Jsem asi jiný a proto budu vždycky špatný? | Poradte.cz\nJsem asi jiný a proto budu vždycky špatný?\nOd: vl® Datum: 30.09.15 17:43 odpovědí: 12 změna: 02.10.15 20:36\nMožná už tu těch dotazů bylo opravdu mnoho, ale rád bych se tu s vaším svolením rád rozepsal ohledně "mé" momentální situaci na střední škole. Třeba někoho z Vás napadne nějaké řešení, a pokud ne, nevadí, alespoň se dozvíte třeba něco více o dnešní realitě ve školním prostředí...\nNikdy jsem si všeobecně moc nerozuměl s kluky a ani jsem mezi nimi nebyl moc oblíbený. Jestli to je tím, že jsem ještě nikdy nezkusil žádnou drogu, jsem podle ostatních velký "slušňáček", nekouřím, mám vizi, čeho chci v životě docílit a nebo třeba i proto, že neobědvám brambůrky s colou ( smích), což je dnešní "IN" jídlo na středních školách, ale raději si dám těžce "OUT" zeleninový salát, protože si zakládám na zdravém životním stylu, nevím, je toho v čem se odlišuji od ostatních mnoho, což kdybych měl tady teď vypsat, byl bych tu několik hodin a s velkou pravděpodobností bych určitě na něco zapomněl. Jsem zkrátka úplně jiný typ člověka, který si vždycky víc rozuměl s holkami a vždycky jsem byl (jsem) jejich vrba se kterou řeší holčičí starosti. Vím o tom, že to není úplně normální, zvláště u kluka, ale zároveň si nemyslím, že by to bylo něco, za co bych se měl stydět, protože, když se tak zamyslím, co je v dnešním světě vlastně normální?\nNo a teď bych se rád vrátil k věci, kvůli které se snažím někde vyhledat pomoc, třeba se mi to povede zde. 1. září jsem jako spousta ostatních nastoupil do nové střední školy. Vzhledem k tomu, že jsem byl z vesnické základní školy, kde k nám měli přátelštější přístup, byl jsem v prvních okamžicích zděšen, jak z prvního přístupu našeho třídního učitele, tak z ostatních, kteří na první pohled opravdu nevypadali myšlenkovitě jako něco, co by mělo sedět ve školních lavicích na střední škole. Byl to první den, tak jsem to moc neřešil a pořád si opakoval větu, že když je to státní střední škola, tak by se tam asi hned tak nedostal někdo, kdo na školu kašlal a měl na základní škole třeba i nedostatečnou známku. Byla to mylná naivní myšlenka. Do třídy jsem nastoupil ještě s jednou mou kamarádkou ze základní školy, která patří k těm mým nejlepším a když jsme se oba dva dozvěděli, že jsme vlastně jediní ze třídy, kteří skončili s maximálně jednou trojkou z matiky, byli jsme zděšení. Dokonce máme ve třídě i kluka, který si už tento ročník opakuje po druhé a mezi pedagogy má pověst obrovského haj*la, který rozvrací kolektiv. I přes to všechno jsme si řekli, že to nevzdáme, situaci jsme prokonzultovali i se školním psychologem a dospěli k názoru, že to prostě budeme muset alespoň ten 1 rok, než všichni odpadnou, strpět. Opět chyba a opět se zde projevila naše mentální naivita, když jsme zjistili, že to nebude tak lehké. Ze strany jednoho mentálního idiota, o kterém jsem již psal, že propadl, se projevila agresivní nevraživost z jeho strany na mě. Mohu už jen zpětně polemizovat, co bylo spouštěčem, troufám si tvrdit začínající šikany, ale nejspíš to bylo kvůli tomu, že jsem zkrátka "jiný", jak už jsem psal na začátku textu a asi budu i mentálně jinde, než on. Každopádně je to pár dní zpátky, co jsem vedl o hodinu rozvinutou debatu s učitelkou, se z ničeho nic začala polovina třídy smát a nevěřícně na mě koukala. Nedokázal jsem rozklíčovat čemu a co je tady vlastně tak vtipné, tak jsem to nějak neřešil a ignoroval to. Později jsem se ale dozvěděl, že si spolužák vymyslel, že se mi při rozhovoru s 50-ti letou učitelkou lidově řečeno postavil a jelikož mám kalhoty, které mi jsou zrovna nešťastně větší, přiznávám, že to i mohlo tak vypadat. Bylo mi trapně, když jsem se to dozvěděl, obzvláště když to ještě nebyla pravda, ale "trapas" se může stát každému, tak jsme se všichni nasmáli a konec. Opět má naivní hloupost se zde projevila , když jsem druhý den ve škole zjistil, že se dáná věc rozkecala a žáci z ostatních a vyšších ročníků si na mě začali ukazovat prstem a ptali se mě, jestli mi vlastně pořád ještě "stojí". Neumíte si představit, jak člověku v tu chvíli je, obzvláště, když se stane terčem třídního manipulátora, který všechny velmi dokáže přesvědčit o lži a pravda jde zde v tuto chvíli stranou. Jenže tato hnusná situace bohužel pokračuje ještě dále. Ve třídě mi už dali holky pověst chodící encyklopedie, ostatní mě nazývají divným šprtem a já jen nevěřícně koukám na to, kam až jsme to dopracovali. Chci se učit, chci něčeho v životě dosáhnout, ale nemůžu !\nKdyž se o hodinu přihlásím a odpovím na otázku, na kterou se učitel ptal, když vedu s učitelem na angličtinu obsáhlý rozhovor o mých zájmech a o tom, jak už v 17-ti letech pracuju jako začínající IT, lidé mi denně volají kvůli problémum, co mají s počítačem a nebo třeba, když bych rád rozvinul a přidal něco k látce, kterou učitel říká a obohatil o vědomosti ostatní, vždycky budu ten špatný, vždycky budu ten naivní šprt, který skončil jako průměrný žák na základní škole s trojkou na vysvědčení. Hodně mých přátel napadlo, že bych měl změnit už kvůli kolektivu školu, ale já nechci ! Je to obor, kterému se chci alespoň částečně věnovat v reálném životě a když by to nedopadlo, alespoň je to něco, co mě baví.\nChci odmaturovat, chci jít na vysokou školu, ale nemůžu, protože mi vtom ostatní brání a bojím se toho, že tohle je jen začátek a bude to pokračovat.\nPředem velké DÍKY za každý nápad.\nMos si osobě myslíš a moc se prožíváš. Mít trojku z matematiky v ,,mojí" době znamenalo se na střední školu nedostat.Studuj, odmaturuj, nikdo ti v tom nebrání. Hledej si kamarády mezi jinými, ne mezi těmi, co se ti posmívají. Že tě nazývají šprtem je přece dobře. Horší je to, že tě nazývají divným, Asi jsi jiný, holt si na to budeš muset ty a ostaní zvyknout. Už ta rozvláčnost v psaní naznačuje, že s učiteli diskutuješ jako rovný s rovným.Možná ti to někteří nebudou tolerovat.A trapasy se stávají všem. Až se stane jiným, tak na tvůj příklad zapomenou.\nDatum: 30.09.15 18:21\nna toto ti odpovím tak, jak to vidím já. Nejsi jediný, kdo by tento problém řešil. Je to na spoustu školách, vždy se najde terč, a do toho budou vždy ostatní střílet. Ze mně si dělají terč už roky, nejsem nějaká hvězda, ale průměr mám slušný. To nejlepší na tom je, že si ze mě dělají pr*el ti co jsou na tom tak nějak stejně a hůř. A teď k tomu, že přecházet nechceš... I kdybys přešel na jinou školu, věř, že takový jací jsou tam, jsou všude, takže jistému posměchu by ses nevyhnul ani tam. Děcka jsou svi*ě a dávají to vysoce najevo a nestydí se za to. Doma, je ovšem rodiče mají za andílky... A ano, i v případě že jsou už na střední. (Jen málo rodičů si dokáže vychovat slušné děcka, kteří se nejmějou a chovají se slušně.) Já jsem ignorant, když se mi smějou, buďrto jim to vrátím ze své stránky cholerika, nebo ze své druhé polovičky melancholika se v tom utluču, ale nejspíše udělám obojí. Jéj, jak já přešla ke svému životu od toho tvého, no nic, doufám, že se to zpraví a nebudeš se muset nutit do ničeho co nechceš\nDatum: 30.09.15 18:55\nasi jsi jiný, ale to přece neznamená, že jsi špatný ! Rozhodně se nesmíš nechat "rozhodit" a odradit od učení - to bys byl navíc ještě hloupej. Však ono se v životě ukáže, kdo něco umí a kdo dokáže jenom frajeřit - puberta je ostatně jenom krátký úsek v životě ... brzy přejde\n- a co zkusit si ze své "jinosti" udělat svou image? Uvidíš - třeba si Tě po čase začnou za Tvé znalosti vážit a chodit si k Tobě pro radu. Hlavně se nesmíš z eventuelních posměšků hroutit - to všechny jenom rozradostní a povzbudí k šikaně. Nesmíš se nechat, nedávej na sobě nic znát a snaž se učit, jak vtipně útoky odrážet - i ti posměváčci jsou jenom lidi - snaž se je přetrumfnout, ale hlavně s klidem. Křikem, nebo hysterií se jenom zesměšníš. Chce to zkušenosti, sociálnímu chování se taky musíš naučit - možná i metodou - pokus-omyl. Tak zdravím.\nDatum: 30.09.15 19:31\nProstě jste někde jinde, máte navíc. Každý, kdo je jiný bývá terčem šikany.\nJedna rada, ne až tak dobrá, může být, nedávejte to tak najevo, nediskutujte, přestaňte vyčnívat. Pokud se neumíte bránit, zapadněte do průměrnosti. Ale to je škoda, když svůj talent a plány záměrně nebudete rozvíjet.\nUvědomte si, že následující generace, které nastoupí na školy po vašem ročníku na nižších stupních, na tom budou o hodně hůře. Kvalita vyučování bude velmi oslabená z důvodu zařazení slabších žáků do normálního školství. Příchodem žáků, kteří chodí - chodili do zvláštních škol do běžné školy se kvalita výuky musí zpomalit a zhoršit. Navíc tito žáci budou vyrušovat, budou zpomalovat výuku, a když tam budou asistenti, tedy více jich, tak já to považuji za rušivý prvek.\nJe to z důvodu diskriminace těchto žáků, ale že se diskriminují ti s vyšším intelektem, to se neřeší. Ačkoliv plno rodičů říká, že jsou vděční za zvláštní školy, že se dítě do školy těší, kde mají volnější režim. Ale někteří rodiče to berou jako podúroveň školu a nehledí na svoje dítě a mermocí ho protlačují do běžné. Podle nařízení naší EEu to tak prostě bude.\nDalší možnost, pro Vás asi nejlepší, by bylo jít na soukromou, sice se platí, ale možnost, že se tam setkáte s náročnějším přístupem a učivem bude jedině přínosem.\nJste asi na střední odborné škole, možná by bylo dobré přejít v pololetí - nevím jestli to jde, nebo po absolvování prvního roku na gymnázium.\nJinak jsou školy, kde je naopak preferována zdravá strana a pojídači hranolek jsou v menšině.\nJá osobně bych hledala školu jinou, pokud to půjde, abyste si nezahrabal talent. Každá Vaše snaha dosáhnout něčeho více, nebude u spolužáků oceněna.\nKolik je tříd ve Vaší škole. Není nějaká třída trochu VIP. Já vím, že se to nesmí, ale zkuste to opatrně vysondovat, jestli byste někde nezapadl lépe. My jsme měli 1A studijní tipy, 1B průměr a 1C ostatní. Ale to už je hodně dlouho.\nTrošku se divím, že jsi se svým intelektem, zvolil takto průměrnou školu, kterou může vystudovat každá lama. Věřím, že budou i jiné školy se stejným oborem, na které bude i problém se vůbec dostat..\nPokud ses rozhodl zůstat, tak si prostě jdi za svým cílem a ostatní ignoruj se známým rčením: kdo se směje naposled, ten se směje nejlíp.\nPo střední škole, už se moc vídat nebudete, jde jen o to jak překlepat ty 4 roky.\nMožná bys zapadl více do kolektivu, kdyby ses bavil jako teenager. Když se učitelka otočí při zkoušení, strčila bych ruku do kapsy a naznačila to, z čeho si všichni dělali legraci.. Neber se a život až zase tolik vážně\nDatum: 02.10.15 07:37\nporadím Vám jednu funkční věc, naučte se udělat si srandu sám ze sebe a být nad věcí, narážky spolužáků buď obraťte proti nim nebo je ještě okořeňte proti sobě ať vidí že Vám to je jedno a ono je to po čase přestane bavit.