Ořezávání smuteční vrby – jak a kdy stříhat smuteční vrby – DumBytZahrada\nOřezávání smuteční vrby – jak a kdy stříhat smuteční vrby\nŽádný strom není půvabnější než nádherná smuteční vrba s dlouhými kadeřemi, které se ladně houpají ve větru. Ale to kaskádové listy a větve, které je podporují, je třeba čas od času snížit. Ve skutečnosti je ořezávání smuteční vrby nezbytné pro jeho zdraví. Pokud vás zajímá, kdy stříhat smuteční vrby nebo jak stříhat smuteční vrbu, čtěte dále.\nProč useknout plačící vrbu?\nZralá smuteční vrba je jedním z nejromantičtějších stromů. Často vidíte obrázky vrby rostoucí u klidného jezera, jejíž kaskádové větve se odrážejí v klidné hladině vody. Ale ten krásný baldachýn musí být udržován, aby byl zdravý a krásný. Musíte useknout smuteční vrbu, aby vypadala co nejlépe.\nOřezávání špiček větve smuteční vrby, aby se vyrovnalo listí okrasného stromu, má smysl. Existují ale vážnější důvody, proč uvažovat o prořezávání pláče. Plačící větve vrby mohou postupem času dorůst až na zem. I když to může být atraktivní, znemožňuje lidem chodit pod stromem nebo tam řídit auto.\nJeště důležitější je, že stromu můžete pomoci vybudovat silnou větvovou strukturu, pokud useknete smuteční vrbu. Strom je silnější a krásnější, pokud roste s jediným kmenem. Kromě toho často uvidíte větve se slabým připevněním k kmeni, které se mohou odlomit a poškodit strom.\nKdy stříhat smuteční vrby\nBudete chtít ty nůžky dostat ven na konci zimy. Plačící prořezávání vrby v zimě vám umožní snížit strom, když je v klidu. Rovněž vrby dostane do dobré kondice, než zahájí jarní růst.\nJak prořezávat plačící vrbu\nKdyž začnete stříhat smuteční vrbu, první věcí, kterou musíte udělat, je prohlédnout si všechny vůdce. Musíte si vybrat centrální stonek jako ten, který chcete uchovat, a poté začít stříhat smuteční vrbu. Odřízněte každého z ostatních konkurenčních vůdců.\nKdyž přijdete na to, jak stříhat smuteční vrbu, budete muset určit, které z větví jsou silné a které nikoli. Nezkracujte silné vodorovné větve smuteční vrby. Větve s vodorovnými spoji s kmenem se pravděpodobně od kmene neoddělí. Spíše ořízněte větve křižovatkami ve tvaru písmene „V“, protože se pravděpodobně ulomí.\nPo bouři je také nutné prořezávání vrby. Ořezejte všechny větve, které jsou štípané nebo poškozené prořezávací pilou. Proveďte řez těsně pod zlomem. Pokud uvidíte mrtvé dřevo, ořízněte končetiny, dokud nezůstane jen živá tkáň.\nObrázek by BasieB\nCo je to plevel: způsoby, jak se zbavit dobrovolnických stromů\nCo je to vrba bílá – dozvíte se o pěstování vrby bílé\nInformace o smuteční vrbě – dozvíte se, jak pečovat o smuteční vrbu\nOřezávání pouštní vrby: jak omezit pouštní vrby\nCo je to vrba černá – tipy na péči o vrbu černou\nCo jsou to plačící stromy – běžné plačící stromy a keře pro krajinu


Hyeny parazitují na obětech povodní: Ben má »zlomené srdce«! | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Musíte vědět! >Hyeny parazitují na obětech povodní: Ben má »zlomené srdce«!\nBen truchlí po skutečném domově. (Útulek Kralupy nad Vltavou)\n13. června 2013 • 05:00\nPovodně dramaticky zamávaly i psími životy. Navíc na jejich problémech parazituje »charitativní mafie«. S potížemi se dosud potýkají mnohé útulky, a to i ty, které velká voda přímo nevyplavila. Staly se útočištěm »plaváčků« a praskají ve švech.\nVelké zklamání asi prožívá šestiletý kříženec jezevčíka Ben. Z jeho kotce v útulku v Kralupech nad Vltavou ho doslova vytlačili »plaváčci«, které voda odnesla, nebo je majitelé z vytopených domů potřebovali dočasně ubytovat. Ben šel do rodiny, která nabídla útulku pomoc.\nUvěřil, že má nový domov a byl šťastný. Teď je zase zpět mezi nechtěnými a truchlí. „Beník je klidný a milý, s ostatními psy je nekonfliktní, ale už má rád svůj klid,“ říká vedoucí útulku Monika Kolková. Ben byl zvyklý na společnost koček, žil venku na zahradě, ale spokojený bude i v bytě, který si týden v dočasné péči velmi užíval. Hodil by se spíš ke starším lidem.\nChcete Bena? Volejte na čísla: 775 105 275, 723 411 225.\nPozor na »charitativní mafii«\nTam, kde je utrpení a solidarita, se ihned objevili podvodníci. „Přispějte na psí útulek zničený povodní,“ dojímá kolemjdoucí v Praze žena, kterou již prověřuje policie. Útulky ale nemají o její aktivitě ponětí. A není sama.\n„Podala jsem již několik trestních oznámení. Podle našich zkušeností je to skupina dobře organizovaných asi 20 lidí,“ říká majitelka vytopeného komořanského útulku Jaroslava Kladivová. Skupina se prý dorozumívá telefonem. Jakmile zavětří problém, zavolají šéfa. Ten přijede, vybere od všech peníze a když dorazí policie, mají u sebe jen pár drobných, pro které je nikdo nezavře.\nPokud chcete nějaký útulek podpořit, udělejte to přímo. Všechny mají své internetové stránky, na kterých najdete číslo účtu, nebo si můžete něco koupit v jejich charitativním obchůdku.\nútulky, podvod, povodně, psi, charita, mafie


Historie Městského divadla Brno | Městské divadlo Brno\nK historii Městského divadla Brno\nTendence založit v Brně druhou činoherní scénu existovaly ještě za první republiky, ale až po válce, hned koncem května 1945, se podařilo skupině mladých divadelníků v čele s pětadvacetiletým režisérem Milanem Páskem získat licenci k provozování druhé činoherní scény. Soubor začal působit pod názvem Svobodné divadlo na Falkensteinerově ulici (dnes Gorkého) a v té zkušební době odpremiéroval 5 nových her. Podle počtu repríz byla nejúspěšnější tehdy česká novinka V. Nezvala Manon Lescaut a Plautův Lišák Pseudolus. Za čtyři roky (do konce sezony 1948/1949) mělo divadlo na svém kontu 71 premiér a přes tisíc repríz díky mladickému elánu a nadšení divadelníků, velký zájem o druhou scénu v Brně způsobil také kulturní půst po světové válce.\nAle to už klepaly na dveře „nové“ reformy. Divadlo (tak jako ostatní) muselo měnit nejen umělecké koncepce, ale i přejmenovat svůj název – Městské a oblastní divadlo. Tento název vydržel pouhý rok, hned v následujícím roku byl přijat název Krajské oblastní divadlo, což znamenalo, že divadlo má v povinnosti dbát i o rozvoj divadelní kultury v moravských a českých regionech. Od roku 1954 bylo divadlo pojmenováno po bratřích Mrštících. Málokdo už ví, že divadlu hrozil jiný název - po ministru Zdeňku Nejedlém - a že chytří divadelníci si vzpomněli na bratry Mrštíky a zaštítili se jimi, i když kromě Maryši se k jejich odkazu vlastně nehlásili. Sídlo mělo divadlo na Jakubském náměstí (dnes Divadlo Bolka Polívky), teprve v roce 1965, kdy se soubor opery Národního divadla nastěhoval do nově postaveného divadla, se tehdejší druhý činoherní soubor přestěhoval do současné budovy na Lidické ulici. Název Divadlo bratří Mrštíků si drželo až do roku 1988, kdy bylo násilně sloučeno s divadlem Večerní Brno a Loutkovým divadlem Radost pod jeden název Brněnská divadla. Monstrózní celek se naštěstí po sametové revoluci rozpadl a dospěl k definitivnímu názvu Městské divadlo Brno. Bylo to v červnu roku 1993 a zřizovatelem divadla se stalo magistrátní město Brno.\nV historii divadla se vystřídalo mnoho tvůrců - jmenujme alespoň ty nejhlavnější, jako byli prof. Rudolf Walter, dr. Libor Pleva, Antonín Kurš, Jan Fišer, Milan Pásek – zakládající režisér a ředitel, poté pak ředitel od šedesátých let až do konce let osmdesátých, a konečně Stanislav Moša, současný ředitel a umělecký šéf činohry, pod jehož vedením divadlo zásadně změnilo umělecký kurs. Bylo to v roce 1992, kdy byl Stanislav Moša jmenován do funkce ředitele, a tím začalo období velkých změn. Nejprve bylo potřeba zajistit ekonomickou stabilitu a vyřešit personální problémy přebujelého administrativního aparátu. Zároveň bylo přikročeno k přestavbě ne příliš vyhovujícího prostoru bývalého kina, na moderní a funkční sál. To se podařilo a na podzim roku 1995 byl otevřen nově rekonstruovaný sál podle architekta Miroslava Meleny, který splňoval požadavky pro náročnější produkce hudebně dramatického žánru. Zvyšující se divácká oblíbenost divadla byla dána směřováním, které nastolilo vedení divadla, kdy se hlavní vlajkovou lodí stalo kvalitní hudebně-muzikálové divadlo v kombinaci s moderně pojatými klasickými tituly. Impulsem bylo také otevření studijního oboru muzikálového herectví na brněnské Janáčkově akademii múzických umění. Zdejší absolventi se stali prvními vlaštovkami v nově se rozvíjejícím žánru, ke kterému je zapotřebí souhra tří talentů – hereckého, pěveckého a pohybového. Ačkoliv se soubor Městského divadla Brno dělil v té době na dva samostatné soubory – činohru a muzikál, neznamenalo to nic jiného, než pouhé administrativní dělení. Muzikálové herce bylo možné vidět i v činoherních rolích a naopak. Flexibilita a různorodost byly hlavním znakem těchto let. Divadlu se dařilo navázat spolupráci se zahraničními agenturami a dokázalo beze zbytku plnit náročné požadavky pro získávání autorských licencí, a tak se v malém divadle na Lidické ulici začaly hrát světoznámé tituly.\nZájem diváků o dění na Lidické ulici však v tomto období dal tušit, že současný prostor pro cca 370 diváků začínal být nevyhovující. Také technické požadavky na nové muzikály byly náročnější a od samého počátku ředitelování se Stanislav Moša snažil o vytvoření druhé scény, která by lépe vyhovovala modernímu trendu. Podařilo se mu skoro nemožné, v součinnosti s Ministerstvem kultury ČR a magistrátu města Brna byl vystavěn v zadním traktu stávajícího divadla moderní sál pro provozování soudobých hudebních děl. Základní kameny byly položeny 17. listopadu 2001, a to z příznačných míst. První z Dolních Věstonic, místa vzácných paleontologických nálezů, nazvaného Karlem Absolonem Moravské Pompeje pravěku. Tento kámen má symbolizovat snahu nové scény poskytnout tvůrčí platformu současným autorům, kteří jsou základní zárukou skutečně živého divadla. Ten druhý kámen byl vyzvednut z Mekky muzikálu, z Broadwaye, nikým jiným než Milošem Formanem, který zároveň udělil našemu divadlu práva pro jedinečné první představení muzikálu HAIR, hraného tak u nás v této podobě podle jeho filmového scénáře jako v jediném divadle na světě. Pak už budova architektů Romana Macha a Jozefa Kubína, za spolupráce konzultanta Emila Konečného a architekta interiérů Miroslava Svanovského, rostla Brňanům před očima. Potvrzením jejich úspěšně odvedené práce byla mimo jiné i ocenění, která stavba získala: 1. místo v soutěži o nejlepší stavbu Jihomoravského kraje, Stavba roku 2004, čestné uznání v soutěži o nejlepší investici roku TOP INVEST. Otevření Hudební scény Městského divadla Brno proběhlo 1. října 2004 slavnostní premiérou muzikálu Hair.\nOd slavnostního otevření tedy uplynulo již několik let a Hudební scéna má za sebou mnoho titulů, ke kterým se řadí takové skvosty světové tvorby, jako jsou Les Misérables (Bídníci), Evita, Jesus Christ Superstar, Fame, Kočky, Chicago, Probuzení jara, Čarodějky z Eastwicku, Jekyll a Hyde, Mary Poppins a mnohé další. Od samotného počátku však patřilo k hlavním záměrům pro využití tohoto muzikálového sálu také uvádění soudobých českých titulů. Pro Hudební scénu tak vznikla zcela nová díla jako Nana, Markéta Lazarová, Odysseia, Balada o lásce, Červený a černý, Divá Bára, Peklo, Očistec či Don Juan.\nNa prknech Hudební scény se vystřídaly také tituly tradiční a divácky ověřené: operety Veselá vdova, Netopýr, Orfeus v podsvětí, Mam´zelle Nitouche; zahraniční muzikály z dalších evropských zemí – Papežka, Mozart!, Zorro či Jánošík aneb Na skle malované. Se zajímavým úspěchem se setkaly i tituly tradiční činohry, které byly na obrovském jevišti realizovány. Nejdříve Shakespearova hra Bouře, následovalo ponuré Jméno růže, až v květnu 2014 přibyl další činoherní titul. Opět Shakespearova hra Benátský kupec, následoval pak Král Lear, oba tituly s geniálním hlavním protagonistou Boleslavem Polívkou. Hudební scéna nabídla zajímavé scénické řešení všech těchto titulů a její monumentalita napomohla k nebývalému diváckému zážitku těchto kusů.\nPro Hudební scénu připravovali svá díla umělci zvučných jmen. Připomeňme některé: Hana a Petr Ulrychovi, Zdenek Merta, Jiří Žáček, Pavel Fieber, Miloš Štědroň, Milan Uhde, Zbyněk Srba, Šimon Caban, Vašo Patejdl, Eduard Krečmar, Petr Kofroň, Juraj Deák, Christoph Weyers, Igor Barberić, Juraj Nvota a spousta dalších.\nK desátému jubileu vydalo divadlo také výpravnou publikaci s názvem 10 let Hudební scény Městského divadla Brno, která mapuje uplynulé období. Zařadila se vedle tradičních ročenek, které Městské divadlo Brno přináší čtenářům jako připomínku předešlé sezóny a která je ohlédnutím za prací mnoha lidí.\nOd počátku devadesátých let divadlo začalo vyjíždět i po evropských zemích. Nejdříve to byla velká šňůra představení West Side Story v Německu a Rakousku. Následovaly další tituly a země. Sláva Městského divadla Brno se nesla do všech koutů Evropy. Divadlo pravidelně spolupracuje s divadly v Ingolstadtu, Wiltzu a dalšími. Za posledních deset let, kdy divadlo mohlo díky technickým možnostem Hudební scény a hlavně díky vysoké interpretační úrovni svých herců sahat na náročnější tituly světové muzikálové scény, rapidně se zvýšil i počet zahraničních zájezdů. Divadlo účinkovalo v Belgii, Dánsku, Francii, Chorvatsku, Holandsku, Lucembursku, Německu, Itálii, Španělsku a Švýcarsku. Je nutné také připomenout, že tyto tituly jsou většinou úplně nebo částečně nastudované v angličtině, francouzštině, němčině nebo španělštině. Městské divadlo Brno je dlouhodobě zváno také například na mezinárodní hudební festival v lucemburském Wiltzu či v rakouském Gars am Kamp.\nMěstské divadlo Brno své aktivity rozšířilo i o další působiště, letní scénu – Biskupský dvůr. Tento magický prostor, nacházející se v historickém centru Brna mezi Zelným trhem a Kapucínským náměstí, tak obohatil brněnskou letní kulturní nabídku o jedinečné zážitky open air představení\nV minulých letech vznikly přímo pro prostor Biskupského dvora dvě zcela nové inscenace – výpravná legenda se zpěvy Baron Trenck (napínavý a dobrodružný Trenckův osud svým romantizujícím gestem dobře ladí s historickým prostorem Biskupského dvora a využívá i několikanásobnou spojitost Trenckova osudu s Brnem, kde navíc život proslulého barona skončil) a baletní činohra Cyril a Metoděj, uvedená v rámci oslav 1150. výročí příchodu věrozvěstů na Moravu. Autorské trio Stanislav Slovák – Jan Šotkovský – Petr Štěpán připravili inscenaci pro rok 2015, která je věnována osobnosti zakladatele genetiky Johanna Gregora Mendela s názvem Mendel aneb Vzpoura hrášků. Její premiéra byla spojena s otevřením nového vědeckého centra „Mendelianum – atraktivní svět genetiky“, které byla umístěna právě v Biskupském dvoře Moravského zemského muzea, v prostorách, kde J. G. Mendel bádal a pracoval. O premiéru ovšem diváci nepřišli ani v létě 2014 – Městské divadlo Brno přivedlo do Brna a ozdobilo svůj bohatý repertoár šperkem českých muzikálů – 22. června 2014 představilo divákům legendární Noc na Karlštejně, a to v režii Igora Ondříčka, v hlavní roli s Hanou Holišovou. Rok 2016 byl zase ve znamení návratu muzikálové legendy Radúz a Mahulena s hudbou Petra Ulrycha. V roce 2017 se autorský tým Slovák, Šotkovský, Štěpán vrhl na zpracování brněnských legend a tak vznikla rozpustilá feérie Brněnské kolo. V roce 2018 divadlo znovu vdechlo život geniálním veršům Vítězslava Nezvala v jeho zpracování slavného románu Alexandra Dumase Tři mušketýři. Rok 2019 pak přinesl do nádherného prostoru Biskupského dvora slavnou Shakespearovu tragédii Romeo a Julie.\nVedle uvádění inscenací se Městské divadlo Brno věnuje také bohaté ediční činnosti – vydává každoročně Ročenku MdB, ve které se ohlíží za uplynulou sezónou, obsáhlé programy ke každé inscenaci, divadelní kalendář s fotografiemi z představení, ale také CD s písněmi z muzikálů.


