Ačkoliv jednotliví biskupové postrádají učitelskou autoritu vně svých vlastních diecézí, přesto dnes není nouze o biskupy i kardinály na volné noze, kteří se rádoby autoritativně vyjadřují k věroučným otázkám platným pro celou Církev. Mnohá magisteriální rozhodnutí jsou veřejně "korigována" individuálními i týmovými prohlášeními těchto nespokojenců z řad Církevní hierarchie. Jejich množina je již poměrně ustálená: Kardinálové Burke, Pujats, Müller a Brandmüller, biskupové Vigano, Schneider, Peta, Strickland a několik dalších. Jeden jejich článek si našel cestu i do Distance pod názvem "Objasnění pravd vztahujících se k nejčastějším omylům v životě Církve naší doby" v čísle 2019/3. Papež František je v těchto kritických intervencích explicitně či implicitně vykreslován v lepším případě jako nekompetentní ignorant, v horším případě jako bezprostřední hrozba pro pravověrnost Církve a jejího učení. V každém případě je ovšem vykreslován jako ten, jehož magisterium má být podrobováno kritické kontrole z věroučného hlediska. Tento přístup kardinála Burkeho a spol. k magisteriálním změnám vystihl v kontextu neomylnosti svatý John Henry Newman ve své "Eseji na pomoc gramatice souhlasu" v roce 18701):\n"... Člověk konvertuje ke Katolické Církvi, protože obdivuje její náboženský systém a je znechucený protestantismem. Jeho obdiv zůstává. Nicméně, po nějakém čase opustí svou novou víru, aby se případně vrátil ke své staré. Důvod, který lze vytušit, může někdy spočívat v tom, že nikdy nevěřil v neomylnost Církve. Uvěřil v pravdivost její doktríny, ale nikoliv v její neomylnost. Když byl tázán, zda věří ve všechno, v co věří Církev, odpověděl, že ano. Tuto otázku ovšem pochopil tak, zda věří v ty partikulární doktríny, které v té době Církev fakticky formálně učila, ačkoliv ji měl pochopit tak, zda věří v to, co Církev aktuálně učí a kdykoliv v budoucnu bude učit. Nikdy tedy neměl onu neopomenutelnou elementární víru katolíka a nikdy skutečně nepatřil do stáda Církve ..."\nSám kardinál Burke v duchu tohoto defektu tvrdí, že on nemůže být v rozporu s učením Církve, protože on učí stále ty samé věci2). Problém spočívá v tom, že Církev dříve tolerovala některé věci, které nyní odsuzuje. V úryvku svatého Johna Henryho Newmana se jednalo konkrétně o makulismus, v našich časech se jedná například o přípustnost trestu smrti. Článek "Objasnění pravd vztahujících se k nejčastějším omylům v životě Církve naší doby" je ilustrativním počinem. Ačkoliv se v něm výslovně nepíše, že se jedná o věroučný útok na papežské magisterium, jeho faktickým obsahem není prakticky nic jiného. Hlavním terčem je sice Františkovo magisterium, ale například bod 39 o údajné nezrušitelnosti povinného kněžského celibátu nelze vztáhnout na magisterium současného papeže. Tento bod odsuzuje naopak Benedikta XVI. a jeho apoštolskou konstituci Anglicanorum Coetibus z roku 2009, případně některé jeho předchůdce včetně Klementa VIII. s jeho apoštolskou konstitucí "Magnus Dominus et Laudabilis Nimis" z roku 1595. Ilustrativní je i použitá metoda spočívající v interpretaci Písma a starších magisteriálních dokumentů. Tato interpretace přitom vůbec neoplývá logickou zřejmostí ani terminologickou přesností, nicméně její závěry jsou kategorickými antitezemi novějších magisteriálních výroků. Zároveň jsou tyto antiteze explicitně předkládány coby součást "neměnné církevní Tradice", případně "neomylného církevního magisteria", aby nebylo nejmenších pochyb o tom, že se jedná o nesouhlas právě v otázkách víry.\nV tomto článku nemám v úmyslu meritorně prokazovat vnitřní rozpornost a libovůli jednotlivých úvah kardinála Burkeho a spol. Tím jsem se ostatně zabýval v několika předchozích článcích. Mám naopak v úmyslu zaměřit se na použitou teologickou metodu, konkrétně na metodu výkladu zjevených pravd. Pokud někdo staví například čistě filosofické argumenty proti věrouce Církve a zároveň je katolíkem, tak má sice také problém s konzistencí, ale alespoň ve svém protestu neparazituje na tom, co jím zároveň popírá. Některé moje argumenty jsou aplikovatelné i na takové případy, ale jiné nikoliv. Problematická teologická metoda kardinála Burkeho a spol. stojí na dvou hlavních pilířích. Prvním z nich je starý dobrý protestantismus, nicméně s propracovanější dialektickou rétorikou, která fakticky protestantské obsahy zahaluje do předefinovaných katolických pojmů. Druhým pilířem je potom ideologický konzervatismus, který stejně jako všechny ostatní ideologie reaguje na reálný problém, nicméně jde o reakci ideologicky zúženou, tudíž neadekvátní a kontraproduktivní.\n2. Diskuse katolíka s protestantem\nMnohé diskuse s protestanty probíhají podle tohoto scénáře:\nKatolík: Z čeho vyvozuješ, že papež učí hereze?\nProtestant: Jeho učení je v rozporu s Biblí.\nKatolík: Ale co když jiní interpretují Bibli jinak než Ty?\nProtestant: Tak se mýlí.\nKatolík: Proč se mýlí?\nProtestant: Protože (zcela jednoznačně) protiřečí Bibli.\nArgumentace protestanta stojí na interpretaci Bible, která není zdůvodněná logicky překontrolovatelným způsobem. Když se člověk na takové důvody ptá, nedostane se mu skutečné odpovědi. Stanovisko protestanta totiž fakticky spočívá na jeho subjektivní interpretaci Písma, která je nepřiznaně a dogmaticky vydávána za Písmo samotné. Metodicky je situace jednoznačná. Autorita Písma je neoddělitelná od autority Církve, protože Písmo bylo sepsáno v Církvi a jeho kánon i inspirovanost byly definovány Církevním magisteriem. Zásada Sola Scriptura je inherentně kontradiktorní, protože není uvedena nikde v Písmu. V praxi pak vede k tomu, že protestanté habituálně dospívají k radikálně odlišným interpretacím Písma, i když čtou ty samé pasáže. Bez Církve a jejího autoritativního rozsuzování sporů o interpretaci Písma je jednota víry nedosažitelná.\nJiný scénář může nastat, pokud se protestant odhodlá k předkládání nějakých racionálních důvodů:\nProtestant: Jeho učení o uctívání ikon je v rozporu s příkazem z Exodu 20,4: "Nevytvoříš si pro sebe modlu zobrazením čehokoliv nahoře na nebi, dole na zemi, ani ve vodách pod zemí".\nKatolík: Znamená to, že je nepřípustné vytvářet také sochy andělů?\nKatolík: Bůh v Exodu (25,18) ovšem také nařídil: "Potom zhotovíš dva cheruby ze zlata; dáš je vytepat na oba konce příkrovu". Tvoje interpretace Exodu je vnitřně rozporná. Bůh podle ní zakazuje to, co zároveň přikazuje.\nDruhá diskuse je ukončena meritorním důkazem. Při něm se ukazuje, že přímočará interpretace jedné věty z Písma, která se na první pohled může jevit zcela jasnou a jednoznačnou, je ve skutečnosti v rozporu s jiným veršem z téhož dokumentu. Nejde přitom o nic výjimečného. Bibli není možné číst jako sadu izolovaných vět ani jako sadu izolovaných knih; naopak je potřeba ji interpretovat kontextuálně. To je teologicky namáhavějším úkolem než vytrhávání jednotlivých výroků z kontextu, protože to vyžaduje povědomí o celku Bible a o vztahu mezi Biblí a Učitelským úřadem Církve.\nZa starých časů byla Bible zneužívaná protestanty k útokům na Tradici. Katolíci tehdy správně bránili Tradici proti protestantské zásadě Sola Scriptura. V naší době však dochází ve vztahu k Tradici k podobně účelovému redukcionismu, jakého se dopouštěli staří protestanté s Písmem. Tradice je považována za soběstačný věroučný zdroj oddělitelný od Učitelského úřadu a jako taková je zneužívána k útokům na učení Církve. Jediný podstatný rozdíl spočívá v tom, že Sola Scriptura byla explicitní zásadou, ke které se staří protestanté hrdě hlásili, zatímco Sola Traditio je implicitní zásadou, k níž se noví protestanté sice nehlásí, ale o to systematičtěji podle ní postupují. V obou výše zmíněných diskusích katolíka s protestantem lze totiž vyměnit Bibli za Tradici a získáme v prvním případě kardinála Burkeho a spol., v druhém případě pak jejich stoupence z řad rádoby teologů, kteří typicky nevědomky popírají staré magisteriální dokumenty (místo Amoris Laetitiam kritizují Orientalium Ecclesiarum, místo Dignitatis Humanae kritizují Ci Riesce, atd.), na něž se zároveň odvolávají, protože rovněž nejsou schopni interpretovat Tradici kontextuálně a respektovat Učitelský úřad Církve. Všechna výše uvedená tvrzení o Bibli platí totiž i pro Tradici. Stěží lze dostatečně zdůraznit, jak potřebné je vážnost této skutečnosti nahlédnout a poctivě zreflektovat.\nDokonce platí, že ze dvou relevantních hledisek jsou na tom stoupenci zásady Sola Traditio ještě hůře než stoupenci zásady Sola Scriptura. Specifická obtížnost interpretování Tradice se ukazuje již v tom, že první křesťanská hereze (tzv. judaizérství – tedy podrobování pohanů židovským rituálům) spočívala v přecenění Tradice. Ohledně Písma dochází k obtížím obvykle až ve fázi interpretace. V případě Tradice nastávají zcela zásadní problémy již ohledně toho, co je součástí Tradice, a co nikoliv. Interpretovat správně spisy Církevních otců nebo staré magisteriální dokumenty bývá srovnatelně obtížné jako správně interpretovat Písmo. Interpretace Tradice se ovšem navíc hemží i problémy spočívajícími například v tom, které Tertuliánovy nebo Origenovy knihy jsou v pořádku, a které nikoliv. Neexistuje žádný kánon Tradice, protože Tradice se neustále vyvíjí. Abstrahujeme-li od specifik papežského magisteria, potom jsou mezi různými materiálními prameny Tradice skutečné rozpory, k čemuž v případě Písma nedochází. Naopak neopomenutelná role Římského biskupa coby nejvyššího soudce v otázkách víry je v Tradici vystižena podstatně obsažnějším a explicitnějším způsobem než v Písmu. Tuto roli potvrzovali a jednali podle ní již mnozí Církevní otcové, jako například svatý Irenej, svatý Atanáš, svatý Jan Zlatoústý, svatý Augustin z Hippo, svatý Cyril Alexandrijský, svatý Flavián, svatý Maxim Vyznavač, svatý Sofronius Jeruzalémský, svatý Teodor Studijský, svatý Ignác Antiochijský, svatý Jeroným, svatý Prosper Akvitánský a mnozí další. V samotném magisteriu je potom potvrzena tolikrát, že je prakticky nemožné všechny takové výskyty vyjmenovat. Z těchto dvou důvodů je věroučné oponování papežskému magisteriu ve jménu Tradice ještě bizarnějším počinem než oponování témuž magisteriu ve jménu Písma.\n3. Esenciální definice protestantismu\nJako je totalita v povrchním vulgárním diskurzu spojována například s revolučním násilím nebo s aktuálním zideologizováním všech složek veřejné moci, protestantismus bývá podobně spojován například s neúctou k Panně Marii nebo s popíráním reálné přítomnosti Krista v Eucharistii. V obou případech (totality i protestantismu) dochází k záměně esenciálního určení a pouhých empiricky posbíraných fenomenálních znaků. Stejně jako nelze totalitní povahu určitého politického zřízení potvrdit nebo popřít analýzou nenutných totalitních fenoménů, nelze ani protestanta identifikovat podle jeho úcty nebo neúcty k Panně Marii ani podle jeho názoru na reálnou přítomnost Krista v Eucharistii. Vrcholem tohoto zmatení je například označování řádné formy latinského ritu z roku 1970 za protestantskou liturgii, případně označování svěcení ženatých kněží za protestantizaci Církve. S náhodně vytipovanými fenomenálními akcidenty protestantismu se v těchto případech zachází jako s jeho esenciálním určením, z čehož se pak zákonitě dovozuje, že i poslušnost vůči Církvi a její svátostné disciplíně může být protestantismem.\nJe přitom příznačné, že například Martin Luther nepopíral reálnou přítomnost Krista v Eucharistii. Pouze chybně tvrdil, že Kristovo lidství je všudypřítomné. Důvod jeho tvrzení, že Kristus není přítomný v Eucharistii o nic víc než kdekoliv jinde, je tedy logicky neslučitelný například s důvodem Huldrycha Zwingliho. Protestantismus tudíž nepředstavuje nějakou koherentní věrouku, jakou je například katolicismus. Naopak se jedná o množinu mnoha různých vzájemně rozporných doktrín podobnou například islámu. Tendence k herezím je protestantismu sice vlastní, nicméně tato tendence neimplikuje, že by protestantismus byl esenciálně herezí nebo množinou herezí. Navíc se až na jednu výjimku jedná skutečně o pouhou tendenci. Téměř pro každou pravdu víry lze najít nějakého protestanta, který ji uznává. Jediné pravdy víry, které protestanté svorně odmítají, se vztahují k autoritě a k věroučným charismatům Církve. Nikdo z protestantů se reálně nepodřizuje učení papeže ani biskupů, kteří jsou s ním v jednotě. Etymologický protest v protestantismu proto spočívá právě v tomto nepodřizování se. Jedná se o protest vůči Učitelskému úřadu Církve v tom, co je jeho vlastním předmětem – tedy v otázkách interpretace zjevených pravd. Nad Učitelský úřad protestanté implicitně kladou svůj subjektivní úsudek. Protestantismus je tudíž schizmatickou teologickou metodou a protestantem je esenciálně ten, kdo subjektivně interpretuje zjevené pravdy navzdory Učitelskému úřadu Církve.\nZ tohoto výměru vyplývá, že protestantismus je sice ideální platformou pro rozvoj libovolných herezí, nicméně sám o sobě nezaručuje žádnou konkrétní herezi s výjimkou úzkého okruhu bludů vztahujících se k autoritě a k některým charismatům Církve. Podobně jako s výše popsaným zaměňováním subjektivní interpretace Písma za Písmo samotné, ani v tomto případě se nevyžaduje explicitní nebo formální popření autority Církve nebo jejích charismat. Opět stačí implicitní logické postupy, které fakticky podřizují věroučné výnosy Učitelského úřadu subjektivnímu úsudku - a to i v případě, že je tato skutečnost dotyčným protestantem zuřivě popíraná. Posluhovači měkkých totalitních režimů také často popírají totalitní charakter těchto režimů, ale není jim to nic platné. Z esenciálního výměru protestantismu coby schizmatické teologické metody je potom zřejmé, proč je například kardinál Burke plnohodnotným protestantem, aniž by přitom popíral například reálnou přítomnost Krista v Eucharistii. Také z něj vyplývá, proč například žádná liturgie schválená legitimní Církevní autoritou nemůže být v pravém smyslu protestantská.\nProtestantismus stojí na popření dvou pilířů fundamentální dogmatiky. První spočívá v tom, že papežské magisterium je chráněno charismatem jisté pravdy v otázkách víry. Nikdo jiný takovouto ochranu nemá, ať je jakkoliv chytrý, zkušený, vzdělaný nebo vysoce postavený. Pokud tedy dojde k aktuálnímu věroučnému sporu, papežské magisterium má vždycky pravdu, a kdo mu oponuje, ten se vždycky mýlí. Druhý pilíř pak spočívá v tom, že obě strany věroučných sporů v Církvi mohou přednést své argumenty. Často lze předložit poměrně přesvědčivé argumenty svědčící oběma vzájemně rozporným tezím, což může být velmi matoucí zvláště pro teologicky nekvalifikované katolíky. Specifikum katolicismu ovšem spočívá v tom, že je zde Božsky ustanovená živá autorita, která může libovolný takový spor rozsoudit a její rozsudek je v nejvyšší instanci jistý a zároveň konečný. Legitimní teologická diskuse v Církvi se jím ukončuje a lze v ní pokračovat pouze porušením Církevního společenství.\n4. Projevy obojího protestantismu\nAčkoliv noví protestanté nevykazují některé nahodilé znaky starých protestantů, jako jsou například ony útoky na Eucharistii nebo na Pannu Marii, přesto skrze shodnou ideovou základnu postupují podobným způsobem a dospívají k podobným výsledkům.\nPrvním spojujícím prvkem obou skupin protestantů je to, že obě skupiny brání před papežem jakousi starší, původnější a čistší verzi křesťanství, k níž papež údajně přidává své heretické výmysly. Druhý spojující prvek spočívá v tom, že obě skupiny fakticky odporují věroučné autoritě papeže, ale zároveň trvají na tom, že ony jsou těmi pravými křesťany – a právě z toho titulu mají povinnost papežskému magisteriu odporovat. Tedy z titulu své údajné pravověrnosti si uzurpují papežskou autoritu samy pro sebe. Třetím spojujícím prvkem je habituální absence logické zřetelnosti a terminologické přesnosti. Když člověk čte například Kalvínovy nebo Lutherovy spisy, najde v nich mnohé nezdokumentované výroky o tom, co tvrdí "papežové", z nichž je prakticky nemožné identifikovat, co bylo skutečně tvrzeno, kdo konkrétně to tvrdil a v jakém kontextu. Následně luteráni a kalvínci slepě opakují tyto výroky svých zakladatelů, jako by se jednalo o prokázaný obsah papežského magisteria. V případě papeže Františka dochází ke stejnému jevu. Rovněž jsou mu připisovány výroky a úmysly, u nichž nelze sledovat logickou spojitost s tím, co skutečně řekl nebo napsal, protože dotyčná obvinění jsou buď úmyslně zmanipulovaná nebo jsou nesená příliš silným a nepředvídatelným předporozuměním.\nČtvrtým spojujícím prvkem je ono bezstarostné nárokování si zjevnosti pro svůj názor, tedy v konfúzi jejich subjektivní interpretace Tradice nebo Písma se správnou interpretací. Své věroučné výtvory nepovažují za soukromou interpretaci, nýbrž za samozřejmost, která musí být naprosto jasná každému, kdo myslí logicky. Papežskému magisteriu ovšem neudělují tu samou legitimitu při interpretaci Tradice nebo Písma, kterou udělují sami sobě. Musí to být apriori ta papežova interpretace, která je špatně, nikoliv ta jejich. Pátým spojujícím prvkem je faktický předpoklad, že autorita Tradice nebo Písma je oddělitelná od autority Církve, takže není problém osekávat papežské magisterium a podřizovat ho jejich pojetí Tradice nebo Písma. Šestým spojujícím prvkem jsou potom precedenční báchorky o heretických papežích, jimiž měli být například Liberius, Honorius I. nebo Jan XXII. Noví protestanté prakticky doslovně opisují teze Jana Kalvína (ze sedmé kapitoly čtvrtého svazku jeho knihy "Institutio Christianae religionis"), případně Melchiora Cana, Davida Chytraeuse nebo Matthiase Flacia o heretických papežích. Tyto teorie stojí na dodatečně vykonstruovaných spekulacích, zatímco proti nim existuje zpravidla přesvědčivá evidence, a především učení Církve. O neomluvitelné neznalosti Tradice ze strany nových protestantů svědčí, že všechny tyto teorie byly už v době starých protestantů důkladně kriticky adresovány soudobými Učiteli Církve, především pak svatým Robertem Bellarminem (De Romano Pontifice), případně svatým Františkem Saleským. Některé z nich byly jmenovitě odmítnuty i přímo v magisteriu, konkrétně v encyklikách Quartus Supra papeže Lva XIII. z roku 1873 a Principi Apostolorum Petro papeže Benedikta XV. z roku 1920.\nSedmým spojujícím prvkem je implicitní viklefismus zabalený do různých falešných analogií (sv. Pavel z Tarsu, sv. Kateřina Sienská, atd.), v nichž nikdy nešlo o věroučný nesouhlas. Viklefismus spočívá v tom, že se autorita papeže odvozuje od jeho osobních kvalit, a nikoliv od jeho úřadu. Proto se obě skupiny protestantů v rámci věroučných diskusí soustředí i na zdůvodňování, proč je papež špatným papežem, jako by snad platilo, že špatného papeže není potřeba poslouchat, a to ani když učí. Osmým spojujícím prvkem jsou eschatologické předpovědi o Antikristovi, který podle obou skupin bude vládnout v Římě, a nikoliv v Jeruzalémě, a vzejde z katolické Církve, a nikoliv ze židovského národa. Neshodnou se jen na tom, kdy k takovéto bizarní apokalypse má dojít, protože každá skupina považuje tu svou dobu za věk Velké Apostáze. Devátým spojujícím prvkem je potom nálepkování konzistentních katolíků za papolatristy, případně předkládání sofismat o tom, že se tito katolíci radši mýlí s papežem, než aby měli pravdu proti němu.\nDesátý spojující prvek spočívá v tom, že obě skupiny protestantů pokládají Písmo nebo Tradici za vyčerpávající, jasné, neměnné a hermeneuticky mrtvé zdroje. Do těchto křišťálově průzračných nauk pak papežové údajně vnášejí "zmatek", což je víceméně kódové označení pro heterodoxii. Podle obou skupin protestantů texty Písma nebo Tradice říkají, co říkají, je naprosto evidentní, co to přesně znamená, a není v nich nic dalšího než jejich doslovný význam. Nechápou, že v Písmu i v Tradici bylo vždycky mnoho neznámých, mnoho nejasností i mnoho otevřených otázek – už jen kvůli tomu, že pravdy víry obsahují skutečná tajemství. Věroučné spory Církevních otců jsou toho výmluvným svědectvím. Podobně protestanté nechápou, že Písmo i Tradice docházejí k naplnění pouze v Církvi, ve které je živoucí autorita, jíž náleží jistá interpretace i autoritativní aplikace zjevených pravd v neustále se měnících podmínkách. Jedenáctý spojující prvek spočívá v tom, že protestanté ani z jedné skupiny se v dlouhodobějším měřítku neshodnou na ničem podstatném kromě samotného protestu proti Učitelskému úřadu. Staří protestanté se již rozštípali na stovky různých církviček a věrouk a noví protestanté je zdatně následují. Někteří z nich neuznávají ani druhý vatikánský koncil, někteří jej uznávají. Jiní uznávají jen jeho část, případně jej interpretují v rozporu s pozdějším magisteriem. Ještě menší shoda je pak na tom, co vlastně platí místo popřeného učení Církve. Pokud bychom se jejich názory pokoušeli syntetizovat, dospívali bychom k závěrům podobajícím se bonmotu, že Ježíš Kristus neexistoval, byl homosexuálem a oženil se s Marií Magdalénou. V Tradici ostatně není ani slovo o tom, co je potřeba dělat, když papež magisteriálně učí hereze, protože z hlediska dogmatiky jde o pseudoproblém s nemožným předpokladem. Opět tedy nepřekvapivě platí, že co protestant, to vlastní verze protestantismu. Dvanáctý spojující prvek konečně spočívá v protestantském přesvědčení o mesiánském úkolu zachraňovat Církev proti její vůli. Místo, aby podobné starosti ponechali tomu, kdo si Církev založil, sami si nárokují znalost toho, co je s Církví potřeba udělat, přičemž jejich plány spočívají především v systematické a veřejné neposlušnosti vůči jejím legitimním autoritám. Obě skupiny protestantů opět nechápou, že Církev je tu od toho, aby jim říkala, jak mají žít, a nikoliv obráceně.\n5. Univerzální vyvrácení dialektického protestanta\nNoví protestanté se ocitají v nezáviděníhodné pozici, která spočívá v konjunkci dvou vzájemně kontradiktorních prvků. Chtějí následovat svou subjektivní interpretaci Tradice navzdory Učitelskému úřadu, ale zároveň si potřebují nárokovat, že jsou pravověrnými katolíky. Protestantismus pro ně není jen teologickou metodou: Je jednou z nejhorších nadávek, takže být označováni pravdivě za protestanty je tím posledním, co by si přáli. Jsou proto nuceni falšovat teologickou terminologii a zamlžovat tím svou schizofrenní situaci. Tak jako neomarxisté používají tradiční pojmy přirozeného zákona (např. tolerance, lidská práva, svoboda nebo nenávist) a označují jimi v rámci své revoluční dialektiky jejich faktické opaky, podobně noví protestanté používají klasické teologické pojmy (např. Tradice, poslušnost, protestantismus nebo učení Církve) a označují jimi skutečnosti, které jsou opět faktickými kontradikcemi skutečných významů těchto pojmů.\nDialektickou rétoriku nových protestantů lze pozorovat již na formulování jejich disentu. Lidé, kteří odporují učení Církve, ale nemají potřebu předstírat, že jsou něčím, čím nejsou, bývají ohledně svého disentu upřímní. Jejich rétorika nepokrytě počítá s tím, že "Církev učí X, ale já věřím v non-X". Často lze slyšet: "Myslím si, že stejnopohlavní manželství by mělo být uznáno Církví" nebo "Církev zakazuje antikoncepci, ale já si myslím, že by ji měla povolit". Zřídkakdy se ale lze setkat s výroky typu: "Církev učí, že stejnopohlavní manželství je legitimní instituce" nebo "Učení Církve o antikoncepci spočívá v tom, že je morálně bezvadná". Lidé mívají různé názory, ale nemívají úpornou snahu falšovat realitu ohledně stanoviska Církve.\nÚplně opačně je tomu u dialektických protestantů. U nich se nelze setkat s pravdivými disenty ve smyslu: "Církev učí, že trest smrti je nepřípustný, ale já si myslím, že by ho měla povolit" nebo "Církev učí, že někteří nekající cizoložníci mohou být připuštěni ke svátostem, ale já si myslím, že by to měla zakázat". Navzdory jasné dikci nejnovějších magisteriálních dokumentů voluntárně postulují, že Církev prostě učí pravé opaky toho, co ve skutečnosti učí. Dnešní formální učení Církve označují za soukromý názor papeže, zatímco jejich odsouzené soukromé názory z dřívějška označují za věrouku. Za podobnými rétorickými klamy, jejichž cílem je vyhnutí se poslušnosti Učitelskému úřadu, stojí navíc předpoklad, že existuje nějaký spolehlivý standard, vůči němuž je možno posuzovat papežské magisterium v otázkách zjevených pravd; podobný standard existuje v otázkách přirozeně poznatelných pravd a je jím filosofie. Analýza teologických obsahů co do jejich filosofické přijatelnosti je předmětem fundamentální teologie. V otázkách čistě zjevených pravd ovšem žádný takovýto spolehlivý standard neexistuje. Jediným spolehlivým standardem je právě živoucí Učitelský úřad. Výroky například od svatého Vincence Lerinského o tom, že katolické je to, čemu všichni všude vždycky věřili, mají sice pravdivé jádro, ale teologicky jsou naprosto nepoužitelné. Přímo je nikdy nelze aplikovat, protože pokud je určitý výrok sporný, tak s ním alespoň někdy někdo nesouhlasí, tudíž neplatí, že mu všichni všude vždycky věřili. Je tedy potřeba jeho předpoklad nějak ohnout, čímž ovšem padá platnost principu i spolehlivost dosaženého závěru.\nUniverzální vyvrácení dialektického protestanta se zaměřuje pochopitelně na toto faktické odmítnutí papeže coby formálního, radikálního a konečného garanta pravověrnosti Církve. Jelikož se dialektický protestant vydává za pravověrného katolíka, musí alespoň verbálně uznávat v Tradici (a ještě víc pak v magisteriu) dokolečka omílanou zásadu, že papežům náleží rozsuzovat spory o víře. Proto lze vzít libovolný bod protestantovy věroučné kritiky, například tezi o nepravověrnosti magisteria současného papeže. Stejně dobře lze ale vzít i libovolnou partikulární nauku, nakolik je věroučná (např. zda mohou být někteří nekající cizoložníci připuštěni ke svátostem). Dialektický protestant tedy tvrdí, že Františkovo magisterium je nepravověrné, protože je v rozporu s Tradicí. Jsou tu ovšem katolíci (jako například já), kteří tvrdí pravý opak, tedy že Františkovo magisterium je v souladu s Tradicí. Oba jsme ke svým stanoviskům dospěli interpretováním Tradice, nicméně každý z nás interpretuje Tradici jinak. Podstatné je, že se dva katolíci neshodnou ve věroučné otázce. Jde tedy o tuctový spor o víru. V nejvyšší instanci ovšem náleží rozsuzování takovýchto sporů papeži. A papež tuto spornou otázku již autoritativně rozsoudil tím, že své magisterium promulgoval, tedy magisteriálně jej předložil s pravdivostním nárokem, přičemž pravdivost vylučuje nepravověrnost. Sporná otázka víry tedy již byla rozsouzena Církví, a to opačným způsobem, než je stanovisko dialektického protestanta. Pokud si dialektický protestant namlouvá pravověrnost, potom pouze protiřečí sám sobě.\n6. Modernistické zneužití dogmatu o neomylnosti\nPravděpodobně nejfrekventovanější sada sofismat, o něž se noví protestanté ve své dialektice opírají, se ironicky vztahuje k dogmatu o papežské neomylnosti z dogmatické konstituce Pastor Aeternus z roku 1870. Dokument, který potvrzuje papežskou autoritu i rozhodující věroučná charismata, je interpretován způsobem vedoucím k faktickému vygumování veškerého papežského magisteria po I. vatikánském koncilu s výjimkou dogmatu o Nanebevzetí Panny Marie z apoštolské konstituce Munificentissimus Deus z roku 1950. Ostatní magisterium je touto hermeneutikou prohlášeno v podstatě za soukromé názory papežů, které lze podřizovat subjektivnímu výkladu Tradice a na jeho základě je libovolně odmítat. Reformovatelnost magisteria vysvětlují dialektičtí protestanté totiž apriori tím, že je potenciálně heretické a věroučně nezávazné, nikoliv jeho předmětem (netýká-li se přímo otázek víry ani mravních zásad), ani magisteriálním úmyslem promulgovat takové magisterium jako reformovatelné. Eventuálně se za tímto cílem zneužívá výrok o tom, že "Duch Svatý nebyl papežům slíben, aby snad vyhlašovali novou nauku, kterou by jim zjevoval, nýbrž aby s jeho přispěním vykládali poklad víry" z téže dogmatické konstituce. Ten se prostě interpretuje jako preskripce, a nikoliv jako deskripce. Že je to v rozporu se zbytkem dokumentu i se samotným dogmatem o neomylnosti, to dialektické protestanty příliš netrápí.\nCelková logika jejich hermeneutiky je tedy následující:\na) Mimořádné papežské magisterium je neomylné.\nb) Tedy řádné papežské magisterium je omylné.\nc) Tedy řádné papežské magisterium je věroučně nezávazné.\nTvrzení (a) je pravdivé a je skutečně předmětem dogmatu o papežské neomylnosti. Tvrzení (b) z tvrzení (a) ovšem nevyplývá, protože nezohledňuje dodatečné distinkce, a je zavádějící ve dvou důležitých ohledech. Zaprvé některé řádné magisterium je neomylné v téže míře jako mimořádné magisterium. Zadruhé ani řádné magisterium není omylné ve věroučných otázkách. Existují 4 možné typy výroků:\n1) Pravdivé věroučné výroky.\n2) Nepravdivé věroučné výroky.\n3) Pravdivé nevěroučné výroky.\n4) Nepravdivé nevěroučné výroky.\nKaždý existující výrok spadá právě do jedné z těchto kategorií. Nikde v papežském magisteriu se nemohou vyskytovat výroky typu (2). To je vyloučeno charismatem jisté pravdy. V omylném magisteriu se mohou vyskytovat výroky typu (4), a pouze proto se jedná o omylné magisterium. Neomylný výrok je právě takový, který je magisteriální, a zároveň je o něm magisteriálně prohlášeno, že je věroučný. Konjunkce se vzneseným nárokem na věroučnou povahu ze své logiky vylučuje typy (3) a (4); typ (2) je vyloučen charismatem pravověrnosti, tudíž zbývá typ (1). Proto se jedná o nutně pravdivý výrok. Tato skutečnost je potvrzena i přímo v dogmatické konstituci Pastor Aeternus:\n"IV.… jejich apoštolské učení všichni ctihodní Otcové rádi přijímali a svatí Učitelé pravověrně ctili a následovali, plně si vědomi toho, že tento stolec svatého Petra stále zůstává všeho bludu uchráněn podle božského zaslíbení Našeho Pána a Spasitele, jež dal knížeti svých učedníků: Já jsem za Tebe prosil, aby Tvoje víra nezanikla, a Ty, až se obrátíš, posiluj své bratry (Lukáš 22:32). Tento poklad nehynoucí pravdy a víry byl tedy Petrovi a jeho nástupcům na tomto stolci Bohem udělen, aby svůj vznešený úřad vykonávali ke spáse všech ..."\nPřechod z tvrzení (b) ke tvrzení (c) je z tohoto důvodu nesmyslný, přímo protiřečí konstituci Pastor Aeternus, a jediným papežem po I. vatikánském koncilu, který jej kategoricky magisteriálně neodsoudil, je patrně Jan Pavel I. Blahoslavený Pius IX. jej odsoudil například v encyklice Quanta Cura, Lev XIII. například v encyklice Satis Cognitum, svatý Pius X. v alokuci Vi Ringrazio, Benedikt XV. v encyklice Principi Apostolorum Petro, Pius XI. v encyklice Casti Connubii, Pius XII. v encyklice Humani Generis, svatý Jan XXIII. v encyklice Mater et Magistra, svatý Pavel VI. v dogmatické konstituci Lumen Gentium, svatý Jan Pavel II. například při své generální audienci 24. března 1993, Benedikt XVI. v dopisu katolickým biskupům z 10. března 2009 a František například ve svém projevu ke katechetům 30. ledna 2021.\nNavzdory svému zdůvodnění i navzdory neutuchajícím magisteriálním odsudkům je dogma o papežské neomylnosti dialektickými protestanty modernisticky dezinterpretováno, odpojeno jak od zdrojů Zjevení (výklad tohoto dogmatu ze strany dialektických protestantů nemá žádný smysluplný podklad v Písmu ani v Tradici), tak od svého logického rámce (tedy od charismatu pravověrnosti, kterým je ovšem chráněno celé papežské magisterium, protože papežské magisterium má jedinou autoritu a nikoliv dvě různé autority), používáno přímo proti jeho magisteriálnímu záměru a fakticky zcela vyprázdněno, jak je rovněž modernistickým zvykem. Jediným závazným učením po I. vatikánském koncilu má být dogma o Nanebevzetí Panny Marie. Takže za 150 let museli katolíci poslechnout papeže jen jednou. Značná část katolíků tedy nemusí papeže poslouchat vůbec, protože se žádného výkonu mimořádného magisteria jednoduše nedožijí.\nPodobně zneužitým institutem je i kanonický postih hereze podle kánonu 751 CIC. Hereze je primárně teologickým problémem, který je v kanonickém právu ošetřený jen částečně v souladu s umírněným používáním samočinných trestů. Dialektičtí protestanté typicky redukují teologický pojem hereze na kanonický zločin hereze. Jde tedy o projev dogmatického pozitivismu, v jehož rámci se dogmata odpojují od autority, která je vytváří a autenticky vykládá. V teologickém smyslu je naopak hříchem hereze každé vědomé a úmyslné porušení jednoty víry s Církví, protože katolická víra je jen jedna. Pokud tedy například kardinál Burke a spol. tvrdí, že některé výroky řádného papežského magisteria jsou věroučně chybné, potom nemají tutéž víru jako Církev, protože antiteze dotyčných magisteriálních výroků prohlašují za zjevené pravdy, zatímco Církev nevěří, že jde o zjevené pravdy, jelikož o nich autoritativně učí, že jsou nepravdivé. Proto se z hlediska teologie jedná o herezi, aniž by byla naplněna skutková podstata kánonu 751 CIC. Je to podobné například u mormonismu, který také primárně spočívá v chybném rozšiřování množiny zjevených pravd, a nikoli v jejím zužování.\n7. Církevní odsouzení feeneyismu a lefebvrismu\nMezi předchůdci kardinála Burkeho a spol. z minulého století lze zmínit dvě postavy, jejichž teorie byly magisteriálně odsouzené. Jedná se o otce Leonarda Feeneye a arcibiskupa Marcela Lefebvra. Prvního Církev exkomunikovala v roce 1953, druhého v roce 1988. První z nich vynikl veřejným obhajováním doslovného výkladu dogmatických formulí o exkluzivitě spásy v Církvi navzdory Učitelskému úřadu, druhý pak odmítáním tehdejšího magisteria ve jménu vlastního pojetí Tradice. Oba tedy dělali formálně totéž, co dnes provádí kardinál Burke a spol. Magisteriální odsouzení feeneyismu i lefebvrismu je proto široce konceptuálně aplikovatelné i na činnost kardinála Burkeho.\nFeeneyismus byl odsouzen dopisem Svatého Officia, schváleným papežem Piem XII., pro bostonského arcibiskupa, z roku 1949:\n"... Nicméně toto dogma musí být chápáno v tom smyslu, v jakém jej chápe sama Církev. Náš Spasitel totiž nesvěřil výklad depozitu víry soukromému úsudku, nýbrž učitelské autoritě Církve ... Je tedy nepochopitelné, jak si Centrum svatého Benedikta může soustavně nárokovat, že je katolickou školou, a chce za ni být považováno, aniž by bylo v konformitě s kánony 1381 a 1382 Kodexu kanonického práva, pročež působí jako zdroj nesouhlasu a rebelie vůči Církevní autoritě i jako zdroj zmatení mnoha svědomí. Stejně tak je mimo naši chápavost, jak se člen řeholního institutu, konkrétně otec Feeney, může prezentovat jako 'obránce víry', když zároveň neváhá utočit na katechetické instrukce předložené oprávněnými autoritami, aniž by se přitom obával těžkých kanonických trestů, jež mu hrozí pro závažné porušení povinností řeholníka, kněze i člena Církve ..."\nLefebvrismus Církev odsoudila opakovaně. Poprvé v dopisu svatého Pavla VI. arcibiskupovi Lefebvrovi z 11. října 1976:\n"II... Církevní moc učení ani vládnutí nemůže být vykonávána mimo hierarchické společenství s hlavou biskupského kolegia a s jeho členy. A fortiori, osamocený biskup postrádající kanonickou misi nemá kompetenci rozhodovat, co je obecným pravidlem víry a co spadá do Tradice. Prakticky si nárokuješ, že Ty jediný jsi soudcem toho, co Tradice zahrnuje. Říkáš, že jsi podřízený Církvi a věrný Tradici pouze z toho důvodu, že se držíš určitých norem z minulosti, ustanovených předchůdcem toho, komu dnes Bůh svěřil Petrův úřad. Koncept Tradice, na který se i v tomto bodě odvoláváš, je pokřivený. Tradice není rigidní a mrtvou představou, jistým a statickým faktem, který v určitém bodě historie blokuje život aktivního organismu, kterým je Církev, tedy mystické tělo Kristovo. Papežům a koncilům náleží rozlišování tradic Církve, které nelze opustit bez nevěrnosti Našemu Pánu i Duchu Svatému - tedy depozitu víry -, a tradic, které naopak mohou a musejí být adaptovány, aby usnadnily modlitbu a misi Církve v různých dobách a lokalitách, tedy aby Církev lépe sdělovala Božské poselství v dnešním jazyce a lépe jej komunikovala, aniž by přitom kompromitovala jeho principy. Z toho důvodu je Tradice neoddělitelná od žijícího magisteria Církve, stejně jako je neoddělitelná od Písma Svatého. 'Posvátná Tradice, Písmo Svaté a Učitelský úřad Církve jsou podle moudrého Božího rozhodnutí tak spolu spojeny a sdruženy, že jedno bez druhých dvou nemůže být, a že všichni tři činitelé zároveň, každý svým způsobem, pod vlivem jediného Ducha Svatého přispívají účinně ke spáse duší' (DV 10).\nPapežové a ekumenické koncily takto se zvláštní asistencí Ducha Svatého vždycky rozlišovali. A přesně totéž rozlišování provedl i Druhý Vatikánský Koncil. Nic, co bylo nařízeno tímto Koncilem ani našimi provádějícími reformami, není v rozporu s tím, co dvoutisíciletá Tradice Církve pokládá za fundamentální nebo nezměnitelné. My jsme toho garantem, nikoliv z důvodu našich osobních kvalit, nýbrž z důvodu úřadu, který nám Pán svěřil coby legitimnímu nástupci Petra, a z důvodu speciální asistence, kterou nám slíbil stejně jako Petrovi: 'Já jsem za Tebe prosil, aby Tvoje víra nezanikla' (Lk 22:32). Univerzální episkopát je toho garantem spolu s námi. Opět, nemůžeš se odvolávat na distinkci mezi tím, co je dogmatické a co pastorační a přijmout některé výnosy Koncilu, zatímco jiné odmítnout. Vskutku, ne všechny výnosy koncilu vyžadují souhlas stejného charakteru: pouze to, co je předloženo definitivně coby předmět víry nebo předmět s vírou související vyžaduje souhlas víry. Nicméně, i zbytek koncilních výnosů tvoří součást slavnostního magisteria Církve, které je každý věřící povinen důvěrně přijmout a upřímně aplikovat. Dále tvrdíš, že ne vždycky vidíš, jak smířit některé texty Koncilu nebo určitá opatření, která jsme nařídili, abychom závěry Koncilu uvedli do praxe, s celistvou Tradicí Církve, zvláště pak s Tridentským koncilem a s výroky našich předchůdců. Mezi nimi zmiňuješ odpovědnost biskupského kolegia sjednoceného s Nejvyšším Pontifikem, nový mešní ritus, ekumenismus, náboženskou svobodu, ochotu k dialogu, evangelizaci v moderním Světě, atd. Tento dopis není místem k řešení takovýchto jednotlivostí. Přesná znění dokumentů s celkem svých nuancí i svého kontextu, autorizovaná vysvětlení, detailní a objektivní komentáře, které byly učiněny, jsou takového charakteru, aby Ti pomohly překonat tyto osobní obtíže. Spolehliví rádcové, teologové a duchovní vůdci Ti mohou pomoci ještě více, s Božím osvětlením, a my jsme ochotni Ti tuto bratrskou pomoc zprostředkovat. Jak Ti ale může vnitřní osobní obtíž - spirituální drama, které respektujeme - dovolit, aby ses veřejně pasoval do role soudce nad tím, co bylo legitimně přijato, prakticky jednomyslně, a abys úmyslně vedl věřící k následování Tvého odmítnutí? ..."\nDruhým magisteriálním dokumentem odsuzujícím lefebvrismus je potom motu proprio Ecclesia Dei svatého Jana Pavla II. z roku 1988:\n"4. Kořen tohoto schizmatického aktu lze spatřovat v neúplném a rozporném pojetí Tradice. Neúplném, protože nebere dostatečně v úvahu živoucí charakter Tradice, která, jak jasně učí Druhý Vatikánský Koncil, 'prospívá v Církvi s pomocí Ducha svatého. Vzrůstá totiž chápání předaných věcí a slov, a to jak přemýšlením a studiem věřících, kteří je uchovávají ve svém srdci, tak hlubším pochopením duchovních skutečností z vlastní zkušenosti, tak také hlásáním těch, kteří s posloupností v biskupském úřadu obdrželi charisma jisté pravdy' (DV 8). Zvláště rozporné je ovšem pojetí Tradice oponující univerzálnímu Magisteriu Církve, jež náleží Římskému biskupovi a Biskupskému kolegiu. Je nemožné zůstat věrný Tradici, a přitom rozbíjet církevní společenství s tím, komu Kristus v osobě apoštola Petra svěřil službu jednoty svojí Církve."\n8. Ideologický konzervatismus\nDialektický protestantismus objasňuje způsob, jakým se kardinál Burke a spol. pokoušejí dosahovat svého cíle. Nevysvětluje však cíl samotný – dává odpověď na otázku "jak", ale nedává odpověď na otázku "co". Odpověď na druhou otázku lze dovodit z toho, k čemu se kardinál Burke a spol. upínají, a čemu naopak odporují. Jejich odpor je primárně selektivní a poměrně srozumitelný, pouze sekundárně (ale o nic méně reálně) popírá učení Církve jako celek kvůli svým nevyhnutelným logickým konsekvencím. Křečovitý důraz na "neměnnou církevní Tradici" vypovídá o tom, že se jedná o reakci na ty, kteří to s dynamizováním křesťanství naopak přehánějí. Tedy například na teology ovlivněné Hegelovou nebo Heideggerovou filosofií. Tyto populární filosofické teorie spočívají v absolutizaci změny a jsou vnitřně rozporné, protože změna se může uskutečňovat pouze v rámci akcidentálního určení substance, která zůstává identická, tedy ve své identitě změnou nedotčená. Proto každá změna musí být jen částečná, jinak je logicky nekonzistentní. Zajímavostí těchto teorií je potom to, že se ke své rozpornosti hrdě hlásí – dialektika je jejich otevřeným programem. Jejich dopad na učení Církve je samozřejmě naprosto devastující, protože vedou ke ztrátě identity všech obsahů víry. Lze tedy souhlasit s kardinálem Burkem a spol. v tom, že se jedná o skutečný problém. Nelze ovšem souhlasit s jejich reakcí na tento problém.\nProti hegeliánským teoriím neuznávajícím nic než změnu totiž staví kardinál Burke konzervatismus. Receptem na všechno je neměnnost a kdo říká pořád to samé, ten nemůže udělat chybu. Jedná se bohužel o konzervatismus v silném smyslu, tedy o konzervatismus ideologický. Podobně jako třeba liberalismus, nacionalismus nebo komunismus lze myslet ve slabých významech a označovat jimi legitimní důrazy na svobodu, na národ nebo na sociální spravedlnost, lze myslet i konzervatismus ve slabém významu coby legitimní důraz na stabilitu. V pojetí kardinála Burkeho a spol. je ovšem kvalita učení Církve redukována na jeho neměnnost, což nerespektuje složitost reality a přepadá do opačného extrému. Tato ideologie klasicky nabízí jednoduchá shodná řešení na každý problém, ale obvykle se jedná o špatná řešení. Vycházejí totiž z fragmentace reality a z vytěsňování toho, co se nehodí do jejich ideologického schématu. Konzervativní ideologická reakce kardinála Burkeho a spol. sdílí i další znaky například s ideologickým liberalismem nebo socialismem. Socialisté podobným způsobem reagovali na sociální nespravedlnosti kapitalismu a liberálové takto reagovali na socialistický kolektivismus. Socialisté přitom převzali praktický materialismus kapitalistů a povýšili jej na svůj teoretický princip. Liberálové zase tacitně převzali celou fundamentální antropologii socialistů. Na poli filosofie potom lze vzpomenout například na způsob, jakým Heraklitus s Empedoklem reagovali na Parmenidovo popření změny, jak John Locke reagoval na teorii o vrozených idejích od Reného Descarta nebo na reakci Immanuela Kanta na popření kauzality Davidem Humem.\nVšechny tyto reakce byly situační a povrchní, což vedlo k tomu, že nevědomky přejímaly principy pozice, kterou napadaly. Reagovaly pouze na nějaký fenomén, který jim vadil, a ten se snažili urputně zlikvidovat – ideálně nastolením opačného extrému. Veškeré dobro redukovaly na hodnotu, která byla napadenou pozici popíraná nebo nedoceňovaná. Správně ovšem měly reagovat nikoliv na fenomenální úrovni, nýbrž právě na úrovni principů, od nichž se problematický fenomén odvíjel – tedy těch principů, které naopak nevědomky přejímaly a které jejich opozici naprosto znehodnotily. Chyběl jim totiž systematický přístup i celostní (tedy filosofické) pojetí problematiky. Pouze principiální nápravou bylo ovšem možné obnovit rovnováhu a nezpůsobit víc škody než užitku. V našem případě kardinál Burke a spol. přebírají od některých svých oponentů například prakticky celou eklesiologii i principy fundamentální dogmatiky. V absenci zábran při věroučném odsuzování řádného papežského magisteria by se shodli například s otcem Karlem Rahnerem, který také systematicky relativizoval jeho věroučnou závaznost a zdůvodňoval to mimo jiné tím, že výnosy Biblické komise promulgované svatým Piem X. na počátku 20. století prý obsahují věroučné chyby. Exegetické otázky totiž automaticky považoval za pravdy víry, což je podobná konfúze jako prohlašovat dlouhodobé učení Církve automaticky za "neměnnou Církevní Tradici". Kardinál Burke a spol. fakticky přistupují k Církvi nikoliv jako k nadpřirozené instituci s Božskými zárukami, na něž je možné a potřebné se spoléhat, ale jako k nějaké rozhádané politické straně s neschopným a panovačným předsedou, v níž se právě vede spor o programové prohlášení. To již samo o sobě vede k naprosto rozkladné logice jejich teologických počinů. Pokud by k magisteriu přistupovali systematicky a logicky konzistentně, nikdy by nemohli dospět k onomu "Objasnění pravd vztahujících se k nejčastějším omylům v životě Církve naší doby". Navíc by věděli, že vydávání takto koncipovaných věroučných prohlášení bez papežského mandátu je eklesiologickou zvráceností, skutečným porušením Tradice a zneužitím biskupského úřadu – a to i v případě, že by se nejednalo o disent vůči papežskému magisteriu.\nVýše uvedené magisteriální odsudky lefebvrismu od svatého Pavla VI. i svatého Jana Pavla II. se otáčejí právě na zdůrazňování bytostně dynamické povahy Tradice. Již v průběhu veřejného Zjevení probíhal vývoj jak z hlediska rozšiřování, tak z hlediska zužování toho, co bylo dovoleno. Do první kategorie spadalo například výslovné povolení (Deuteronomium 24:1-4) a následný zákaz (Matouš 19:5-9) rozvodů a do druhé kategorie například předpisy o nečistých zvířatech (Leviticus 11), zrušené ve Skutcích apoštolů 10:10-16. Ke stejným změnám docházelo i napříč Biblickými a magisteriálními příkazy. Například Jeruzalémský koncil popsaný ve Skutcích Apoštolů zakázal konzumaci krve (Skutky 15:20 a 15:29), ale dodatečná abolice tohoto zákazu byla definována výnosem Florentského koncilu z roku 1442. Změny magisteriálních příkazů v různých dobách asi není potřeba příliš pitvat – stačí se podívat třeba na apoštolskou konstituci Divino Afflatu svatého Pia X. z roku 1913, která zrušila a zakázala breviář ustanovený "na věčné časy" bulou Quod a Nobis svatého Pia V. z roku 1568. V opačném gardu lze zmínit například příznačně pojmenovanou encykliku Rerum Novarum papeže Lva XIII. z roku 1891 nebo výslovné magisteriální povolení (konstituce Grave Nimis z roku 1483) a následné odsouzení (konstituce Ineffabilis Deus z roku 1854) makulismu. Je proto nepochopitelné, jak může někdo zkoušet vyvozovat nezměnitelnost z pouhého faktu tradování v Církvi, a to navzdory opačným výnosům magisteria. Tak nesmyslnou svévoli lze vysvětlit pouze oním ideologickým zaujetím.\n9. Kontradikce versus kontrární opozice\nSekundárním ideologickým kritériem kardinála Burkeho a spol., které lze vypozorovat ze způsobu jejich uvažování, je potom jasnost. Ta také reaguje na skutečný problém, jímž je noetický skepticismus. Jeho aplikace na křesťanství vede k nepoznatelnosti všech obsahů víry, takže o jeho devastujícím charakteru opět nemůže být pochyb. Je sebevyvracející tvrdit, že mezi zjevenými pravdami není nic jasného. Podobně absurdní (a heretické) je ale jednat, jako by ve zjevených pravdách bylo všechno jasné. Ani žádná magisteriální nebo biblická nauka nevyčerpává realitu, k níž se vztahuje. Nauky nižších autorit (například Církevních otců nebo Učitelů Církve) jsou navíc samy stiženy věroučnou nejistotou. Další nejistoty potom přicházejí ve fázi interpretace. Hlavním projevem tohoto kultu jasnosti je falešné zjednodušování reality, spočívající v kladení falešných kontradikcí tam, kde jde o pouhé kontrární opaky. Jedná se o univerzální techniku dezinterpretace, jejímž použitím protestanté identifikují falešné věroučné rozpory mezi magisteriálními dokumenty, případně mezi magisteriem a Písmem. Liberálové i socialisté konečně v podobném duchu považují individualitu a sociabilitu člověka za kontradiktorní určení, která nelze syntetizovat, takže je nutné si mezi nimi vybrat. Vzájemně se pak liší pouze provedením tohoto výběru.\nNa poli teologie se jedná o mnohokrát obehranou písničku. Judaizéři i marcionovci se shodovali na tom, že Starý a Nový Zákon jsou vzájemně kontradiktorní. První uznávali pouze ten Starý, druzí zase pouze ten Nový. Církev naopak rozhodla, že to není kontradikce, a přistoupila k syntéze kontrárních opaků – a to k velkému pohoršení obou heretických skupin. Ariáni a monofyzité se pro změnu shodli na tom, že Kristus nemůže být zároveň pravým Bohem i pravým člověkem. První ho uznávali pouze za člověka, druzí pouze za Boha. Církev opět obě hereze odsoudila, popřela, že by se jednalo o kontradikci, a obě kontrární určení syntetizovala – rovněž k obrovskému pohoršení jak ariánů, tak monofyzitů. Sabelliáni a ariáni se shodli zase na tom, že Kristus nemůže být jedné podstaty s Otcem, a zároveň odlišnou osobou. Sabelliáni uznávali pouze jeho soupodstatnost, ariáni uznávali naopak pouze to, že je odlišnou osobou od Otce. Postoj Církve znovu spočíval v odmítnutí falešné kontradikce a v syntéze kontrárních opaků. Pelagiáni i luteráni se shodli na tom, že spása skrze víru je logicky neslučitelná s lidským úsilím o spásu. Pelagiáni uznávali pouze význam lidského úsilí, luteráni pouze význam víry. Církev opět obě tyto hereze odmítla a vzájemně si konkurující prvky syntetizovala. Z minulého století lze pak zmínit například falešnou kontradikci mezi náboženskou svobodou nebo ekumenickým dialogem na straně jedné a odmítnutím náboženského indiferentismu na straně druhé, případně mezi principy tzv. ressourcementu a aggiornamenta na straně jedné, a odmítnutím modernismu na straně druhé.\nV dnešní době již málokoho trápí tyto věroučné spory minulosti. Málokdo dnes vykřikuje, že označovat Krista za člověka je jasná hereze, protože Kristus je přece Bohem, a kdo ho označuje za člověka, ten nutně popírá jeho Božství. Že ani v takovém případě nejde o kontradikci, je přitom skutečným tajemstvím, které se nedá vysvětlit triviálními teologickými postupy jako u zdánlivých rozporů nejnovějšího magisteria. Víme, že Kristus je zároveň Bohem i člověkem, ale nevíme, jak je to možné. Mezi Bohem a člověkem je totiž mnohostranná ontologická propast. Kdo přesto stál věroučně na straně papeže, tomu jaksi z definice dala historie vždycky za pravdu, zatímco antiteze jeho stanoviska zašly na úbytě. Každá doba má však své spory a formální logické schéma těchto falešných kontradikcí je dodnes živou teologií. Dnes se mnozí shodnou například na tom, že učení encykliky Veritatis Splendor o vnitřně špatných matériích je logicky neslučitelné s učením apoštolské exhortace Amoris Laetitia o přičitatelnosti skutků. Část z nich pak uznává pouze to první, druhá část zase pouze to druhé. Církev tuto falešnou kontradikci odmítá a učení obou magisteriálních dokumentů syntetizuje. Podobně v případě trestu smrti se dnes mnozí shodnou, že trest smrti může být buď vnitřně špatný, nebo aktuálně dovolený, a třetí možnost neexistuje. Někteří pak zastávají to první, jiní zase to druhé. Církev obě tyto pozice nepřekvapivě znovu odmítá a učí, že trest smrti je nepřípustný, aniž by byl vnitřně špatný.\nMatka: Ukliď si prosím svůj pokojíček, než si půjdeš hrát.\nDítě: Naprosto Tě respektuji jako matku, ale na nějaké uklízení Ti zvysoka kašlu.\nMatka: Neposloucháš, co po Tobě chci? V tom není žádný respekt.\nDítě: Poslouchám Tě, jak jen je to možné. Na to uklízení totiž kašlu z nejhlubší poslušnosti vůči Tobě. Na začátku prázdnin jsi říkala, že po snídani si budu chodit hrát ven. Právě jsem dosnídal, takže teď bych si podle Tebe měl jít hrát. Tvoje dva výroky jsou tedy vzájemně rozporné, a proto se musím rozhodnout, který z nich poslechnu. Podle svého svědomí jsem usoudil, že Tvůj původní výrok je úctyhodnější a má větší autoritu, tudíž jsem povinen jej poslechnout.\nMatka: Moje výroky nejsou rozporné. Na začátku prázdnin jsem sdělila svůj obecný úmysl, který samozřejmě připouští výjimky. Rozhodně jsem tím tehdy nemyslela, že si po snídani budeš chodit hrát vždycky a za každých okolností. Dnes máš v pokoji zvlášť velký nepořádek a budu Ti v něm měnit záclony, takže potřebuji, aby sis tam uklidil.\nDítě: To je dezinterpretace Tvého dřívějšího výroku! Takhle jsi to nemyslela a byl bych Ti neposlušný, kdybych takto jednal. Tenkrát jsi mluvila úplně jasně a srozumitelně a o výjimkách jsi neřekla ani slovo, takže Tvůj dřívější výrok musí nutně platit bez výjimek. Navíc Tvůj dnešní zdánlivý příkaz je chaotický a nekonzistentní. Poprvé jsi řekla, abych si uklidil pokojíček, podruhé, abych si uklidil v pokojíčku. To je pokaždé něco jiného.\nMatka: Obviňuješ mě z dezinterpretace mých vlastních výroků? To přece nedává sebemenší smysl. Jsou to moje výroky, takže já vím, co znamenají. A navíc, i kdyby ty výroky byly hypoteticky neslučitelné, tak mohu přece změnit plány a přikázat Ti něco jiného, než jsem řekla před měsícem. Odporuješ tomu, co po Tobě chci, a navíc hloupě lžeš, že to nechci. V tom není žádná poslušnost. Uklidit si pokojíček a uklidit si v pokojíčku je přece totéž. První je metonymií toho druhého. Kdybys vůči mně měl špetku toho respektu, který si bereš do úst, tak bys mě poslechl a nepředkládal mi takovéto prolhané pseudoargumenty.\nDítě: Zmatek vytvořený nesrozumitelnými metonymiemi je Tvoje vina! Kvůli němu s Tebou musím diskutovat. Celý měsíc jsem si chodil po snídani hrát. Je to neměnná Tradice, od níž se nelze odchýlit, aniž bych odmítl Tvou rodičovskou autoritu, na níž mi nesmírně záleží. Nějaká modernistická novota o obecném úmyslu a výjimkách mě neodradí od poslušnosti vůči Tobě. Ani tím amorálním situačním relativismem se záclonami mě nezmateš. Ukliď můj pokojíček sama, jestli Ti na tom záleží. Já si jdu radši poslušně hrát. Čau!\n1. "A man is converted to the Catholic Church from his admiration of its religious system, and his disgust with Protestantism. That admiration remains; but, after a time, he leaves his new faith, perhaps returns to his old. The reason, if we may conjecture, may sometimes be this: he has never believed in the Church's infallibility; in her doctrinal truth he has believed, but in her infallibility, no. He was asked, before he was received, whether he held all that the Church taught, he replied he did; but he understood the question to mean, whether he held those particular doctrines 'which at that time the Church in matter of fact formally taught,' whereas it really meant 'whatever the Church then or at any future time should teach.' Thus, he never had the indispensable and elementary faith of a Catholic, and was simply no subject for reception into the fold of the Church", An Essay in aid of a Grammar of Assent, John Henry Newman 1870, §7.2 Indefectibility of Certitude: http://www.newmanreader.org/works/grammar/chapter7.html\n2. "I haven't changed. I'm still teaching the same things I always taught and they're not my ideas. But now suddenly this is perceived as being contrary to the Roman pontiff. And I think here what's entered in is a very political view of the papacy, where the pope is some kind of absolute monarch who can do whatever he wants. That has never been the case in the church. The pope is not a revolutionary, elected to change the church's teaching", Cardinal Burke: "I'm Called the Enemy of the Pope, Which I Am Not", 2019:https://www.nytimes.com/2019/11/09/opinion/cardinal-burke-douthat.html