\nZ Vašeho psaní cítím jisté uvědomění, dospívání ale k tomu někteří nedojdou za celý svůj život. Chcete v životě něco dokázat, dělat práci která Vás bude naplňovat a bavit. Většina Vašich spolužáků bude makat ve fabrice, po večerech si stěžovat u piva na práci a ve 30ti letech bydlet pořád u rodičů.\nNemáte před sebou lehkou cestu ale pokud už v tomto věku takto uvažujete tak jste na dobré cestě. Celý život se budete setkávat s lidmi kteří Vás nebudou chápat, budou Vám závidět, pomlouvat či shazovat a je jen na Vás jaký budete mít chtíč, odvahu a hlavně motivaci. Pokud má někdo za motivaci jen peníze tak nikdy v ničem úspěšný nebude.\nA nemyslete si že Vám tady píšu jen oblbovací řeči, mám to vše z vlastní zkušenosti. Klidně napište zprávu a můžeme dát řeč.\nDatum: 02.10.15 09:03\nHolt srážka s realitou. Jednou takovým budeš možná dělat šéfa, tak to ber jako misi - umění (obrazně řečeno) zalepit hubu největšímu grázlovi je jedna z dovedností, co se ti budou hodit.\nNejtěžší je poznat v životě, co má cenu řešit a co ne. Jestli tě zdržujou, najdi si lepší výběh. Jestli tě tak doopravdy jen štvou, tak se nauč s nimi být.\nPS: Jistě víš, čemu se říká ironie (samozřejmě jméno/přezdívku dosaď): To víš no... Petrova máma taky říkala, že prej takovýho macka ještě neviděla.\nDatum: 02.10.15 11:42\nAhoj, vím, že je to někdy dosti těžké, ale jak už radí ostatní, zkus to prostě neřešit, pokud Tě ta šikana nějak opravdu neohrožuje.\nMůžeš jít na jinou školu, kde by možná vztahy byly trochu lepší, ale není to jisté. Nicméně, to, že Tě nazývají šprtem, ber spíše jako lichotku, horší by bylo, kdyby si z Tebe utahovali jinak.\nVím také, o čem mluvím, měl jsem to se spolužáky velmi podobné jako Ty. Výhoda je mít v takových případech alespoň nějakého člověka, se kterým si budeš rozumět, sympatizovat s ním, to je jistě Tvoje kamarádka a to považuji celkem za dostačující, sám jsem se ve třídě bavil hlavně s jedním spolužákem a kamarádem a stačilo to.\nBer to tak, že ty roky v té škole budeš muset nějak vydržet, mně to například ještě více posílilo a studoval jsem o to více. Až uděláš maturitu, nikdo Tě nemůže nutit k tomu, aby ses se svými spolužáky nějak dále scházel, pokud nechceš. Nemusíš chodit na srazy a na jiné akce, nemusíš už je ani potkávat, prostě je vypusť ze svého života a nestarej se o ně.\nPokud půjdeš na vysokou školu, tak uvidíš, že tam ta mentalita a myšlení lidí bude zase trochu jiné a jistě si tam najdeš více lidí, se kterými si budeš rozumět.\nZnámky až tak neřeš, dneska je to prostě tak, že i na státní školy se dostanou v pohodě čtyřkaři a podobně, bohužel je málo studentů a školám jde o peníze, to je celé. Sám jsem měl také na ZŠ nějaké trojky a pak jsem v naší třídě hodně exceloval.\nNavíc je hodně pravděpodobné, že si stejně ti Tvoji spolužáci k Tobě cestu najdou, protože budou chtít třeba poradit s prověrkama s úkolama a podobně. Je to velmi pokrytecké, když se o Tebe zajímají jen tehdy, když se píše nějaká písemka nebo úkol a jinak Ti nepomohou, kdybys náhodou potřeboval, ale tak to prostě chodí. Možná jim zkus občas vyhovět, ale je zde riziko, že oni to pak začnou brát jako "standard"a když pak couvneš nebo neporadíš, tak si hned za špatného.\nJinak kolektivy jsou různé i v zaměstnání, také nebudeš stále pracovat s lidmi, se kterými si budeš velmi rozumět, tak to ber jaké průpravu pro život, takové věci se prostě dějí, pokud budeš pracovat na nějaké vedoucí pozici, což je u Tebe asi dost pravděpodobné, tak s lidmi budeš také jednat a lidé jsou různí.\nDatum: 02.10.15 12:19\nLidi nemají "hipstery" rádi, protože jedí saláty a žijí zdravě atd. Lidi nemají rádi hipstery, protože ti si o sobě myslí, že tím, jak jedí a žijí, jsou lepší než ostatní. I ty to tady píšeš. Nejsi o nic lepší člověk než ten kluk, co opakuje ročník. Třeba mu jde zase něco jiného. "Obsáhlý rozhovor o mých zájmech" - wow... víš... jak to říct... lidi jsou sobci a nikoho tvé zájmy nezajímají. Promiň, ale tak to je. Když se někdo zeptá, jaké máš zájmy, nechce slyšet přednášku. Že se někdo láduje hambáčem, nedělá to z něj lepšího ani horšího člověka než jsi ty. Nejsi jiný. Takových jako ty je tu fůra.\nDatum: 02.10.15 17:55\nAhoj, jen poznatek. S tim obohacováním látky při hodině to nepřeháněj, vypadá to, že se chceš ukázat, lézt učiteli do zadku. Také to nemám rád.\nDatum: 02.10.15 18:32\nNa gymnáziu jsem měl spolužáka, který se prožíval úplně stejně jako ty. Byl tak egocentrický, že si v podstatě rozuměl jen sám se sebou. Kategoricky nechápal "ubohé" jednání ostatních, postupně nerespektoval kantory ani kolektiv, byl celkově svrchovaný, po čase až agresivní. Jenže ti všichni, podle něj, nevzdělatelní odešli na vysoké školy nebo do praxe, bez větších problémů se zařadili do společnosti. On nedal ani tu maturu.\nPřestaň si masturbovat ego a uvědom si, že se budeš muset jednou (nejlépe co nejdříve) zařadit do společnosti. Celý tvůj text mi maličko zavání sociopatií, i když jsi své pocity vyprýštil docela čtivě a bravurně.\nNa závěr. Trochu mi přijde, že si děláš kozy.\nDatum: 02.10.15 20:36\nTo, že do všecho mluvíš a rád se posloucháš a rád prezentuješ nějaké svoje názory, neznamená, že jsi chytřejší (čemuž napovídá i fakt, že jsi měl už na základce trojky). Možná to všem ostatním dochází bez toho, aby o tom museli hodinu mluvit s učitelem.\nVůbec by ses měl na sebe podívat kriticky a nehledat vinu jen ve všech ostatních. Jak chceš jednou vycházet s pracovním kolektivem, se kterým budeš celkem pravděpodobně trávit 8,5 - 9 hodin denně (tedy nejspíš víc než s vlastní rodinou)? Očividně nejsi zvyklý vycházet s lidmi, komukoli se přizpůsobit, snažit se ostatní pochopit, naladit se na jejich vlnu, bavit se s lidmi jinými než jsi ty sám... Jediné, co vidíš, jsi ty, ty a ty.


Konečně vánoce. Vánoční úklid na všech frontách - Čištění koberce Brno\nKonečně vánoce. Vánoční úklid na všech frontách, strojové čištění koberců, sedaček, likvidace alergenů\nJakmile se už všude objevuje vánoční výzdoba, tak na mě i na sestru už padne vánoční nálada a je úplně jedno, že ještě není prosinec. A tak jsme si šly pustit Vánoční koledu a k tomu si udělali každá velký hrnek horké čokolády. Ale ne pomocí kakaa nebo granka, ale ze skutečné čokolády. Je to sice větší piplačka na přípravu, ale zase se to vyplatí, protože chuťově se tomu vůbec nic nevyrovná. Ale bohužel se mi povedlo hrnek vylít. A bylo to opravdu hodně vidět, protože máme v obýváku světlý koberec.\nA protože si obě potrpíme na čisté a hezké prostředí, tak jsme to tam samozřejmě nechtěl nechat. Sestra se přikláněla k tomu, že ho vyčistíme samy, jenže já jsem se bála, že bychom mohly poškodit strukturu koberce. Navíc jednalo se o horkou čokoládu opravdu z čokolády a ne kakaa, takže by se to určitě velmi špatně čistilo a umím si představit, že by se nám to nakonec stejně s velkou pravděpodobností ani nepovedlo. Tak jsme se shodly, že si na to někoho najmeme.\nAle protože jsme doposud nikdy takovou službu nepotřebovaly, tak jsme nevěděl, komu zavolat. Takže jsme si sedly k internetu a spolehly se na recenze a diskuze. A po nějaké době jsme tam objevily firmu / Čištění koberce Brno, která měla samé dobré reference. Skutečně všude, co jsme se o nich dočetly, byli pouze samá pozitiva. Opravdu, byla to jedna kladná recenze za druhou, tak jsme naznaly, že to za to bude stát, i když jejich metoda čištění kotoučovým strojem nepatří zrovna k těm nejlevnějším.\nZavolala jsem jim a domluvila s nimi termín čištění, kalkulaci a všechny ostatní náležitosti. V daný termín přijeli a pustili se do práce. Po poměrně krátkém čase mi řekli, že už mají hotovo. Což mě opravdu příjemně překvapilo, protože jsem čekala, že takové čištění trvá mnohem déle. Ale zase je pravda, by to ve výsledku jen jeden koberec. A rozhodně nemůže být řeč o tom, že by svou práci odbili.\nKoberec byly krásně vyčištěný a znovu vypadal jako nový, opravdu byste nepoznali, že je na chalupě už několik let. Navíc říkali, že po použití jejich chemikálií se špína už nebude tolik usazovat a měli pravdu. Protože když teď něco dětem spadne na zem, tak se o to postaráme bez problémů, pokud to tedy nebude zase pravá horká čokoláda. Proto můžu tuto firmu všem jedině doporučit, protože odvedli opravdu vynikající práci.\nZaměstnanci z A SERVIS LIPKA, s.r.o. byli opravdu milí, vstřícní a slušní, takže pokud se na ně obrátíte, budete mít co dočinění s opravdu profesionální společností, s jejichž zaměstnanci je radost spolupracovat. Proto bych chtěla všech jejich službu čištění koberců vřele doporučit.\nJak čistit koberce Plzeň


Miss Aerobik Junior je z Bělotína - Přerovský deník\nMiss Aerobik Junior je z Bělotína\nHranicko -Hned tři ocenění se podařilo získat šestnáctileté Denise Biskupové z Bělotína v soutěži Miss Aerobik České a Slovenské Republiky\nDenisa BiskupováFoto: archiv Denisy Biskupové\nVe finálovém kole, které se konalo v sobotu 11. října ve Frýdku-Místku, se stala druhou vicemiss České republiky a Miss sympatie České a Slovenské Republiky.\nDo třetice si odnesla také cenu Absolutní vítězka Miss Aerobik. O sportu, kterému se věnuje od svých deseti let, říká: „Je to pro mě především odreagování a relaxace.“\nJak dlouho se aerobiku věnuješ?\nAerobiku se věnuji od svých deseti let. Dříve jsem trénovala každý den, ale v poslední době cvičím dvakrát týdně v Hranicích, pod vedením Dynamic Fit Nadi Hořínové. O víkendu trénuji také ve Frýdku-Místku.\nLetos jsem soutěžila už potřetí. Do prvního ročníku mě přihlásili rodiče, ale letos už jsem se přihlásila sama.\nSoutěž se koná ve dvanácti městech České republiky, v každém vyberou vždy deset dívek, které postoupí do užšího kola v Praze. Po dalších výběrech se letos konalo finále ve Frýdku-Místku.\nJaké disciplíny si pro vás pořadatelé připravili?\nSoutěžily jsme celkem ve čtyřech disciplínách. Nejprve vedla každá z nás krátký rozhovor s moderátorem, poté jsme předvedly vlastní sestavu.\nNásledovala promenáda v plavkách a jízda na rotopedu.\nKterá disciplína tě nejvíce bavila?\nNejlepší pocit jsme měla z promenády v plavkách a samozřejmě mě bavila také vlastní sestava.\nChystala ses na soutěž sama, nebo ti někdo pomáhal?\nPomáhala mi určitě Naďa Hořínová, která mě aerobik už od mých deseti let učila, a také Brigita Ročňáková. Ta mi na soutěž ušila krásné fialové šaty.\nA samozřejmě nejvíce mě podporovali moji rodiče, kterým chci velmi za podporu poděkovat.\nNejprve chci dokončit školu. Také mám nyní na dva roky prodlouženou smlouvu, takže se budu účastnit například módních přehlídek.\nCo se týče vzdálenější budoucnosti, chtěla bych si jednou otevřít své vlastní fitness a být lektorkou aerobiku.