Skladové číslo: SAJA15\nBarva: Tmavá s měděnými odlesky\nAroma: Tóny lesa jako jsou houby a suché dřevo společně s tóny páleného dřeva díky sudům, které jsou předem vypáleny\nChuť: Tóny suchého a páleného dřeva\nDlouhodobý proces stárnutí v malých vypálených sudech z limuzínského dubu a sudech po bourbonu trvající více než 15 let.\nRum Saint James se na Martiniku vyrábí již od r. 1765, kdy král Ludvík XIV zakázal výrobu rumu ve Francii. Rum Saint James nacházel odbyt zejména v Nové Anglii, kde byl vůbec nejpopulárnějším západoindickým rumem. Stařený rum v ozdobném dřevěném balení.


Zprávy ze dne 20. ledna 2005 | iROZHLAS - rychlé a spolehlivé zprávy\nArchiv | zprávy ze dne 20. ledna 2005\n20. 1. 2005 |Milan Kopp, Miroslav Konvalina, Milan Kocourek |Zprávy ze světa\n20. 1. 2005 |Petr Souček |Sport\n20. 1. 2005 |Milan Kopp, Petr Vavrouška |Zprávy ze světa\n20. 1. 2005 |Milan Kopp, Lenka Rákosová, Lucie Husárová 1 |Zprávy z domova\n20. 1. 2005 |Vít Pohanka |Zprávy z domova\n20. 1. 2005 |Marika Táborská, Marie Hovadíková |Zprávy z domova\n20. 1. 2005 |David Šťáhlavský |Zprávy ze světa\n20. 1. 2005 |Vít Pohanka |Ekonomika\n20. 1. 2005 |Markéta Kaclová, Dušan Valenta |Ekonomika\nVláda se s obchodníky bude scházet pravidelně\nMístopředseda vlády pro ekonomiku Martin Jahn jednal se zástupci obchodních řetězců. Bavili se například o omezení prodejní doby nebo prodeji zboží za ceny, které jsou nižší než výrobní náklady. Podobné setkání v prosinci zorganizovalo ministerstvo zemědělství. Schůzka ale skončila fiaskem, protože většina obchodníků nepřišla. Tentokrát se ale zástupci vlády i obchodníci dohodli na tom, že rozhovory o českém maloobchodě musí pokračovat.\n20. 1. 2005 |Lucie Weissová, Marika Táborská |Zprávy z domova\n20. 1. 2005 |Markéta Kaclová, Veronika Uhlířová-Lefrancois |Zprávy ze světa\n20. 1. 2005 |Markéta Kaclová, Petr Vavrouška |Zprávy ze světa\nUkrajinské prezidentské volby definitivně končí\nPrezidentské volby na Ukrajině definitivně končí. Parlament totiž oznámil datum inaugurace nového prezidenta Viktora Juščenka. Příznivci oranžové revoluce tak dosáhli svého. Juščenkovi už na dálku gratulují také politici, kteří si spíše přáli vítězství jeho protikandidáta Janukovyče.\n20. 1. 2005 |Hana Jurášková |Zprávy z domova\n20. 1. 2005 |Lenka Buriánková |Sport\n20. 1. 2005 |Markéta Kaclová, Marie Hovadíková |Zprávy z domova\n20. 1. 2005 |Markéta Kaclová, David Šťáhlavský |Zprávy ze světa\n20. 1. 2005 |Renata Havranová, Marika Táborská |Zprávy ze světa\n20. 1. 2005 |Markéta Kaclová, Ivan Mls, Andrea Bocková, Michal Trnka |Zprávy z domova\n20. 1. 2005 |Markéta Kaclová, Lucie Husárová 1 |Zprávy z domova\n20. 1. 2005 |Jaromír Janev, Marika Táborská |Zprávy ze světa\n20. 1. 2005 |Markéta Kaclová, Jana Gáborová |Ekonomika\n20. 1. 2005 |Vít Pohanka |Zprávy ze světa\nČeši zatím nebudou moci volně pracovat v Rakousku\nČeši zatím nebudou mít možnost vycestovat volně za prací do Rakouska. V rozhovoru pro Hospodářské noviny rakouský kancléř Wolfgang Schüssel uvedl, že jeho vláda zatím neuvažuje o zrušení přechodného období na omezení volného pohybu pracovních sil v Evropské unii. Mimo jiné i o tom by měl rakouský kancléř v těchto chvílích jednat v Praze s českým premiérem Stanislavem Grossem.\n20. 1. 2005 |Markéta Kaclová, Regina Prouzová-Květoňová |Zprávy ze světa\nUkrajina bude mít od neděle nového prezidenta\nUkrajina bude mít od neděle už oficiálně svého nového prezidenta. Vítěz prosincových voleb Viktor Juščenko bude slavnostně uveden do funkce hlavy státu právě tuto neděli. O termínu dopoledne rozhodl ukrajinský parlament. Předtím už tamní nejvyšší soud potvrdil oficiální vítězství Juščenka ve volbách. Včera totiž justice definitivně zamítla stížnosti poraženého kandidáta Viktora Janukovyče na neregulérnost voleb a povolila, aby byly dnes v oficiálním tisku zveřejněny výsledky hlasování.\n20. 1. 2005 |Markéta Kaclová |Zprávy z domova\n20. 1. 2005 |Markéta Kaclová, Tomáš Sniegoň |Zprávy ze světa\n20. 1. 2005 |Markéta Kaclová, Miroslav Konvalina |Zprávy ze světa\nBushe čeká druhá inaugurace\nAmerický prezident George Bush oficiálně zahájí své druhé funkční období v úřadu. Inaugurační den zahájí ve Washingtonu bohoslužbou. Pak složí přísahu do rukou předsedy nejvyššího soudu před západním průčelím budovy Kongresu. Potom poobědvá s kongresmany, vykoná vojenskou přehlídku a odjede do Bílého domu. Slavnostní inaugurace se má zúčastnit čtvrt milionu lidí. Úřednickou metropoli Spojených států proměnili hosté z celé Ameriky v místo bujarých oslav. Během 4 dní se ve Washingtonu koná více než stovka večírků, bálů a slavnostních večeří.\n20. 1. 2005 |Julie Rákosová |Zprávy ze světa\n20. 1. 2005 |Markéta Kaclová, Jiří Brechličuk |Zprávy z domova\n20. 1. 2005 |Aleš Heřmánek |Ekonomika


Van Aert vyhrál časovku, Pogačar celou Tour | RoadCycling.cz - silniční cyklistika na webu\nVan Aert vyhrál časovku, Pogačar celou Tour\n17.07.2021 | Marek Matějka, foto ASO / Pauline Ballet\n20. etapu Tour de Farnce z Libourne do Saint-Émilionu vyhrál Wout van Aert. Belgický cyklista v časovce na 30,8 kilometru porazil Kasper Asgreena o 21 sekund. Tadeje Pogačara na pařížském pódiu doplní druhý Jonas Vingegaard a třetí Richard Carapaz.\nWout van Aert (Jumbo - Visma) se dostal do ideální časovkářské formy před Olympijskými hrami. Belgičan projel 30,8 kilometru dlouhý chronometr průměrnou rychlostí 51,5 km/h. Druhého Kaspera Asgreena (Deceuninck - Quick-Step) porazil s poměrně velkým rozdílem 21 sekund. Třetí skončil Van Aertův týmový kolega Jonas Vingegaard (Jumbo - Visma).\nDán díky tomu uhájil celkové druhé místo. Na Tadeje Pogačara (UAE Emirates) ovšem útočit nemohl. Slovinec pojal časovku s klidem, neriskoval v zatáčkách a technických úsecích a zajel 8. nejlepší čas se ztrátou 57 sekund. V celkovém pořadí dělí Pogačara a Vingegaarda 5 minut a 20 sekund. Třetí místo obsadí Richard Carapaz (Ineos Grenadiers). Ekvádorec před etapou ztrácel jen 6 sekund na druhého Vingegaarda, ale na konci časovky to bylo už 1:43. Carapaz se poprvé v životě podívá na stupně vítězů Tour de France a zkompletuje p´diová umístění na všech Grand Tours. V roce 2019 vyhrál Giro d´Italia a loni byl druhý na Vueltě.\nV první desítce celkového pořadí se po časovce vůbec nic nezměnilo. Čtvrtý skončí Australan Ben O´Connor (AG2R Citroen) a pátý Wilco Kelderman (BORA - hansgrohe). O jednu příčku si proti loňskému ročníku pohoršil Enric Mas (Movistar). Sedmý skončí největší překvapení první desítky, Kazach Alexej Lucenko (Astana - Premier Tech). Osmé místo, své nejlepší umístění v kariéře, vybojoval Francouz Guillaume Martin (Cofidis). Devátá příčka patří Pellu Bilbaovi (Bahrain Victorious) a desítku uzavírá Rigoberto Urán (EF Nippo).\nBěhem dnešní etapy byl také vyhlášen nejaktivnější závodník celé Tour de France. Toto prestižní ocenění letos získá Francouz Franck Bonnamour (BB Hotels - KTM), který byl v nejvíce únicích v průběhu Tour.\nSram PF30 PressFit středové složení pro BB30\nBoss montážní stojan BS-S3000\nPark Tool CM-5-3 pračka řetězu Cyclone\nKovys nýtovač řetězu s dorazem\nSuper B TB-3323 kleště na rychlospojky řetězu\nTour Alsace s Elkov Kasper, Lubomírem Petrušem a Pavlem Bittnerem\nPodcast - TOUR SPECIÁL: Žlutá obhajoba Pogačara, zelený návrat Cavendishe a švýcarský nůž WVA\nLive reportáž - 4. etapa Škoda Auto Tour de Feminin\nPřímý přenos a LIVE report: V4 GP Czech Republic\nHvězdy Tour odletěly do Tokia. Kdo patří mezi favority?\nPogačar vyhrál nejtěžší horský dojezd Tour\nČeská špička a zahraniční konkurence na startu Brno - Mikulov - Brno\nKomentář: Brno - Mikulov - Brno, tenhle závod se povedl\nKomentář: Pogačar míří za vítězstvím. Ostatní závodí jen o pódium\nRoglič vyvázl bez zlomenin. Ewan a Haig vzdali\nTopforex ATT Investments nominován na Okolo Slovenska\nMichal Schlegel pozitivní na covid. Ohrožení jsou i Kukrle a Neumanová\nUvex Sportstyle 802 Vario\nProdám fotochromatické (samoztmavovací)...\n1600 ,- Více..\nKarbonové silniční kolo Superior X-Road\nProdám silniční karbonové kolo zn. SUPERIOR...\n40000 ,- Více..\nMTB tretry Northwave Ghost 2\nProdám nové nepoužité MTB tretry zn....\n5990 ,- Více..\nPředstavec specialized 70mm,\nProdám představec.Jako nový. Sundán z nového...\n600 ,- Více..


