Registrace - Stránka 6\nKartotéka / přijaté postavy + Registrace postavy\npro Darla Carpentner za Tue Sep 05, 2017 3:33 pm\nVeškeré registrace potvrzené ať už administrátorem nebo moderátorem budou shromažďovány v tomto tématu. Pokud se děsíte, že vám zmizela registrace z kartotéky, není důvod k panice - registrace musela být přesunuta právě do této záložky.\nNaposledy upravil Darla Carpentner dne Thu Dec 28, 2017 1:01 am, celkově upraveno 1 krát\nJoin date : 11. 07. 17\nLocation : Věk: 22 I Rasa: Magian / Upír\npro Charlotte Loriez za Mon Aug 13, 2018 6:09 pm\n- Jméno: Charlotte\n- Přezdívka: Charlie, Lotty, Lotte\n- Příjmení: Loriez\n- Věk: 22\n- Pohlaví: žena\n- Druh/Rasa: Hybrid - Magian/Upír\n- Povaha: Nepatří mezi namyšlené holky, spíše naopak. Je milá, ráda ostatním pomůže, i když hodně lidí toho zneužívá. Poslední dobou je však opatrnější. Dává si pozor a jen málokoho si připustí k tělu. Dívkám dokáže věřit dřív, než chlapcům, což je kvůli minulosti celkem pochopitelný. Své pocity a bolest z minulosti nedává na sobě znát. Rozhodně je silnější osobností. Dokáže se i usmívat, vypadat až roztomile, vhodná k manipulaci, ale tak lehké to s ní mít nikdo nebude. Moc ráda zpívá. Miluje děti a ráda by chtěla svoje vlastní, jenže má z toho všeho obavy, které nedává na sobě znát. Čeho se však nedokáže zbavit je panika. Do dnešního dne se bojí cizích doteků, či jen nějaké chycení od muže. Na vše potřebuje čas.\n- Minulost: Charlie se narodila jako dvojvaječné dvojče. Její bratr se narodil o chvíli před ní, ale ani jeden o tom neví. Nějaký čas po narození se jejího bratra zbavili a dali jej jiné rodině, důvod je jasný.. nechtěli mít kluka a dvě děti byli pro ně moc velká starost. Vyrůstala sama a bez sourozence. Nechtěla být jedináček..\nKdyž ji bylo 15, musela se dát do kupy s klukem, kterého ji vybrali rodiče. Bylo mu v tu dobu 20. Samozřejmě, že byla proti, ale nakonec si oba k sobě cestu našli. Ona jej aspoň milovala a myslela si, že její lásku opětuje. V 18ti se odstěhovala i s ním od jejích rodičů do nového bytu, kde budou jen oni dva. Netušila, co tím bude následovat. Přicházel z práce a z hospody protivný, táhl z něj chlast a vše si vybíjel na ni nejen psychicky, ale i fyzicky. Měla z něj strach a každý den byla v obavách, co ji udělá tentokrát. Byla kolikrát poseta modřinami, ale i tak jej milovala natolik, že nechtěla odejít, ale taky z něj měla obrovský strach. Jednoho dne uviděla na těhotenském testu dvě čárky. V ten den byla opravdu moc šťastná, že přešla i všechny modřiny. Moc si dítě přála a doufala, že dítětem se všechno srovná a bude na ni hodný, ale mýlila se. Hned v ten den mu řekla, že je v tom. Více jej to podráždilo. Slyšela věty typu: “Ten bastard není můj!! Že ty si ses mi ku*vila vedle?!“ “Starat se o něj nebudu!!“ a spoustu dalších každičký den, které ji naprosto ničily a deptaly. Na den, kdy přišla o své dítě, nikdy nezapomene, už jen díky jizvě, jenž jí leží pod pravým ramenem. To na ni vytáhl nůž se slovy, že to děcko zabije sám. Bránila se, ale stejně tím stresem a nátlakem potratila. V ten den se ji zhroutil celý svět. Jediná věc, která byla takovým světlem ve tmě je ta, že objevila svoji schopnost. Tenkrát když proti ní natáhl ruku a chtěl jí ublížit, pokoušela se nějak zbrzdit jeho úder a stočit