Posilovací stojan inSPORTline Cable Column CC300 - inSPORTline\nFitness>Posilování>Posilovací věže>Posilovací stojany>Multifunkční posilovací kladky\t> Posilovací stojan inSPORTline Cable Column CC300\t(Kód produktu: 7152)\nPosilovací stojan inSPORTline Cable Column CC300\n+ dárek: Závěsný posilovací systém inSPORTline Multitrainer NG\nVíce jak 100 cviků, trny na kotouče, vysoká nosnost, 18 pozic nastavení výšky, ocelová lanka, vysoká stabilita, profil rámu 60 x 60 mm.\n- ušetříte 4 900 Kč (22%)\nNosnost 450 kg, 6 poloh opěrky/sedáku (úhel 0° až 85°), výška sedáku od z ...\nPogumované závaží, pro hřídele s průměrem 30 mm, se zvýšenou odolností pr ...\nVysoká nosnost, 6 poloh opěrky (úhel 0° až 85°), výška od země 46 cm, rob ...\nPosilovací stojan inSPORTline Cable Column CC300 je kvalitní multifunkční stojan, který je vhodný pro domácí využití. Ocelová konstrukce s profilem rámu 60 x 60 mm má vysokou nosnost a stabilitu. Posilovací stojan inSPORTline Cable Column CC300 nabízí více než 100 různých cviků s efektivním procvičením celého těla. Standardně lze využít kladky pro posílení rukou, zejména bicepsů a tricepsů, pro posílení nohou metodou roznožování a unožování, kde je procvičována zejména vnější a vnitřní strana stehen, ale také simulace "butterfly" pro posílení prsního svalstva. Posilovací stojan inSPORTline Cable Column CC300 disponuje také dolní kladkou, která simuluje veslování a multifunkční hrazdou, pomocí které lze provádět shyby. Mezi další přednosti patří pružná ocelová lanka, nylonové kladky a trny pro kotouče o průměru 30 mm, na které lze naložit zátěž až 200 kg. Až 18 pozic nastavení výšky úchopů zaručuje využití všem cvičencům různých výškových kategorií. Díky těmto výborným vlastnostem se stal posilovací stojan inSPORTline Cable Column CC300 velmi oblíbený a vyhledávaný pro domácí využití.\nmultifunkční posilovací stojan\nocelová konstrukce s profilem rámu 60 x 60 mm\nodolný povrchová úprava\ntrny pro kotouče o průměru 30 mm\n18 pozic nastavení výšky úchopů\nrozměry: šířka 180 cm x délka 150 cm x výška 213 cm\nPosilovací stojan inSPORTline Cable Column CC300 - Dokumenty ke stažení\nPosilovací stojan inSPORTline Cable Column CC300 - parametry\nPosilovací stojan inSPORTline Cable Column CC300 - alternativy - vše skladem\nPosilovací kabelový stojan Body Craft Jones Platinum\nPosilovací stojan inSPORTline Cable Column CC300 - související klíčová slova:


IPO | InvestPortal.cz\nČlánky s tagem "IPO"\nZáměr prodat českou GE Money je známý již rok. Prioritou GE byl prodej strategickému investorovi, což se nicméně evidentně nepodařilo, tak přichází na řadu „nouzové“ řešení, prodej přes pražskou burzu, který by se měl odehrát v 2Q2016. Přinášíme vám ...\nVe středu proběhlo IPO firmy Lending Club. Jde o poskytovatele online půjček. Cenové pásmo pro IPO bylo nastavené na 10-12 USD, nakonec bylo ale navýšeno na 12-14 USD. Díky silné poptávce investorů se cena v IPO vyšplhala na 15 USD. Objem samotného I ...\nUber před vstupem na burzu?\nPoptávka po zajímavých investicích a speciálně po IPO asi nikdy neustane. Dalším kandidátem na IPO v blízké budoucnosti je firma Uber. Ta udělala značný rozruch v oblasti taxislužeb po světových metropolích a to i v Praze. Do značné míry mění to, jak ...\nPrvní den +30,5 %, druhý +14 %, třetí +13,4 %, čtvrtý +12 %. To je impozantní výkonnost prvních dní akcií výrobce sportovních kamer. Z upisovací ceny 24 USD za akcii už tak zbyly jen „cáry papíru“. Nyní se bavíme o tržní ceně více než 45 USD, tedy ví ...\n17.1.2014 Hynek Rozkovec\nExistují velmi úspěšné firmy, které by mohly rychle expandovat, ale nedělají to. Klidně by mohly otevírat desítky a stovky nových poboček ročně, ale ony jdou na to pomalu. Každá banka by považovala za čest, pokud by jim mohla půjčit na expanzi i za v ...