Z Veselí si medvědi odvezli potupnou osmičku - Českokrumlovský deník\nZ Veselí si medvědi odvezli potupnou osmičku\nVeselí nad Lužnicí - Krumlovští v úvodu dvakrát vedli, nakonec se ale vrátili s prázdnou a v tabulce přeboru kraje si pohoršili na průběžné šesté místo.\nMedvědi v první dvacetiminutovce dvakrát po brankách Kotka a Martina Brože vedli (vlevo, na snímku z říjnového vzájemného utkání za veselským Michalem Markem, uprostřed v pozadí českokrumlovský mladík Roman Unger). | Foto: DENÍK/Pavel Kacerovský\nHokejový krajský přebor – 13. kolo: TJ Lokomotiva Veselí nad Lužnicí – HC Slavoj Český Krumlov 8:4 (3:2, 3:0, 2:2)\nNamlsaní dvěma výhrami z předchozího víkendu, které hokejisty českokrumlovského Slavoje katapultovaly do popředí průběžného pořadí, vyrazili medvědi v dalším kole na led tradičního rivala – veselské Lokomotivy.\nČeskokrumlovští navíc chtěli navázat na výsledek prvního vzájemného utkání z úvodu sezony, kdy Veselí na domácím ledě zdolali v poměru 6:3. Tento plán se ovšem naplnit nepodařilo, i když slavojáci v úvodu zápasu dvakrát vedli.\nV první dvacetiminutovce oboustranně útočné partie byl k vidění svižný hokej. Hosty do sedla posadila už 2. minuta, kdy hráli úvodní přesilovku a byli úspěšný. Po kombinaci celého druhého útoku otevřel skóre Kotek – 0:1. V polovině třetiny ale bylo srovnáno, když na 1:1 vyrovnal Homolka. Ještě jednou pak měli medvědi k dobru nejtěsnější jednogólový náskok. Ve 13. minutě vrátil vedení na stranu hostů Brož – 1:2. Odpověď domácích však na sebe nenechala dlouho čekat a Veselští už za necelé dvě minuty vyrovnali gólem Čápa a minutu a půl před první sirénou dokonce převážili misku vah na svoji stranu, když na 3:2 dával Liška.\nRozhodující pro výsledek celého utkání se potom ukázala druhá třetina, kdy hosté promarnili několik velkých šancí na vyrovnání, a naopak třikrát inkasovali. Těsně před polovinou zápasu zvyšoval na 4:2 Chlaň, o šest minut později přidal pátou branku domácího celku Masnička a definitivní klid na domácí hole přinesl gólový zápis Koblice z 39. minuty. Za pozornost jistě stojí fakt, že medvědům se vůbec nedařila hra v nestejném počtu hráčů, když nejenom že dvakrát inkasovali v oslabení, ale dokonce dvakrát byli pokořeni i při vlastní přesilovce! Hostům přitom nepomohly ani změny ve složení jednotlivých formací, kdy se do obrany posunul Brož a jeho místo ve třetím útoku zaujal Perník.\nZa prakticky rozhodnutého stavu se už poslední dějství jenom dohrávalo, přesto více než dvě stovky diváků na veselském stadionu viděly ještě čtyři branky, a to po dvou na obou stranách. Jiskérka naděje na případný zvrat hostům svitla po necelé minutě hry, kdy se důrazem před brankou prosadil Foitl a dorazil na průběžných 6:3. Veškerý vítr z hostujících plachet však vzala 46. minuta zápasu, kdy se v rychlém sledu dvakrát prosadil nejlepší domácí hráč Čáp, zkompletoval svůj hattrick a vyhnal z krumlovské branky mladíka Vojtu, kterého na poslední minuty nahradil Bednařík. Ten už sice neinkasoval, ale Českokrumlovským se podařilo výsledek pouze kosmeticky upravit. Na konečných 8:4 dával v poslední minutě svým druhým zásahem opět Foitl, jenž se prosadil tečí po střele Štěpána.\n„Veselí tentokrát hrálo v daleko lepším složení, než v prvním zápase u nás. Také je podržel gólman, zatímco Vojtovi se tentokrát nedařilo. V první třetině jsme dvakrát vedli, měli i další šance, dvakrát soupeře zachránila tyč, ale domácí dokázali výsledek otočit. Rozhodla ovšem z naší strany nepovedená druhá třetina. My zahazovali další šance, zatímco domácí prakticky z každé větší příležitosti byli schopni přidat další branky. Kromě té první se nám nedařily ani přesilovky, ve kterých jsme dostali dva góly, což je na pováženou. Celkově jsme ve Veselí předvedli slabý výkon, za který jsme si bodovat nezasloužili,“ sportovně přiznal českokrumlovský kormidelník Rudolf Marek a ihned obrátil pozornost na další utkání, které medvědy čeká už v pátek na domácím ledě, kde od 19 hodin změří síly se sousedem v tabulce z Humpolce. „Za dobu, co jsem u mužstva jsme Humpolec ještě neporazili, takže už by bylo na čase tuto černou sérii zlomit. Věřím, že doma se nám to tentokrát povede. Pro účast v play off to bude hodně důležitý zápas,“ má jasno Rudolf Marek.\nMy jen dodejme, že nyní v průběžné tabulce šestý Český Krumlov kromě páteční domácí partie se sedmým Humpolcem čeká o nadcházejícím víkendu ještě nedělní vystoupení na ledě rovněž patnáctibodového a v tabulce o skóre pátého David servisu ČB.\nProhra pod lupou\nFakta – branky: 15., 46. a 46. Čáp, 10. Homolka, 19. Liška, 26. Chlaň, 32. Masnička, 39. Koblic – 2. Kotek (Lukeš), 13. Brož (Kotek, Lukeš), 41. a 60. Foitl (u obou Štěpán), vyloučení 8:5, využití 2:1, v oslabení 2:0, 250 diváků.\nSestava Slavoje: Vojta (od 46. Bednařík) – Heideker, Homolka, Migl, Ulman, Brůha, od 21. Brož – Štěpán, Z. Uhlíř, Foitl – Marek, Kotek, Lukeš – Brož (od 21. Perník), Ficek, Mertl.\nMarek: Nesmí se zopakovat minulý propadák\nČeský Krumlov - Hokejisté českokrumlovského Slavoje zahájí novou mistrovskou sezonu krajského…\nMedvědi doma rozehráli sezonu vítězně\nČeský Krumlov - Hokejisté krumlovského Slavoje v premiéře s přehledem zdolali nevýraznou Telč.


Unikáty - Jediná pilířová přehradní nádrž Fláje v ČR - VisitTeplice.com\nZámek Jezeří, Přehrada Fláje, Osek\nDoba trvání výletu - 5 hodin (doba cesty 2 hod. a 15 min.)\nCena za dospělého 400,- Kč\nCena za dítě 350,- Kč\nCelková délka výletu je 100 Km\nVýlet je možné zarezervovat na středu a sobotu vždy na 13:00 hod.\nNasedněte s námi do autobusu a nechte se provést po nejzajímavějších místech Teplicka a Krušných hor. Navštívíte zámek na rozhraní dvou světů, zámek Jezeří, jedinou pilířovou přehradní nádrž v České republice Fláje a nádvoří cisterciánského kláštera v Oseku. Celá cesta je komentovaná naším průvodcem.\nArchitektonická dominanta zámek Jezeří sehrával dominantní roli v dějinách kraje pod Krušnými horami, jež prošla radikálními proměnami. Dnešní barokní stavba překrývá renesanční zámek a ten zase gotický hrad. Dnes je zámek Jezeří památkou první kategorie, výjimečnou nejen pro svoji mimořádnou uměleckou a architektonickou hodnotu, ale i pohnutý osud, neobyčejně krásnou polohu a význam pro současný i budoucí vývoj a formování života v podkrušnohorské krajině.\nVodní nádrž Fláje je jedinou pilířovou přehradní nádrží v České republice. Byla vybudována na Flájském potoce v roce 1963. V dnešní době slouží jako zásobárna pitné vody pro severočeské hnědouhelné oblasti a k hydroenergetickým účelům. Její hráz je vysoká 56 m a dlouhá 416 m. Přehrada je zařazena mezi kulturní památky ČR.\nPoslední zastávka odpoledního výletu je na nádvoří cisterciáckého kláštera, v pivovaru Ossegg. Zde se můžete občerstvit a vychutnat si pivo známého severočeského pivovaru.\n13:00 odjezd ze Zámeckého náměstí\n13:45 zámek Jezeří\n15:00 odjezd na přehradu Fláje\n15:45 přehrada Fláje – volný čas 45 min\n16:30 odjezd do Oseka\n17:00 Osek - možnost občerstvení v pivovaru Ossegg\n17:40 odjezd do Teplic\n18:00 Teplice, Zámecké náměstí


11. Vesmírné počasí\n11.1. Tlakové systémy mají fraktální charakter. Přestože tlakové systémy ve sférickém prostoru dosahují značné složitosti, jsou výsledkem stále se opakujících, velice jednoduchých pravidel. Velké systémy se skládají ze stále menších (vnořených) systémů, které jsou tvořeny podle stále stejných principů. Naopak z malých systémů se skládají systémy stále větší.\nObr. 11.1. - fraktální posloupnost tlakových systémů v Prostoru\n11.2. Na (Obr. 11.1.) je pokus o alespoň hrubé zobrazení posloupnosti fraktálních Vesmírných tlakových systémů. (Obr. 11.1. a) zobrazuje vláknitou strukturu základního Prostoru. Existence této struktury je zákonitým a neodvratným důsledkem nehomogenity Prostoru. Mezi vlákny nízkého tlaku si musíme představit bubliny tlaku vysokého. Viz také (Obr. 5.4. a Obr. 7.1.).\n11.3. Základní prostředí se chová jako kapalina s proměnlivou hustotou. Na (Obr. 10.1. b) je naznačen zhušťující a zřeďující se Prostor. Tento obrázek může zároveň sloužit jako příklad prostředí plazmy s příměsí atomů. Atomy svojí přítomností ovlivňují hustotu a tím i tlak v základním Prostoru.\n11.4. Alespoň nějaký údaj o fyzikálních vlastnostech převažující formy základního Prostoru lze snad získat z tzv. „mapy reliktního záření“, což je esence nedorozumění a omylů. Jediné, co si lze z této „mapy“ odnést je naměřená teplota, ve všech směrech prakticky stejná (co bychom také čekali, když tam nejsou nehomogenity), která se pohybuje okolo 2,73 stupňů K a největší intenzitu má při vlnové délce 1,06 milimetru. Tyto hodnoty můžeme s jistou dávkou opatrnosti považovat za údaj o základní (převažující) teplotě plazmy, která tvoří většinu Prostoru, jakož i údaj o frekvenci tlakových impulzů, kterou základní Prostor pulzuje (Obr. 7.1.).\n11.5. Některé fyzikální vlastnosti Helia, případně Vodíku jsou blízko teplotě 2,7 stupňů K. Tyto dva prvky jsou organickou součástí základního Prostoru, blíží se mu svojí hustotou a jsou v něm rozptýleny (Obr.10.1. b). Stále je třeba mít stále na paměti, že atomy (hmota) tvoří zcela zanedbatelnou část Vesmíru a nemají na děje v Prostoru prakticky žádný vliv. Atomy (hmotu) lze v rozsahu určitých teplot považovat za tělesa uzavřená. To znamená, že tělesa složená z plazmy a atomů (např. planety) mají v jistém rozsahu teplot (tlaků) poměrně stálou hustotu.\n11.6. Planeta je tlaková níže. Planeta je podřízená (vnořená) tlaková níže v tlakové níži hvězdné soustavy, jejíž mezifází tvoří MH1. Centrální těleso (jádro) planety vzniká procesem sedimentace z velmi studeného materiálu (pouze několik stupňů K) uvnitř planetárního mezifází MP1 (Obr. 11.1. c, d). Stálý přísun tlaku (tepla) z MP1 do centra tlakové níže planety má za následek, že zprvu velmi studené těleso planety postupně od svého středu taje (uprostřed každé tlakové níže je tlaková výše).\n11.7. Poloha planety v tlakovém poli hvězdy (MH1) má zásadní vliv na množství tepla, které do ní proudí. Čím je hustota prostoru planety větší, tím blíže centru MH1 se planeta nachází. Čím blíže centru MH1 planeta je, tím se MP1 nachází ve větším tlakovém spádu a tím je přísun tepla do tělesa planety z MP1 větší (Obr. 11.2. a). Také efektivní plocha tělesa jádra planety pro zachycení záření z centrální hvězdy je mírně větší. Hlavní přísun tlaku (tepla) do planety je z MP1. Vedlejší přísun tlaku (tepla) pouze na povrch planety je z centrální hvězdy.\n11.8. V centru jádra planety dochází k jisté paradoxní situaci. Díky sedimentaci jsou zde nejhustší prvky a zároveň je zde velmi vysoká teplota. Příčinou tohoto jevu je středový kanál (V) ve kterém je vysoká teplota (tlak) meziplanetárního prostředí, která udržuje centrum jádra planety v tekutém stavu.\n11.9. Dostředný tlak ze Stratopauzy je příčinou jevu sedimentace v nitru planety. Atomy (sekundární prostředí) se ukládají podle hustoty do jednotlivých hustotních sfér. To je umožněno tím, že vnitřek jádra planety je v kapalném stavu (nemusí platit vždy). Postupujeme-li směrem od centra planety nacházíme jednotlivé hustotní sféry, které lze pro ilustraci hrubě rozdělit na urany, zlato, železo, křemičitany („pevný“ povrch), vodstvo, atmosféra. Jednotlivé hustotní sféry jsou tvořeny různě hustou směsí plazmy a atomů, nebo molekul.\n11.10. Hustota prostoru atomů je poměrně stálá. Každý atom je jiný. Izotopy tvoří přechody mezi jednotlivými hustotními sférami. Jednotlivé hustotní sféry jsou od sebe odděleny mezifázím a „nepromíchávají se“, pokud jejich hustota není velmi blízká (difuze). Rozdíl v hustotě prostoru mezi jednotlivými sférami určuje jak je široké mezifází mezi nimi (Obr. 9.1.). V jednotlivých roztavených sférách (vrstvách) dochází k proudění, podle stejných principů jako v atmosféře, nebo moři, ale s jinou dynamikou.\n11.11. V hustotních sférách planety (hvězdy) probíhá proces slučování řidších atomů na hustší. K slučování atomů jsou nutné dvě podmínky. Atomy musí být co jak nejblíže k sobě, musí mít možnost pohybu a v prostředí musí být vysoký tlak (teplota), který umožní atomu (A) „prorazit“ slupku sousedního atomu (B). Důsledkem je složené jádro a nová slupka s jinou (menší) plochou (viz kapitola „Atomy“).\n11.12. Podmínky pro slučování jader jsou pouze v kapalině. To je v hustotních sférách v centrech planet (hvězd) splněno. Jsou v kapalném stavu a jsou tam vysoké tlaky (teploty). Tlak (teplota) prostředí, ve kterém atom vzniká, má vliv na hloubku jeho tlakové níže. V centru planety (hvězdy) se vyskytují ty nejhustší prvky (např. urany), u kterých také zaznamenáváme vysoké body tání.