jej jinam než na její vypouklé bříško. Z její dlaně tehdy vyšlehly plameny a ona se konečně mohla bránit. Popálila mu zápěstí a to jí dalo prostor pro útěk. Byla zlomená, brečela několik nocí a k tomu on nepřestával. Nemohla takto dál žít, proto si v jeho nepřítomnosti sbalila věci a spoléhala se jen na své rodiče. K jejím dveřím přišla zlomená a slabá dívka a žádala je o pomoc, ale jejich reakci nečekala. Těšili se na vnouče, které jim nedala a taky si do ní kopli, jakoby toho na ni už tak nebylo moc. Zabouchli ji dveře před nosem se slovy, že ať k nim neleze. Kahn, její teď už bývalý přítel jim nalhával, že ta špatná a problémová je ona. Ji měli za lhářku. Věřili jemu, místo vlastní dceři. Zůstala sama na ulici se slzami v očích. Přemýšlela už nad nejhorším.. Její jedinou oporou se stala její jediná kamarádka. Čistou náhodou na ni narazila, když procházela městem a hned jí nabídla nocleh. Nebýt jí, ukončila by svůj život. Čas plynul a z toho nejhoršího se nakonec dostala. Vydělává si způsobem, že zpívá po barech a daří se jí. Není sic bohatá, ale ji o peníze nikdy nešlo. Než opustila město plného utrpení, koupila si malinký domek v menším městě Minew, na který si dlouho šetřila. Momentálně však bydlí v mnohem větším domku se svým přítelem. Díky tomu, že umřela na srdeční zástavu, Fabian ji proměnil na upíra, proto je z ní hybrid. Je mlaďounká a než si plně uvědomí, jaké je to být upírem, chce to čas.\n- Inventář: S sebou má nějakou hotovost, aby vyžila, kufr s oblečením bez značky. Vlastní malý domek v chudší čtvrti, ale bydlí u Fabiana.\n- Hlas: https://www.youtube.com/watch?v=60ItHLz5WEA\n- Obrázek: Ebba Zingmark\n- Vzhled: Měří 160cm a váží okolo 47Kg. Je drobná dívka s jizvou na pravé paži, kterou hodně skrývá, i když není ani zase tak velká. Má dlouhé, přírodní zrzavé vlasy po pas, které obvykle nosí rozpuštěné. Stále na očích má brýle, při nejhorším čočky, aby viděla na dálku (Zrak se ji oslabil, po spoustě ranách do hlavy). Její očka mají kaštanovou barvu. Na tvářích má sic pihy, ale jdou vidět spíše zblízka. Nemá je moc výrazné.. Nejraději nosí riflové kraťásky i s tričkem s větším výstřihem (možná se i někdy předvádí, aby klukům ukázala, na co nemají, ale z většiny proto, že se jí to líbí.) Nebo různé šaty. Nejraději nosí zelené, modré či červené druhy oblečení.\n- Schopnosti: Ovládání ohně\n- matka Gianne Loriez, otec Daniell Loriez (mrtvý)\n- nemá ráda doteky (např. chycení za paži) od cizích lidí. Nevadí ji u osob, které zná a důvěřuje jim\n- neumí plavat a takřka se bojí vody, když ji ex přítel topil ve vaně, kdykoliv se šla koupat\n- Facebook: Marie Mau Štěpánová\n- Ostatní postavy: Nina Lauxor Neer, Sophia Alex Linelle, Nicol Dairoow, Vickie Davello, Christine Dwain, Nessa Tarasov\npro Nina Lauxor Neer za Mon Aug 13, 2018 6:32 pm\n- Jméno: Nina\n- Rod: Lauxor\n- Příjmení: Neer\n- Věk: Je jí 19 let, stárnout přestala teprve před rokem\n- Druh: Polodémon\n- Povaha: Laux kdysi patřila mezi osoby, které měly nosánek nahoru. Kdysi jí zajímali peníze, které dostávala od doby, co žila s otcem, nové oblečení a boty k tomu. Byly časy, kdy se chovala jako rozmazlený malý fracek, kterého ostatní nezajímají, city ji byly ukradené, ale přitom jedinou slabinou bylo, když se zamilovala. Zabíjela, ubližovala ostatním a bylo