en skrumpet varevogn og var mere MPV end klassisk Mercedes. Afløseren kom i 2004, og den var ikke meget bedre. Først i 2012 smed Mercedes A-Klasse MPV-looket og sprang ud som hatchback.\nPris: 343.880 kr.\nMål (L/H/B): 442/144/180 cm\nAnhængervægt u/m bremser: 675/1.600 kg\nBagagerumsvolumen: 370 liter\nMotor: R4 turbobenzin på 1.332 cm3\nYdelse: 163 hk v. 5.500 o/min\nMoment: 250 Nm v. 1.620 o/min\nTransmission: 7-trins DCT aut.\n0-100 km/t: 8.0 sekunder\nCO2 udledning: 125 g/km\nDen var et kæmpe spring frem og stod fadder til en hel familie af små forhjulstrukne Mercedes-modeller – fra B-Klasse til GLA og CLA. Fine biler, men når man trådte om bord i en klassisk baghjulstrukken Mercedes C-Klasse sedan fra samme årgang, slog det mig, hvor andlerledes den føltes. Kabinekvaliteten var konsekvent bedre, køreoplevelsen tungere og mere raffineret, og alt fra lyddæmpning til kørekomfort lå et niveau over.\nDerfor er jeg tæt på »cremekonge Ole Henriksen«-begejstret efter de første 60 km i den nye Mercedes A-Klasse, for her er en lille kompakt hatchback, der kører og føles som en ægte Mercedes. Den første, der rigtig har fortjent stjernen på kølergrillen, og som lever op til Mercedes payoff – det bedste eller slet ikke.\nDen nye A-Klasse har fået Mercedes’ karakteristiske smalle forlygter. Fold sammen\nKabinen er klasseledende\nDet første, der slår mig, er kabinen. Den er et overskudsorgie af lækre materialer og fremsynede løsninger. Tag rattet i testbilen (en Mercedes A200 med AMG style-pakke) – det er det samme som i Mercedes-topmodellen S-Klasse. Komplet med de to små følsomme tommeltot-joysticks, der lader dig bekvemt drible rundt i bilens menuer.\nBag rattet troner en regulær skærmvæg. Ligefor er et digitalt speedometerdisplay på en skærm med suveræn opløsning, og den leder mod højre over i endnu en skærm til infotainmentsystemet. Testbilen har den store skærmløsning til 10.000 kr., og pengene er givet godt ud, for dens digitale totalindtryk er til et rent 12-tal.\nLad mig give to eksempler: For det første er head up-displayet (som projicerer fart, forbrug og vejbaneassistenten) direkte op i synsfeltet på indersiden af forruden, et af de bedste og mest informative, jeg har oplevet i nogen bil. Her er ingen nærig plexiglasplade som i Volkswagen Arteon eller den nye Ford Focus – det føles som ægte luksus – og er standard på den nye A-Klasse.\nDerudover imponerer navigations- anlægget mig, for ikke nok med at den viser med pile i head up-displayet, hvad du skal, den bruger også kameraet fra bilens vejbaneassistent til at vise et videobillede af rundkørslen foran, som det så lægger store pile, der er umulige at misforstå, ind ovenpå. Det er det første navigationsanlæg, jeg har prøvet, som er decideret skudsikkert, og kører du forkert med det slået til, så kan hverken Louis Nielsen eller Det Danske Spejderkorps hjælpe dig.\nKabinen er klasseledende – både på brugerflade, udstyr, finish og materialevalg. Foto: Henrik Dreboldt Fold sammen\nPå motorfronten fås A-Klassen indledningsvis med en basisturbodieselmotor på 116 hk (A180d), en 1,3-liters turbobenzinmotor på 163 hk (A200) og en 2,0-liters turbobenzinmotor på 224 hk (A250). Siden kommer en AMG-model, der formodentlig har firehjulstræk og små 400 hk, men den er stadigvæk omgærdet af mystik og hemmelighedskræmmeri.