Instalace účetnictví - servisní služby počítačů, sítí\nPopis instalace programu FSP2003\nInstalace na lokální počítač\nZ CD označeného FSP2003 se spustí program Ie prohlížeč. Volbou Instalace FSP2003 se spustí SETUP.EXE. V průběhu instalace program kontroluje volné místo na disku, vyžádá si cílový adresář i jméno skupiny kam se umístí spouštěcí ikony. Implicitně je nastaven cílový adresář: Program Files\_Účetnictví FSP2003 Do Vámi zadaného adresáře se nakopírují potřebné soubory. Některé systémové soubory se kopírují do systémového adresáře Windows. Do startovní nabídky (volitelně na pracovní plochu) se přidá ikona programu Manažer firem. Tento program je nabídnut ke spuštění po úspěšném instalování všech potřebných souborů. Manažer firem vytváří databázi pro konkrétní firmu - umožní firmu založit nebo zrušit. Novou firmu vytvoříte tlačítkem Nová firma.V dialogu pro novou firmu je nezbytné vyplnit alespoň název. Potvrzením tohoto dialogu se vytvoří startovní objekt( ikona ) pro vytvořenou firmu. Posledním krokem instalace je ukončení programu Manažer a první spuštění právě nainstalované firmy. V tomto kroku se vytvoří datové tabulky pro firmu. Program se vás zeptá jaký typ účetnictví hodláte založit (Podvojné nebo Jednoduché). Ve stejném dialogu zvolíte typ aplikace. Máte možnost si zatím vybrat z těchto typů aplikací: obecné, autoservis, topenáři, prodej stravenek, školství, bytové družstvo. Každý typ je odlišen zejména v oblasti zakázek. Název pak naznačuje, jaký druh zakázek se zpracovává. Program Manažer je připraven pro upgrade systému a umožní vám i přidávat jiné typy aplikací do vašeho systému.\nInstalace v počítačové síti\nInstalace probíhá zcela shodně jako instalace lokální s tím rozdílem že se na serveru pomocí tlačítka Ikona server vytvoří spouštěcí ikona sereveru. Manažerem firem vytvořte Firmy. Pro správný provoz na síti musíte mít instalován protokol TCP/IP ,nasdílený a zpřístupněný adresář ve kterém je instalace účetnictví. Použijte funkci připojení síťové jednotky z ikony “Okolní počítače” a adresář účetnictví. Na stanici nainstalujete program lokálně. Na lokálním disku stanice se opět vytvoří adresář (Program Files\_\_Účetnictví FSP2003), zadaný v první fázi instalace a do něho se nakopírují pracovní soubory. Po ukončení instalace se opět spustí Manažer firem s jehož pomocí vytvoříte startovní ikony již instalovaných firem. Firmy lze vytvářet i na stanici , ale z praktických důvodů to nedoporučujeme. Program účetnictví je možno odinstalovat z vašeho počítače standardním postupem systému windows. Protože si program zapisuje určité údaje i do systémového registru počítače, je to jediný způsob jak tyto údaje regulérně z registru odstranit.\nStart programu účetnictví\nBezprostředně po úspěšné instalaci programu FSP2003 vám instalační program nabídne spuštění Manažera firem. Což je program, kterým založíte firmu do databáze. Stačí stisknout tlačítko Nová firma a zapsat název firmy. V názvu nemůžete použít písmena české abecedy. Nedoporučujeme také používat řídící znaky a tečku. Délka názvu firmy nesmí přesáhnout 8 znaků. Doporučujeme použít krátké a výstižné názvy. V programu manažer je tlačítko Upgrade, které použijete tehdy, když budete provádět upgrade programu nebo instalovat nový typ aplikace. Po ukončení upgrade ukončete Manažer firem a spusťte Firmu pomocí ikony, kterou manažer vytvořil. Spuštěním firmy zahájíte vytváření datových tabulek pro tuto firmu, nastaví se přístupová práva k tabulkám a zvolíte typ aplikace. Po vytvoření tabulek se program ukončí a příštím spuštěním už můžete zahájit práci v nové firmě.\nDalší spuštění programu\nPři každém spuštění firmy se nejprve ověřuje oprávněnost přístupu do databáze a kontroluje se volné místo na disku na kterém je program instalován. Databázový soubor se s přibývajícími daty automaticky zvětšuje a je nutné dbát na to aby na disku bylo dostatek místa. Pokud by se v okamžiku rozšiřování databáze nenašlo dost místa na disku budete na to sice upozorněni, ale to už může být pozdě.\nRegistraci si můžete objednat telefonem - +420 315 625 551\nnebo prostřednictvím elektronické pošty fsp2003@fspnet.eu\nOn-line: 13 - Dnes: 36 - Celkem : 299497 home | site map | about as | contact


Rusko vyčítá Západu úpadek, přitom je samo v krizi. Ekonomické, demografické i ekologické - Jan Šinágl\nZápad je na úpadku, zatímco Rusko představuje ty správné hodnoty. Na tomto základě pracuje ruská propaganda a v tomto stylu píšou své texty tisíce prokremelských trollů. Jenže Rusko posledních let je přímo ukázkovým příkladem země v rozkladu. Padající ekonomika, demografická krize, zdevastované životní prostředí i selhání při vývoji nových zbraní, to vše může sloužit jako důkaz tvrzení v předcházející větě.\nPodle předběžných čísel za minulý rok připadal na jednoho obyvatele Ruska ekonomický výkon na úrovni 10 037 dolarů. Česká republika byla na více než dvojnásobku (22 579 dolarů) …\nPo této stránce musí být Rusové v celkem slušné depresi. Počet narozených dětí totiž postupně klesl z 1,94 milionu v roce 2015 na loňských 1,44 milionu, zatímco úmrtnost prudce narostla.\nTady se odehrál nárůst během jediného roku – z 1,8 milionu zemřelých v roce 2019 na 2,12 milionu loni. Vysvětlení je zřejmé: utajený rozsah epidemie koronaviru. Podle oficiálních statistik loni v Rusku zemřelo na koronavirus 57 tisíc lidí, realita bude nejspíš až pětkrát vyšší. Dokonce i vicepremiérka Taťjana Golikova přiznala, že více než 80 procent z meziročního nárůstu úmrtnosti loni zapříčinil Covid-19.\nPodle statistik Rosstatu se v letech 2008 až 2017 počet obyvatel Ruska zvyšoval. Největší skok v počtech souvisí s anexí Krymu, což přineslo přírůstek dvou milionů nových Rusů. Populace rostla také díky přistěhovalcům z chudších postsovětských republik. Loni už vývoj nabral opačný trend, počet obyvatel země se snížil o 594 tisíc. Data za leden a únor letošního roku ukazují na další zhoršení v demografickém vývoji.\nŠpatné zprávy většinou nepřicházejí samy. Přesvědčili se o tom i Rusové v závěru roku 2019, kde jejich zbrojní průmysl – na který jsou tak pyšní – postihl série katastrof. Nejprve jedinou ruskou letadlovou loď Admiral Kuzněcov zdevastoval požár během oprav v murmanském přístavu (již o rok dříve si ji Rusové z nedbalosti poškodili pádem jeřábu). Škoda způsobená požárem údajně přesáhla jednu miliardu dolarů a do provozu se zmrzačená loď vrátí nejdříve na konci příštího roku.\nJen o pár dní později se zřítila první sériově vyrobená stíhačka páté generace Suchoj Su-57. Podle ruských médií „letoun testoval motory při maximálních rychlostech“; skončilo poruchou ocasních ploch a pádem do vývrtky. Do třetice všeho špatného se bortí plány na supertank typu T-14 Armata. Vyšetřovatelé pátrají, kde zmizely desítky miliard rublů a kde jsou slíbené výrobní linky. Ruská armáda dostává slíbené supertanky se zpožděním zhruba pěti let oproti plánu.\nZprávy o stavu ruského zbrojního průmyslu jsou značně ponuré. Jak například ve své zprávě uvádí The Jamestown Foundation, řada ruských zbrojovek bankrotuje a výroba moderních zbraní vázne. Ty starší ze sovětské éry již za moc nestojí. Stačí připomenout, jak snadno si původem turecké a izraelské drony ve službách ázerbájdžánské armády poradily s tanky, děly, protiletadlovými raketami a další postsovětskou technikou arménského vojska během loňské války o Náhodní Karabach.\nMohlo by se zdát, že při velikosti Ruska nepředstavují občasné havárie a úniky škodlivých látek větší problém. Jenže opak je pravdou. Devastace životního prostředí dosahuje obludných rozměrů. Příkladem může být rok stará havárie u města Norilsk, kde se těží ve velkém nikl, platina a palladium. Z tamní elektrárny uniklo do řek a jezer zhruba 21 tisíc tun ropných látek.\nPodvádět se nemá; cynik by dodal, že pokud ano, tak se u toho nesmíte nechat chytit. Jenže Rusové a fair play, to nešlo nikdy moc dohromady. V minulých letech byli ruští sportovci opakovaně usvědčeni z používání steroidů a jiných zakázaných látek. Nakonec pohár trpělivosti přetekl a přišel trest, který ruskému sebevědomí uštědřil vážnou ránu.


BtCh. III-48. Praha bolestivosti – Fan-Fikce.cz\nBtCh. III-48. Praha bolestivosti\nPublikováno uživatelem Richenza dne 9. 6. 2022\nRád bych si byl jist\nzda známe hranici\nkdy jsme čistý list\na kdy jsme viníci\nkdyž tobě chce se řvát\na mlčíš docela\njsi trpělivá snad\nkdyž bozi seshora\nkdy končí pokora\na kdy začíná strach\nvšímej si hostí\njsme za prahem\njsem za Prahou\nNevědomost omlouvá pouze tehdy, když je nedobrovolnou. Všechna ostatní nevědomost je chtěná, nebo alespoň chtěná v širším smyslu. Chtěná nevědomost chce, aby se nemuselo stát to, čemu by se vůle v případě vědění postavila. Tomáš Akvinský\nPraha; 5. června 2012 (téhož dne)\nLily se probudila v posteli, která byla až příliš velká. Bolela ji hlava. Celý svět se s ní točil. A měla velkou žízeň. Rozhlížela se a přemýšlela, kde se tu vzala. Co se stalo? Neznala to tu. Byla snad v nemocnici? Jenže takhle nemocnice nevypadá, tam je vše bílé, vše tak zvláštně nemocniční. Tahle postel měla nebesa, povlečení bylo tmavě zelené z hladké chladivé látky… Ne, tohle nebyla nemocnice, ani u Svatého Munga, a určitě ani žádná jiná. Ve skutečnosti vůbec netušila, kde je. Nic jí nenapadalo, nic jí nedávalo žádné vodítko.\nV místnosti kolem ní bylo šero, ale rozpoznávala velké okno s pečlivě zataženými tmavými těžkými závěsy. Byl zde také stůl se dvěma polstrovanými židlemi a v rohu místnosti velké křeslo, v němž s nohama nataženýma na taburetu poloseděla-pololežela nějaká žena. Mladá žena, s rezavými nakrátko ostříhanými vlasy. Je u nějaké příbuzné? Její obličej jí však nebyl povědomý. Žena spala, knížka se jí zvedala na oddechující hrudi, ruku však ani ve spánku nespouštěla z hůlky položené v širokém křesle vedle sebe. Kdo to je? A kde je? Jak se sem dostala?\nSnažila se vybavit poslední vzpomínky, ale vše bylo zahaleno mlhou. Ráno byla s maminkou a Ellinor. Ellinor se podařilo, aby Coralina létala, maminka z toho měla radost, protože to bylo její první úmyslné kouzlo. A pak šly ven. A dál nevěděla vůbec nic. Co se stalo?\nHlava se jí točila a chtěla se něčeho napít. A chtěla pryč, domů, za mámou, protože začínala tušit, že je něco špatně. Na stole pod oknem si povšimla skleněné karafy s vodou a dřevěného pohárku. A také talíře s několika koláči, takže si uvědomila, že má velký hlad. Potichu se posunula až k okraji nesmyslně velké postele a pokusila se spustit nohy dolů. Nepodařilo se jí to však. Natáhla ruku, ale narazila na tutéž bariéru. Opatrně se vydala podél okrajů lůžka, ale ta bariéra byla všude. To bylo špatně.\nŽena otevřela oči a vytáhla se do sedu. Podívala se na ni, a v tom pohledu nebyla nenávist, ale ani jakýkoli zájem. Lily měla pocit, že ji obtěžuje, že tu s ní musí být. Tak proč ji ale potom brala od maminky, když ji tu nechce?\n„Mám žízeň,“ řekla odvážněji, než se cítila, a podívala se na ženu. „A hlad!“\n„Poprosit tě nenaučili?“ opáčila žena otráveně. Vodu do pohárku však nalila a hůlkou jej odlevitovala k Lily. Bariérou pohárek prošel, jako by tam žádná nebyla, a Lily hned zkusmo natáhla ruku. Byla tam stále.\n„Je to jen jednostranný,“ zasmála se žena. Protáhla se a šla se upravit k zrcadlu. Pak se posadila na židli, něco zavolala jazykem, jemuž Lily nerozuměla, a objevila se skřítka s tácem plným voňavého jídla.\n„Máš hlad?“ obrátila se žena k dívence.\nLily přikývla a nespouštěla oči z pečeného kuřete, kopečku hráškové rýže a broskvového kompotu.\n„Když budeš hodná, dostaneš i moučník,“ řekla bez úsměvu ta žena. „Budeš hodná? Jakýkoli rychlý pohyb, jakákoli neposlušnost a potrestám tě. A dostaneš pak jen vodu.“\n„Ale to bych umřela hlady,“ řekla umíněně Lily.\n„Tak rychle ne,“ zasmála se žena. „Kromě toho – ty poslouchat budeš, že? Jak se vlastně jmenuješ?“\n„Neřeknu,“ zamračila se Lily. „Chci domů, za mámou,“ začala popotahovat.