Úvod Aktuálně Outsourcing, zaklínadlo v době krize\nRychlým řešením může být využití outsourcingu – tedy přenést tyto režie na externího dodavatele (subkontraktora). Jaké činnosti outsourcovat a jak vypočítat efektivitu outsourcingu je klíčová otázka, kterou si klade většina společností. Efektivitu outsourcingu je velmi těžké přesně určit, většinou se manažeři soustředí pouze na osobní náklady zaměstnance (mzda + benefity + zákonné odvody). Při hodnocení efektivity outsourcingu je nutné si propočítat i ostatní náklady spojené s jedním zaměstnancem (energie, technické zabezpečení, materiál, pracovní oděvy, čas a náklady na podpůrné funkce – vedoucí, mzdová účetní, finanční účetní, IT). Významnou roli v rozhodování, zda outsourcing ano či ne hraje i tzv. přenesení odpovědnosti za problémy spojené s dovolenou, nemocností nebo hmotnou odpovědností.\nPříklad z praxe: Onemocní-li ve společnosti například mzdová účetní, nastává velký problém – není, kdo by udělal mzdy. Tento problém řeší hned několik lidí (čas těchto lidí lze do nákladů málokdy relevantně definovat), probíhá mnoho telefonátů, někdy se dokonce materiály vezou nemocné účetní domů – za vším jsou těžko definované extra-náklady. Využívá-li zaměstnavatel outsourcing na zpracování mezd, nemocnou účetní neřeší, pouze vyžaduje naplnění povinností ze strany dodavatele – tedy řešení problému přesouvá na dodavatele.\nOutsourcovat lze jakoukoliv činnost ve společnosti. Obvykle se doporučuje ponechat uvnitř společnosti takové činnosti, které jsou přímo součástí primárního předmětu podnikání – proces nesoucí specifické know-how společnosti. V praxi to tedy znamená, outsourcujte vše, co nechcete, nebo neumíte dělat profesionálně. Stále častěji využívají společnosti outsourcing v oblasti IT, správy budov, účetnictví, logistice. Personalistika – řízení lidských zdrojů – je velmi citlivá záležitost, zde outsourcing naráží na mnoho předsudků. I v personalistice lze outsourcovat jakoukoliv činnost a díky citlivým údajům může být pro zaměstnavatele nezávislost externího dodavatele naopak velmi přínosná.\nOutsourcing personálního ředitele?\nMá-li společnost nízký rozpočet na mzdy zaměstnanců v personalistice, je vhodné využití outsourcing. Může se jednat i o čistě projektovou záležitost. Externí personální ředitel s praxí a velkým rozhledem je schopen rychle a kvalitně nastavit koncepci řízení lidských zdrojů, vytvořit funkční HR procesy a definovat klíčové ukazatele pro hodnocení těchto procesů. V rámci své činnosti může i koučovat zaměstnance na nižší úrovni s cílem předat jim vedení HR po skončení projektu. Společnost získává díky outsourcingu vysoce profesionální vedení lidských zdrojů - za cenu „jednoho specialisty“ získává širokou paletu zkušeností a znalostí.\nPříklad z praxe: Velká mezinárodní společnost (tisíc zaměstnanců) si vyžádala externího HR manažera po opakovaném neúspěchu v obsazení interní pozice. Manažeři ve vedení společnosti neměli s řízením lidských zdrojů velké zkušenosti, a tudíž nebyli schopni konkrétně definovat svá očekávání od HR manažera, tudíž se nedařily vhodně definovat cíle. Externí HR manažer zpracoval analýzu HR procesů, provedl rychlý průzkum spokojenosti zaměstnanců a průzkum v oblasti odměňování. Na rozdíl od interních manažerů na nic nečekal, navrhl nové cíle a interní projekty, stabilizoval HR tým, zvýšil kvalitu vzdělávání, zavedl moderní nástroje řízení lidských zdrojů a poradil vedení společnosti, jak definovat a hodnotit cíle HR. To vše v poměrně krátkém čase, takže úspěch outsourcingu byl viditelný již po čtyřech měsících. Z pohledu klienta by za čtyři měsíce žádný interní HR manažer nedokázal změnit nic, naproti tomu externí HR manažer si získal důvěru zaměstnanců a top managementu díky své nezávislosti a vysoké profesionalitě.\nOutsourcing části náboru je již poměrně rozšířený. Většina zaměstnavatelů přenechává vyhledání vhodných kandidátů na personálních agenturách. Náklady na nábor jsou v takovém případě ovšem příliš vysoké a velká část – tedy vlastní náborový proces, zpracování dokumentace, organizace pohovorů – ovšem zůstává na straně zaměstnavatele. V době, kdy je nábor zaměstnanců nestabilní a nárazový, je pro společnosti neefektivní držet si personalisty tzv.„v rezervě“, zde je plný outsourcing výhodný. Mezinárodní společnosti, které vstupují na trh a mnohdy nemají dostatečné zázemí, čas ani nástroje pro kvalitní budování náborových center, využívají outsourcing v plné míře. V praxi to znamená, že externí dodavatel obdrží náborový plán, zpracuje mediální kampaň, zavede proces náboru, zajišťuje administrativní i organizační podporu a ve své podstatě „dodává“ společnosti zaměstnance s podepsanou pracovní smlouvou. Externí dodavatel je schopen okamžitě reagovat na výkyvy v náborových potřebách – tj. flexibilně přidat či ubrat počet konzultantů na projektu. Společnost tak ušetří za zaškolení vlastního týmu, případné odstupné v případě snížení náborových potřeb a výrazně ušetří za služby personálních agentur.\nPříklad z praxe: Společnost měla dlouhodobý problém s náborem vysoce specializovaných pozic (vývojové centrum). Využila služby outsourcingu a během šesti měsíců byl nastaven proces náboru, vhodně zvolenou kampaní a personálním marketingem byli nabráni specialisté, zlepšila se komunikace s manažery jednotlivých oddělení, ušetřil se výrazně jejich čas strávený na neefektivních pohovorech s nevhodnými kandidát. Vhodnou volbou náborových metod se výrazně snížila fluktuace zaměstnanců ve zkušební době a náklady na nábor klesly o 40 procent. V době, kdy se náborové požadavky znatelně snížily, se flexibilně snížila i kapacita outsourcingu. Personální ředitel tak mohl okamžitě reagovat na potřeby společnosti.\nPřidaná hodnota HR outsourcingu je v nezávislosti (externí HR nemá obvykle své oblíbence), v úspoře nákladů a v dlouhodobém rozvoji interních zaměstnanců (top management, ostatní členové HR týmu). Pokud je externí konzultant profesionál, rozvíjí ostatní kolegy, přináší nové nápady, poznatky a trendy. Zabrání se tak provozní slepotě a určitému vyhoření v dané pozici. U ostatních členů týmu navíc outsourcovaný kolega vyvolá potřebu soutěžit, nasazuje laťku vysoko.