\n11.13. Hustotní sféry jsou od sebe odděleny mezifázím a „nepromíchávají se“, pokud jejich hustota není velmi blízká (difuze). Rozdíl v hustotě prostoru mezi jednotlivými sférami určuje jak je široké mezifází mezi nimi (Obr. 9.1.). V jednotlivých roztavených sférách (vrstvách) dochází k proudění, podle stejných principů jako v atmosféře, nebo moři, ale s jinou dynamikou. Hustotní sféry na sebe nepůsobí svoji vahou (jsou v beztížném stavu). Veškeré tlaky mezi jednotlivými hustotními sférami se vyrovnávají pouze v mezifázích mezi nimi. Žhavé jádro planety je obaleno (chladnými) slupkami pevniny, moře a atmosféry.\n11.14. Hustota prostoru planety je suma hustoty prostoru její slupky (MP1) a hustoty prostoru toho, co je uvnitř slupky, včetně samotného tělesa (jádra) planety (Obr. 9.3. e, f). Těleso planety je zhuštěnina plazmy a atomů. Hustota atomů se může měnit (v jistém rozsahu) pouze nepatrně. Proto hustotní sféry, které planety tvoří v tlakovém poli planetární nebo hvězdné soustavy jsou poměrně přesně definované a moc se nemění. Dráhy planet jsou poměrně stabilní. Přesto hvězdy i planety (díky slučování) postupně houstnou a posunují se v ramenech nadřazené tlakové níže k jejímu centru. To znamená v případě planety k centru hvězdné soustavy, v případě hvězdné soustavy k centru LG, v případě LG k centru galaxie.\n11.15. Poznámka 11.1. Hustota prostoru planety je rozhodující pro její polohu v tlakovém poli hvězdné soustavy. Dá se říci, že planeta si svoji hustotní sféru vytvoří sama. Příklad může poskytnout vodní led. Děj se odehrává v tlakové níži. Když dáme led pod vodu, je vytlačen základním prostředím z prostředí vody na hladinu (směrem od středu). To znamená nad vodu a pod vzduch. Hustota prostoru ledu je nižší než hustota prostoru vody a vyšší než hustota prostoru vzduchu. Když dáme led do vzduchu, je tlačen základním prostředím pod vzduch a nad vodu (směrem do středu). Led si vytvořil svoji hustotní sféru mezi hustotní sférou vody a sférou vzduchu. V této sféře je led v beztížném stavu. Planeta si vytvoří svoji hustotní sféru v hvězdné soustavě podobně jako led (Obr. 11.2. vpravo). Hustota prostoru planety se utváří náhodným procesem. Roli zde hraje velikost Mezifází 1 a množství a hustota materiálu, který je uvnitř Mezifází 1 k dispozici.\n11.16. Planeta může být centrem planetární soustavy. Na (Obr. 11.1. c) je zobrazena planetární soustava Země-Měsíc, sestávající se ze dvou těles. Země má poměrně velkou oběžnici Měsíc. To je v Sluneční soustavě poněkud netypické a odráží se to (pravděpodobně) na tvaru MP1. Ve slupce soustavy MP1 je vysoký tlak. Tlakové pole uprostřed MP1 tvoří (nepravidelný) spirální toroid, v jehož rovníkovém protiproudu jsou obě tělesa. Země tvoří přibližné centrum tlakové níže. Měsíc, který má nižší hustotu prostoru než Země, zůstává ve sféře, která odpovídá jeho hustotě (Obr. 9.5. vlevo). Této sféře také odpovídá nižší rychlost rotace kolem centra tlakové níže planetární soustavy.\n11.17. Měsíc nemá svoji samostatnou tlakovou níži, proto nerotuje. Kdysi ji pravděpodobně měl, což dokumentuje rozvrstvení kráterů na Měsíčních pólech (Obr. 9.5. e). Měsíc ale má svoji Stratopauzu. Je možné, že Země „přibrala již hotový“ Měsíc, který sedimentoval jindy a jinde a „ukradla“ mu jeho tlakovou níži. Přítomnost Měsíce snížila podstatně celkovou hustotu tělesa Země-Měsíc. To mělo za následek, že se tato dvojplaneta posunula v tlakovém poli Sluneční soustavy mnohem dále od centra tlakové níže Sluneční soustavy a přísun tepla do nitra Země se podstatně zmenšil. Země tak díky Měsíci byla pravděpodobně ušetřena osudu Venuše. Jsou možné i zcela jiné scénáře.\n11.18. Hvězda je těleso v centru tlakové níže hvězdné soustavy. Mezifází hvězdné soustavy (MH1) je obrovské. Z MH1 se koncentruje tlak směrem do středu tlakové níže a do tělesa centrální hvězdy. Samotné těleso hvězdy má rovněž svoje Mezifází 2 (Stratopauzu), která představuje vysoký tlak na povrchu tělesa hvězdy (Obr. 11.2. a). Ve Stratopauze hvězdy je velmi vysoká teplota (asi 5 000 000 stupňů K u Slunce). Stratopauza hvězdy je příčinou jevu sedimentace v hvězdě. Ve středovém kanálu hvězdy je vysoký tlak (V) pocházející z mezihvězdného tlakového pole. Ten má stejný účinek, jako středový kanál planety.\n11.19. Tlakové pole hvězdy a tlakové pole planety vykazují stejné znaky. Na hvězdu se můžeme dívat jako na zjednodušenou planetu z předchozí kapitoly. O hvězdě by se s jistou nadsázkou dalo říci, že je to pouze jakási „obrovská, rozzuřená“ planeta. Procesy probíhající ve hvězdě jsou díky extrémním teplotám (tlakům) značně turbulentní.\n11.20. Pokud hvězdu „demýtizujeme“ a budeme se na ni dívat pouze jako na těleso v centru obrovské tlakové níže, najdeme zde shodné prvky s planetárním počasím. Také na hvězdě najdeme tlakové výše a tlakové níže, které jsou nedílnou součástí „hvězdného počasí“.\n11.21. Tlak ve Stratopauze hvězdy je oproti planetě řádově vyšší. To znamená, že procesy na povrchu i uvnitř tělesa hvězdy probíhají v nesrovnatelně vyšším tlakovém (teplotním) spádu. Přesto musí mít hvězda zhruba stejné rozložení hustotních sfér jako planeta.\n11.22. Horní hustotní vrstva hvězdy pod Stratopauzou je tvořena horkou plazmou (asi 5 000 stupňů K). To představuje asi jednu tisícinu teploty ve Stratopauze hvězdy (Slunce). I vrchní vrstvy atmosféry planety (Země) pod Stratopauzou obsahují převážně plazmu, avšak mnohem studenější. Pod nimi je atmosféra (plazma s příměsí atomů). Jestli má ve hvězdách probíhat syntéza atomů, musí i pod sférou plazmy hvězdy být zhruba stejné hustotní vrstvy složené z plazmy a atomů jako u planety. Pouze je v nich mnohem vyšší teplota (tlak) a tím i vyšší bod varu atomů.\n11.23. V důsledku vysokých tlaků (teplot) dochází ve hvězdě ke slučování řídkých prvků na hustší ve větším rozsahu než u planet. Tento proces není samovolný. Bez neustálého přísunu tlaku z MH1 by nemohl probíhat. Otázkou je, zda je tento proces „energeticky“ kladný. Hlavní zdroj tepla hvězdy pochází z MH1. Vedlejší zdroj tepla vycházejícího z hvězdy (pokud vůbec) pochází ze syntézy (houstnutí) prvků uvnitř hvězdy.\n11.24. Hvězda „funguje“ jako jakýsi transformátor tlaku. Drobné bublinky tlaku z MH1 směřují (po spirále) do Stratopauzy hvězdy a odtud do jejího středu (centra tlakové níže hvězdné soustavy). Zde se transformují na mnohem větší (řidší) bubliny tepla a světla, které postupují opačným směrem od středu (proti proudu dostředných bublin) k okrajům tlakové níže hvězdné soustavy jako světelné a tepelné záření. To je teplo a světlo, které následně zahřívá povrch planet.\n11.25. Příklad 11.1. Hvězdu si můžeme představit jako velký bublající a prskající kotel uprostřed kamen, ve kterém se vaří povidla. Teplo (tlak), které jde z kamen do kotle lze přirovnat k tlaku z MH1. Pára, která z kotle vystupuje je světlo a teplo („řídké“ záření). Obsah kotle (roztok povidel) postupně houstne. Hvězda díky syntéze prvků postupně houstne.\nPlanetu možno přirovnat k malému hrníčku s pokličkou na okraji kamen. Procesy zde probíhající jsou mnohem mírnější. „Pára“ (plazmová atmosféra) nad bublajícím kotlem hvězdy je více horká a dosahuje do mnohem větší výšky, než „pára“ (vrstva plazmy) nad „hrníčkem“ planety.\n11.26. Transformace hvězdy. I Hvězda „se rodí“ jako (studené) těleso s „kamenným“ jádrem. Protože je centrem obrovské tlakové níže, soustřeďuje se zde nejhustší (zprvu studený) materiál, který se nachází uvnitř MH1. Neustálý přísun tlaku z MH1 postupně rozžhaví centrální těleso. Počne zde slučování atomů do stále hustších prvků. Ty se ukládají do jednotlivých hustotních sfér, jak bylo popsáno v kapitole o sedimentaci.\n11.27. Zdá se, že kritický prvek pro další transformaci hvězdy je železo s jeho pyramidálním jádrem. Čím je sféra železa (díky slučování řidších prvků na hustší) mohutnější tím intenzivnější je jev popsaný na (Obr. 8.4.). Pyramidální jádra atomů železa způsobují, že atomy mají výraznou „špičku“. Špičky atomů (kde je nižší tlak) se orientují směrem do středu tlakové níže (tělesa hvězdy). To vytváří přídavný dostředný tlak k tlaku ze Stratopauzy. Atomy železa se stále více „protahují“. Jádra atomů se posunují stále více do „špičky“ atomu. To se děje až do okamžiku, kdy počnou jádra z atomů železa „vypadávat“.\n11.28. Vypadlé jádro atomu, které je tvořeno superhustým (zmrzlým) prostorem je tlačeno směrem do středu tlakové níže. Přitom na své cestě „prolétává“ jinými atomy a urychluje tak „vypadnutí“ dalších jader a ty opět způsobují totéž. Počíná řetězová reakce. Superhustá (zmrzlá) jádra atomů padají (po spirále) směrem do středu tlakové níže, kde se z nich počíná tvořit Superhustá sféra.\n11.29. Superhusté částice z jader a jejich trosky nesměřují pouze do středu tlakové níže (transformující se hvězdy), ale všemi směry do Prostoru, jako záření gama a ostatní husté částice. Přitom jsou následně tlačeny do center nízkého tlaku, která cestou potkávají. To znamená do Superhustých sfér SHS (Obr. 11.1. e), které se nacházejí v centrech lokálních grup planetárních a hvězdných soustav LG (Obr. 11.1. e) a samozřejmě také do centra příslušné galaxie, kde postupně vytvářejí Superhustou megasféru SHMS (Obr. 11.1. e).\n11.30. Superhusté sféry představují hustotní dno každého tlakového systému. Nic hustšího ve Vesmíru nemůže být. Je to jedna z mála „jistot“ se kterými se v Prostoru dá počítat. Jejich teplota dosahuje teplotního dna. To znamená, že po „rozmrznutí“ se může jejich objem enormně zvětšit. Rozmrznutí ale znamená, že na „zmrzlý“ prostor musíme z vnějšku působit bublinami tepla. Pak teprve expanduje.\n11.31. Řídké obaly atomů, které ztratily svoji kotvu jsou tlačeny směrem od středu, jako světlo, teplo a ostatní (řídké) záření. Přitom v centru hvězdy zvyšují tlak (teplo) a urychlují tak řetězovou reakci. Toto teplo způsobuje rovněž rozmrzání superhustých jader atomů, při kterém dochází k obrovskému zvýšení jejich objemu. To dále zvyšuje tlak v centru. Vzniká Supernova.\n11.32. Supernovy „vybuchují“ i „implodují“ zároveň. Jedná se o složitý (chaotický) proces, jehož výsledkem může být vznik „čisté“ Superhusté sféry uprostřed systému, tvořené pouze superhustou plazmou (gama). Nebo je zbylá Superhustá sféra ve středu obalená jakousi „atmosférou“ z velmi hustých částic. Hustota částic kolem Superhusté sféry má vliv na spektrum záření, které vydávají.\n11.33. Obrovské zvýšení objemu díky uvolnění bublinových obalů atomů vede ke světelnému a tepelnému záblesku. Vzniklá tlaková vlna vede k rozmetání tlakového pole hvězdného systému, včetně tlakových níží planetárních systémů, které tlaková níže hvězdné soustavy obsahovala. To může mít fatální následky pro další existenci planet. Je to pravděpodobně jedna z mála událostí, při které masivní tlakové vlny pohybují celým základním Prostorem v okolí Supernovy.\n11.34. Hvězdná soustava a planetární soustava jsou tlakové níže. Hvězdná soustava leží v mezihvězdném prostoru, kde jsou i jiné hvězdné a planetární soustavy. Ty tvoří lokální grupy hvězdných a planetárních soustav LG v ramenech galaxií (Obr. 11.1. e) v jejichž centrech se nacházejí superhusté sféry. Mezi jednotlivými mezifázemi hvězdných soustav se nachází tlakové výše, které tyto hvězdné soustavy „pohánějí“. „Hurikány“ hvězdných soustav se nacházejí v „superhurikánu“ LG.\n11.35. Soustava s hvězdou uprostřed tvoří nadřazenou tlakovou níži pro jednotlivé planety a jejich soustavy. Mezifází celé hvězdné soustavy MH1 leží v mezihvězdném prostoru a ohraničuje tlakovou níži hvězdné soustavy (Obr. 11.2. a). Další zásadní mezifází je Stratopauza, která představuje vysoký tlak na povrchu samotného tělesa hvězdy (Mezifází 2).\n11.36. Tlakové pole hvězdné soustavy vypadá, jako kdybychom z tlakového pole planety (Obr. 10.1.) vyjmuli centrální těleso. Tlakové pole zůstává v principu stejné, pouze se celý systém značně „zploští“. Centrální hvězda leží v místě „oka“ superhurikánu Hvězdné soustavy (Obr. 11.1. d). Jednotlivé planety leží v rovníkovém protiproudu Superhurikánu hvězdné soustavy ve spirálních ramenech nízkého tlaku N1, N2 (Obr. 11.2. a, modře). Planety (stejně jako tlakové níže na Zemi) mohou být umístěny v „severní“ nebo „jižní“ části rovníkového protiproudu hvězdy. To má vliv na orientaci tlakového pole planety.\n11.37. Ramena vysokého tlaku V1, V2, superhurikánu vycházejí z MH1 a vytlačují hustou materii ze svého středu do ramen tlaku nízkého, kde se z nich postupně vysrážejí jednotlivé planety P1, P2, P3, které leží v ramenech nízkého tlaku N1, N2 (Obr. 11.2. a, modře).\n11.38. Polohu planet určují a zároveň stabilizují čtyři tlaky. „Shora“ a „zdola“ jsou to polosféry vysokého tlaku pod MH1 (Obr. 11.2. b), které vytlačují hustou materii do rovníkového protiproudu hvězdné soustavy. V rovníkovém protiproudu vytlačují ramena vysokého tlaku V1, V2 hustou materii ze svého středu do ramen tlaku nízkého N1, N2, ve kterých se postupně utvoří jednotlivé planety P1, P2, P3. Jednotlivé závity ramen vysokého tlaku V1 a V2 stabilizují polohu planety „zleva“ a „zprava“ (Obr. 11.2. vpravo).