\n„Ve skutečnosti to vědět nepotřebuju,“ pokrčila lhostejně rameny žena. „Klidně si to nech pro sebe. A nebul. Nechceš se raději najíst?“\n„Jsem Lily Potterová,“ zvedla holčička hlavu. „A můj tatínek si pro mě přijde. Je nejsilnější na světě. On porazil i Voldemorta!“\n„Jo, to přijde,“ zasmála se žena a její smích se Lily nelíbil. Ta žena se Lily nelíbila, i když jí nepřipadala vyloženě zlá. „Nejspíš o to jde, ne? Tak pojď, Lily Potterová,“ došla k ní a vzala ji za ruku.\nProtáhla ji bariérou, jako by tam nikdy žádná nebyla, a Lily se posadila ke stolu. Žena jí nalila do pohárku trochu jablečného džusu. Lily jej žíznivě vypila. „Chci ještě. Prosím,“ dodala, když viděla, jak se ta zrzavá žena začíná mračit.\n„Až po jídle,“ zavrtěla hlavou. „Tak jez,“ pokynula jí téměř přátelsky.\nJudita sešla do zasedací místnosti, ale ani tam Gellert nebyl. Samozřejmě, že nebylo nic neobvyklého na tom, že zmizel, někdy i na několik dní, a nic jí o tom neřekl. Nemělo smysl se znepokojovat ani zlobit, ať už jeho důvody byly pracovní nebo jiné. Nepochybně to souviselo s návštěvou toho Angličana, kterého zahlédla ráno nést nějakou dívenku. Co to bylo za holčičku a proč ji Draco Malfoy přinesl? Netušila a Gellert jí to nejspíš neměl v úmyslu říct, když jí to neřekl dosud. Celé dopoledne čekala, že si ji zavolá, že jí tu malou svěří do opatrování, neudělal to však a z toho pramenil její nepříjemný pocit. Co s tou malou zamýšlí, když o ní neměla vědět? Určitě nic dobrého, protože se podle všeho snaží chránit její soucitné srdce, které mu na ní nevadí – nebo to alespoň tvrdí. Nemohla se zbavit pocitu, že by s tím něco dělat měla, jenže nevěděla co a nevěděla, jestli s tím vůbec něco dělat má. Zaháněla ten nepříjemný vtíravý pocit, nebyla to přece její záležitost ani její odpovědnost. A už vůbec ne její vina. Vždyť o tom nic neví, ve skutečnosti vlastně nic neviděla.\nNe, nebyla to její starost, nemohla s tím dělat vůbec nic.\nVe dveřích se téměř srazila s Albertem Riedlem, blonďákem, kterého neměla příliš ráda. Nebyl jejich spolužák, byl o dva roky mladší, a už na škole se musela o Gellertovu pozornost dělit právě s ním. A nejspíš ani on z přesně stejných důvodů nemiloval ji, což vcelku chápala. Podívala se na něj s instinktivní nechutí – jiné ženy jí zdaleka tolik nevadily jako tenhle zženštilý kluk s krutýma očima. Chtěla se kolem něj protáhnout a pokud možno si ho vůbec nevšímat, když v periferním vidění zachytila téměř neznatelné blýsknutí na jeho malíčku. Podívala se blíže. Ten prsten znala. Kde se ale vzal u Alberta Riedla?\n„Alku, co to máš?“ zastavila jej a ukázala na prsten.\n„Co přesně myslíš?“ nechtěl rozumět Albert. „Netušíš, kde je Gellert?“\nJudita ucítila nepatrné uspokojení z toho, že ani Albert neví, kde Gellert je. „Ne. Ale byl u něho ráno Draco Malfoy. Třeba šel někam s ním,“ usmála se. Pak však hned zvážněla. „Odkud máš ten prsten?“\n„Prsten?“ naklonil hlavu Riedel. „Myslíš tenhle?“ ukázal na zlatý kroužek s lebkou, který nosil na levé ruce. „Ten je od Gellerta.“\n„Ten znám,“ odpověděla Judita klidně a nenechala se vyvést z míry malým bodnutím. Ostatně jí jen vracel to její. „Myslím ten na pravém malíčku. Ukaž,“ chytila jej za ruku a podívala zblízka. Byl to on nebo jeho velmi zdařilá napodobenina. Diamant zapuštěný v masivním kroužku z bílého zlata. A kolem něj dva protilehlé trojúhelníky tvořící hvězdu. Téměř nebyly vidět, možná o nich sám Albert ani nevěděl, ale byly tam.\n„To je Alitein prsten,“ řekla s větší jistotou, než měla, a podívala se Albertovi do očí. „Kde jsi ho vzal?“\n„Třeba mi ho dala,“ vychutnával si ji. „Byla tady na návštěvě a u tebe se nestavila. To zamrzí, že?“ protáhl. V jeho rádoby sebevědomém hlase však zachytila stopu nejistoty.\n„To není tvoje starost, Judito,“ zavrtěl Riedel rozhodně hlavou.\n„Odpověz,“ procedila Judita skrz zuby.\n„Proč? Snad ti jí není líto, té krvezrádné coury,“ ohrnul rty.\n„Alitea byla moje přítelkyně,“ měřila si jej nepřátelsky.\n„A má být?“ pokrčil rameny. „Šli po nás. Chtěli zabít Gellerta. To ti nevadí?“\n„Co se stalo Alitee?“\n„Je mrtvá,“ řekl Riedel s očividným uspokojením.\n„Ty jsi ji –“ vytáhla hůlku.\n„Zklidni se, Judito,“ vytáhl na oplátku svou. „Gellertovi by se tvoje reakce nelíbila. A pro tvou informaci – nezabil jsem ji.“\n„Byl to Gellert?“ vydechla.\n„Zajímavá reakce,“ řekl tiše a nespouštěl z ní oči. „Možná bych o tom měl Gellertovi říct.“\n„Klidně řekni. Gellert ví, že jsem měla Alu vždy ráda,“ řekla Judita dutě. Ala je mrtvá, dunělo jí v hlavě, bylo to to jediné, na co se nyní dokázala soustředit. Ve skutečnosti jí nyní bylo jedno, jestli a co Albert Gellertovi řekne. „Jak zemřela?“ zeptala se tiše.\n„Zabila se sama, Judito,“ odpověděl Albert už bez posměchu. „Musela mít prudký jed přímo v sobě, zaktivovala ho verbálně, bez hůlky.“\nJudita se na něj dívala a odmítala věřit tomu, co slyšela, ačkoli o pravdivosti Albertových slov nepochybovala. „Proč?“\n„Šli po nás. Bylo to potřeba. Gellert se potřeboval přes ni dostat k Braunerovi. Šlo mu o něj, ne o ni.“\n„A dostal se přes ni k Petrovi?“ zeptala se tiše. Věděla, že Petr Brauner je mrtvý. Je možné, že by ho zradila Ala? A pokud ano, jak ji k tomu donutili? Udělalo se jí nevolno.\nAlbert zavrtěl hlavou. „Dostal ho jinak.“\n„Takže to bylo zbytečné,“ dívala se na něj hořce Judita a paradoxně si oddychla.\n„To přece není moje věc, Judito. Jen jsem plnil rozkazy. Chceš snad zpochybňovat to, co dělá Gellert?“\nZavrtěla hlavou. „On přece dělá vždy jen to, co musí,“ řekla tiše. A asi se jí to podařilo říct bez hořkosti či ironie, protože Albert spokojeně přikývnul.\n„Musel to udělat. O tom ani jeden z nás přece nepochybuje. Ostatně – zabila se sama. Vlastně… byla to krvezrádkyně, samozřejmě, ale myslím, že i Gellert… Řekl mi pak, abych ji pohřbil i s její hůlkou.“\nJudita se opřela o zeď a zavřela oči. „Zavedeš mě tam?“\nAlbert Riedel přikývl a vedl ji ven nízkými dveřmi, v nichž dokonce i Judita musela sklopit hlavu. Vyšli do oslepujícího světla staré zámecké zahrady, začarované proti vniknutí i pohledům kohokoli nepovolaného. Dovedl ji až k rohu, kde pod tújí ležel prostý neopracovaný kámen.\n„Jak jste ji vlastně dostali?“ zeptala se tiše.\n„To ti nemůžu říct. Ani tohle jsem ti neměl říkat. Zeptej se Gellerta.“ Jeho hlas zněl už opět nepřátelsky.\n„Nech mě tu samotnou, Alku.“\nKlesla vedle kamene a nemyslela na to, že hlína je po dešti mazlavá. Položila ruku na drsný kámen. Nebylo na něm nic, žádné jméno, žádný znak. Nic nepřipomínalo, že označuje hrob. Uchopila hůlku a neuměle do něj vyryla hvězdu tvořenou ze dvou protilehlých trojúhelníků. Stejnou, jakou měla Ala na prstenu, který jí po smrti ukradl Albert Riedel.\nSlzy, které se jí celou dobu tlačily do očí, přestala zadržovat. Bylo jí jedno, jestli ji Albert pozoruje, jestli to oznámí Gellertovi. Vzpomínala na svou přítelkyni, první a jedinou, kterou ve skutečnosti měla. Na první setkání ve Svatojánské ulici na nákupech školních pomůcek, na to, jak ji vzala za ruku a vedla do děsivé černě chodby vedoucí do školy. Na to, jak jí pomáhala s učením, jak s ní procvičovala první kouzla a učila staroslověnská slovíčka. Jak s ní zachraňovala koťata, která chtěl školník utopit. Jak jí vymlouvala Gellerta, ale nepřestala se s ní kvůli němu přátelit, i když zřejmě kvůli tomu musela čelit nedůvěře svých.\nVzpomněla si na jejich dva poslední rozhovory, vybavilo se jí vše, co jí říkala a co si ona nechtěla připustit. Přitom už tehdy to všechno věděla. Nic z toho, co jí Alitea řekla, nebylo pro ni překvapením. Vše mohla a měla vidět sama. Jen nechtěla. A teď chce? Ne, nedokáže si představit, že by udělala to, co po ní Alitea žádala. Miluje ho, něco takového přece nikdo po milující ženě chtít nemůže! Možná by mohla udělat alespoň něco, pokusit se zachránit alespoň některé, třeba tu holčičku s nevinnou tváří, kterou viděla v náruči britského spojence. Ale tím by mohla ztratit mnohé, protože když tu bude, může jej snad přesvědčit… Zavrtěla pro sebe hlavou, uslyšela hlas Alitey, který jí s vážným klidem vysvětloval, že si to jen namlouvá, že si jen lže do kapsy, protože to je pohodlnější. Není v jejích silách Gellerta změnit, a je její povinností se proti němu postavit. Protože ví a protože může. A protože nikdo jiný, kdo ví, nemůže. Anebo musí odejít, hned, než po tom kluzkém svahu sklouzne tam, odkud nebude návratu. Při tom pomyšlení se jí divoce rozbušilo srdce. Ne, určitě to není strach, tedy – není to jen strach, i když nepochybovala o tom, že vzpoura proti němu by se jí nemusela vyplatit. Ani prostý odchod. Rozhodně by ji nenechal jen tak odejít. Pokud by měl jakékoli podezření, zabil by ji tak, jako zabil Jakuba Šímu. Možná by ho to i mrzelo – přes slzy se usmála, když si uvědomila, že si přese všechno myslí, že ona pro něj znamená něco víc. Ano, nezabil by ji rád, ale on nezabíjel nikdy rád. Dělal přece vždy jen to, co musel. A když byl přesvědčen, že musí, že to je nezbytné pro jeho velké cíle, pro jeho vyšší dobro, nezaváhal. Zaváhal by snad u ní? Možná. Ale jen krátce. Hrdlo se jí sevřelo už jen při představě, že by se na ni mohl zlobit, že by se jí už nikdy neměl dotknout.\nNe, nedokáže odejít. A vlastě ani nemá ke komu, když Alitea je mrtvá.\nCo ale Gellert plánuje s tou holčičkou? Třeba jí vůbec nic nehrozí, utěšovala se a zoufale se snažila samu sebe přesvědčit, že tomu věří. Mohlo to přece být dítě toho Malfoye. Nebo jiného ze Smrtihlavů. Nebo ji vzal pod ochranu… Možná je jeho vlastní dcera… Vždyť neví nic jiného, než že je tu malé děvče, o kterém Gellert nechce, aby věděla. Vlastně ani tohle neví, třeba na tom Gellertovi nezáleží, třeba jen nebylo potřeba, aby to věděla. Určitě to neznamená vůbec nic. Není důvod se bát a není důvod cokoli podnikat.\nNe, nesvazoval ji strach, určitě ne, opakovala si. Není zbabělá. Jen miluje. Jen se sklání před mužem, kterého miluje a ctí. Sklání se před osudem, který jí určil být mu po boku. V dobrém i zlém. A ona se rozhodla s ním zůstat, přestože už nesdílela slepou víru v to, že svět, který buduje, bude lepší. Na jejím rozhodnutí nemohla nic změnit ani Aliteina smrt. A už vůbec ne přítomnost nějakého děvčátka, nejspíš naprosto nevinná a jednoduše vysvětlitelná.\nOna je jeho žena, to je její osud a na tom nedokáže nic změnit. Přestože to tolik bolí.\nHarry se vrátil na Grimmauldovo náměstí ještě před pátou. Ginny se po celou dobu, co byl v nemocnici, neprobrala, a on tomu byl vlastně rád. Nevěděl, jak by dokázal čelit jejím dotazům, dokonce i kdyby zůstaly nevyřčené. Arthur se vrátil s ním, u Ginny však zůstala Fleur a večer ji měla vystřídat Angelina. Jeho Albus a děti Billa a George zůstali zde. James s Joshuou byli v Bradavicích a Snape jej ujišťoval, že jsou v naprostém bezpečí, že ochrany bradavického hradu nikdo nepřekoná. Snad. Jenže to si Brumbál myslel také, a tak docela pravdu neměl. Co když tam vběhne někdo ve zvěromágské podobě jako Sirius? Nebo co když je někdo z učitelů ve skutečnosti pod mnoholičným lektvarem… Ne, to opravdu bylo hodně nepravděpodobné, nemá smysl začít uvažovat nad všemi nepravděpodobnými variantami. Kromě toho – kdyby tomu tak bylo, zaútočili by přece na Jamese nebo Joshuu dříve, ne?\nŠlo jim o to proroctví, nebo o bezovou hůlku? Pravděpodobněji o hůlku, ale ani první možnost nemohl zcela vyloučit. Jenže proč Lily? Ta byla ze všech čtyř dětí nejméně pravděpodobným pretendentem na vyvoleného z proroctví. Nebo přes ni chtějí získat někoho jiného, možná do Bradavic bylo těžší se dostat, a tak zvolili cestu nejmenšího odporu… Ne, to nebylo logické, mnohem logičtější byla ta druhá možnost. Chtějí jeho a chtějí tu hůlku, kterou nemá v dispozici. Kvůli Snapeovi, pocítil opět šlehnutí iracionální a nespravedlivé nenávisti k němu, protože on to předvídal.\nSedl si ke stolu a sáhnul po peru a pergamenu. A v okamžiku, kdy dopisoval dopis pro Rona, uslyšel zaklepání na dveře.\n„Harry?