Connie Hedegaard: Kodaň je poslední šance, čas už vypršel | Životní prostředí | Evropská unie - portál o EU | EurActiv.cz\nHlavní stránka » Životní prostředí » Connie Hedegaard: Kodaň je poslední šance, čas už vypršel\n(en)\t02.12.2009 „Nemáme jinou možnost. S klimatickými změnami něco musíme udělat, a to ihned. Konečným termínem je Kodaň. Čas už vypršel,“ píše bývalá dánská ministryně životního prostředí a kandidátka na první klimatickou eurokomisařku Connie Hedegaard v exkluzívním komentáři pro EurActiv. Relevantní články:\nEvropské regiony chtějí více pravomocí pro boj se změnami klimatu\nUnie tleská USA a Číně, chce ale víc\nČína a Indie chtějí zelené technologie zdarma\nBývalá ministryně bude od příštího týdne hostit v Kodani ostře sledovanou klimatickou konferenci, na níž se sjedou zástupci 192 zemí světa. Přestože k uzavření nové smlouvy, která by nahradila po roce 2012 Kjótský protokol zjevně nedojde, od kodaňského setkání se přesto očekává, že přijde s právně závaznými cíli pro omezování emisí skleníkových plynů.\n„V dějinách jsou chvíle, kdy si svět může vybrat, kterou cestou se dá,“ píše dánská ex-ministryně. Nadcházející kodaňská konference, která se bude konat ve dnech 7.-18. prosince, podle ní představuje právě takový moment.\n„Můžeme se vydat po cestě 'zelené prosperity' a udržitelnější budoucnosti nebo můžeme jít po slepé koleji, s klimatickými změnami nic nedělat a nechat ten obrovský účet zaplatit naše děti a vnoučata. Není tak těžké si vybrat,“ říká.\nCílem dánské vlády je podle Hedegaard, která odchází z vlády poté, co byla nominována na post první eurokomisařky pro klimatické změny, dosáhnout v Kodani ambiciózní dohody, která by země zavazovala k omezování emisí skleníkových plynů a zároveň řešila otázky týkající se adaptace na změny klimatu, přenosu technologií do rozvojových zemí a problematiky financování. V Kodani je třeba stanovit datum do kdy musí být nová právně závazná klimatická dohoda uzavřena, zdůrazňuje bývalá ministryně.\nPodle Hedegaard kodaňský termín „funguje“. S tím jak se datum konference přibližuje, zveřejňují země své cíle v oblasti snižování emisí. Dánská ex-ministryně oceňuje v této souvislosti Brazílii, Rusko a Jižní Koreu.\nSvé cíle minulý týden zveřejnily také Spojené státy a Čína – dvě země, které jsou v současné době zodpovědné za 40 % globálních emisí skleníkových plynů. Hedegaard přiznává, že závazek Spojených států snížit emise do roku 2020 o 17 % oproti roku 2005 (což fakticky znamená pokles o pouhá 4 % oproti roku 1990), není zrovna to, co svět očekával. Dodává ale, že tento cíl je na druhou stranu v souladu s deklarovaným úmyslem Obamovy administrativy tempo snižování emisí v dalších letech zvýšit – o 18 % mají emise poklesnout do roku 2025 a o 32 % do roku 2030.\n„S každým dnem čekání roste cena, kterou zaplatíme a zhoršují se i potenciálně katastrofické důsledky klimatických změn,“ píše bývalá ministryně a odkazuje se na zprávu Mezinárodní energetické agentury (IEA), podle níž náklady nečinnosti rostou každým rokem o 500 miliard dolarů.\n„Musíme vytvořit tlak a využít politický moment k tomu, abychom světové lídry přesvědčili o tom, že musí dostát své odpovědnosti a začít ve věci klimatických změn rychle jednat,“ říká v komentáři Hedegaard. V Kodani je podle ní nutné dosáhnout dohody nad čtyřmi otázkami: závaznými střednědobými a dlouhodobými cíli pro vyspělé ekonomiky, „zeleným“ plánem pro méně vyspělé země, financováním a technologickým transferem.\nCelý komentář Connie Hedegaard si můžete v aj přečíst pod tímto odkazem.