\nObr. 11.2. - tlakové pole hvězdné soustavy\n11.39. Rovníkový protiproud je velmi úzká oblast, ležící uprostřed hvězdného halo (Obr. 11.2. b). Tlakový spád v rovníkovém protiproudu je mnohem větší, než tlakový spád mezi rameny V1 a V2. To znamená, že i malá výchylka (směrem „nahoru“, nebo „dolů“) v rovníkovém protiproudu znamená velkou deformaci MP1 jednotlivých planet a z toho vyplývající velký vliv na tlakové pole pod Stratopauzou planet P1, P2, P3. To má velký vliv na počasí na planetách (viz dále).\n11.40. Změna polohy planety „zleva“ a „zprava“ (blíže k hvězdě, nebo dále od hvězdy) takový vliv nemá. Efektivní plocha planety pro zachytávání tepla z hvězdy se příliš nemění. Také podíl tepla (tlaku) z hvězdy je nepoměrně menší, než příděl tepla (tlaku) z MP1 (Obr. 11.2. b).\n11.41. Hustota prostoru planety určuje vzdálenost planety od tělesa centrální hvězdy. Jednotlivé planety P1, P2, P3 jsou rozmístěny ve (dvou) spirálních ramenech nízkého tlaku N1 a N2 hvězdné soustavy, které jsou mezi dvěma spirálními rameny vysokého tlaku V1 a V2 (Obr. 11.2. a). P1 je nejhustší, P3 nejřidší. Každá planeta si vytvoří svoji hustotní sféru. Poloha planety ve spirálním rameně N1, nebo N2 určuje také rychlost rotace planety kolem centrální hvězdy. To jsou základní údaje pro sestrojení synoptické mapy hvězdné soustavy.\n11.42. Tlakové pole hvězdné soustavy ukončeno „pásem asteroidů“ (Obr. 11.2., vpravo nahoře). Pásmo asteroidů je materie, kterou již ramena vysokého tlaku V1, V2 nezformovaly do většího tělesa, protože tlakový spád mezi nimi je malý (spirální ramena V1, V2 jsou od sebe hodně vzdálená díky logaritmickému průběhu spirál). Nacházíme se zde v oblasti, kterou lze nazvat „nevýrazné tlakové pole“. Asteroidy - tato malá tělesa se nacházejí v rovníkovém protiproudu, jako ostatní planety.\n11.43. Galaxie je nadřazená tlaková níže pro jednotlivé hvězdné a planetární soustavy a jejich lokální tlakové víry (LG), jejichž grupy tvoří ramena nízkého tlaku N1, N2, Superhurikánu galaxie (Obr. 11.1. e, f). Tlakové pole galaxie vykazuje stejné znaky, jako ostatní podřízené tlakové systémy. Také u ramen galaxií můžeme rozeznat „ostrou hlavu“ a „rozmazaný ohon“ (ohon tlačí hlavu). Existuje mnoho typů galaxií a pro všechny se dá sestrojit synoptická mapa a tím i vysvětlit jejich tvar. Galaxie nemají hmotnost a nic nepřitahují!\n11.44. Každá galaxie má svoje (gigantické) mezifází (MG1) v mezigalaktickém prostoru, tvořené vysokým tlakem. Samotné těleso galaxie je („malá“) zhuštěnina uprostřed (Obr. 11.1. e, f). Většinu zhuštěnin ve středu galaxií tvoří plochý (dvou)spirální disk, nacházející se v galaktickém rovníkovém protiproudu. Galaktický rovníkový protiproud rozděluje galaxii na dvě poloviny „severní“ a „jižní“.\n11.45. V MG1 mají svůj původ ramena vysokého tlaku V1 a V2 galaxie, stejně jako u hvězdné tlakové níže. Mezi nimi se nacházejí ramena nízkého tlaku N1, N2, která jsou tvořena hustou matérií. N1, N2 jsou tvořena lokálními grupami hvězdných a planetárních soustav (LG), v jejichž centrech se nacházejí superhusté sféry (SHS), které tvoří hustotní dno (LG). Hustotní dno celé galaxie tvoří Superhustá megasféra (SHMS). Ta je tvořena superhustými částicemi ze zaniklých hvězd (Supernov). (Obr. 11.1. e, f).\n11.46. Na tvar galaxie a hlavně na tvar jejího mezifází má vliv tvar SHMS uprostřed galaxie. Je zde určitá podobnost s tvarem jádra atomu a jeho vliv na povrchovou plochu a tím i na rozmístění povrchového tlaku. Hustota SHMS stejně jako hustota jádra atomu se pohybuje blízko hustotního dna.\n11.47. Galaxie jsou pouhé „částice“ v mnohem větších tlakových (mega)strukturách, tvořících Vláknitou strukturu Vesmíru (Obr. 11.1. g, h). Galaxie a ostatní hustá materie se nacházejí ve „vláknech“ nízkého tlaku této megastruktury. Mezi „vlákny nízkého tlaku se nacházejí „Megabubliny“ vysokého tlaku (MB). Tato jednota tlakových výší a tlakových níží tvoří obrovskou „(mega)pěnu“ Prostoru, kterou známe z předešlého textu (Obr. 5.4.).\n11.48. Tlak (teplota) v Megabublinách je extrémně vysoký, hustota extrémně nízká. Naměřené hodnoty teplot jsou srovnatelné s teplotami ve stratopauzách hvězd. Hustá materie je vytlačována z Megabublin do společných mezifází (vláken), kde se postupně hromadí a tlačí se do společných center s nejnižším tlakem a nejvyšší hustotou (Obr. 5.4., Obr. 11. 1. g).\n11.49. Prostor tvořící Vesmír je obecný fraktální tlakový systém. V Prostoru se stále opakují zákonitá (fraktální) schémata vztahů mezi tlakovými výšemi a tlakovými nížemi od těch nejmenších struktur až po megastruktury celého Vesmíru. Jevy, které nemůžeme pozorovat z důvodů jejich „titěrnosti“, se nám ukazují ve svých megapodobách (Obr. 11.1 a, h).\n11.50. Vesmírné počasí je nadřazený tlakový systém pro počasí planetární a řídí se stejnými principy, jako počasí planetární. Pozemské počasí může být dobrým příkladem pro hlubší pochopení procesů probíhajících v Prostoru. Je to nekončící spojitý sled změn ve (fraktálním) tlakovém poli, který ani nejde vrátit, ani posunout „do budoucnosti“.\n11.47. Několik poznámek k tzv. „Klimatickým změnám“\n11.51. Sluneční soustava tvoří nadřazenou tlakovou níži pro tlakovou níži planety Země. Tlakové pole tvořící Zemskou atmosféřu je fraktální podsystém tlakového pole (tlakové níže) Sluneční soustavy. „Hurikán Země“ a „hurikány“ ostatních planet leží v ramenech nízkého tlaku N1, N2, superhurikánu Sluneční soustavy (Obr. 11.2.). „Počasí“ nadřazené tlakové níže Sluneční soustavy ovlivňuje počasí Zemské a počasí ostatních planet. Atmosféra Země je tvořena plazmou s (malou) příměsí atomů plynů a je spojitě propojena s tlakovým polem („atmosférou“) Sluneční soustavy (kde atomy plynů tvoří zanedbatelnou část).\n11.52. Planetu nutno chápat jako celou tlakovou níži, jejíž slupka je mezifází planety MP1 (Obr. 11.1. c, Obr. 11.2.). Samotné těleso planety, jak ho dnes chápeme je pouze (malá) zhuštěnina uprostřed MP1. Tlakové pole Země je komplikováno přítomností Měsíce. Soustavu Země-Měsíc musíme považovat za „dvojplanetu“. Mezifází (slupka) „dvojplanety“ Země-Měsíc je rozsáhlejší, než by bylo mezifází samotné Země. Celková hustota prostoru „dvojplanety“ je menší, než by měla Země bez Měsíce. Pravděpodobný tvar plochy Mezifází MP1 je na (Obr. 11.1. c).\n11.53. Přítomnost Měsíce má dopad na polohu Země v tlakovém poli Sluneční soustavy. Hustota prostoru Země bez Měsíce by byla pravděpodobně mnohem vyšší. Bez Měsíce by Země byla mnohem blíže ke Slunci. To by mělo za následek, že by Země byla v mnohem větším spádovém tlakovém poli (čím blíže ke Slunci, tím jsou ramena spirál vysokého tlaku V1, V2 blíže k sobě). Celkové množství tlaku (tepla) z MH 1 do MP1 by bylo mnohem větší. Také „příděl“ povrchového tepla ze Slunce by byl větší. Zemi by čekal osud Venuše.\n11.54. Planeta Země leží v rovníkovém protiproudu Sluneční soustavy ve spirálním rameně nízkého tlaku v místě, které odpovídá její hustotě. Poloha planety Země v tlakovém poli Sluneční soustavy je určena čtyřmi tlaky. V poloze (směr blíže, nebo dále od Slunce) je stabilizována dvěma tlaky mezi spirálami vysokého tlaku (V1, V2), které obalují rameno tlaku nízkého N1, N2 (Obr. 11.2. a).\n11.55. Čím je planeta blíže centru Sluneční soustavy, tím je tlakový spád mezi rameny V1 a V2 hvězdné soustavy větší. Tím je přísun tlaku (tepla) z Mezifází MP1 do nitra planety (Země) větší. Čím je planeta blíže hvězdě (Slunci), tím má pochopitelně tepelné záření z hvězdy (S) také větší vliv na povrchovou teplotu planety (Země). Přísun tlaku z MP1 je rozhodující.\n11.56. Tlaky, určující polohu planety Země v tlakovém poli Sluneční soustavy „shora“ a „zdola“ jsou víry vysokého tlaku VS a VJ. Jejich rotace ve směru „poledníků“ jsou shodné, rotace ve směru „rovnoběžek“ jsou opačné (Obr. 11.3. b). Víry VS a VJ od sebe odděluje rovníkový protiproud Sluneční soustavy RP (Obr. 11.3.).\nObr. 11.3. - základní schéma při tzv. „klimatických změnách“\n11.57. Rovníkový protiproud Sluneční soustavy je velmi „úzká a plochá“ tlaková níže s velkým tlakovým spádem. Tvoří ho dvě velmi úzké oblasti nízkého tlaku RPS a RPJ (oddělené od sebe ještě užší oblastí tlaku vysokého). V rovníkovém protiproudu se nacházejí planety. Planeta (P1) se nachází v jeho „severní“ (RPS) polovině, planeta (P3) „jižní“ (RPJ) polovině (Obr. 11.3. c).\n11.58. Umístění v jedné z polovin RP má vliv na rotace atmosféry a ostatních hustotních sfér planety. Je to obdoba rozdílných rotací tlakových níží nad a pod rovníkem v atmosféře Země, která je fraktálním podsystémem tlakové níže Sluneční soustavy. Je-li planeta v RPS, směr proudění ve středovém kanálu planety je ze „severu“ na „jih“. Rotace atmosféry a ostatních hustotních sfér jsou shodné jako na Zemi. Je-li planeta v RPJ je proudění ve středovém kanálu směr z „jihu“ na „sever“. Rotace atmosféry i pohyby kontinentů se různí.\n11.59. Rovníkový protiproud Sluneční soustavy představuje vzhledem k rozměrům Slunečního mezifází (MH1) velmi úzké pásmo. Určitou představu o „tloušťce“ rovníkového protiproudu mohou dát prstence Saturna, které leží v jeho rovníkovém protiproudu. Pohyb planety v rovníkovém protiproudu hvězdy má vliv na tvar jejího mezifází MP1. Obdobně jako u každé částice se planeta pohybuje v tom směru, kde je na její slupce (MP1) špička.\n11.60. Výchylky při pohybu planety v řádu tisíců kilometrů „nahoru“, nebo „dolů“ mají fatální dopady na počasí planety Země. Změny se projevují především na severní polosféře (P1) jako doby ledové, nebo oteplování. Jižní polosféra je v stabilnějším tlakovém poli rovníkového protiproudu a výchylky počasí zde nejsou tak výrazné. Doby ledové na jižní polosféře nejsou detekovány (Obr. 11.3. c). U planet (P3) „pod“ rovníkem Sluneční soustavy je to obráceně (Obr. 11.3. c).\n11.61. Pohyb planety Země v rovníkovém protiproudu Sluneční soustavy (směr „sever-jih“) má vliv na umístění Zemského rovníkového protiproudu, který tvoří meteorologický rovník. Pokud je planeta v „horní poloze“, tlak na severní polosféře Země se zvyšuje. Meteorologický rovník se posunuje směrem k jihu.\n11.62. Připomeňme vztah mezi tlakem v základním prostředí a tlakem v plynném a kapalném prostředí „druhého řádu“ (Kapitola 7, Aerostatický tlak, Hydrostatický tlak). Vztah mezi tlakem v základním prostředí a tlakem v prostředí plynů je v nepřímé úměrnosti. Když roste tlak v základním prostředí, atmosférický tlak klesá. Vztah mezi tlakem v základním prostředí a prostředí v kapalině je v přímé úměrnosti. Když roste tlak v základním prostředí tlak v prostředí kapaliny (moře) roste.\n11.63. Doba Ledová. Když se planeta (Země) pohybuje v rovníkovém protiproudu Sluneční soustavy směrem k „severu“ (Obr. 11.3. c, uprostřed) roste v rovníkovém protiproudu Sluneční soustavy tlak (plazmy). Severní polosféra Země MP1 se dostává do oblasti vyššího tlaku (RPS). Tlak v základním prostředí na severní polosféře Země roste. To má za následek, že se snižuje tlak v atmosféře a zároveň se zvyšuje tlak v mořích. Odpar z moří se zvyšuje. Zároveň je mnohem studenější atmosféra. To má za následek, že atmosféra obsahuje velké množství mraků. Tlakové níže jsou mohutnější. Počasí je studenější a množství srážek je větší.\n11.64. Mraky brání přísunu povrchového tepla od Slunce. Povrch planety je studenější. V severních a výše položených oblastech padají srážky ve formě sněhu. Ten díky nízkým teplotám u povrchu v létě neroztaje. Sněhová pokrývka tvoří bílý, pro sluneční světlo a teplo odrazivý povrch. To snižuje příjem povrchového tepla od Slunce. Voda odpařená z „teplých“ moří mrzne na studené pevnině a postupně pokrývá povrch planety v podobě ledu. Vzniká zalednění pevniny. Hladina moří klesá.\n11.65. Při době ledové se meteorologický rovník posunuje k jihu. Změny na jižní polosféře, která je ve stabilnější tlakové oblasti (RPS) nejsou tak výrazné. Díky neustálému tlaku ze Stratopauzy se většina pevniny nachází na severní polosféře a žije zde většina lidstva.\n11.66. Planetární oteplování. Opačný případ nastává, když je planeta Země tlačena vnějším tlakovým polem směrem „jižním“ (Obr. 11.3. c, vlevo). Sever MP1 se dostává do oblasti nižšího tlaku. Tlak v základním prostředí se snižuje. To má za následek, že tlak v prostředí atmosféry se zvyšuje. Zároveň se snižuje tlak v mořích. Odpar z moří se snižuje. Vyšší tlak v atmosféře má za následek mohutnější atmosférické tlakové výše. Mohutnější tlakové výše produkují menší, ale „divočejší“ tlakové níže. Mraků je méně a povrch planety se působením slunečního tepla ohřívá více. Počasí je teplejší, bouřlivější a sušší.