“ vešel George. „Jsou tu už všichni. Zvládneš to? Nebo máme začít bez tebe?“\n„To přece nejde,“ zavrtěl hlavou Harry a sroloval pergamen.\n„Abych řek pravdu, tak jde. Možná by to bylo dokonce lepší.“\n„Já to zvládnu. Musím tam být, Georgi. Před tím uhnout nemůžu.“\n„Nikdy jsi neměl ve zvyku uhýbat, Harry,“ díval se na něj vážně George. „A nikdo tě z toho nepodezírá. Všichni by pochopili, kdybys nepřišel.“\n„To všechno je kvůli mně, Georgi,“ řekl dutě Harry. Srolovaný pergamen zapečetil. „Jsi schopný sehnat něco výkonnějšího než sovu a poslat to Ronovi?“\n„Jo. Ale Percy mu už psal. Nejspíš už je na cestě.“\n„Já vím, Georgi. Ale je důležité, aby to dostal.“\n„Spolehni se, Harry.“\n„Díky.“ Podal mu pergamen a vyšel ven z ložnice, která byla jeho a Ginny při těch nepříliš častých příležitostech, kdy zůstávali v Londýně. Kolem pokoje dětí přešli potichu, nechtěl znovu čelit tázavým očím svého syna, to mu dnes již jednou stačilo. Neměl nic nového, co by mu mohl říct. Když byl s ním, bylo to všechno ještě horší, pokud to vůbec mohlo něco ještě zhoršit. Teprve když sešel do prvního patra, obrátil se znovu na švagra: „Kdo je teď s dětmi?“\n„Je tam Molly a Carys.“\n„Carys to ví? Kdy má vlastně termín?“\n„Mamka říkala, že za pět týdnů. Mluvila s ní Angelina, protože jsme se dohodli, že přece jen bude lepší, když ji vezmeme sem. Trvala na tom, že bude pomáhat s dětmi. A mamka ji tam zase nechce nechat samotnou.“\n„Ví to. Rozhodli se s Audrey zůstat v rodinném sídle Bonesů. Považují je za dost bezpečné.“\nHarry přikývnul. Stiskl pomalu kliku dveří. Nechtělo se mu tam, nejraději by se otočil a využil nabídky George. Nechtěl dávat najevo bezradnost, kterou cítil, a ještě více nechtěl vidět bezradnost smíšenou se soucitem v očích ostatních. Vlastně ani nechtěl slyšet nové zprávy, pokud byly špatné, a dokonce ani to, že nemají žádné zprávy, protože i žádné zprávy byly špatné, i když ne tak špatné, jako skutečně špatné zprávy. Nechtěl o tom vůbec mluvit, protože některé věci se dají vydržet, jen dokud se nevysloví nahlas, protože mlčení nám může přinést alespoň zdání normality. Iluzi, která může být tím posledním, co pomáhá zůstat silným a zachovat zdravý rozum.\nStáhl ruku z kliky a otočil se na George. „Jsou tam opravdu všichni?“ Téměř nedokázal skrýt hrůzu, kterou cítil z toho, že by měl čelit skutečně všem.\n„Ne,“ zavrtěl hlavou George. „Snape s Burtonem a Evandrusem se sešli předtím a trochu to zredukovali. Mysleli si, že bys nic nenamítal.“\n„Nenamítám,“ přikývl Harry a odhodlaně zmáčkl kliku.\nHovor okamžitě ztichl a všichni se na něj podívali. Bylo to přesně takové, jak se obával.\n„Dobrý večer,“ dokázal pozdravit a šel si sednout vedle Burtona Battleyho.\n„Už jsem řekl vše, co jsme zjistili v Doupěti, Harry,“ informoval ho jeho zástupce.\n„A jinak? Nic nového?“\n„Ne. Bohužel,“ odpověděl Battley.\n„Nebo naštěstí,“ řekl Harry tiše. „Jen… žádný dopis? Žádný pokus o kontakt?“\n„Ne, Harry,“ zavrtěl hlavou také Arthur Weasley. „Žádný kontakt. Nic.“\n„Malfoyův dům hlídáme. Moji lidé se snažili dostat i na ostrov domu Gampů, ale nepodařilo se jim to. Jsou tam silné bariéry,“ ozval se Evandrus Virdee.\nHarry přikývl, nepřekvapilo jej to.\n„Severusi, co ten tvůj kontakt –“\n„Nemám teď od něj žádné zprávy.“\n„Nemůžeš ho kontaktovat ty?“\nHarry bezvýrazně přikývl. Beztak neočekával, že by Lily byla stále u vlkodlaků.\n„Romilda s Nigelem se snaží najít Lycaona Sapworthyho. To je vůdce těch vlkodlaků, kteří ostrov opustili,“ řekl Burton Battley.\n„Vím,“ přitakal Harry. „A?“\n„Zatím nic, i oni jsou nedůvěřiví.“\n„Sledujeme i domy všech možných spojenců Malfoye,“ doplnil jej Evandrus Virdee.\n„Severus loni dostal od Malfoye nějaká jména jeho lidí v Praze,“ obrátil se na něj zamyšleně Bill Weasley. „Tehdy jsi řekl, že to ověříš. Nikdy jsi nás ale neinformoval o tom, co tvoji lidé zjistili.“\n„Nebylo o čem informovat,“ odpověděl Virdee.\n„Ano. To ano. Jsou ale velmi opatrní. Nikoho z nich se nedaří monitorovat. Ve skutečnosti nemůžeme potvrdit ani to, že jsou to Grindelwaldovi lidé. Našli jsme jen dům jednoho z nich… už jsem vydal rozkaz, aby se pokusili ověřit, jestli tam děvče není. Zatím bezvýsledně.“\n„Tak k čemu tam ti naši lidé jsou?“ neudržel se Harry.\n„Sledují a vyhodnocují situaci. Podávají zprávy. Harry, nezapomeň, že je to oficiálně spojenecká země.“\n„Pokud ji už ovládá on, riskují při odhalení více než vyhoštění. Snaží se zjistit, kde by mohla být, ale –“\n„Já to chápu. To ale nebyl jediný seznam.“ Pomalu otočil k Snapeovi. Nastavil dlaň. „Předpokládám, že ho máš sebou. Dej mi ho.“\nSnape se na něj bezvýrazně díval. „Víš, že jsem vázán Neporušitelným slibem, Harry,“ řekl velmi pomalu.\nHarry sevřel rty. „Nejsi. Malfoy ten slib už porušil.“\n„To ve skutečnosti nevíme. Nemáme jediný důkaz, že v tom má skutečně prsty.“\n„A kdo jiný?!“\n„Vím, že to vše vypadá logicky. To, že to byli vlkodlaci, kolem jejichž ostrova se Draco ochomýtal, to že to byl pravděpodobně – pravděpodobně, nikoli jistě, Harry! – Draco, kdo jim přinesl lektvar prodlužující přeměnu… Ano pravděpodobně je za tím on, a pravděpodobně se Neporušitelný slib stal neplatným. Jenže pokud tomu tak nebylo, zemřu, Harry.“\n„A ta malá pravděpodobnost je důležitější než život Lily?“\n„Harry,“ ozval se hluboký hlas Kingsleyho. „Pokud je tato hypotéza pravdivá, Lily nejspíš už není na území Velké Británie. A Draco Malfoy rovněž ne.“\n„Jisté to ale není,“ postavil se za svého švagra George a nepřátelsky si měřil Snapea. „Může to být šance, jak ji najít.“\n„Jisté to není,“ zopakoval ministr. „Možná tu nějaká nepatrná šance je. Ale to si musí Severus zvážit sám. Je to jeho riziko.“\nHarry přikývl a upřeně se díval na svého bývalého učitele. Na bratra svého otce. Na zrádce svého otce, na svého ochránce a svého nepřítele a netušil vůbec, co udělá. Nikdy se v něm nevyznal, nikdy mu nerozuměl. A nikdy jej neměl rád, mimo jiné i proto, jak nepříjemně uměl mít pravdu.\nA Severus Snape mlčel.\nV místnosti se rozhostilo ticho, které po několika nekonečných okamžicích přerušil váhající hlas Arthura Weasleyho. „Je to Lily. Je jí sedm let. Severusi…“\n„To přece po něm nemůžete chtít!“ vykřikla Hermiona.\n„Mají pravdu, Hermiono,“ vydechl Snape. „Pravděpodobnost, že Malfoy porušil dohodu, je velmi vysoká.“\n„Je to jen pravděpodobnost! Sám jsi to řekl!“\n„Je velmi vysoká,“ zopakoval Snape klidně. „A pokud je šance, že je u někoho z nich –“ Harry viděl, že Snape této možnosti nevěří, ale přesto vytáhl z hábitu zapečetěný pergamen.\nSetřásl z ruky Hermioninu dlaň a ticho přerušil praskot lámající se pečetě.\nNic se nestalo. Severus Snape klidně roztáhl svitek a do ticha četl: „Blaise Zabini. Graham Pritchard. Gunilda Averyová. Annora Traversová. Bedwyr Rosier. Ludovic Rosier. Pansy Rosierová. Lysandros Yaxley. Derrick Peregrine. Caleb Warrington. Hilarius Lestrange. Graham Montague. Elah Dolohovová. Mortimer Macnair. Robert Slinkhard. Marcus Flint. Tracey Davisová. Terrence Higgs.“ Pak se posadil, stále se tvářil naprosto nezúčastněně. A stále žil.\n„A Draco Malfoy. Byl to on,“ prohlásil sveřepě Harry.\n„Zatkneme je?“ obrátil se Burton Battley na Kingsleyho.\n„Ano,“ kývnul po krátkém váhání hlavou ministr. „Na obvinění ze zločinného spolčení důkazy máme. Obávám se však, že to Starostolci stačit nemusí.“\n„Nejsem si jist, že na vás budou čekat doma,“ řekl bezvýrazně Snape.\n„Dal jsi jim taky dost času, aby zmizeli, ne?“ Georgeova tvář byla nezvykle ledová.\nSnape sevřel rty. „Víme nyní mimo jakoukoli pochybnost, že Draco Malfoy porušil slib, že nepodnikne žádnou akci na území naší země, byť si samozřejmě nemůžeme být naprosto jisti, zda tím porušením slibu byl skutečně únos Lily Potterové –“\n„A vražda Seamuse Finnigana,“ přerušil jej nepřátelsky Harry.\n„A vražda Seamuse Finnigana. Nicméně,“ pokračoval s nehybnou tváří Snape, „pokud to tak skutečně bylo, byl by hlupák, kdyby své lidi nevaroval.“\n„A Draco Malfoy hlupák není,“ souhlasil Battley. „Mě ale zajímá ještě jedna věc,“ klouzal pohledem z Harryho na Snapea a na ministra. „Proč ji unesli? Co po tobě chtějí, Harry? Je na čase, abys to řekl aspoň týhle redukovaný části Řádu.“\nHarry se nadechl, a aniž by se podíval na Snapea nebo na Kingsleyho, pomalu přikývl. „Ano. Myslím si to také, Burtone.“\nJames s Vicky byli ještě u Snapeů doma, když se Joshuovi rodiče vrátili ze zasedání Řádu.\n„Ahoj mami,“ pozdravil Joshua matku. „Dobrý večer, pane profesore,“ rozhodl se neignorovat otce.\n„Dobrý večer,“ pozdravil Snape vážně, zatímco jej matka objala. Nechal se.\n„Co je s Lily!“ překonal James strach ze Snapea.\n„Nevíme,“ odpověděl vážně Snape.\n„Rosie i David spí. Tady je všechno v pořádku. Víte už, kdo ji unesl?“ zeptal se Joshua.\n„Jak jste na to vlastně –“\n„To přece není důležité,“ přerušil Joshua matku. „Ale bylo to zřejmé ze vzkazu, který pan profesor dostal, než opustil hodinu.“\n„A z toho, že vám napsal Albus,“ poznamenal Snape, drže v ruce pergamen.\n„Pane profesore,“ obrátil se na něj s nezvykle prosebným výrazem James. „Co se stalo? A proč mi nenapsali rodiče?“\n„Nesmíš se na ně zlobit, Jamesi,“ chytila jej kolem ramen Hermiona. „Táta má opravdu dost starostí a maminka… nemusíš se bát, Jamesi, ale je v nemocnici. Nic jí nehrozí, opravdu ne, jen ti nemůže psát. Dostala uspávací lektvar.“\nJames se na ni zoufale díval. „To má táta tolik starostí, že mi nemohl vůbec napsat?“\n„Pane Pottere, váš otec vás chtěl ušetřit bolesti z nejistoty. To, že to víte, k ničemu dobrému není, protože s tím nemůžete nic dělat.“\n„Ale mám právo vědět, že mojí sestře hrozí nebezpečí!“\n„Jistě,“ souhlasil Snape kupodivu bez jakékoli ironie. „Ale na špatné zprávy je vždy dost času, když se potvrdí jako špatné. Momentálně nevíme nic. Chápu vašeho otce, že vás před tím chtěl uchránit.“\nJoshua se mlčky díval na otce a v duchu mu dal částečně zapravdu. Bolest, kterou James i on cítili z toho, že Lily byla unesena, byla svým způsobem zbytečná, protože s tím opravdu nemohli nic dělat. Bylo by příjemnější, kdyby se to dozvěděli až potom, až bude Lily zpátky. Nebo až potom… to nemohl dokončit ani ve svých myšlenkách, ale otec měl pravdu – na špatné zprávy bylo vždy času dost. Jenže kdyby se jí něco stalo… mohli by si odpustit, kdyby se v této době bavili? Kdyby se chovali, jako by se nic nestalo?\nNemohl však skutečně nic dělat? Vlastně si tím nebyl jist. Jeho ohnivý spojenec… Jenže i pokud by ho dokázal vyvolat skutečně kdykoli by se mu zachtělo, a tím si rozhodně nebyl jist, dokázal by ho pak i zkrotit? A hlavně – neví, kde Lily hledat. A i kdyby byl už připraven, i kdyby věděl, kam pro Lily jít, rodiče by jim to nedovolili. Nejdůležitější však bylo, že cítil, že věděl, že ještě připraven není. Jeho čas ještě nepřišel.\n„Když už nyní víte, jak je situace vážná, pane Pottere,“ přerušil jeho úvahy hlas otce, „jistě nebudete dělat problémy s vrácením pláště. Předpokládám, že je již opět u vás.“\nJames se na něj překvapeně podíval, téměř okamžitě však přikývnul. „Ano, pane profesore. Přinesu ho.“\n„Nevíte opravdu vůbec nic?“ zeptala se nešťastně Vicky.\n„Bohužel,“ zavrtěla hlavou Hermiona. „Zůstanete dnes tady?“\n„Musíme?“ zeptala se Vicky, zatímco James ve stejnou chvíli zavrtěl hlavou.\n„Nemusíte, slečno Weasleyová. Ale vaši rodiče by byli nepochybně klidnější, kdybyste tu zůstali.“\n„Hrozí Vicky a Jamesovi nějaké nebezpečí?“ zeptal se Joshua otce.\n„V nebelvírské koleji nikoli. A slečně Weasleyové zřejmě ani jinde. Totéž však nemůžu říct o tobě, Joshuo, a o panu Potterovi.“ Chvíli se na ně díval, jako by váhal, zda má pokračovat, pak se nadechl a řekl: „Měli byste vědět, že pan Malfoy kolem sebe shromáždil přívržence, kteří podporují návrat mocného černokněžníka.“\n„Toho, o kom nemluvíme?“ vyjekla Vicky a zakryla si ústa.\n„Ne. Ale to na vážnosti situace nic nemění.“\n„Gellerta Grindelwalda,“ řekl tiše James. „Lily unesl Gellert Grindelwald?“\n„Je to pravděpodobné, pane Pottere.“\n„Udělal to Malfoy?