Pronájem výrobních prostor 450 m², Praha 4 - Záběhlice | Reality RE/MAX\nPronájem výrobních prostor 450 m², Praha 4 - Záběhlice (ID 114-N07006)\nulice Severní XI, Praha 4 – Záběhlice mapa\nDovolujeme si Vám nabídnout k dlouhodobému pronájmu suterénní prostory plochy 374,5 m2, parkovací plochu a prodejnu/showroom plochy 76 m2 v areálu v Záběhlicích. Areál se nachází u sjezdu z Jižní spojky a magistrály 5. května.\nSuterénní prostory jsou přístupné z venkovního schodiště a zároveň přes venkovní nákladní výtah/plošinu. Vnitřní prostory jsou dělené na několik skladů a dílen - viz schema.\nVenkovní parkovací plocha je opatřena asfaltovým povrchem a je ohraničena dalšími budovami a je přístupná přes vjezdovou bránu.\nProdejna/showroom je umístěna ve vedlejším přízemním objektu a jedním vstupem je přístupná z parkovací plochy a druhým vstupem přímo z ulice.\nAreál je přístupný 24h denně a je střežený.\nDoporučuji prohlídku těchto prostor.\n+DPH +energie dle skutečné spotřeby +kauce (2 měs. nájmy)\nVýrobní / 450 m²\nMám zájem o Pronájem výrobních prostor 450 m², Praha 4 - Záběhlice, číslo nabídky ID 114-N07006


Kde si okamžitě koupit bitcoiny pomocí bankovní karty | Prague Blockchain Conf\nKde si okamžitě koupit bitcoiny pomocí bankovní karty\n02 ledna 2019\nBitcoin lze koupit různými způsoby: ve směnárně, na burze, pomocí mobilní aplikace nebo dokonce od známého. Tyto manipulace jsou však často příliš zdlouhavé, nevýhodné nebo i nebezpečné.\nV tomto článku jsme pro vás připravili přehled webových servisů, na nichž si můžete koupit kryptoměny pomocí bankovní karty a převod vás nebude stát hodně času ani peněz (kromě těch, které dáte za samotný nákup).\nSlužba Coinmama je dostupná ve 226 zemích, všechny transakce jsou zabezpečené a probíhají rychle. Stačí si založit účet a můžete nakupovat. Nevýhodou je docela slušný 6% poplatek, který je vyšší než u většiny podobných servisů. Denní limit pro nakup kryptoměn činí 5000 $/€.\nRegistrace na webu Coinbase trvá déle než na Coinmama, ale je jednoduchá. Poplatek za každou transakci činí 3 % a je nejnižší mezi evropskými makléři. Tato služba je k dispozici pro občany více než 40 zemí: USA, Kanady, Austrálie, Singapuru a 38 evropských zemí s výjimkou Německa.\nCex.io působí v Evropě, USA a Jižní Americe. Úhrada kryptoměn platební kartou probíhá okamžitě. Transakční poplatek činí 3,5 % + 1/4 amerického dolaru, obchodní operace jsou zpoplatněny poplatkem 0,2 %.\nAutorizační proces na Bitstampu není jednoduchý, proto začátečníci mohou mít potíže při registraci. Společnost však tvrdí, že od svého založení v roce 2011 nikdy nepodlehla jedinému hackerskému útoku. Transakční poplatky se liší podle částky: čím větší částku si směníte, tím míň zaplatíte na poplatcích.\nBitcoin na Paxful je dražší než na burzách, tato služba je populární díky pohodlnému a jednoduchému použití. Je důvěryhodná, protože všechny transakce jsou zabezpečené.\nBitPanda má jednu nevýhodu: výše poplatku se nezobrazí okamžitě, nicméně nepřesahuje 4 % částky transakce. Tato služba je dostupná po celém světě a podporuje mnoho platebních metod.\nRegistrační formulář na Indacoin je jednoduchý, po jeho vyplnění můžete okamžitě kupovat kryptoměny. Výše poplatku je buď 4 %, nebo 2 $, záleží na tom, co je pro společnost výhodnější.\n24/7 Exchange akceptuje karty různých bank a karetních asociací. U transakcí do výše 300 $ není nutné prokazovat totožnost. Výši poplatku se zde dozvíte okamžitě. Služba existuje na trhu relativně krátkou dobu, takže zatím není moc populární.\nNež využijete služeb některého z výše popsaných servisů, vytvořte si kryptoměnovou peněženku. Peníze přece musíte někde uložit, ať už jde o koruny nebo decentralizované virtuální měny. Přečtěte si recenze burz a makléřů a rozhodněte se, kde si koupíte bitcoiny.\n(68 votes, 3.8 out of 5 stars)\nPátý ročník Blockchain & Bitcoin Conference Prague zve k účasti v demonstrač...\nČistička vody na blockchainu a kryptoměna BitTorrent Foundation. Krypto zprá...\nChytrá města na základě blockchainu: jak technologie přispívá k fungování měst\nTop 3 nejlepší místa k nákupu Bitcoin v roce 2019\nZadejte svůj e-mail a získejte prezentace řečníků Blockchain & Bitcoin Conference Prague!