jí to jedno. To všechno patří do minulého času. Dnes je to jiné. Díky nepříjemné zkoušce minulosti se změnila a její život se obrátil vzhůru nohama. Nezajímají ji peníze, nikomu neubližuje a váží si toho, co má. Upnula se na jednoho muže, kterého miluje, a kdyby o něj přišla, už by její život ztratil smysl. Pomohl ji dostat se z nejhoršího. Zvládla znovu zapadnout mezi lidi, kterých se tolik bála. Kdyby ji však někdo zamkl do tmavé místnosti bez světel, začala by panikařit a vyvádět, protože s tím se nesrovnala do teď.\n- Minulost: Jednou se takhle tatínek Laux rozhodl si trochu užít večer. Vyústilo to v to, že si do postele přivedl pětadvacetiletou ženu, lehce omámenou alkoholem, která neměla ani ponětí o tom o co jde.. zkrátka a jednoduše se spolu pomilovali, vzešla z toho malá Nina Lauxor Neer.\nJak vám asi molo dojít, po společně prožité noci otec Ninušky zmizel a ukázal se teprve poté, když si začal všímat, že se kolem utěšitelky jeho klína, začalo motat nějak moc povídaček o dítěti, které se chová úplně jinak, než se děti normálně chovají. Nepláče, nechce pít.\nKdyž se ukázal, zjistil, že se stalo, čeho se bál. Nina z tohoto zešílela, nevěděla co je špatně, nevěděla nic. Malá Nina ztrácela na váze a byla jiná než ostatní děti. Ninina matka nakonec skončila v ústavu pro choromyslné, maličké se bez váhání ujal její otec, u kterého je doteď.\nNina se doopravdy jmenuje jenom Nina Neer, Lauxor je spíše než jméno otce, tak jeho/její rod. Původem je tatínek z Paříže a co si budeme povídat, známý je, že by jste se divili.\nKdyž se jeho rod dostal do povědomí většiny upírů, přijal místo křestního jména svůj rod. Oslovení „Lauxor“ je přeci jen příjemnější než „Francku“.\nKaždopádně se o Ninu postaral a je to taková jeho princeznička. Má ji rád, ona jeho také.. však je snad také jediný, koho bez váhání obejme, políbí či se na něho usměje.\nPřed nějakou dobou se, ale Nina rozhodla, že chce vyrazit a poznávat to i jinde než v Paříži, odkud pochází. Otec jí nebránil. Sbalila si svých pět švestek a odešla..\nPo dobu, co je tady v San Hillesh uběhla spousta času. Předtím bydlela po hotelích, než jednou srazila, teď již svého přítele, který ji vzal k sobě. Jednou byli v pohodě, jednou se chtěli navzájem pozabíjet. Neměli se ze začátku v lásce, ale postupem času se toho hodně změnilo. Navzájem si zachránili život. Postupem času došlo k tomu, že byla unesena, nehezky zraněná a následně znásilněna do teď pro ni neznámým mužem. Zachránil ji její přítel, i když trvalo, než jej dokázala k sobě pustit. Aby toho nebylo málo, objevila se jeho ex přítelkyně, která ji hodila pod auto. Jestli to byla schválnost, nebo si jedoucího auta nevšimla, je ve hvězdách. Následkem toho přišla o zrak. Těžko se s tím smiřovala, jelikož musela být odkázaná na pomoc druhých. To ji na psychice moc nepřidalo, spíše bylo hůř. Byla jako vystrašené plané kuře s naprosto křehkou psychikou. Stačilo jen málo a sesypala se. Díky operaci se ji zrak aspoň trochu vrátil, i když nosí silné dioptrie. V přítomnosti se se svou minulostí v rámci mezí smířila a dokáže fungovat, či být mezi lidmi. Má práci asistentky jedné firmy. Jelikož je teď těhotná ve 4. měsíci, musí být na sebe hodně opatrná. Naštěstí její zaměstnavatel je příjemný a rozumný muž. Chová se k ní hezky a pokud možno, tak ji pomůže.