“ zeptal se Joshua.\n„To nevíme určitě.“\n„Vyloučíte je, pane profesore?“ mračil se James a svíral pěsti.\n„Koho, pane Pottere?“ udržel jeho otec klid, ale Joshua poznal, že ho Jamesova otázka rozzlobila.\n„Jamesi,“ snažil se zastavit kamaráda, ale ten se nenechal.\n„Malfoye. A děti těch ostatních Smrtijedů.“\n„Říkají si Smrtihlavové,“ řekl Snape klidně. „A nevyloučíme, pane Pottere. Nic neudělaly. Viny rodičů nelze přenášet na jejich děti.“\n„Jenže je jen otázka času, kdy i oni něco provedou!“\n„Jamesi, nejde přece někoho potrestat jen proto, že by mohl něco provést,“ zavrtěla hlavou Hermiona.\n„A kteří to jsou, pane profesore?“ zvedl James útočně bradu. „Aspoň tohle nám řeknete?“\n„Ne,“ odpověděl Snape stroze.\n„Proč, pane profesore?“ zeptal se tiše Joshua a rukou zadržel nadechujícího se Jamese.\n„Zejména proto, že si nejsem zdaleka jist, že víme o všech Smrtihlavech. Bude proto lepší, když si budete dávat pozor na všechny.“\n„Zmijozely,“ doplnil James s nenávistí.\nSnape se na něj ostře podíval, nereagoval však na to. „A za druhé: Oni nic neudělali. A vy je nebudete žádným způsobem napadat. Šikanu vůči studentům své koleje nestrpím ani v situaci, ve které jste, pane Pottere. Nikdo z mých studentů vaší sestře neublížil.“\n„Ale nechcete, aby Josh byl s nimi.“\n„To nechci,“ souhlasil Snape. „A nechci ani, abyste chodili ven, dokud nebudeme vědět, co se přesně děje. A abyste chodili kamkoli sami. Vy ani Joshua,“ podíval se vážně na syna.\n„A já?“ ozvala se Vicky.\n„Nemyslíme si nikdo, že by ti hrozilo nebezpečí, Vicky, ale prozatím stejná opatření platí i pro tebe,“ doplnila svého muže Hermiona.\n„Jenže pokud Lily unesl Malfoy, proč jednoduše nevezmete Scorpiuse a nedonutíte ho, aby Lily vrátil?“\n„Jamesi!“ ozvaly se nesouhlasně současně Vicky i Hermiona.\n„To by nemělo význam, Jamesi,“ řekl Joshua. „Nejspíš s tím už teď jeho otec sám nic udělat nemůže.“\n„Jenže on to zavinil. Spáchal zločin,“ sevřel pěsti James.\n„Nebudete se nijak mstít panu Malfoyovi, pane Pottere,“ zdůrazňoval Snape každé slovo, „důrazně vás varuji. Scorpius Malfoy za nic nemůže. Scorpius Malfoy žádný zločin nespáchal.“\n„Proč nemůžeme udělat totéž, co oni?“ zoufale vykřikl James. „Oni spoléhají na to, že jsme slušní, vždyť on tady Scorpiuse v klidu nechal!“\n„Protože jsme slušní, Jamesi,“ řekla Hermiona. „Teď z tebe mluví bolest, a chápu tě, všichni jsme z toho nešťastní, ale… až se nad tím skutečně zamyslíš, uvědomíš si, že to jinak nejde. Nemůžeme bojovat jejich zbraněmi, protože v čem by potom byl mezi námi rozdíl?“\nJames se nadechoval k odpovědi, ale Snape mu položil důrazně ruku na rameno a otevřel dveře od bytu. „A teď, vzhledem k tomu, že tu nechcete zůstat, vás doprovodím do vaší koleje. Pokud si dobře pamatuji, něco jste mi slíbil odevzdat.“\nMinula už půlnoc, když se vrátil, aby se alespoň na několik hodin prospal. Po minulé noci i náročném dni se cítil vyčerpaný. Ochrana Bradavic byla v pořádku, jeho přítomnost nezbytná nebyla. Nastavil si budící kouzlo na pátou hodinu a šel se umýt. Tiše se zastavil v Joshuově pokoji, nyní již skutečně jeho. Chlapec tiše oddychoval, ve tváři vážný a znepokojený výraz. Nebylo divu po takovém dni.\nKdyž přicházel, v ložnici se ještě svítilo, ale než byl hotov, Hermiona zhasla. Po paměti nahmatal svou stranu lůžka, a lehl si. Slyšel, jak se od něj otočila pryč, zády k němu. Zlobila se na něj.\nA nedivil se jí, byla jeho vina, že Draco Malfoy dostal tolik času, aby se mohl připravit. Nikdy o něm neměl přehnané iluze. Ale ve skutečnosti jej to překvapilo. Znal jej od malička – poprvé jej držel u křtu jako novorozence. Viděl jej vyrůstat, viděl jeho první kouzla. Vybavil si jeho dětsky nadšený pohled, s nímž objevoval svět. Zavázal se ho chránit, a chránil jej. Mnohem déle, než měl. Chránil jej, přestože mu od doby, co se stal v šestém ročníku Smrtijedem, nikdy plně nedůvěřoval. A přesto ho překvapil, nebyl by si myslel, že je něčeho takového schopen. Ne, neřekl by to do něj. A to byla chyba. Nechal se překvapit, přestože měli dost indicií.\nA právě Lily… Viděl ji jen jednou, ale mohl si ji kdykoli vybavit. Byla jí tak podobná. Měla její oči. A byl to on, kdo udělal chybu, která tu malou může stát život.\nOtočil se ke své ženě a položil svou dlaň na bok pečlivě přikrytý přikrývkou. Nezareagovala, podle zrychleného dechu však poznal, že nespí. A po chvíli, tak aby to vypadalo jen jako mimoděčný pohyb ve spánku, se odtáhla až téměř na kraj lůžka, co nejdál od něj. Jeho ruka klesla na ještě teplé prostěradlo.\nA nechal ji tam, nenaléhal na ni. Snad to pochopí, snad mu jednou odpustí. Až to všechno nebude tak čerstvé.\nPraha; 6. června 2012\nPo návratu z Alp si Gellert poslal Alberta Riedela pro malou zajatkyni. Nyní tu stála před ním, ve tváři směsici strachu a dětsky nerozvážného vzdoru.\n„Chci domů,“ zamračila se a zároveň začala trochu natahovat. „Za maminkou,“ informovala ho a on se musel její naivitě usmát. Nebála se ho, přesněji – nebála se ho dost; byla stále ve věku, kdy si děti nepřipouštějí, že by se jim mohlo stát něco skutečně zlého a že jejich rodiče vždy nedokážou zahnat bubáky pod postelí.\nDíval se na ni, ale neviděl malé rozrušené děvčátko. Viděl dceru Harryho Pottera, prostředek k znovuzískání toho, co mu patřilo. Ta hůlka byla jeho. On ji získal a on měl na ni právo. Harry Potter se jí zmocnil neoprávněně, a za to zaplatí.\nAno, Draco to vymyslel skvěle. Přestože mu za úkol původně uložil jen získat hůlku, tohle bylo lepší. Hůlka samotná by mu k ničemu nebyla, dokud by žil Potter. Vlastně ani tehdy ne, kdyby Pottera zabil někdo jiný – ne, to by nestačilo, dokud by nezabil jeho vraha. Potter musí přijít k němu a on ho musí zabít. Osobně. A to se mu podaří. Přijde si pro ni, v tom měl Draco pravdu. A přinese i tu hůlku. Nevydá se bez boje, o tom nepochyboval. Jenže ten boj nevyhraje. Nedá mu možnost a Harry Potter neudělá nic, čím by mohl ohrozit tuhle rozkošnou dívenku. Ano, byla krásná, díval se na ni téměř se zalíbením; srdce Pottera, podle toho, co o něm věděl, tomuto odolat nedokáže. I když stokrát bude vědět, že to k ničemu nepovede. Jak ta láska lidi oslabuje, jak lidi nutí dělat věci, o kterých vědí, že nejsou rozumné! Jemu by se takto na kobylku nikdy nedostali, usmál se sebevědomě.\n„Výborně, Draco, výborně,“ šeptal a pozoroval svou kořist.\nLily jeho upřený pohled nevydržela a rozeštkala se úplně. „Chci domů. Prosím,“ řekla zbytečně.\nOn ji však téměř nevnímal. To co říkala, nebylo pro něj důležité. Byl čas kontaktovat jejího otce. Něčím, co jej přesvědčí, že to myslí vážně. Něčím, co mu vezme chuť na kličky a taktické hry. Něčím, kvůli čemu přestane přemýšlet.\nNamířil na ni hůlkou a holčičku znehybnil a odlevitoval na stůl. Neumlčel ji však. I její pláč byl součástí plánu.\n„Alberte, její ucho,“ pokynul mladíkovi, který se na něj překvapeně podíval.\n„Ucho?“ zeptal se nevěřícně, „můžu jí to umrtvit?“\n„Ne,“ zavrtěl hlavou Gellert. „Tím by to zbytečně ztrácelo na účinku.“\n„Rozumím,“ odpověděl klidně Albert Riedel a bez dalšího vytáhnul nůž.\nPomalu se blížil k pobrekávající Lily, která začala vyděšeně křičet.\nMístností se rozléhal zoufalý křik unesené holčičky a Gellert se koutkem oka podíval na Draca, jak na to reaguje. Svým způsobem to byla zkouška i pro něj. Je dost silný, aby to vydržel? Byl silný, pomyslel si s uspokojením, protože ať už cítil cokoli, jeho tvář byla prostá jakékoli emoce.\nKdyž bylo po všem a Albert Riedel s nyní již umlčenou Lily odešel, namířil si Grindelwald hůlku ke spánku a do připravené lahvičky uschoval stříbřité kroutící se vlákno. Vložil vše do červeného váčku a přidal stříbrný pražský groš připevněný na řetízku.\nObrátil se ke svému společníkovi: „Draco, je čas na návrat domů. Postaráš se, aby to Potter dostal dnes na dobrou noc. Aby měl o čem přemýšlet,“ pousmál se chladně. Pak se sklonil ke stolu a na pergamen napsal několik slov. Sroloval jej. „A tento dopis Potter dostane zítra ráno. Přesně v devět. Ani o chvíli dříve, ani o chvíli později. Potom se vrátíš sem, přenášedlo se aktivuje v deset,“ zavěsil mu na krk řetízek s další mincí.\nPo jejich odchodu se Judita protáhla a přeměnila se zpět do své lidské podoby. Byla bledá a bylo jí nevolno.\nA došla jí jedna věc: Lily Potterová viděla příliš mnoho, než aby ji potom nechal jen tak odejít.\n94 Celkem zhlédnutí, 2 Dnešní zhlédnutí\nPublikováno v povídce: Bless the ChildFanfikceKniha třetí - Prameny\nPředchozí kapitola Paralela snů: 32. – Velký pes\nDalší kapitola Paralela snů: 33. – Chyby\nTomu říkám solidní cliffhanger. Čekám, čekám, jak si to ta Judita nakonec srovná… Štve mně, už jí chybělo jen tak málo…\nTak jako tak, zdá se že už nějaká tajemství má… Jestli se jí podařilo být tam jako zvěromág aniž by si jí někdo všiml…\nNaopak mám docela radost ze Snapea. Konečně pro jednou přestal hrát posledního spravedlivého který ví vše nejlíp… Už bylo na čase…\nA Harry a Lily… asi nemám slov. Doufám, že se to nějak vyřeší…\nKoneckonců, jestli chudák Judita teď nemá kam jít, myslím, že v Anglii by se jí líbit mohlo…\n15. 6. 2022 Pro vložení odpovědi na komentář se musíte přihlásit\nAno, Katie, Juditě něco došlo. A více na nás zapůsobí jedno dítě, které vidíme, než tisíce, které neznáme. Zítra vložím… R.\n17. 6. 2022 Pro vložení odpovědi na komentář se musíte přihlásit


1. únor 2019, 08:35\nPřenosové soustavy Velké Británie a Belgie včera propojilo první podmořské kabelové vedení mezi těmito zeměmi. Po 10 letech plánování, příprav a výstavby tak vedením Nemo Link během noci ze středy na čtvrtek začala z Belgie proudit do Británie první elektřina.\nNové propojení o délce 140 km, z čehož 130 km tvoří podmořský kabel táhnoucí se Severním mořem, vzniklo ve spolupráci belgického provozovatele přenosové soustavy (PPS) Elia a britského PPS National Grid.\nDokončení přeshraničního propojení je dalším krokem v probíhajícím propojování jednotlivých energetických trhů v Evropě, jehož význam stoupá s rostoucí výrobou elektrické energie v obnovitelných zdrojích. Kromě lepší integrace obnovitelných zdrojů do soustav obou zemí nové vedení rovněž přispěje k zajištění vyšší energetické bezpečnosti.\n„Dnešek, 31. ledna, je vyvrcholením obrovského projektu, který vznikl za vynikající spolupráce mezi Elia a National Grid. Z pohledu energie propojení nabídne lepší budoucnost odběratelům v obou zemích a usnadní transformaci směrem k udržitelnému a dostupnému elektroenergetickému systému. Také nám přinese další způsoby zajištění bezpečných dodávek,“ uvedl Chris Peeters, výkonný ředitel společnosti Elia.\nNové vedení Nemo Link umožní lepší integraci obnovitelných zdrojů a zvýší energetickou bezpečnost Británie a Belgie. Zdroj: Elia\nNové vedení tak otevřelo Belgii a Británii možnost přenášet mezi svými soustavami výkon až 1000 MW. Již na první den komerčního provozu bylo obchodníky rezervováno více než 75 % přenosové kapacity vedení. V průměru tak měl být během včerejška podle belgického PPS přenášen výkon 773 MW, za celý den tedy mělo být mezi Belgií a Británií přeneseno více než 18,5 GWh elektřiny.\nNové vedení není důležité pouze pro Belgii, která se na podzim minulého roku potýkala s energetickou krizí, kdy byl v provozu pouze jediný ze 7 jaderných bloků v zemi. Propojování se soustavami okolních zemí je rovněž důležité i pro Velkou Británii vzhledem k její pozici oproti kontinentální Evropě. Pro Británii se tak po 2GW vedení do Francie (IFA) a 1GW vedení do Nizozemska (BritNed) jedná již o třetí podmořské kabelové propojení s kontinentální Evropou.\nPropojení Velké Británie s kontinentální Evropou by se v nadcházejících letech mělo i nadále zlepšit, jelikož již v příštím roce by mělo být dokončeno další kabelové vedení do Francie s přenosovou kapacitou 1 GW, v roce 2021 poté 1,4GW vedení North Sea Link do Norska. Další vedení Viking Link s plánovanou kapacitou 1,4 GW by mělo Velkou Británii propojit s Dánskem.