: babiččiny perníkové řezy recept\n: babiččiny perníkové řezy recepty, které budete milovat. Vyberte si ze stovek receptů na : babiččiny perníkové řezy, které se vám budou snadno a rychle vařit. Připravte si ingredience a můžete se pustit do vaření : babiččiny perníkové řezy. Užijte si objevování nových porkrmů a jídel z nejlepších : babiččiny perníkové řezy receptů z čech i ze světa. Dobrou chuť!\nBabiččiny perníkové řezy. Hodnocení receptu je 4.8. 4.8 11 × Ohodnoťte recept. Do mouky přidáme kypřící prášek, koření, cukr, vklepneme vejce a přidáme med. Vypracujeme hladké těsto, zabalíme ho do folie a necháme uležet do… Angel 666. Cukroví Pečené 9 názorů Angel 666 Přidat fotku. Přidat další fot\nBabiččiny perníkové řezy . Hruško-jablečník s perníkovou příchutí ke kávě . Houbové krokety "Když houby nerostou" Koláčky k odpolední kávě . Křehké perníkové řezy se švestkami . Perníkové řezy s marcipánovým krémem . Perníkové řezy s vanilkovým krémem . Ovocný řez s perníkovou příchutí . Ledová káva\nBabiččiny perníkové řezy? Žádný problém, stačí jen najít spolehlivý recept. Čeká na vás na Tradičních receptech s dalšími 40 tisíci lahůdek. Dobrou chuť!\nBabiččiny perníkové řezy . Tématické fráze: cukroví z perníku cukrovi z pernikoveho testa cukroví s povidly perníkové ozdoby pernikove cukroví s povidly perníkove těsto na cukrovi penikové cukrov í perník cukrovi pernikovecukrovi pernikovecukrovi cukroví perník cukrovi zpernikoveho testa cukroví per\nNejprve si připravíme perníkové řezy. Cukr utřeme s vejci do pěny. Přidáme nastrouhané studené brambory, šťávu i kůru z pomeranče i citronu, mouku a prášek do perníku. Vše zlehka promícháme a vlijeme do vymazané a moukou vysypané formy. Těsto pečeme v troubě předehřáté na 200 °C pozvolna 30 - 45 min\nBabiččiny perníkové řezy. Nejnovější recepty. Linecké mandlové ; Bylinkový amur; Nejjednodušší vepřové na… Vosí hnízda s vaječným… Filé smažené v troubě "Čína" se zázvorem a… Vanilkové rohlíčky s mákem; Perníčky od Babi… Palačinky s meruňkami a… Zeleninový salát se… Další nové recepty. Prečtěte si.\nPodobné recepty jako Adžabsandál\n1 lžička směsi koření (anýz, hřebíček, zázvor, tymián, nové koření, badyán, skořice), nebo perníkové koření Poleva: 1 bílek 140 g moučkového cukru (nutno prosít) citronová šťáva. Recept si neoblíbil žádný kuchař. Recept se mi líbí. Postup přípravy receptu. Formičky vajíček rozložíme na plech vydutou\nPerníkové těsto hned měkké na perníčky, chaloupku Kuchařka: Betina. Cukroví, Pečené 3 názory prev next + 3 fotografie Přidat fotografii; Suroviny 650 g hladké mouky 250 g moučkového cukru 100 g medu 50 g másla 3 vejce 1 žloutek na potření 1 lžička sody 2 lžičky mletého koření skořice hřebíček anýz 1\nBabiččiny perníkové řezy . Velikonoční cukroví . Perníkové hromádky . Perníková kraslice "Velikonoční hrátky" Karamelové slepičky . Velikonoční tartaletky . Perníkové kuličky s hruškovými povidly . Velikonoční cookies . Perníkové cukroví . Perníkové kuličky . Linecká barevná vajíčka . Křupavá mandlo\nBabiččiny perníkové řezy . Perníčky Marie - chaloupky, Velikonoce, fotbal . Perníková chaloupka . Perníková kraslice . Perníkové cukroví . Perníkové kuličky s hruškovými povidly . Perníkové hromádky . Perníkové kuličky . Perníková chaloupka + postup . Perníkové dárečky - pro inspiraci . Velikonoční\nBabiččiny perníčky recept\nBabiččiny perníčky Kuchařka: Kriss. Moučníky, Perníky 0 názorů prev next. Přidat fotografii; Suroviny 1 kg hladké mouky 1/2 kg mletého cukru 1/4 kg mletých ořechů 3 lžičky sody 3 mleté hřebíčky 1/2 balení skořice 5 vajec 12 lžic oleje 30 dkg medu. Recept si zatím oblíbili 2 kuchaři. Recept se mi líb\nz mouky,moučk.cukru, tuku a mletých ořechů vypracujeme těsto a necháme odpočinout. Vyválíme pát a vykrajujeme kolečka, která klademe na plech s pečícím papírem. Upečeme. Polovinu koleček namáčíme ve žloutkové polevě (z žloutků, 4 lžic moučkového cukru a rumu). Doprostřed klademe lískový oříšek pro o\nBabiččiny perníkové řezy . Perníková kraslice . Perníkové kuličky s hruškovými povidly . Perníkové cukroví . Perníkové hromádky . Perníkové kuličky . Vánoční perníkové dárečky . Velikonoční perníková vajíčka . Perníkové koule s brusinkami . Perníčky s perníkovým kořením . Chilli perníkové koule . Pe\nBabiččiny perníkové řezy . Perníková kraslice . Perníkové cukroví . Perníkové hromádky . Perníkové kuličky . Tvarohové koule . Perníkové dárečky - pro inspiraci . Celerové koule . Božské koule . Tématické fráze: medové koule perníkové koule perníkové kuličky perníkové vánoční koule nepečené vase rec\nBabiččiny perníkové řezy . Ovesné cookies s brusinkami . Perníková kraslice . Perníkové cukroví . Perníkové kuličky s hruškovými povidly . Perníkové hromádky . Perníkové kuličky . Tvarohové koule . Božské koule . Gemerské koule . Tématické fráze: pernikove kulicky s brusinkami perníkové kuličky s s\nBabiččiny perníkové řezy . Perníkové hromádky . Perníkové cukroví . Perníková kraslice . Perníkové crinkle cookies . Perníkové koule s brusinkami . Perníčky s perníkovým kořením . Chilli perníkové koule . Perníkové dárečky - pro inspiraci . Velikonoční perníková vajíčka . Perníkový "nanuk" ze Šmakou\nBabiččiny perníkové řezy . Perníkové kuličky s hruškovými povidly . Perníkové cukroví . Perníkové hromádky . Perníkové kuličky . Perníková kraslice . Perníkové koule s brusinkami . Perníčky s perníkovým kořením . Velikonoční perníková vajíčka . Perníkové crinkle cookies . Perníkové dárečky - pro ins\nBabiččiny perníkové řezy . Dálnice - bebe řezy . Ořechové řezy ledové . Žloutkové pochoutkové řezy . Medové řezy s polevou . Cikánské řezy 4 . Cikánské řezy - na poslední chvíli . Nepečené řezy . Rybízovo jogurtové řezy . Boubínské ořechové řezy . Kokosovo-krupicové řezy . Janiny kokosové řezy . Oře\nBabiččiny perníkové řezy . Ořechové řezy ledové . Medové řezy s polevou . Komentáře k receptu Dálnice - bebe řezy. Irule (autor receptu) 21. 2. 2014 12:24:36. já tam také nic špatného nevidím a řezy nám moc chutnaj í. U nás je to teď hit, že to holky věku mé dcery (12) dělávají na své oslavy. A zatí\nBabiččiny perníkové řezy . Cikánské řezy - na poslední chvíli . Anýzové řezy . Nepečené trubičky . Nepečené koblížky . Rybízovo jogurtové řezy . Janiny kokosové řezy . Kokosovo-krupicové řezy . Ořechové žluté řezy . Boubínské ořechové řezy . Košíčky s pečenou náplní . Nepečená kokosová roládka . Nep\nBabiččiny perníkové řezy . Perníkové kuličky s hruškovými povidly . Perníkové kuličky . Perníkové hromádky . Perníkové cukroví . Perníková kraslice . Božské koule . Gemerské koule . Tvarohové koule . Tématické fráze: vánoční cukroví recepty vánoční cukrov í perníkové vánoční koule vanocni pernikove\nBabiččiny perníkové řezy . Pečené cikánské koleno . Cikánský bůček z PH . Cikánské hovězí nudličky . Cikánská hovězí pečeně . Cikánské sekané řízky . Cikánské řízky od Krkovičky . Anýzové řezy . Cikánský chléb . Cikánské nočky . Nepečené řezy . Tématické fráze: vánoční cukroví cikánské řezy cikánské\nPerníkové hromádky recept\nBabiččiny perníkové řezy . Perníková kraslice . Perníkové kuličky s hruškovými povidly . Perníkové kuličky . Perníkové cukroví . Jablečné hromádky . Velikonoční perníková vajíčka . Krkovička s hromádkou . Tvarohové hromádky . Perníkový "nanuk" ze Šmakouna . Perníkové crinkle cookies . Perníkové dáre\nPodobné recepty jako Perníkové hromádky\nBabiččiny perníkové řezy . Perníková kraslice . Perníkové cukroví . Perníkové kuličky s hruškovými povidly . Perníkové kuličky . Perníkové hromádky . Chilli čoko - pikantní . Perníkové dárečky - pro inspiraci . Velikonoční perníková vajíčka . Perníčky s perníkovým kořením . Tématické fráze: čokoládo\nRybízovo jogurtové řezy recept\nBabiččiny perníkové řezy . Jogurtové řezy s ovocem . Jogurtový řez s karamelem . Jogurtové řezy s ostružinami . Jogurtový řez s mandarinkami . Cikánské řezy - na poslední chvíli . Anýzové řezy . Nepečené řezy . Nepečený jogurtový řez s rybízem . Jogurtové ovocné řezy - nepečené . Jogurtové nepečené\nPodobné recepty jako Rybízovo jogurtové řezy\nBabiččiny perníkové řezy . Kávové perníčky . Mandlové perníčky . Mikulášské perníčky . Perníčky Marie . Naše perníčky . Perníčky nejlepší . Perníčky bez lepku, mléka a vajec . Vánoční perníčky s medem . Perníčky Hello Kitty . Špaldovo-žitné perníčky . Perníčky s pohankovou moukou . Měkké medové pern\nBabiččiny perníkové řezy . Perníková kraslice . Perníkové hromádky . Perníkové cukroví . Perníkový "nanuk" ze Šmakouna . Perníkové crinkle cookies . Velikonoční perníková vajíčka . Perníkové dárečky - pro inspiraci . Chilli perníkové koule . Perníkové koule s brusinkami . Perníčky s perníkovým kořen\nBabiččiny perníkové řezy . Obalovaný květák pečený s novými bramborami . Šunkovo-sýrové špalíčky obalované v kokosu . Obalovaný květák pečený s bramborami na šlehačce . Cikánské řezy - na poslední chvíli . Obalovaná stehna nesmažená . Plněné obalované žampiony . Pangas obalovaný v těstíčku . Tématic


Twilight sága kompletní kolekce (DVD) cz dabing | DVD-PREMIERY.CZ\nBella byla vždy trochu jiná. Když se její máma znovu vdala, Bella se rozhodla sblížit se svým otcem a nastěhovala se k němu do malého deštivého městečka Forks bez toho, aniž by čekala, že se její život změní. Na první hodině v nové škole si k ní přisedne tajemný a okouzlující Edward Cullen, kluk, který je jiný než všichni, které doteď potkala. Ve škole se o něm šíří zvláštní zvěsti, stejně tak o jeho sourozencích, se kterými vždy sedává osamocený u jednoho stolu ve školní jídelně. I navzdory varování kamarádů Bellu Edward neskutečně přitahuje, zdají se jí o něm sny. Postupně začne mít však podezření, že Edward není úplně obyčejný kluk.\nSeattlem otřásá série záhadných vražd a Belle znovu hrozí nebezpečí od záludné upírky, jež stále touží ji zabít. Uprostřed toho všeho se navíc musí rozhodnout, čemu dá přednost: lásce k Edwardovi, nebo přátelství s Jacobem. Edward je upír, Jacob vlkodlak. Jsou jako led a oheň. Společnou mají jen vzájemnou nesmiřitelnou nenávist. A ještě jedno rozhodnutí musí Bella učinit: má zvolit život, či smrt? Ale co pro ni znamená život a co je smr?\nRozbřesk: Twilight sága - 1. část (2 DVD)\nČtvrté pokračování upíří romance.


Hry: Strategické hry\nStrategická hra zdarma v duchu Sim City. Staň se starostou a rozvíjejte město.\nHra Rising Cities\nRising Cities - hra zdarma pro městské designéry a stratégy. Nová browser hra Rising Cities je o moci, strategii a stavbě města. Vytvořte v Rising Cities metropole pro miliony lidí! Hrajte zdarma.


Obchodní podmínky | Harley-Davidson Ostrava\nNíže uvedené obchodní podmínky, které jsou nedílnou součástí, platí pro nákup v internetovém obchodě E-Shop Harley-Davidson Ostrava. Tyto obchodní podmínky vymezují a upřesňují práva a povinnosti prodávajícího (dodavatele) a kupujícího (odběratele). Prodávajícím je provozovatel internetového obchodu společnost Chopper Czech Republic s.r.o. se sídlem v Ostravě, ul. Občanská 1170/31, IČO: 28633334, zapsána v obchodním rejstříku vedeným Krajským soudem v Ostravě, spisová značka C 35862. Místem pro osobní odběr je prodejna Harley-Davidson Ostrava na adrese U Stadionu 5, Ostrava.\n1. OBJEDNÁNÍ ZBOŽÍ A UZAVŘENÍ KUPNÍ SMLOUVY\na) Přes e-shop: Objednávku můžete vytvořit vložením požadovaného zboží do košíku, kde postupujete dle instrukcí systému. Po obdržení Vaší objednávky budete e-mailem informováni o průběhu vyřízení Vaší objednávky. V případě, že Vámi objednané zboží nebude možné dodat v uvedené lhůtě, budete o této skutečnosti rovněž e-mailem nebo telefonicky informováni.\nb) Telefonicky: Zboží lze rovněž objednat na telefonním čísle +420 739 703 973, a to od pondělí do pátku od 9 do 17hodin.\nc) Veškeré zboží je možné rovněž osobně zakoupit v prodejně Harley-Davidson Ostrava na adrese U Stadionu 5, Ostrava – Mariánské Hory.\nStorno objednávky je možné do 24 hodin od učinění objednávky. A to e-mailem (lucka@harley-davidson-ostrava.cz) nebo telefonicky (+420 739 703 973). Prodávající není povinen akceptovat změnu objednávky v okamžiku, kdy již předal zboží dle původní objednávky přepravci, či již zboží upravil na přání zákazníka.\n3. MOŽNOSTI PLATBY A ZPŮSOB DORUČENÍ\na) Hotově nebo kartou při osobním převzetí zboží v kamenné prodejně: Harley-Davidson Ostrava, U Stadionu 5, Ostrava – Mariánské Hory\nb) Dobírkou – platba při převzetí zboží. Zboží je dodáno na Vámi uvedenou dodací adresu a platba probíhá dopravci při předání. Pro zasílání balíků využíváme služeb PPL (doba doručení 1 – 7 dní).\nc) Bankovním převodem - možnost platby převodem z účtu u jakékoliv banky na účet prodejce u OBERBANK AG číslo účtu 2151117969/8040. Jako variabilní symbol použijte své příjmení. Peníze očekáváme, že budou připsány do 4 pracovních dnů, poté zásilku odešleme. Pokud peníze nebudou i přes upozornění připsány do 4 dnů, objednávku stornujeme.\nPoštovné a balné do ČR v rámci 1. zaslání zboží neúčtujeme. V případě opětovného zaslání zboží (výměna velikosti aj.) je účtováno poštovné dle aktuálního ceníku PPL. Při zaslání zboží do zahraničí je dodací lhůta až 14 dní. Cena se odvíjí od cílové země rovněž dle aktuálního ceníku PPL.\nPřípadné reklamace vyřídíme k Vaší spokojenosti po individuální dohodě s Vámi a v souladu s platným právním řádem. Kupující je povinen zboží po jeho převzetí prohlédnout tak, aby zjistil případné vady. Případné vady je kupující povinen neprodleně hlásit naší společnosti.\nZáruka se nevztahuje na vady vzniklé běžným používáním, nesprávným použitím výrobku, nesprávným skladováním, nesprávným ošetřováním a praním výrobku (pozn. každé zboží obsahuje návod k používání buď na obalu, nebo na štítku v případě oblečení a ostatních textilních výrobků).\nV případě reklamace nás o této skutečnosti prosím informujte telefonicky nebo e-mailem, a zboží zašlete jako doporučený balík (ne na dobírku) na adresu prodejny: Harley-Davidson Ostrava, U Stadionu 5, Ostrava – Mariánské Hory. Do zásilky uveďte důvod reklamace, Vaši adresu a výtisk objednávky nebo doklad o nabytí reklamovaného zboží v našem obchodě. Zboží můžete donést též osobně na prodejnu, viz. adresa výše.\nPlatné obchodní podmínky jsou k dispozici při osobním odběru a na internetových stránkách a každý kupující je při koupi zboží na tyto podmínky upozorněn a má možnost se s nimi seznámit. Prodávající je oprávněn obchodní podmínky doplňovat či měnit v souvislosti se změnou platné právní úpravy v souvislosti se změnou na trhu zboží, které prodávající nabízí.\nTyto obchodní podmínky nabývají platnosti 1. 10. 2013 a v plném rozsahu ruší dřívější obchodní podmínky.