\n11.67. Zásadní vliv na počasí má tlakové pole vycházející z MP1. Sluneční záření má vliv pouze na povrchovou teplotu planety. Jak v době ledové, tak i při oteplování je přísun tepla (množství slunečního záření) zhruba stejné. U povrchu planety vodní pára a prach povrch spíše oteplují. Jsou vlastně jakousi přechodovou sférou mezi přízemní sférou a výškovými sférami. Ve vyšších hustotních sférách atmosféry mraky a prach zachytávají část tepla (tlaku) a díky tomu mraky stoupají výše. Přitom snižují oslunění povrchu a povrch tak ochlazují.\n11.68. Změny planetárního počasí jsou vyvolány vnějšími změnami tlaku v základním prostředí Sluneční soustavy, na které nemáme žádný vliv a o kterých (bohužel) nemáme žádné informace. Změny mohou být velmi rychlé. Vliv vnějšího tlakového pole je chaotický jev. Nejsou zde žádné „cykly, setrvačnosti, nebo pravidelnosti“.\n11.65. Několik poznámek k tzv. „skleníkovým plynům“\n11.69. Tlakové pole Země je podřízený (fraktální) systém tlakového pole Sluneční soustavy. Jak již bylo uvedeno dříve, atmosféra Země při povrchu je tvořena z 998 dílů plazmou a ze dvou dílů atomy a molekulami plynů. S rostoucí nadmořskou výškou klesá podíl atomů a molekul a narůstá podíl plazmy. To znamená, že v jednom kubickém metru atmosféry u povrchu planety je asi dva litry atomů a molekul plynů. V těchto dvou litrech plynů se nachází 0,04 procent oxidu uhličitého. To znamená, že v jednom kubickém metru atmosféry je objemově asi jedna malá tableta aspirinu oxidu uhličitého.\n11.70. Údaje z ledovcových sond ukazují, že zhruba 600 let po nástupu doby ledové (na severní polosféře) začíná stoupat obsah oxidu uhličitého v atmosféře. To má svoji logiku. Pokud led překryje z hlediska fotosyntézy velmi výkonné pásmo lesů mírného pásma a severní ledový oceán, rostliny přestanou rozkládat atmosférický oxid uhličitý na kyslík a uhlík. Uhlík rostliny ukládají do svých těl a následně do depozit na mořském dně, respektive do pozdějších uhelných slojí. Zvyšování obsahu uhličitého v atmosféře je tedy následek doby ledové. Doba ledová je následek pohybu planety Země v rovníkovém protiproudu Sluneční soustavy (Obr. 11.3. c).\n11.71. Atmosféru Země tvoří plazma znečištěná malým objemem atomů a molekul plynů. O atomu lze (nekorektně) říci, že je to jakási „zakonzervovaná“ tlaková níže, která si drží (v jistých mezích) svůj vnitřní tlak. Vnitřní tlak atomu (hloubka tlakové níže atomu) je úměrný teplotám prostředí, ve kterých atom vzniká. Atomy, které vznikají v prostředí, jehož teplota se blíží teplotnímu dnu, jsou atomy plynů. S jistou nadsázkou se o nich dá říci, že jsou studené. Pro plazmu v teplejším prostředí působí jako kondenzační jádro. Váží na sebe plazmu (teplo) z prostředí.\n11.72. Kyslík taje zhruba při 54 stupňů K. To znamená, že je velmi „studený atom“ a představuje kondenzační jádro obalené značnou vrstvou plazmy (tepla). Oxid uhličitý taje při 217 stupňů K. To znamená při mnohem vyšší teplotě a je obalen podstatně menší vrstvou plazmy (tepla).\n11.73. Na tomto místě se zamyslíme nad tím, co je to vlastně dýchání a k čemu při něm vlastně dochází. Zvířata dýchají vzduch, který obsahuje asi 80 procent dusíku a 20 procent kyslíku. Člověk vdechne průměrně 2 litry vzduchu. V těchto dvou litrech vzduchu je 0,4 litrů kyslíku. Objem samotných atomů a molekul kyslíku je asi 8 mililitrů na jeden vdech. Zbytek je plazma, která atom kyslíku obaluje. To znamená, že na jeden vdech do sebe vpravíme 392 mililitrů plazmy a 8 mililitrů atomů kyslíku. (Velmi přibližné. Pouze pro ilustraci).\n11.74. Při procesu dýchání vdechneme kyslík a v organizmu se na něj naváže uhlík, získaný z potravy. Sloučením kyslíku s uhlíkem vzniká oxid uhličitý - sloučenina s mnohem vyšším bodem tání a také s mnohem menším obalem plazmy. Prakticky všechen kyslík, který jsme vdechli zase vydechneme v podobě oxidu uhličitého. V organizmu tedy nezůstává kyslík, ale pouze tlak, o který jsme kyslík „okradli“. Tento tlak pohání především mozek, který bez něj po několika minutách hyne a také samozřejmě ostatní orgány.\n11.75. Rostliny naopak dýchají (pouze ve dne) oxid uhličitý, ze kterého nutně potřebují uhlík k vytváření organických sloučenin. Proces fotosyntézy spočívá v tom, že tlak, který rostliny získávají zachytáváním slunečního světla, použijí na oddělení kyslíku od oxidu uhličitého (obalují molekulu kyslíku plazmou tak dlouho, až se oddělí od oxidu uhličitého). Kyslík obalený vrstvou plazmy (tepla) rostliny vydechují. Uhlík si ponechají. Znamená to tedy, že rostliny dokážou část tlaku z přízemní sféry atmosféry (teplo, světlo) navázat na kyslík a tak atmosféru částečně ochladit.\n11.76. Tento proces je důležitý zejména ve městech, kde dochází k masivnímu spalování kyslíku v různých spotřebičích (topení, automobily ...). Přeměna kyslíku na oxid uhličitý lokálně atmosféru otepluje. Naopak stromy (ve dne) sluneční světlo a teplo váží na kyslík procesem fotosyntézy a tím přízemní vrstvu atmosféry ochlazují. Stromy také „stíní“ povrch a snižují ohřívání povrchu planety přímým (povrchovým) teplem ze Slunce. Stále si musíme být vědomi, že uvedený proces se týká zcela zanedbatelné části objemu atmosféry.\n11.77. Kombinace spalování kyslíku a kácení stromů ve městech má negativní dopad na lokální prostředí. Kácení a ořezávání vzrostlých stromů z „bezpečnostních důvodů“ snímá odpovědnost z různých úředníků a zároveň se stalo velmi výnosným způsobem podnikání pro různé („eko“)firmy. Nahrazení jednoho vzrostlého stromu malým stromkem znamená, že jsme nahradili pouze jednu větev, jakých takový vzrostlý strom má desítky.\n Tato mapa ukazuje jakési „reliktní elektromagnetické záření“, které zbylo po tzv. „Velkém třesku“. Poněkud absurdní mapa, která odstraňuje všechny nehomogenity z Prostoru. Jako bychom se dívali na synoptickou mapu pozemského počasí, ze které někdo odstranil všechny tlakové výše a níže a ponechal tam pouze tzv. nevýrazné tlakové pole.\n„Velký třesk“ je absurdní událost, kde bez příčiny vznikl následek. Je to spletenec kauzálních nesmyslů, kde jsou porušeny všechny nejzákladnější fyzikální zákony. Událost, která se nikdy nemohla stát a odporuje zdravému rozumu. Tělesa (Vesmír je také těleso) nevznikají ani nezanikají. Pouze se transformují. Kde není čas, není počátek ani konec.\n Planeta a všechna „nebeská tělesa“ vznikají od slupky! „Nebeská tělesa nevznikají od středu! Planetu si můžeme představit, jako nafukovací balónek, v jehož vnitřku je mezi jeho „póly“ natažena tenká gumička a v jejím středu je malá papírová kulička. Balónek představuje vnější Mezifází 1, pružná gumička umožňuje jistý pohyb mezi „póly“ balónku. Papírová kulička je těleso (jádro) samotné planety. Balónek s kuličkou uprostřed je unášen „superhurikánem“ hvězdné soustavy. Každá změna vnějšího tlaku má vliv na tvar balónku a na polohu kuličky uprostřed (viz Obr. 9.3. f).\nZobrazené „stoupání“ závitů spirálního toroidu na (Obr. 11.1 c, d) je lineární. Ve skutečnosti je výrazně logaritmické. To znamená, že čím je planeta blíže hvězdě, tím blíže sobě jsou jednotlivé závity superhurikánu hvězdného tlakového pole a tím větší tlakový spád působí na planetu. Rozdělení vnitřního tlakového pole do dvou polosfér, rozdělených rovníkovým protiproudem zde není zobrazeno (viz Obr. 11.3.) Zobrazit tyto děje v „reálném měřítku“ je prakticky nemožné, vzhledem k naprostému nepoměru rozměrů centrálních těles, jejich Mezifází 1 a vzdálenostech mezi nimi. K tomu přistupuje logaritmické zvyšování rychlosti pohybu v nehomogenním, sférickém Prostoru, kde lineární vzdálenosti mezi tělesy nemají žádnou vypovídací hodnotu.\n Přísun tlaku (tepla) je do P1 vyšší, než do P2 (Obr. 11.2. a). To lze dokumentovat na příkladu Venuše. Venuše (Obr. 11.1. d - V) se nachází ve vyšším tlakovém závitu Sluneční soustavy, než Země (Obr. 11.1. d - Z). Přísun tlaku (tepla) do nitra Venuše je podstatně větší, než je tomu u Země. Z toho také plyne mnohem vyšší teplota Venuše.\n Každá hustotní sféra má svoje vlastní proudění s různou dynamikou. Pokud lze usuzovat např. z vyvrženého materiálu sopkami, nedochází k podstatnému promíchávání jednotlivých hustotních sfér. Sopky nevyvrhují ani čisté železo, ani žádné hustší materiály z velkých hloubek. Pouze řidší horniny z nejvyšších hustotních sfér těsně pod povrchem. Lze použít přirovnání ke strusce plovoucí na povrchu roztaveného kovu. Ta se také s (hustým) kovem pod ní nemísí.\nKdyž dojde vlivem vysokého tlaku (teploty) k syntéze dvou řidších prvků na prvek hustší, posune se tento o jednu hustotní sféru níže (směrem do středu), jak popsáno v kapitole „Sedimentace“ (Obr. 9.1.). Planeta mírně houstne.\n Např. železo a nikl, které nacházíme pospolu v meteoritech. Tento ztuhlý materiál pravděpodobně pochází z mezifází mezi sférou železa a sférou niklu, které může být docela široké, vzhledem k blízkosti jejich hustot.\n Nejedná se o hustotu odvozenou od hmotnosti! Nelze používat dnešní mechanické jednotky tlaku, které obsahují hmotnost.\n V případě Země. U každé planety to je jinak. Tlak (teplo) se šíří vždy z místa s vyšším tlakem (teplotou) do místa s nižším tlakem. V případě planety ze středu planety (kde je vysoká teplota) k jejím vnějším hustotním slupkám. Záření z centrální hvězdy zahřívá pouze povrch.\nPevná (studená) slupka planety připomíná trochu pokličku na tlakové nádobě. To nutí planetu (Zemi) vytvářet sopky. Na Venuši sopky nenacházíme pravděpodobně proto, že je její horký povrch plastický.\n Obdoba „cestování“ po spirále superhurikánu jako např. u mraků na Zemi, ale mnohem pomalejší. Hustotu prostoru planety lze považovat (v měřítku „dějin lidstva“) za „konstantní“. Hustota prostoru planety se může dramaticky změnit při nějaké kosmické události (např. výbuch supernovy), při které se rozpadne celá tlaková níže planety ohraničená MP1.\n MP1 soustavy Země-Měsíc (Obr. 11.1. c) nemá pravděpodobně nějaký „pravidelný“ tvar (připomíná tlakové pole molekuly, např. HCl). Vnější tlak, který působí na nepravidelné MP1 je příčinou tzv. precese a nutace. Precese není způsobena Zemskou hmotností (žádná není), ani hmotností Měsíce (žádná není) ani „přitažlivými silami“ Měsíce, nebo Slunce (žádné nejsou). Vždy záleží na vztažné soustavě, v níž jevy pozorujeme.\n Tyto základní údaje (včetně rozmístění tzv. Van Allenových pásů) by mohly sloužit k sestrojení základní synoptické mapy tlakové níže planetární soustavy Země-Měsíc. Smysl dává samozřejmě pouze polární, nebo 3D mapa. Planetární soustavy mohou být poměrně složité - viz např. soustava Jupitera.\n Slunce není dynamo! Magnetické a elektrické pole jsou pouze nepochopené projevy tlakového pole Slunce. Stejně jako všechna „nebeská“ tělesa, nemá Slunce žádnou hmotnost a nic nepřitahuje! Díváme-li se na Slunce, vidíme rotující soustavu žhavých sfér s podobnými schématy, jako u každé tlakové níže. Zploštění ve směru „sever - jih“, vnitřek Slunce se otáčí jako tuhé těleso rychlostí jednou za 27 dní. „Atmosféra“ Slunce rotuje na rovníku 25 dní (pomaleji než povrch, jako u Země), na pólech v místech oka Superhurikánu 34 dní (rychleji než povrch, jako u Země).\nNa Slunci vidíme „studenější“ oblasti, které (při troše fantazie) zhruba odpovídají pozemské pevnině. Po obou stranách rovníku výtrysky vysokého tlaku plazmy (tlakové výše) a mezi nimi tlakové níže (tzv. Sluneční skvrny). Rotace stejné jako na Zemi. Na (Obr. 11.1. d) je vidět na centrálním tělese hvězdy dva pásy tlakových výší (oblastí s vyšší teplotou) nad a pod rovníkovým protiproudem. To odpovídá přibližně oblastem vysokého tlaku v ramenech Superhurikánu na Zemi. (Porovnej trajektorie Slunečních protuberancí s Obr. 10.2. c).\n Tlak ze Stratopauzy Slunce je řádově větší, než např. u Země. To znamená, že prvky (atomy) mají bod varu za mnohem vyšších teplot.\nTeplota na povrchu Slunce je asi 5 000 stupňů K a ve Stratopauze Slunce asi 5 000 000 stupňů K. Některá měření naznačují, že ve Stratopauzách planet, nebo hvězd je odhadem několik set až tisíckrát větší tlak (teplota), než na povrchu planety nebo hvězdy. Průměrná teplota na Zemi je asi 17 stupňů C. To znamená, že ve Stratopauze Země by mělo být asi 15 000 stupňů K, nebo více. Je obtížné si představit, že ve Stratopauze Země je 1 500 stupňů K a uprostřed Země 5 000 stupňů K.\n Ve skutečnosti se vždy jedná o teplo (tlak). Pokud používáme slovo „energie“ ve smyslu - to co něco pohání (vysoký tlak), dalo by se to akceptovat. Pokud se slovo „energie“ používá ve smyslu „schopnost hmoty (těles) konat práci“ je to blud. Hmota nemá žádnou (vnitřní, v tělese uloženou) schopnost konat práci. Odvozovat „energii“ od hmotnosti (která je v každém místě Prostoru a v každém okamžiku jiná) nedává smysl.