\nTestbilens 163 hk er rigeligt, og den nye 1,3-liters turbomotor (som er udviklet sammen med Nissan og Renault), synes helt rigtig til bilen. Eneste malurt i bægeret er, at den føles, som om den har nogle lidt døde punkter på omdrejningsspektret, når den køres hårdt. Ikke katastrofalt overhovedet, men en pointe, der bør nævnes på en bil, der flirter med 400.000 kr.\nEn anden ting, der irriterer mig, er bilens vejbaneassistentsystem, som er mere militant end en ISIS-mullah på amfetamin. Hver gang jeg snitter en hvid stribe, så bremser den panisk ned, og jeg får et kæmpe chok og et unødvendigt adrenalinkick. Så efter 20 km, slår jeg det fra, og det er ikke pointen med assistentsystemer, at de skal irritere os til at slukke dem.\nTilbage sidder jeg dog med et indtryk af en bil, der er decideret klasseledende. OK – startprisen ligger lige over 300.000 kr., og det er små 100.000 kr. mere end en tilsvarende Golf og 20-30.000 kr. mere end en Audi A3 eller en BMW 1-serie. Men ser man på standardudstyret, forklarer det en del af merprisen, for det er kæbetabende højt i den nye A-Klasse.\nResten kan tilskrives Mercedes-navnet. Eneste punkt hvor den ikke er klasseledende, er nok på køredynamik, hvor en bil som den nye Ford Focus synes tanden skarpere. Men Mercedes har aldrig været kendt for at være de skarpeste i kurverne.\nMercedes er en bil, der skal levere ubesværet komfort, en gennemført kvalitetsfornemmelse og en følelse af overlegent raffinement. Den nye A-Klasse lægger et lag med digitale lækkerier oveni, og jeg er dybest set voldsomt imponeret – hvilket retfærdiggør både pris og stjernen ude foran.


VINDER af bedste internationale tegneserie: “The Art of Charlie Chan Hock Chye” af Sonny Liew – Pingprisen\nVINDER af bedste internationale tegneserie: “The Art of Charlie Chan Hock Chye” af Sonny Liew\nBEDSTE INTERNATIONALE TEGNESERIE: “The Art of Charlie Chan Hock Chye” af Sonny Liew (Pantheon)\nSonny Liew tildeles Ping-prisen for Bedste udenlandske tegneserie med The Art of Charlie Chan Hock Chye. Tegneserien er umiddelbart en coffee table book over en singaporeansk tegneserietegner Charlie Chans liv og værk, bl.a. med hans skitser og upublicerede tegneserier. Når det kommer til stykket, er det en overordentlig ambitiøs fortælling om kampene for Singapores uafhængighed fra det britiske imperium i 1950erne og 1960erne. Hovedpersonerne er to historiske forkæmpere for uafhængighed – Lim Chin Siong og Lee Kuan Yew – og så Charlie Chan som, coffee table book og skitser til trods, aldrig har eksisteret.\nThe Art of Charlie Chan tilhører den efterhånden anselige gruppe af tegneserier, som fremstiller en bestemt historisk begivenhed eller periode gennem øjnene på et almindeligt menneske. Det gør Sonny Liew ekstraordinært godt, samtidig med at han skiller sig ud ved at lege med genre- og mediekonventioner på måder som bliver ved med at overraske og imponere hen over de mere end 300 sider.\nSonny Liew’s tegneserie krydser imellem politisk historie og tegneseriehistorie på måder som tydeligt illustrerer mediets substans og historiske forankring, samtidig med at The Art of Charlie Chan Hock Chye sætter spørgsmålstegn ved forestillingen om Singapores historie i ental. Netop de mange fortællinger om Singapore og tegneseriens leg med fakta og fiktion ender med at gøre læseren meget klogere på Singapores historie – og en fornem læseoplevelse rigere.