Ojeté vozy Hyundai Accent | AAA AUTO auto bazarMoje AAA Česky Slovensky\nKontaktGarážPřihlásit seRegistraceMůj účetOblíbené vozyUložená hledáníPorovnání vozůProhlížené vozyOjeté vozyHyundai Accent na prodejVyhledáváníAlfa RomeoAudiBMWCitroenDaciaDaewooDodgeFerrariFiatFordGAZHondaHummerHyundaiChevroletChryslerInfinitiIvecoJaguarJeepKiaLanciaLand RoverLexusMazdaMercedes-BenzMGMINIMitsubishiNissanOpelPeugeotPorscheRenaultRoverSeatSmartSubaruSuzukiŠkodaToyotaVAZ-LadaVolkswagenVolvo\n50 000 Kč70 000 Kč100 000 Kč150 000 Kč200 000 Kč250 000 Kč300 000 Kč400 000 Kč600 000 Kč700 000 Kč1 000 000 Kčneomezená Hyundai× Accent×Uložit hledáníZrušit všechny parametryRozšířené vyhledáváníHlavní parametryDalší parametryOstatní parametryVýbavanerozhodujeVšechna autaŠkodaCombiHatchbackSedanMalá autaLuxusní autaRodinné vozySUV/Offroad/4x4Užitkové vozyOdtahovkaVozy s odpočtem DPHÚsporné vozynerozhodujePickupDodávkaMikrobusValníkSkříňSklápěčChlaďák - mrazákOdtahovkaPřívěsnerozhoduje80 000 km< 1 000 km100 000 km10 000 km120 000 km20 000 km150 000 km30 000 km200 000 km40 000 km300 000 km50 000 km400 000 km70 000 km\n62 kW63 kW66 kW71 kW81 kW\n62 kW63 kW66 kW71 kW81 kWnerozhoduje0 - 1000 ccm1000 - 1350 ccm1350 - 1850 ccm1850 - 2500 ccm2500 ccm +\n1.31.4i1.51.5 CRDinerozhodujedo 34 - 56 - 78 - 9přes 9nerozhodujedo 5ldo 6ldo 7ldo 8ldo 9ldo 10l10l a vícenerozhoduje5432nerozhodujeBrnoČeské BudějoviceHradec KrálovéChomutovJihlavaKladnoKolínLiberecOlomoucOpavaOstravaPardubicePlzeňPrahaSokolovTáborTepliceÚstí nad LabemZlínZnojmoBarvaPředváděcí vozyJen nově vykoupenéJen s odpočtem DPHObecnénavigacecentrálel. oknaparkovací asistent4x4ABSklimatizacetempomatESPaut. klimatizaceStop Start systemExteriérstřešní nosičetažné zařízeníxenonyInteriérkožený interiérpanoramatická střechavyhřívané sedačkyel. sedačkynerozhodujeNízká - H1Střední - H2Vysoká - H3nerozhodujedo 3,5 tpřes 3,5 tnerozhoduje500 kg800 kg1200 kgnerozhodujedo 3 m33 - 5 m35 - 8 m38 - 12 m3Délkaoddo mm\nSkrýt rozšířené vyhledávánínačítá se... Hyundai× Accent×Uložit hledáníDoporučujeme: Hatchback (6) Sedan (20)Nalezeno 26 vozů Seřadit:od nejvyšší cenyod nejnižší cenyroku výrobyobjemu motorunajetých kmspotřebyvýkonuceny v hotovostiSleva roku26 000,- KčHyundai Accent 1.4iČR,1. majStav tachometru: 13 569 kmRok: 2010Převodovka: 5 stupňůMotor: 1.4i / 71 kW\n110 000 KčPůvodní cena:\n136 000 KčAkční sleva17 000,- KčHyundai Accent 1.4iČR,2.maj, servisní kniha, el. oknaStav tachometru: 69 920 kmRok: 2009Převodovka: 5 stupňůMotor: 1.4i / 71 kW\nod 344 KčCena:\n95 000 KčAkční sleva30 000,- KčHyundai Accent 1.5 CRDiČR,2.maj, el. oknaStav tachometru: 94 698 kmRok: 2008Převodovka: 5 stupňůMotor: 1.5 CRDi / 81 kW\n106 000 KčAkční sleva30 000,- KčHyundai Accent 1.4iČR,1. maj, servisní kniha, el. oknaStav tachometru: 35 852 kmRok: 2010Převodovka: 5 stupňůMotor: 1.4i / 71 kW\n105 000 KčAkční sleva12 000,- KčHyundai Accent 1.4iČR,1. maj, servisní kniha, el. oknaStav tachometru: 77 623 kmRok: 2007Převodovka: 5 stupňůMotor: 1.4i / 71 kW\nAkční sleva30 000,- KčHyundai Accent 1.5 CRDiČR,1. maj, servisní kniha, el. oknaStav tachometru: 93 464 kmRok: 2008Převodovka: 5 stupňůMotor: 1.5 CRDi / 81 kW\n100 000 KčAkční sleva30 000,- KčHyundai Accent 1.5 CRDiČR,1. maj, servisní kniha, el. oknaStav tachometru: 98 085 kmRok: 2008Převodovka: 5 stupňůMotor: 1.5 CRDi / 81 kW\n100 000 KčAkční sleva30 000,- KčHyundai Accent 1.4iČR,1. maj, servisní kniha, el. oknaStav tachometru: 46 660 kmRok: 2007Převodovka: 5 stupňůMotor: 1.4i / 71 kW\n100 000 KčAkční sleva30 000,- KčHyundai Accent 1.4iČR,2.maj, servisní kniha, el. oknaStav tachometru: 79 022 kmRok: 2008Převodovka: 5 stupňůMotor: 1.4i / 71 kW\n100 000 KčAkční sleva12 000,- KčHyundai Accent 1.5 CRDiČR,2.maj, servisní kniha, el. oknaStav tachometru: 89 000 kmRok: 2009Převodovka: 5 stupňůMotor: 1.5 CRDi / 81 kW\nod 297 KčCena:\n82 000 Kč123Další Poradna


ŽENA-IN - Žiju si svůj on-line život\nŽiju si svůj on-line život\nInternet je nejen skvělá možnost udržování, ale i navazování vztahů. Přátelských, partnerských, rodinných... Pro mě je to nejdůležitější komunikační kanál a seznamovací centrum. A pro vás?\nUž jsem to tady říkala několikrát. Internet je pro mě jednou z nejdůležitějších věcí vůbec. Dal mi kamarády, přítele i práci. 99 procent lidí, které znám, znám díky internetu. A tak si spokojeně žiju ve svém on-line světě. Jak to máte vy?\nSnadné cesta k přátelům\nKomunikátory v podobě icq, skype, msn, maily, chaty a sociální sítě. To je ta část internetu, bez které moc dlouho nevydržím. Představuje totiž nejdůležitější kanál ve spojení s mými přáteli, kteří jsou roztroušeni v různých částech světa.\nJe skvělé vědět, co právě dělají, jakou mají náladu, prohlédnout si nejnovější fotky z akce, které jsem se nemohla zúčastnit. Je skvělé mít možnost zanechat člověku vzkaz kdykoliv si vzpomenu, nebo jednoduše pokecat, je-li zrovna připojen. Je skvělé mít možnost zorganizovat setkání skupiny přátel jedním kliknutím. A je skvělé vědět, že když budu potřebovat pomoc, radu nebo doporučení, stačí to jednoduše napsat a odezva na sebe nenechá dlouho čekat. Je skvělé být na místě, kde je možné potkat spousty lidí se stejnými zájmy. A je skvělé někoho, kdo vám leze na nervy, jednoduše zablokovat. To v reálu neuděláte.\nMiluju tyhle možnosti.\nPokec bez zábran\nInternet je nejen skvělá možnost udržování, ale i navazování vztahů. Přátelských, partnerských, rodinných... Láska přes internet už není nic zvláštního, a kdybyste hledala, určitě ve svém okolí najdete hned několik párů, které na sebe narazily právě na netu.\nTi, co mě znají, vědí, že mám-li mluvit s někým cizím, většinou se nezmůžu na slovo. Jsem zkrátka moc stydlivá. Tohle na netu neznám. A proto jsem za počítačem ve své kůži. S klávesnicí jde stud stranou a můžeme to pořádně rozjet. Můžu taky vést hned několik rozhovorů najednou, což je fajn, pokud si třeba v nevhodnou chvíli nespletete adresáta. A mimochodem, tyhle psané hovory jsou pro mě, jakožto člověka s těžším stupněm nedoslýchavosti, nejlepší možností si plnohodnotně popovídat.\nTváří v tvář navzdory dálce\nKromě monitoru a klávesnice jsem si v poslední době oblíbila i webkameru. Je to skvělé alternativa skutečného hovoru tváří v tvář, ačkoliv vás s protějškem dělí třeba půl zeměkoule. Teplý čaj s citronem, nohy na stole, klávesnice na klíně a zapnutá „webka“, tohle je docela přesná definice příjemného večera v tomhle ubrečeném počasí.\nDíky Timu Berners-Leeovi za internet!\nVztahy na internetu je téma na dnešek! Napište nám, jak jste na tom vy.\nVaše příspěvky budeme v průběhu dnešního dne zveřejňovat a ten nejlepší pochopitelně odměníme.


Vyzkoušeli jste už výklad karet online? Že ne? Pak to určitě někdy zkuste, protože výklad karet online vám může pomoci rozmotat klubko vašich příběhů. Bát se rozhodně nemusíte, pokud chcete vědět jen dobré věci, stačí na to na začátku výkladu kartářku upozornit.\nKdyž jsem si prvně nechávala karty vykládat já, bylo to pro mě hodně tajemné. O tom, že výklad karet online existuje, jsem se dozvěděla od kamarádky. Ano, je už to mnoho let, přesto mě výklad karet online zaujal natolik, že se mu věnuji dnes i já. Klient i kartářka se musejí při výkladu naladit na stejnou vlnu. Výjimečně se může stát, že si tito dva zcela cizí lidé „nesednou“, potom není nic jednoduššího, než si vybrat jinou kartářku nebo věštkyni. V životě to prostě chodí tak, že ne každý si sedne s každým.\nMnozí z vás už ale věštění karet online vyzkoušeli, takže se nemusíte bát, že šlápnete do neznámých vod. Pro každou kartářku je nejdůležitější spokojenost zákazníků, ale musíte si uvědomit, že mnohdy jsou životní příběhy hodně složité a je potřeba kartářce předat prvotní informace, které k výkladu potřebuje. Karty jsou prostředníkem, přes kterého se můžete dopátrat správného výsledku, správné volby. Zkuste to a poraďte se o svých problémech, určitě neprohloupíte.


Nesvědčí vám kravské mléko? Tak vyzkoušejte kozí nebo ovčí… - článek na Dáma.cz\n27. 12. 2013 | Autor: Simona Procházková | Rubrika: Zdraví\nVíte, že kozí a ovčí mléka jsou mnohem zdravější variantou než mléko kravské? Pojďme si o tom něco povědět.\nNa co je kozí mléko bohaté?\nV kozím mléku najdeme fosfor, vápník, hořčík, draslík, síru, zinek, kobalt, mangan, titan, chróm dále pak vitamin A, B1, B2, B12, C, D, E a kyselinu listovou.\nLéčivé účinky kozího mléka\nKozí mléko je na rozdíl od mléka kravského mnohem více výživově hodnotné. Má úplně jiné složení bílkovin a tuků. Tuk z kozího mléka je přirozeně homogenní a tím tedy lépe stravitelný. Toto mléko obsahuje látky schopné mobilizovat imunitní systém, čímž působí antialergicky. Popíjení kozího mléka se doporučuje při alergiích na kravské produkty, celiakii, kožních neduzích, při nemocech kloubů, osteoporóze, ledvin, jaterních a žlučníkových potížích. Vědecké výzkumy potvrdily, že tato potravina je zajímavou prevencí, ale i doplňkovou léčbou všech onkologických onemocnění.\nKozí mléko má na pokožku hojivé, chladící, hydratující a celkově regenerující účinky.\nPotřebujeme: 2 dl kozího mléka, 2 lžíce mandlového oleje\nPostup: Kozí mléko smícháme s olejem a vzniklou směs přilijeme do vody ve vaně. Koupel by měla trvat 15 minut.\nHydratující pleťové mléko\nPotřebujeme: 1 lžíci kozího mléka, 2 kapky citronové šťávy\nPostup: Přísady smícháme dohromady, mléčnou směs nanášíme na očištěnou pokožku a nechápe vpít.\nPotřebujeme: 1 lžíci kozího jogurtu, 1 lžičku medu, půl lžičky vaječného žloutku\nPostup: Přísady smícháme dohromady, vzniklou směs naneseme na obličej a dekolt a necháme 20 minut působit. Poté opláchneme.\nCo ovčí mléko obsahuje?\nOvčí mléko je oproti kravskému mnohem lépe stravitelnější, i když má mnohem tučnější a sladší chuť. K lepší stravitelnosti přispívá zajímavé složení tuku, je v něm vyšší podíl mastných kyselin. Rovněž obsah bílkovin je mnohem vyšší. Ovčí mléko je 3 x bohatší na syrovátkové bílkoviny, než mléko kravské, proto se lépe tráví. V tomto mléce najdeme vitaminy A, B1, B2, B6, B12, niacin, biotin, D, E, dále pak železo, hořčík, vápník, zinek.\nLéčivé účinky ovčího mléka\nOvčí mléko je mnohem více výživově hodnotné než mléko kravské. Doporučuje se popíjet v období dětství, dospívání, ale i v produktivním a seniorském věku. Celkově zlepšuje kondici, vitalitu, je účinnou prevencí, ale i samotnou léčbou osteoporózy, anémie, nechutenství.\nPozor! Ovčí mléko má odlišné složení mastných kyselin a vede tak lepší absorpci laktózy, což může být prospěšné u jedinců s mírnou laktózovou intolerancí. Ale u osob alergických na kravské mléko, může vyvolávat stejnou alergii.\nOvčí mléko pokožku promazává a celkově zvláčňuje.\nKoupel pro suchou a citlivou pokožku\nPotřebujeme: 3 dl ovčího mléka Postup: Přísady smícháme dohromady a vzniklou směs přilijeme do vody ve vaně. Koupel by měla trvat 15 minut.\nPleťové mléko pro suchou pokožku\nPotřebujeme: 1 lžíci ovčího mléka\nPostup: Mléko používáme k odličování.


Inov-8 - INOV-8 RACESHELL PRO FZ M green zelená 001007-GR-01\nINOV-8 RACESHELL PRO FZ M green\nTOHLE. JE. PECKA... Ultralehká sbalitelná běžecká bunda s parametry, které jen tak neuvidíte. Hmotnost této nepromokavé bundy s třívrstvou membránou je neuvěřitelných 106 gramů, což řadí RACESHELL... Přejít na celý popis\nTOHLE. JE. PECKA... Ultralehká sbalitelná běžecká bunda s parametry, které jen tak neuvidíte. Hmotnost této nepromokavé bundy s třívrstvou membránou je neuvěřitelných 106 gramů, což řadí RACESHELL PRO mezi nejlehčí membránové bundy na trhu. Ještě zajímavější jsou parametry, když voděodolnost dosahuje hodnoty 20 000mm vodního sloupce a prodyšnost dokonce MVTR 70 000 g/m2/24h. V RACESHELL PRO se můžete spolehnout na to, že nepromoknete i na to, a že se nebudete nepříjemně potit. Použitá třívrstvá membrána garantuje příjemný pocit i při nošení na holé kůži a velmi dobrou životnost membrány i bundy celkově. Vzhledem k supernízké hmotnosti nedoporučujeme použití pod těžkými batohy s pevnou konstrukcí. U lehkých běžeckých vest se ale není čeho bát. Chybět nesmí prostorná kapuce, nebo reflexní prvky pro bezpečný pohyb po silnicích a cyklostezkách. Bunda se dá sbalit do vlastní kapsy a ve sbaleném stavu zabírá naprosté minimum prostoru, takže jí můžete nosit vždy a všude s sebou.\nINOV-8 RACESHELL PRO je nekompromisní běžecká bunda pro ty nejnáročnější. Supernízká hmotnost, extrémně vysoká prodyšnost, špičková voděodolnost, solidní mechanická odolnost. Nic víc si o bundy do špatného počasí nemůžete přát.