\nSlučování řidších atomů do hustších není spontánní proces. K takové reakci je potřeba působení vnějšího tlaku. Logika věcí říká, že jestliže z řidší materie (ve které je vyšší tlak) vznikne materie hustší (ve které je nižší tlak) musí trochu tlaku (tepla) zbýt. Otázkou je, kolik tlaku musíme vynaložit, aby takový proces slučování proběhl. Zdrojem dostředného tlaku je MH 1 hvězdné soustavy. Slučování řidších prvků na hustší není způsobeno žádnou gravitací (Sluneční přitažlivostí)!\n Připomíná to příklad s karbanátkem v „mikrovlné“ troubě. „Mikrovlny“ (drobné bubliny tlaku) směřují do centra karbanátku, které zahřívají. Proti nim z centra vystupuje pára. Karbanátek ztrácí vodu a postupně houstne.\nNázorný příklad transformace „malých“ bublin tlaku na „velké“ bubliny světla a tepla může dát pěna na pivě. Občas z pěny tvořené malými (hustými) bublinkami je vytlačena na povrch velká (řídká) bublina, která na povrchu praskne. Velká (řídká) bublina vznikla spojením (transformací) malých (hustých) bublinek.\n Většina atomů má nějakou „špičku“, nebo jich má i více. V dnešní terminologii jsou všechny prvky více, nebo méně magnetické. To znamená, že se na uvedeném procesu všechny prvky nějakou měrou podílejí.\n Superhusté jádro atomu tvoří jakousi „kotvu“, pro jeho řídký obal. Tento proces se dá přirovnat k horkovzdušnému balonu. Balon s horkým vzduchem představuje řídký obal atomu. Závěsný koš představuje superhusté jádro atomu. Když odstřihneme koš, (superhusté) jádro je tlačeno (padá) směrem do středu, (řídký) obal je tlačen směrem od středu.\n Každá superhustá sféra má slupku z velmi vysokého tlaku. Prorazit takovou slupku mohou pouze „superhusté“ částice s malou plochou (gama). Ty působí na plochu slupky velkým tlakovým impulzem (Obr. 4.4. e). Rozměry superhustých sfér jsou vzhledem k soustavám, v jejichž centrech leží nepatrné. Na (Obr. 11.1. e, f) jsou přehnaně velké.\n Supernova je pouze přechodné, krátké stadium transformace hvězdy. Nepoužívám dnešní názvy, jako „černá díra“ a pod. Tato tělesa nejsou ani černá, ani díra. Podobné názvy jenom odrážejí míru nepochopení dějů ve Vesmíru. Podobné je to s názvy „neutronových“ a jiných hvězd. Superhusté sféry nejsou hmota (neobsahují atomy). Superhusté sféry nemají hmotnost a nic nepřitahují ani neodpuzují!\n Viz např. Krabí mlhovina s její vláknitou strukturou a emisemi rentgenového a gama záření. Po Supernově také nemusí zbýt žádné centrální těleso. Superhusté částice z jader atomů pouze „obohatí“ superhustou sféru v centru lokálních grup planetárních a hvězdných soustav (SHS) a centru samotné galaxie (SHMS), které trochu zvětší objem. Vzhledem k rozměru galaxie se jedná o zcela nepatrné (rozměrově) objekty. Jejich hustota dosahuje hustotního dna.\n Pro představu je možno podobný jev pozorovat při výbuchu rozbušky ve vodě. Při zpomalených záběrech vidíme pulzující „tlakovou kouli“ uprostřed vodního prostředí. Když tlaková vlna Supernovy naruší slupku planety, dostředný tlak z MP1 je narušen a vnitřní tlak (žhavé jádro planety) může planetu roztrhat.\n Je zde podobnost s planetárním počasím, kdy se většina hurikánů nachází (na Zemi) v severní hemisféře. To ale neznamená, že některá planeta nemůže být v druhé hemisféře (pod „rovníkem“). Na takové planetě bychom viděli v atmosféře opačné (divné) rotace. (Obr. 11.3. planeta P3).\n V Prostoru, kde není ani nahoře, ani dole, ani vpravo ani vlevo je třeba „sever“, nebo „jih“ chápat vždy s ohledem na vztažnou soustavu. Na planetu musíme nahlížet vždy, jako „celou planetu“ to znamená jako tlakovou níži ohraničenou MP1 a nikoliv pouze jenom jako centrální těleso uprostřed MP1. Na (Obr. 11.2.) naznačena ramena nízkého tlaku N1 a N2 (modře), ve kterých se nacházejí planety P1, P2, P3. Planety P1, P2, P3 se nacházejí v „severní“, nebo „jižní“ polovině rovníkového protiproudu. Podobně jako jsou na Zemi tlakové níže nad rovníkem a pod rovníkem. Poloha planety by měla být zjistitelná podle rotací v její atmosféře.\n Malá tělesa, tvořící pásmo asteroidů většinou nemají svoji tlakovou níži, která by s nimi rotovala. Pro slupku hvězdné, nebo planetární tlakové níže představují asteroidy malou plochu. Malá tělesa bez vlastní tlakové níže procházejí mnohem snadněji slupkou planet a stratopauzou a dopadají na povrch planet, jako meteority (Obr. 4.4. f). Malá tělesa mají pouze povrchový tlak, který je možno považovat za jejich stratopauzu.\nPásmo asteroidů lze přirovnat k „rozmazanému ohonu“ superhurikánu původní Sluneční soustavy, která mohla obsahovat pouze čtyři „vnitřní“ planety. Teprve následně se připojily další „vnější“ planety. Ohon tlačí hlavu.\n Je pravděpodobné, že tvar SHMS (pokud je složena z více částí) má vliv na tvar celé galaxie a jejího mezifází MG1. Je to podobné, jako u atomu (Obr. 6.4.). To by mohlo vysvětlit spojování galaxií do grup v místech, kde je v jejich MG1 nejnižší tlak. Ty tvoří „vlákna“ ve vláknité struktuře Prostoru (Obr. 11.1. g, h). Stejný princip, jako když se atomy spojují do dlouhých molekul v místech, kde je na jejich povrchu nejnižší tlak.\n Když přirovnáme galaxie k atomům (které mají rovněž superhusté jádro) a jejich grupy k „molekulám“, můžeme vláknitou strukturu Vesmíru (tvořenou galaxiemi) přirovnat k dlouhým řetězcům molekul (Obr. 11.1. g, h). Obojí se spojují do řetězců v místech, kde je na jejich povrchu nejnižší tlak. Největší i nejmenší struktury Prostoru se řídí stále stejnými jednoduchými zákonitostmi a to se projevuje i na jejich podobném vzhledu.\nMegabubliny nejsou žádné „prázdné prostory“, nebo „vakuum“! V megabublinách zanikají bubliny světla a tím i informace, které bublina světla nesla. Proto většinou „za ně není vidět“.\n Ale také v mořích, kontinentech a magmatu. Slunce (S) se nachází v centru superhurikánu Sluneční soustavy.\nPlanety vznikají z velmi studeného materiálu uvnitř jejich slupky MP1. Teprve postupně jsou tlakem z MP1 „rozmrazovány“ směrem od svého středu (jako zmrzlý karbanátek v mikrovlné troubě). Tělesa vznikají od slupky a nikoliv od centra.\nStálý přísun tepla (tlaku) z mezifází MP1 je rozhodující. Planeta Země má žhavé jádro právě díky tomuto teplu. Teplo z hvězdy (Slunce) zahřívá pouze povrch planety. Teplo se šíří vždy z místa s vyšším teplem do místa s nižším teplem. Bylo by absurdní domnívat se, že Slunce je příčinou žhavého jádra planety. Rovněž by bylo absurdní domnívat se, že žhavé jádro planety je jakýmsi „setrvačným“ pozůstatkem z doby vzniku planety.\n Tlak (V) „vstupuje“ do středového kanálu planety na severním pólu a vystupuje na „jižním“ pólu. To znamená, že intenzita změn počasí je na „severním“ pólu mnohem výraznější.\n Tlaková níže Saturna je mnohem menší, než tlaková níže Sluneční soustavy. Rovníkový protiproud Sluneční soustavy je úměrně tomu „širší“. Saturn je pouze jeden z „hurikánů“ v superhurikánu Sluneční soustavy.\n Samozřejmě i intenzita záření z centrální hvězdy je závislá na přísunu tlaku z MH1 a není konstantní.\n Viz snížení povrchových teplot při výbuchu sopek.\n Současná meteorologie o těchto jevech nemá ani potuchy. Současná meteorologie má přístrojové vybavení na úrovni jednadvacátého století a teorii na úrovni sedmnáctého století. To umožňuje různým šarlatánům a „klimatologům“ nerušeně šířit různé fantazmagorické bludy.\n Většina pevniny se nachází díky stálému působení tlaku ze Stratopauzy na severní polosféře. Na jižní polosféře je v obdobných zeměpisných výškách minimum pevniny. Zároveň jsou klimatické změny na jižní polosféře méně dramatické.\n Příměrem (nekorektním ) by mohl být příklad, kdy (studenou) tlakovou níži vzniklou v oblasti kolem pólu „přeneseme“ do oblasti rovníku (neproveditelné!). Nastala by situace, kterou známe z růstu ledových krup v mracích. Ledová kroupa se obaluje vrstvami (sférami) namrzající páry z mraku, jako „studený“ atom plynu se obaluje plazmou.\n V podstatě se jedná o stejnou reakci, jako při „spalování“ uhlí.\n Kyslík je schopen na sebe navázat více tepla, než dusík. Oxid uhličitý je hustý plyn a vyskytuje v malém množství především v hustotní sféře těsně u povrchu Země. Ve městech může mít „zalesňování“ pozitivní vliv. Otázkou je, co je horší. Jestli to, že padající větve ze stromů zraní několik lidí, nebo to že se všichni „upečeme“. Všichni dobře víme, že v lese je chladněji a dobře se nám tam dýchá. Kmen stromu zabírá na zemi minimální plochu, veškerá fotosyntéza se odehrává ve výšce a přitom se zároveň „stíní“ povrch.\nCelý zde popsaný proces má pouze lokální charakter při „oteplování“. Při „době ledové“ je ovšem kontraproduktivní. Bojovat „globálně“ proti oxidu uhlíku pouze nahrává různým koncernům, které tak zdůvodňují zdražování „energie“, nebo jiné „ekologické“ projekty. K tomu jim slouží zástupy „věřících“, kteří vyměnili Boha za přírodu a ďábla za oxid uhlíku a „jadernou energii“.


Honzíkovy vláčky » Proč otevřený plamen při pájení dílů z leptů » Print\nPosted By hlav On 26.11.2018 @ 08:04 In DÍLNA,Nářadí,ZPRÁVY | 2 Comments\nNa téma „nebojte se leptů“ už toho bylo napsáno hodně. Taky jsme se před pár lety zapojili do osvěty (třeba ZDE ) a posléze několika dalšími příspěvky o stavbě modelů z leptů přispěli. Neexistují statistiky dokazující, že oproti době minulé se dnes zvýšil počet modelářů, kteří si umí postavit nějaký model stožáru, domečku, vagonu, či dokonce lokomotivy z vyleptaných dílů z mosazného či alpakového plechu. Není cílem tohoto příspěvku o tom polemizovat. Chci jen stručně upozornit na jeden plynový hořák, který začal být hojně nabízen v e-shopech.\nK výraznějšímu ochlazování pájeného materiálu (i malých dílů) může docházet též tehdy, když je položen (upevněn) na tepelně vodivém materiálu, jakým je především kov (železná deska, kovadlinka, čelisti svěráku atd.). Proto se doporučuje pájet na tepelně nevodivém materiálu (speciální pájecí deska – ZDE  -, šamotová cihla, skleněný hranol apod.).\nO této metodě se zmiňujeme např. v již citovaném odkazu – ZDE . Pořídil jsem si kvůli výrobě modelů z leptaného mosazného plechu horkovzdušnou páječku s regulací – ZDE , ale upřímně řečeno, nepřišel jsem jí na chuť. Podle mne je vhodná k pájení velkých dílů, nebo jak uvádíme výše k jejich prohřátí. V tomto ohledu je opravdu rozdíl v měřítcích H0 a N. Také tavná teplota speciálních pájecích past nebo speciálních kuliček je podstatně vyšší oproti běžnému „trubičkovému cínu“ (viz výše), nepochybně i proto, že tyto pasty byly vyvinuty nikoliv pro ruční pájení („bastlení“), ale pro pájení elektrotechnických SMD součástek ve speciálních pecích. A konečně, i když jsou v zakoupené sadě horkovzdušného fénu redukce na koncovku, horký vzduch ohřívá široké pole a nikoliv bod o několika mm2.\nMyslím, že prvním byl mikrohořák zakoupený u firmy Conrad – ZDE . Plnil se butanem (běžně dostupný plyn adjustovaný v tlakových nádobkách). Díky tomu, že startovací tlačítko s piezoelektrickým zapalovačem bylo nutné stále silně tisknout palcem, nedalo se s ním dlouho pracovat. Regulace plamene byla rovněž nedokonalá (pouze přisávání vzduchu). Byl to de facto jen takový obyčejný cigaretový zapalovač s plamenem směrovaným horizontálně.\nV mé oblíbené prodejně pro zlatníky a hodináře Advantage v Soukenické ul. v Praze jsem objevil letovací sadu LITTLE TORCH (ZDE ), která se mi jevila ideální až do okamžiku zjištění ceny (přes 6tis. Kč). Toto ryze profesionální zařízení tedy ponechám zlatníkům. Jen tak na okraj, kdyby to někoho zajímalo: Je to miniaturní svařovací hořák i pro snadné manévrování v těžko přístupných prostorech. Koncovky hořáku mají otvory o průměru 0,28; 0,50; 0,73; 0,94 a 1,19 mm. V hořáku se používá kombinace kyslíku a dalšího plynu. Podle použitého hořáku a kombinace plynů hořák vytváří dokonale řízený plamen s dostatečnou teplotou k tavení kovů, skla a keramiky až do 6 300°F (3 482°C). Všechny hořáky jsou dodávány s 182 cm dlouhými hadicemi. Je jasné, že k hořáku se ještě musí koupit tlakové nádoby s médii (a občas si zajistit jejich naplnění). A to asi taky něco stojí…\n2 Comments To "Proč otevřený plamen při pájení dílů z leptů"\n#1 Comment By Joer On 26.11.2018 @ 09:57\n#2 Comment By Míra On 30.11.2018 @ 17:48\nURL to article: https://www.honzikovyvlacky.cz/2018/11/26/proc-otevreny-plamen-pri-pajeni-dilu-z-leptu/