Nu spidser overenskomstforhandlingerne virkelig til - BUPL\nNu spidser overenskomstforhandlingerne virkelig til\nHold da op. Det er på alle måder et usædvanligt overenskomstforløb, vi er i gang med. Med flere lange pauser og stop i forhandlingerne, og det er svært at sige, om det havde set anderledes ud uden dem. Mit bud er, at vi havde stået præcis samme sted, som vi står i dag.\nUdgivet d. 14 februar, 2018\nOnsdag eftermiddag mødtes BUPL og de andre faglige organisationer i Forhandlingsfællesskabet med KL til et statusmøde. Det tog et par timer, og der løb en del journalister rundt. Medierne er stadig mest interesserede af pausen i forhandlingerne på lærerområdet, der hvor konflikten er størst. Og der skal heller ikke herske nogen tvivl om, at det er helt afgørende, at alle organisationer skal have adgang til forhandlede aftaler.\nDet var også derfor, at vi sendte næstformanden for Forhandlingsfællesskabet, FOA-formand Dennis Kristensen, i medierne med et skarpt budskab til KL. De skal tilbage på sporet og tilbage til forhandlingsbordet. Det bakkede jeg i øvrigt op i et interview med lærernes eget fagblad.\nMeldingen kom ret hurtigt retur fra KL’s Michael Ziegler. De er nu klar til at forhandle – ikke kun lærernes arbejdstid, men også til at indlede de afsluttende forhandlinger. Vi skal nemlig tilbage på sporet. Torsdag er der planlagt såkaldt tekniske forhandlinger, og KL mødes torsdag også med Lærernes Centralorganisation. Hvis alt går vel, så indleder BUPL lørdag kl. 11.00 de afsluttende forhandlinger.\nDet giver os 11 dage til at få lukket en aftale, da den 28. februar er aftalt som skæringsdato. Det bliver svært. Og den helt store udfordring handler om den økonomiske ramme. Vi skal blive enige om, hvor mange penge vi kan forhandle om.\nI kan jo sikkert huske innovationsminister Sophie Løhdes kreative talgymnastik om, at de offentlige ansatte har fået for store lønstigninger i forhold til deres kollegaer i det private.\nStaten har meldt hårdt ud og sagt, at løngabet skal lukkes. Og fordi staten jo sidder på de offentlige finanser, er der er en tradition for, at KL og Regionerne lægger sig op af deres aftaler. Men man er stadig langt fra målet på statens område, så vi kom ikke nærmere den økonomiske ramme med KL på onsdagens møde. Det er noget udfordrende!\nVores krav er til gengæld helt tydeligt. Vi skal som offentlige ansatte også have en retfærdig andel af det økonomiske opsving, som statsminister Lars Løkke Rasmussen fremhæver gang på gang. Nu er det vores tur! Vi skal have rigtige lønstigninger, så vi kan købe mere for vores løn om tre år, end vi kan i dag. Basta.\nEt andet stridspunkt med KL er seniordagene. Vi kæmper for at beholde dem, som de er i dag. For det er klart, at hvis arbejdsgiverne virkelig ønsker, at vi skal arbejde længere, så skal de ikke forværre vilkårene for seniorer. KL er af en anden opfattelse. De ser det som et problem i forhold til rekruttering, at seniorerne går ned i tid for tidligt i forhold til pensionsalderen. Jeg har forsøgt at forklare KL, at en forringelse af seniordagene for pædagogernes vedkommende kan betyde, at pædagogerne trækker stikket endnu tidligere og KL’s ”rekrutteringsudfordringer” så bliver større. Men jeg er ikke sikker på, at budskabet er trængt helt ind.\nJeg er helt med på, at man i en forhandling skal både give og tage. Vi tager skam KL’s rekrutteringsudfordringer alvorligt. Og jeg kan godt se logikken i, at der bliver lavet en rekrutteringspulje for SOSU’erne. Men det kræver altså, at vi kan blive enige om den samlede ramme. Organisationerne skal have puljer til egne forhandlinger, og så SKAL der være plads til vores ligelønspulje. Her kommer vi til at slås med KL lige til det sidste. Jeg tager soveposen med til forhandlingerne på lørdag.