Nový div světa: Čína postavila teleskop, který je velký jako 30 fotbalových hřišť | Reflex.cz\nČína prohrála při volbách na Tchaj-wanu několik bitev, je…\nČína v zavirované Evropě: Propagandistický útok končí…\nDaniel Baret4. července 2016 • 12:00\nNejvětší teleskop světa má průměr přes 500 metrů.\nKdysi se tvrdilo, že v Rusku je všechno možné. Dnes se zdá, že „všechno možné“ je spíše v dynamicky se rozvíjející a neustále sílící Číně. Jak informovala tamní státní televize a agentura Sin-chua byla zde dokončena stavba největšího teleskopu na světě, který zabírá plochu 30 fotbalových hřišť.\nTeleskop byl postaven v Pching-tchangu v jihočínské provincii Kuej-čou a má v průměru 500 metrů. Vědci s ním hodlají zkoumat vesmír a údajně hledat i mimozemský život. Stát do výstavby investoval 180 milionů dolarů.\nVesmírný program je jednou z priorit čínské vlády. Využívá ho nejenom k vědeckým účelům, ale slouží také armádě, do které Peking investuje obrovské peníze. Čína uvažuje i o vybudování stálé základny ve vesmíru.\nZatím největší teleskop (tedy optický dalekohled) s průměrem 305 metrů byl na observatoři u Areciba na karibském ostrově Portoriko, které je takzvaně nezačleněným územím USA.\nPodívejte se na unikátní stavbu v Číně na videu:\nKlíčová slova: astronomie, Čína, teleskop\nProč je COVID-19 tak nebezpečný, jak se detekuje, jak… (Živě.cz)


Obyvatele Hrčavy trápí nedostatek vody - eHutník\neHutník > Zprávy z regionu > Obyvatele Hrčavy trápí nedostatek vody\nHrčava / 08:00 / 16. 7. 2021 13:54 / 14. 7. 2021\nCedule upozorňuje místní i chataře, že musí s vodou šetřit. Foto: mr\nV úsporném režimu v počtu čtyř ze sedmi se sešli na konci června zastupitelé Hrčavy. Na pořadu jednání byly také žádosti od dvou rekreačních objektů na napojení se na obecní vodovodní řad. A třebaže právě tento bod byl odložen napříště, mezi zastupiteli se strhla diskuze o nedostatku vody v obci na trojmezí.\n„Prosím vás, slibte, že toto nedopustíte, vždyť tady máme málo vody i pro nás,“ ozývalo se od občanů, kteří se přišli na jednání podívat. Starosta Marek Sikora pak vysvětlil, že bod se bude probírat příště a dorazit by měli i žadatelé, kteří představí své plány veřejnosti.\nJak také starosta řekl, na Hrčavě je problém s vodou obvykle jen několik dnů během horkého léta. „I proto jsme vyvěsili upozornění, že lidé v tuto dobu nesmí napouštět bazény, zalévat zahrady nebo si mýt auta vodou z našeho řadu. Pokud to udělají, vodojem je hned prázdný a ostatní lidé vodu nemají,“ vysvětlil.\nHrčava plánuje, že v brzké budoucnosti bude problém s vodou řešit. Chce nechat provést zkušební vrty nad vodojemem a zjistit, zda by se nemohl posílit zdroj vody. „Na pořadu dne je i otázka nového vodojemu, modernějšího, u kterého by se dala regulovat hladina vody. A pak bychom potřebovali i rekonstrukci samotného vodovodního řadu,“ dodal Sikora. Podle něj bude ale třeba řešit i otázku kanalizace, která by malou vesničku přišla až na padesát milionů korun.


Privatizaci téměř stovky bytů v Roháčově ulici schválili zastupitelé Prahy 3 - Pražský patriot\nPlán privatizace bytů v Praze 3 včera schválenými prodeji neskončí, připravuje se rekonstrukce a následný odprodej bytů v panelovém domě v Blahoslavově ulici. Dům není v dobrém stavu. Foto: Facebook TOP 09 Praha 3\n29. ledna 2020 13:38\nTřetí městská část schválila prodej téměř stovky bytů v panelových domech v Roháčově ulici za více než 240 milionů korun oprávněným nájemníkům. O dlouho připravované privatizaci včera rozhodli zastupitelé. Součástí prodeje je omezení, podle kterého nesmějí majitelé byty po dobu šesti let prodat. Oproti ceně znaleckého posudku zaplatí nájemníci v souladu s pravidly privatizace o čtvrtinu méně.\nPrivatizaci předcházela kompletní rekonstrukce panelových domů. Opravy a příprava privatizace se oproti původním plánům zdržela, protože nové vedení radnice TOP 09 a STAN, Pirátů a Zelených zrušilo původně vypsanou veřejnou zakázku. Mezitím vznikl nový znalecký posudek a Praha 3 schválila nová pravidla pro privatizaci, která zahrnují zákaz prodeje po dobu šesti let.\nUstanovení kritizovali opoziční zastupitelé za ODS, KDU-ČSL, Svobodné a ANO. Nelíbil se jim také fakt, že se zvýšila cena a že příprava rekonstrukcí domů trvá zbytečně dlouho, čímž se proces privatizace prodlužuje. Obdobné argumenty v diskusi přednesli i zástupci nájemníků.\nStarosta Jiří Ptáček (TOP 09) řekl, že je stále velmi výhodné koupit byt na Žižkově za 40 000 korun za metr čtvereční. Pro ty, kteří nemají prostředky na odkup, se podle něj nic nemění a budou moci zůstat v nájemním bydlení za 114 korun za metr čtvereční a měsíc, což je zhruba třetina průměrného tržního nájmu v Praze.\nPlán privatizace bytů v Praze 3 včera schválenými prodeji neskončí. Připravuje se rekonstrukce a následný odprodej dalších stovek bytů v domech v Blahoslavově, Ondříčkově, Kubelíkově a Táboritské ulici. Celkové investice do rekonstrukce domů jsou ve stovkách milionů korun. Starosta Ptáček včera nevyloučil možnost, že by se byty prodaly bez rekonstrukce, podle informací radnice však má o tuto možnost zájem jen zlomek nájemníků.\nPražské městské části celkem spravují více než 23 000 bytů, dalších 7700 má ve správě magistrát. Ohledně privatizace bytů před časem vznikl spor v zastupitelstvu hlavního města, když chtěl radní Adam Zábranský (Piráti) zastavit všechny prodeje včetně už dříve schválených.\nProti tomu se kromě opozice postavila i koaliční TOP 09. Vedení města nakonec rozhodlo, že se dokončí privatizace domů, kde už proces prodeje začal, a město si v nich ponechá nyní neobsazené byty. Další odprodeje bytů spravovaných magistrátem už v plánu nejsou, městské části si o svém fondu rozhodují samy.\nMetropole se v posledních letech potýká s bytovou krizí a rostoucími cenami bydlení. Vedení města chce stále rostoucí ceny bydlení řešit zrychleným povolováním staveb a dalšími opatřeními, jejichž součástí je právě zastavení privatizací městských bytů či podpora družstevní výstavby.


Přímá platba z účtu na účet eliminuje poplatky u bezhotovostních plateb - CFOworld.cz\nCFOworld » Obchodníkům může alternativa k bezhotovostním platbám – přímý převod A2A (accout-to-account) – na poplatcích ušetřit miliardy\nObchodníkům může alternativa k bezhotovostním platbám – přímý převod A2A (accout-to-account) – na poplatcích ušetřit miliardy\nSkoro pětina Čechů se loni setkala s odmítnutím bezhotovostní platby u obchodníků z důvodu vysokých transakčních nákladů. Fintech startup kevin. se zaměřuje na otevřené bankovnictví a A2A (acount-to-account) platby, které šetří obchodníkům peníze za transakční poplatky vzniklé během přijímání plateb\nNové technologie mění tvář tradičního finančního světa. Centrum pozornosti na sebe dlouhodobě strhává hlavně oblast plateb. Příchod otevřeného bankovnictví, které umožňuje třetím stranám vyvíjet nové produkty a služby s využitím rozhraní pro programování aplikací (API), výrazně změnil finanční služby a znamenal stěžejní milník v rámci bezhotovostních transakcích.\nMasivní nárůst digitálních plateb výrazně zrychlila pandemie koronaviru. A tempo růstu se rozhodně nezastaví. Sdružení pro bankovní karty uvádí, že Češi v loňském roce uskutečnili přibližně 1,8 miliardy bezhotovostních plateb v celkovém objemu přes jeden bilion korun. V roce 2020 pak bezhotovostní karetní platby poprvé v české historii převýšily výběry hotovosti z bankomatů. Podle průzkumů společnosti PwC se počet bezhotovostních transakcí do roku 2025 zvýší o více než 80 procent. V roce 2030 se dokonce uskuteční třikrát více bezhotovostních transakcí než nyní.\nNěkde kartou ale stále nezaplatíte\nRostoucí obliba Čechů moderních platebních metod ale naráží na odpor řady firem především z řad restaurací a malooobchodu, které neakceptují bezhotovostní platby a přijímají pouze hotovost. Skoro pětina Čechů se loni setkala s odmítnutím bezhotovostní platby u obchodníků. Mezi nejčastější argumenty z řad podnikatelů patří zejména vysoké poplatky a provize, které musí z každé transakce odvést těm, kteří stojí za platebními kartami. Hlavně u menších obchodníků může jít až o více než dvě a půl procenta z částky. Další problém představuje poplatek za pronájem terminálu či delší prodleva připsání finančních částek na účet. Protože může obchodník odmítnout bezhotovostní platbu, probíhá v České republice paralelně debata o uzákonění práva na platbu kartou. Hotovost je již v zákoně zakotvena.\nOtevřené bankovnictví to řeší\nOtevřené bankovnictví představuje alternativu k platebním kartám. Jednou z nich je fintechový startup kevin., který nedávno vstoupil na český a slovenský trh. kevin. nabízí inovativní platební metodu A2A (account-to-account). „Naším hlavním cílem je změnit globální platební ekosystém a obchodníkům nabídnout levnější, rychlejší a bezpečnější platební metodu. A2A platby umožňují provedení bezhotovostních plateb přímo z účtu odesílatele na účet příjemce, bez použití poskytovatelů třetích stran. Díky tomu dochází k výrazné redukci poplatků vzniklých při přijímání plateb. Okamžité platby navíc umožňují převod peněz mezi účty v rámci několika sekund. Obchodník si tak může okamžitě zkontrolovat, zda platbu obdržel. V porovnání s platebními kartami stojí bezhotovostní transakce prostřednictvím platformy kevin. přibližně desetinu nákladů,I říká ředitel kevin. pro Česko a Slovensko Radoslav Tomašiak.\nDíky neakceptaci bezhotovostních transakcí navíc obchodníci přicházejí o značnou část tržeb. Kdo přijímá bezhotovostní platby, totiž vydělává v průměru o 12 až 18 % více. Podle průzkumu Mastercard uvedlo 68 % Čechů, že je nemožnost zaplatit bezhotovostně dokonce odrazuje od nákupu.\nStále přešlapujeme na místě\nI přes několik iniciativ na podporu bezhotovostní ekonomiky ze strany státu však stále nedošlo k výraznějšímu rozšíření moderních platebních možností. Problém vysokých poplatků za platbu kartou totiž stále přetrvává. Za uzákonění práva zaplatit bezhotovostně se nedávno postavil předseda představenstva největší banky v Česku České spořitelny Tomáš Salomon.\n„Dosavadní snaha o rozšíření akceptace bezhotovostních plateb neřeší hlavní problém. Obchodníci správně poukazují na to, že poplatky, které musejí odvádět zůstávají vysoké. Mezinárodním karetním asociacím samozřejmě vyhovují netransparentní obchodní podmínky a vysoké transakční poplatky. Pokud chceme skutečně podpořit trh platebních služeb, musíme změnit samotný ekosystém a snížit transakční náklady. Regulační rámec a moderní technologie nám přináší zcela nové možnosti,“ popisuje současný stav ředitel kevin. pro střední Evropu Jindřich Benko a dodává, že podle odhadů budou platby A2A do roku 2023 představovat 20 % všech plateb v elektronickém obchodě v Evropě.