Září 2012 – valkil\nČas hrozně letí, takže jsme naší holčičce už do dortu napíchali čtyři svíčky.\nTončí je pořád velká parádnice. Několikrát denně se převlíká, nejdůležitější pak je, aby na tričku měla obrázek. Pokud možno s kočkou, protože kočky nadevše zbožňuje. Takže má obrázky s kočkami nad postelí, plyšáka, plno oblečení s kočkou. Jen tu živou zatím nemáme, ač o ni už začíná prosit. Jinak musí nosit šaty nebo sukni. Na kalhoty, kraťasy ji musíme ukecávat a to dost často marně. Parádnice je i v jiných směreh, takže se nám začínají doma kupit cetky – prstýnky, korálky, náramky, sponky… Škoda jen, že ty vlasy jí ne a ne růst, tak ráda by nosila gumičky. Toňa je pořád mamánek, ale ne už tak stoprocentní, už se přitulí i k tatínkovi, který je tomu velice rád. Celkově je to hrozný mazel, mazlení je její součástí, bez něj by to nebyla ta pravá Tončí, a kdyby se jí ho nedostávalo, asi by to hodně těžce nesla.\nŠkolka ji docela otrkala, co se týče jiných dětí. Když někde jsou, už se hned zapojuje do hry a celé odpoledne o ní nemusíme vědět. Což je hodně velký posun od doby, kdy seděla u mě na klíně a jen po dětech pokukovala. Ve školce má několik obřích kamarádek, se kterými se neustále otlapkávají, chichotají a piští – to je pro mě, jakožto vyrostlou mezi samými kluky, docela zvláštní pozorovat. Díky tomu, že už není takový mamánek, krásně zvládla i dva tdny s babičkami, které si ji hrozně chválily jako roztomilou. Nemusela by prý být ale tolik ukňučená. Což ona je, pláčem okamžitě reaguje na cokoliv, co se zrovna neodehrává podle jejího. Jak ale časo brečí, tak se i často a hodně směje – prostě citovka na plný perdy.\nMá šikovné prsty, jemná motorika jí nedělá problémy. Hrozně ráda kreslí. Kreslí rozmáchle a přitom dělá detaily, jako je prstýnek na prstě. Občas hýří barvami (sluníčko duhové), občas jede jednobarevně. Kreslí obří oči a její postavy mi občas nahazují něco z dílny Tima Burtona. Má ráda plyšáky a panenky, ukládá je a stará se o ně přepečlivě. Miluje Duplo. Z knížek pořád jede nejraději říkadla, na delší věci nemá trpělivost, což mě trochu mrzí, ale snad se to zlomí. Zlomilo se už sledování pohádek. Baví ji Prasátko Peppa, Příšerky s.r.o., Malá čarodějnice, Princezna víla Holly.\nPohyb jí taky vcelku jde. Akorát rytmus zrovna nectí, takže tanečky nejsou to pravé. Ale kotrmelec zvládá ukázkově. Jezdí na větším kole. Miluje vodu a neváhá se sama vrhnout do hlubokého bazénu (s rukávky teda) a trčet tam předlouho, dokud ji nevyženeme. Mluví pěkně, co se týče obsahu, ale logopedicky se odloni neposunula. Takže neumí r, ř, nemá čisté sykavky.\nJe to taky vzteklín tvrdou palicí, když se na něčem zasekne, prostě s ní nehneme. A nechce zdravit. „Zdlavit nebudu, plotože se mi plostě nechce.“ Tečka. Prostě svéhlava.\nA kromě toho taky Princezna víla.\nAutor: valkilPublikováno: Září 12, 2012 Září 12, 2012 Rubriky: PutáPutá3 komentáře u textu s názvem Toňa čtyřletá


Atraktivní European Trophy a hráči NHL na NOVA Sport - Parabola.cz\n12.12.2012 12:11 | redakce | tisk\nV Bratislavě a ve Vídni vyvrcholí od čtvrtka do neděle třetí ročník hokejové European Trophy. Finálový turnaj pod názvem Red Bulls Salute proti sobě postaví šest nejlepších týmů ze základních skupin a hostitelské Slovan Bratislava a Vídeň Capitals. Všechna utkání odvysílá NOVA Sport a VOYO.cz. Red Bulls Salute mohou diváci sledovat od čtvrtka 13. 12. 2012. do neděle 16. 12. 2012.\nFanoušci hokeje mohou v akci vidět hráče NHL jako je Claude Giroux, Danny Briere (oba Philadelphia Flyers/Eisbärenem Berlín), Andrej Sekera (Buffalo Sabres/Slovan Bratislava), Ľubomír Višňovský (New York Islanders/Slovan Bratislava) nebo Justin Braun (San Jose/Tappara) a Janik Hannsen (Vancouver Canucks/Tappara).\nPřestože bude český klub tentokrát chybět, diváci se i tak mohou těšit na pořádnou dávku atraktivního hokeje. Ze sedmičky českých účastníků byl nejblíže postupu Chomutov. V Jižní divizi skončil druhý, ale protože hostitelské týmy zůstaly až za ním, měli Piráti smůlu. Stejně tak už v kvalifikačních bojích zůstal obhájce prvenství Red Bull Salcburk.\nVe čtvrtfinále se tak na bratislavském stadiónu Ondreje Nepely ve čtvrtek od 17:30 utkají švédský HV71 s finskou Tapparou Tampere, večer od 20:30 se domácí Slovan pokusí zvládnout další švédský celek Färjestad. Ve Vídni nejprve ve švédském derby Lulea narazí na Brynäs a po nich se o semifinále utkají domácí Capitals s Eisbärenem Berlín.\nV sobotu dojde na semifinálové souboje. První se uskuteční ve Vídni, večerní pak v Bratislavě. Finále se odehraje v neděli od 20:00 ve vídeňské Albert Schultz Eishalle. Všechna utkání z prestižního turnaje mohou diváci sledovat na NOVA Sport a VOYO.cz.\nPrvní satelit Astra byl vynesen před 24 lety


Listopad 2010 – Taneční magazín\nAutor: MartinaPublikováno: 14 listopadu, 2010 9 května, 2013 Rubriky: Novinky z tanečního světaNapsat komentář pro text s názvem Novinky z Broadwaye – Putování ve dvou\nRozhovor s hercem JIŘÍM KRAMPOLEM\nJaký taneční styl se líbí Jiřímu Krampolovi?\n„Jakákoliv hudba, ale když někdo něco umí, když to šlape. Znám kapely, jejichž hudba je mi vzdálená, ale když je to hezký, tak mi vůbec není vzdálená, … tak se mi to líbí.“\nJiří Krampol – herec, moderátor\n1.Bavil Vás tanec? Věnoval jste se mu na škole, nebo jste sám někam chodil?\n„Bylo mi 12 let, nacvičoval jsem Soubor písní a tanců. Bavilo mě to. Ve škole byl tanec povinný, ale byla to pro mě zábava. Měl jsem rád historické tance, charleston (s Janou Drbohlavovou, to byla krásná sestava), swing.“\n2. Musel jste trénovat, nebo Vám to šlo „samo“?\n„Musel jsem trénovat, odpoledne jsem trénoval.“\n3. Máte nějaký taneční zážitek z poslední doby?\n„Před 5 lety jsem s Terezkou Kostkovou dělal televizní pořad a tam jsem si s “profi“ tanečnicí „střihnul“ rock´n ´ roll. Když jsem to jel asi po šesté, myslel jsem že vypustím duši. ( měl jsem totiž kdysi přetržené vazy.)“\n4. Tak to Vám věřím. A co balet? Šel byste se podívat na balet?\n„Ano, balet se mi líbí. Obdivoval jsem Vlastimila Harapese i mnoho dalších. Nejvíce se mi líbil Anglický balet.“\n5. Chodíte si někam zatančit? Kam?\n„Chodíval jsem v mládí, líbilo se mi to. Chodil jsem na čaje, jako chuligá. Tancovalo se tzv. „Holandsko“, to byla forma jive, předváděly se různé figury, kdo to uměl líp, toho obecenstvo obdivovalo.\nNedávno jsem na někoho čekal, seděl jsem dvě hodiny na diskotéce a pozoroval mladé. Vadí mi, když hudba hraje nepřetržitě. Musím chtít hudbu, ne, aby mi ji někdo vnucoval. Mladí lidé si nemůžou nic říct, protože je tam hrozný hluk, když jde DJ na cigáro, pustí totéž z videa. Není tam chvíli ticho, kluci a holky sedí vedle sebe a „mailují si“, oni si nepovídají. Skupina holek se motala na parketu mimo rytmus, kluci byli u baru a pili, ale žádný parádní tanec. Nic.“\n“V Americe se v klubech tančí breakdance. Ti něco umí. Anebo Adam Chaloupka, mistr světa v elektrobugy. Paráda.“ (Syn Víta Chaloupky – Adam se stal v 10 letech Mistr republiky, Mistr Evropy a později i Mistr světa v disko tancích ( elektrobugy, breakdance a hip hop, pozn. red.).\n6. Jaký styl se líbí Vám?\nRozumím. Cítím to podobně. Když je něco hezké, je to jeden jazyk srozumitelný pro všechny. Milí účastníci všech techno párty – rozumíte?\nAutor: MartinaPublikováno: 10 listopadu, 2010 12 května, 2018 Rubriky: Herecké, pěvěcké, ostatní osobnosti - rozhovoryNapsat komentář pro text s názvem Rozhovor s hercem JIŘÍM KRAMPOLEM\nAutor: MartinaPublikováno: 10 listopadu, 2010 9 května, 2013 Rubriky: Novinky z tanečního světaNapsat komentář pro text s názvem „Můj dědeček byl Fred Astaire!“\nKdyž kritici říkají: „Balet umírá“\n„Balet neumírá v zemích, kde jsou státní divadla s velkými státními dotacemi. V Americe si však musí společnosti shánět peníze sami.“\nJe konec s baletem? Tato otázka zdraví čtenáře deníku The New Republic v článku o historii klasického baletu od Jennifer Homansové s názvem Andělé Apolla, který byl publikován tento měsíc. Paní Homansová, taneční kritik pro The New Republic , bývalá profesionální baletka, která vystudovala Newyorskou univerzitu, se vyjádřila k tomuto tématu následovně:\n– Vyzvedla především mimořádné vystoupení baletky Natalie Osipové a Diany Vishneva. Mezi současnými choreografy obdivuje Williama Forsythe nebo Christophera Wheeldona. Ale ve své knize píše, že baletní společnosti se stávají „muzea pro staré“, že příliš mnoho tanečníků vyměnilo umění za „nemyslící atletiku“, že choreografie jsou buď „suchopárné imitace nebo pronikavé inovace.“ –\nSouhlasí také profesionální tvůrci a diváci? Zeptali jsme se některých z nich na jejich reakce.\nSarah Kaufman, taneční kritik pro The Washington Post a držitelka Pulicerovy ceny za kritiku: „Tvrzení v knize odráží všeobecné povědomí, že jen málo nového nalézáme v baletu v poslední době. Ale tento fakt je méně ovlivněn umělci a více ovlivněn ekonomickými skutečnostmi. Umělečtí ředitelé jsou pod tlakem, aby se lístky prodávaly a vybírají nudné a konzervativní vystoupení, najímají tanečníky, kteří zapadají do jistých požadavků trhu.“\nGelsey Kirkland and Michael Chernov, bývalí tanečníci, kteří letos otevřeli Gelsey Kirkland Academy of Classical Ballet in New York: „Nezacházeli bychom tak daleko, že balet umírá, ale na druhé straně věříme tomu, že všeobecný zájem veřejnosti upadá. Přesto ale, kritici a umělci by měli být opatrní se závěry, které píší a s řešeními, která představují. Před sto lety se lidé zoufale pokoušeli nalézt novou podobu tance, protože si mysleli, že to vyřeší problémy s baletem.“ M. Chernov pokračuje: „ Ale není to forma, co je podstatou umění, je to obsah. Pokud je obsah hluboký, pak se forma najde sama.“\nEdward Villella, bývalý tanečník New York City Balletu a nyní umělecký ředitel Miami City Balletu: „Hlavní výzvy pro americký balet byli finanční a výchovné. Balet neumírá v zemích, kde jsou státní divadla s velkými státními dotacemi. V Americe si však musí společnosti shánět peníze sami. Všichni se vpodstatě snažíme vychovávat své diváky a přežít. Jednoho dne veřejnoprávní televize pomohla překlenout propast díky mnoha show – ‘So You Think You Can Dance,’ ‘Dancing With the Stars’ – ale tyto show se vyhnou hlavním problémům, které my v tomto klasickém světě musíme řešit.\n„Čtenáři, co si myslíte? Umírá balet? Jaké jsou jeho největší problémy?“\nAutor: MartinaPublikováno: 3 listopadu, 2010 9 května, 2013 Rubriky: Novinky z tanečního světaNapsat komentář pro text s názvem Když kritici říkají: „Balet umírá“


Krajský boj studentské strojařské elity :: Baťák\nÚvod > Krajský boj studentské strojařské elity\nKrajský boj studentské strojařské elity\nV uplynulých dnech jsme měli tu čest Vám, váženým čtenářům, zprostředkovat nahlédnutí pod pokličku školního kola Strojírenské olympiády. A máme velkou radost, že se s Vámi můžeme podělit o naše postřehy z této soutěže znovu, tentokrát už však z krajského kola, které se konalo v úterý 20. listopadu na naší škole.\nStruktura soutěže byla stejná jako v jejím školním kole – test teoretických strojírenských znalostí následovaný praktickou zkouškou dovedností v programu Inventor. Zásadní rozdíl však spočíval v tom, že se těchto kratochvílí neúčastnili pouze studenti naší školy, ale své síly mezi sebou poměřovali společně s žáky ze středních průmyslových škol v Uherském Hradišti, Vsetíně a Uherském Brodě.\nNa konci pomyslného dvě a půl hodiny trvajícího boje čekaly na nejúspěšnější soutěžící velmi lukrativní odměny. A sice poukázky do internetového obchodu Alza v celkové hodnotě 18 000 Kč. Ty prvním třem soutěžícím předal osobně pan Ing. Martin Machálka, technický ředitel akciové společnosti TAJMAC-ZPS, která je do soutěže věnovala.\nStudentské práce prvních pěti soutěžících byly na velmi vysoké úrovni, ostatní soutěžícím přes veškerou snahu nedokázali plně dokončit modelování současti. Rovněž výsledky v oblasti teoretických znalostí oscilovaly na různých úrovních.\nA jak výkony vidí samotný vítěz krajského kola Strojírenské olympiády?\n„Myslím, že se mi dařilo výborně, když jsem vyhrál. Zdálo se mi to jednodušší než školní kolo, obzvláště ta součástka, kterou jsme modelovali. Test byl celkem těžký, ale včera jsem si opakoval teorii a víc jsem se připravoval, takže jsem měl vyšší počet bodů. Letos jsem se účastnil poprvé. A co se ceny týče – jsem hodně překvapený. Abych řekl pravdu, netuším ještě, za co poukázky utratím,“ doplnil s úsměvem na tváři Jiří Janečka, student 3. B.\nAno, můžeme být hrdí, že první místo obsadil student naší školy. Těžkou konkurencí mu však byl Erik Bartoň ze Střední průmyslové školy strojnické ve Vsetíně, který obsadil 2. příčku na pomyslném stupni vítězů. A jak vylíčil své pocity on?\n„Podle umístění tuším, že se mi dařilo velmi dobře a řekl bych, že to nebylo až zas tak těžké na to, co všechno tam mohlo být za ty dvě hodiny. Zasekl jsem se na chvíli u jedné ze součástek...“\nPro úplnost dodejme, že "bronzovou medaili" obdržel rovněž student naší školy, a to Petr Vlk ze 4. A.\nA co dodat závěrem? Gratulujeme všem zúčastněným, přeci jen už samotným zapojením do soutěže museli potvrdit určité předpoklady znalostí a dovedností. A rovněž ještě jednou děkujeme akciové společnosti TAJMAC-ZPS, která umožnila píli studentů náležitě ocenit!\nAutoři článku: Dominik Řihák a Jan Novák, 3.G\nFotografie: Mgr. Petr Fajgar