\nObrovský potenciál mají alternativní platební metody v oblasti e-commerce. Podle treasury managera největšího evropského e-shopu s parfémy a kosmetikou Notino Pavla Julinka společnost „… neustále hledá cesty, jak zákazníkům co nejvíce zjednodušit nákup prostřednictvím nových a inovativních technologií. To se týká všech rovin nákupu včetně platebních metod. Je pro nás důležité, aby platební metoda, kterou zákazníkům nabízíme, fungovala po celé Evropě a současně byla pro nás nákladově přijatelná. Jsme otevřeni ambiciózním projektům, které přinesou něco nového do oblasti platebních metod, a ještě více tak lidem zpříjemní zákaznickou zkušenost.“\nNové, atraktivní platební možnosti\nOtevřené bankovnictví podpořilo vznik inovací a větší konkurenci na finančním trhu. Postupný přechod od hotovosti k digitálním platbám přináší spotřebitelům a obchodníkům zcela nové platební možnosti, které jsou stále více oblíbené. Do popředí zájmu široké veřejnosti se stále více dostávají nové platební metody, jako je kevin., který narušuje systém tradičních finančních hráčů.\nPokročilé řešení platební infrastruktury A2A (account-to-account) společnosti kevin. bylo vytvořeno za účelem rychlé změny z nákladných plateb kartou na platby spojené přímo s bankovními účty zákazníků bez použití jakýchkoli poskytovatelů třetích stran. Technologie společnosti kevin. se hodí pro podniky jakékoli velikosti napříč odvětvími, včetně maloobchodu, módy, car-sharingu, parkování, doručování, pojišťovnictví a mnoha dalších. Společnost kevin. se zaměřuje na mobilní platby a platby na prodejních místech, kde zákazníci v současné době platí převážně kartami. Její platební infrastruktura je založena na otevřeném bankovnictví regulovaném evropskou směrnicí PSD2, která vyžaduje, aby všechny banky a finanční instituce v Evropském hospodářském prostoru otevřely své API pro licencované poskytovatele třetích stran. Řešení kevin. vyvíjí pouze vlastní připojení k bankám bez využití agregátorů třetích stran.\nSlužby společnosti jsou v současné době využívány u více než 4000 obchodníků na 18 trzích, včetně Francie, Švédska, Polska, Španělska, Nizozemska, Pobaltí a Portugalska, kde společnost pokrývá více než 85 % klientů bank. Do konce roku 2021 budou služby dostupné ve 21 zemích Evropského hospodářského prostoru (EHP) a do poloviny roku 2022 ve 28 zemích EHP.\nPodpora elektromobility u nás? Zapomeňte na ni! Prozatím…


Močůvka proměnila rybník pod Beskydami ve stoku plnou leklých ryb - iDNES.cz\n6. srpna 2009 13:17, aktualizováno 16:39\nIlustrační foto. | foto: Radek Cihla\n"Hnojůvka se z polního hnojiště ve svahu dostala do zavlažovacích rour. Stekla jimi do Dlouhého potoka, který napájí rybník. Za správu hnojiště zodpovídají nájemci pozemku, to znamená Zemědělské družstvo Javorník v Tiché," řekla vedoucí odboru životního prostředí frenštátské radnice Eva Spurná.\nMnožství vylovených mrtvých ryb ještě není konečné. "Prakticky to znamená totální vytrávení rybníka, ve kterém nezůstane ani živáček. Otrávené mrtvé ryby budeme lovit ještě dva až tři dny, spousta jich stále plave na hladině," řekl předseda krajské organizace rybářů Miloš Martínek.\nRybáři s hasiči zabránili odtoku znečištěné vody Dolním potokem dále do řeky Lubiny. Pomocí plovoucích čerpadel se snaží vodu v průtočném rybníku okysličovat. "Až provzdušňování skončí, budeme opět měřit množství kyslíku.\nPodle výsledků rozhodneme o dalším postupu i vzhledem k přívalovým dešťům, které mají přijít v neděli," dodala Spurná.\nPodle Martínka bude nutné celý rybník vypustit a částečně odstranit kontaminované bahno na jeho dně. "Škody na rybách přesáhnou odhadem 150 tisíc korun. Další statisíce ale budou stát následné kroky včetně nového zarybnění," řekl šéf moravskoslezských rybářů.\nO úhradě škod budou rybáři jednat se zástupci zemědělského družstva příští týden, dodal Martínek. "Vodoprávní úřad určitě zahájí sankční řízení, výši pokuty zatím není možné vyčíslit," řekla Spurná. Podle ní zemědělské družstvo musí hnojiště ze svahu odstranit a vyčistit zbytky hnojůvky ze záchytných příkopů.\nHlavní agronom Zemědělského družstva Javorník Aleš Mičulka se domnívá, že močůvka pravděpodobně odtékala do potoka nějakou starou meliorací. "Je na zváženou, jak dlouho tam tekla, jak staré jsou sedimenty," řekl s tím, že o úhradě škod bude družstvo jednat s rybáři, až budou škody vyčísleny.


Jak vnímáte situaci brněnské nezávislé divadelní scény? Před několika lety zde proběhla poměrně sledovaná transformace městské grantové politiky. Přineslo to kýženou změnu?\nJsem optimista a brněnskou nezávislou scénu vnímám velmi dobře. Žije a rozvíjí se. Diváci nám zachovávají přízeň ve stále větším počtu. S penězi je to stále na hraně, grantové dotace „na provoz“ stačí pouze na hrubý chod divadla. I přesto, že BuranTeatr získal grant od Brna i Ministerstva kultury a je úspěšný také v získávání menších grantů na konkrétní projekty, funguje z velké části na bázi dobrovolné činnosti, případně na symbolických finančních odměnách. Ale stále častěji se v kultuře setkávám se schopnými a odhodlanými lidmi a tak věřím, že směřujeme ke světlým zítřkům. Ohledně grantové politiky města Brna – situace se opravdu o stupeň zlepšila. Finanční podpora se jemně zvýšila a podařilo se zavést tzv. čtyřleté granty.\nBrno dlouhodobě nemá prostor pro nezávislé divadelní projekty, zejména pro divadla pohybové a nonverbální. Proč?\nNemá, ale dejte nám chvilku a bude ho mít. Usilujeme o to! BuranTeatr na tom systematicky pracuje. Jsme si vědomi, že pohybové divadlo v Brně chybí a nemá za sebou organizaci, která by ho podporovala. A právě takovou organizací chce BuranTeatr být. Přirozeně se nám pod střechou mimo klasické buranské produkce začaly kumulovat projekty z oblasti pohybového a improvizačního divadla. Jsou to dva žánry, kterým chceme v Brně poskytnout zázemí a prostor. A už k tomu podnikáme konkrétní kroky. Momentálně se nám podařilo zrekonstruovat kavárnu, která má být srdcem tohoto pohybově-improvizačního brněnského centra. V těchto dnech finišuje rekonstrukce workshopového sálu, kde bude odpružená taneční podlaha. Od nového roku získáme nový prostor pro činoherní zkušebnu. Spustili jsme projekt HOSTÉ, kde nabízíme zkušební prostor za zvýhodněných podmínek, dramaturgickou linii &Studio, kde mají diváci možnost za snížené vstupné zhlédnout experimentálnější formy, a v neposlední řadě jsme v přípravné fázi rekonstrukce velkého sálu. Za podpory Sokolu Brno 1 chceme proměnit sál na originální velkorysý prostor pro velké pohybové produkce – po rekonstrukci počítáme s hrací plochou 14 x 11 m, s výškou 5,5 m, s kapacitou přes 250 diváků a elevací nutnou pro pohybové produkce. Věřím, že poté se BuranTeatr stane silným hráčem ve světě tanečního a pohybového divadla.\nNa řadě míst v ČR existují produkční domy, tedy divadla, která nemají vlastní soubor, ale jejich posláním je pracovat s hostujícími umělci. Myslíte, že existence takovéhoto prostoru by byla brněnské nezávislé kultuře ku prospěchu?\nJsem o tom přesvědčen a věřím, že BuranTeatr by se v nejbližší době mohl tohoto úkolu chopit. My stálý soubor nemáme (i když dlouhodobě a opakovaně spolupracujeme určitou skupinu lidí) a ani o nic podobného v budoucnu nebudeme usilovat. Chceme být plastickou, živou organizací atraktivní pro zajímavé a kvalitní tvůrce, kteří si u nás mohou splnit své umělecké sny. Nic víc a hlavně nic míň!\nTento rok jste vyhlásili rezidenční výzvu pro ty, kteří chtějí využívat váš prostor o prázdninách. Přihlásil se někdo? Budete poskytovat rezidence i do budoucna?\nPrvní rezidence jsme uskutečnili již v minulé sezoně. Rezidenti k nám zamířili zcela intuitivně, nevypisovali jsme žádnou výzvu. Potřebu rezidencí v brněnském prostředí vnímáme, a proto jsme tuto sezonu přistoupili k systematizování této linie. Spustili jsme projekt rezidenčních pobytů, který vyhlašujeme třikrát za sezonu a ještě uvažujeme o spuštění letního turnusu, který by byl časově velkorysejší. Na lednový turnus se přihlásilo několik subjektů a my jsme momentálně ve výběrové fázi. Zatím jde o zkušební chod, ale věřím, že již brzy tento druh spolupráce rozjede naplno.\nVždy mám ohromnou radost, když narazím na lidi, kteří jsou talentovaní, šikovní, pracovití (ideálně v extrémním smyslu tohoto slova) a milují svou práci (a nyní myslím především ty skryté lidi, tady z technického a produkčního zázemí). A je pravda, že se mi tento druh lidí daří jednou za čas potkat. Pokud jsou na volné noze, tak je okamžitě tahám do BuranTeatru, ptám se jich na jejich sny a dělám všechno proto, aby zakotvili právě u nás a právě u nás si své sny plnili. Občas se to opravdu daří. A tak tímto chci pozdravit všechny kolegy z BuranTeatru, bez kterých by to nešlo!\nIntriky, pomluvy a plané řeči. Rád řeším věci z očí do očí a nemám rád lidi, co jen kecají a nic nedělají. A v posledním době jsem shodou okolností trošku častěji takové lidi potkával. A to je věc, která mě víc než unavuje. Ale v divadle pracujeme s lidmi a lidé jsou různí, takže to není stížnost, spíše jen malý povzdech.\nMít peníze na to, abych mohl zaplatit práci svých kolegů.


Aztékové z chrámu v Ndachjianu se pro boha stahovali z kůže! – EnigmaPlus.cz\nXipe Totec je pro kulturu Aztéků důležitým a poměrně univerzálním bohem. Jeho symbolem je kukuřičné semínko, které shazuje svou vnější vrstvu a začíná klíčit, a také had svlékající se z kůže. Je symbol obnovy života u Xipe Toteka tak výrazný, že podle něj Aztékové zařídí i své rituály?\nUznáván je jako bůh zemědělství, vegetace, východu, obnovy, jara, zlatníků a stříbrníků, osvobození či ročních období. Je také bohem chorob, silný vztah má například k nemocem jako jsou neštovice, puchýře a oční nemoci.\nPokud někdo těmito chorobami onemocněl, mělo se za to, že za tím stojí Xipe Totec, kterému byly následně nabízeny oběti. Šlo přitom o rituál nezvykle brutální. V chrámu jemu zasvěceném se prý lidské oběti stahovaly z kůže! Však i jeho jméno v řeči Aztéků znamená „Nově oděný“!\nNaleziště Ndachjian v Mexiku\nKRVAVÉ JARNÍ SLAVNOSTI\nPozůstatky chrámu zasvěceného Xipe Totekovi byly odkryty na archeologickém nalezišti Ndachjian v mexickém státě Pueblo, který býval centrem kultu tohoto boha. Aztékové, jejichž působení spadá do období od 14.\ndo 16. století, tu na jaře konali festival jemu určený. Každoroční svátek Xipe Toteka byl slaven v den jarní rovnodennosti před nástupem období dešťů a byl znám jako Tlacaxipehualiztli, což v překladu znamená „svlékání mužů z kůže“.\nBěhem slavností byla kůže obětí potřena žlutým pigmentem, neboť žlutá je i barvou onoho boha. Muži se pak spolu utkali zápasech nebo byli zastřeleni šípy a následně staženi z kůže. Do té se pak na 21 následujících dnů oblékali kněží sloužící Xipe Totekovi.\nProč? Měla se tímto zajistit jeho přízeň s ní dobrá úroda a plodnost. O tom, jaké drastické rituály se v chrámu odehrávaly, svědčí i archeologické nálezy z místa. Objeveno bylo například několik speciálních otvorů, které sloužily k natažení kůže mrtvých nebo tři sošky Xipe Toteka. Ta největší z nich je asi 80 centimetrů vysoká a přes rameno má přehozenou staženou kůži.\nSkulptura Xipe toteky\nFoto: allthatsinteresting.com, lavisionnewspaper.com