\n- Popis: Platinově bílé vlasy, dlouhé pod lopatky, má bledě modré oči, hodně nepřítomný možná až vystrašený výraz, který hodně klame. Je hubené, drobné postavy. V obličeji má vcelku výrazné rysy, hodně vysoké lícní kosti a trochu propadlé tváře, je u ní normální i úplně mrtvolně bílá pleť.\nNemá žádné vyhrazené oblíbené oblečení, ale co se barev týče, nosí pouze bílou, černou a jakýkoliv odstín šedé, jiné barvy na ní budete jen těžko hledat. Když už je najdete, budou to především jen drobné ozdoby, a nebo pastelové a bledé barvy. Na krku se jí houpe stříbrný medailon od otce, do kterého ukládá fotku matky i otce.\nPokud se ptáte, jestli se maluje tak ne, jen čas od času si přejede rty krvavě rudou rtěnkou..\n- Inventář: Auto, černý cestovní kufr s veškerým oblečením, financemi, i cennostmi.. moc toho nemá, ale nestěžuje si.\n- Hlas: https://www.youtube.com/watch?v=ZliT-nxaVsQ\n- Obrázek: FC: Abbey Lee Kershaw\n- Rodina: Matka: Nina Blackshee – Člověk, žije |Otec: Lauxor Neer – Démon, žije\n- Nosí brýle na dálku\n- Čeká mimčo\n- Ostatní postavy: Charlotte Loriez, Sophia Alex Linelle, Nicol Dairoow, Vickie Davello, Christine Dwain, Nessa Tarasov\nSophia Alex Linelle\nPoèet pøíspìvkù : 273\nJoin date : 23. 09. 17\nLocation : Věk: 21 I Rasa: Kočkodlak\npro Sophia Alex Linelle za Mon Aug 13, 2018 7:20 pm\n- Jméno: Sophia Alex\n- Přezdívka: Soph\n- Příjmení: Linelle\n- Věk: 21\n- Druh/Rasa: kočkodlak\n- Povaha: Sophia byla veselá a usměvavá dívka. Milovala zábavu, povyražení, či seznamování s novými lidmi. Ráda motala hlavu chlapcům, jelikož byl o ní velký zájem, hlavně na škole. Nikomu nedávala šance, ale přeci jen se našel někdo. Odlišoval se a něco ji na něm zaujalo a nakonec se dali do kupy. Všechno hezké jednou končí a po onom incidentu se všechno rázem změnilo. Nesnášela lidi a držela si od nich odstup. Neseznamovala se s nikým a všechny od sebe odháněla jejím arogantním chování, kterým zakrývá všechny své pocity, které se snažila co nejvíc skrývat. Úsměv už u ní nikdo dlouho neviděl a připadala si spíše na útěku. Nikde si nepřipadala v bezpečí a už nikdy se nehodlá vrátit do domu, kde všechno začalo.. Vzhledem k tomu, co se ji stalo je na tom snad ještě hůře.\n- Minulost: Soph se narodila v létě, jako člověk. V úchvatném a teplém období, kdy všechno bylo probuzené k životu. Její matka měla rizikové těhotenství a vlastně hrozilo, že během těhotenství mohla potratit. Mohla mít staršího sourozence, ale při nešťastném pádu ze schodů prvně potratila, proto při druhém musela být opravdu opatrná a hlavně její rodinná lékařka na ní dávala velký pozor. Naštěstí se narodila ve španělské nemocnici v naprostém pořádku a dostala dvě jména. Jedno ji vybral otec a druhé matka. V té době se její otec choval jako otec. Pečoval o malou, tak i o svou manželku. Soph byl rok, kdy rodiče otce umřeli a on se uzamkl do sebe. Práce byla pro něj únik od těchto špatných myšlenek a moc se o svou dcerku nezajímal.\nBylo jí v té době pět let. Žila ve velké vile, což mohlo spíše připomínat velký palác ve Španělsku. Se svou služebnou, která ji měla na starosti, chodila ráda po městě, aby si prohlédla krásy města. Byla již jako malá šikovná, mohla mít všechno, na co si prstem ukáže, ale chtěla jednu věc. Získat pozornost svého otce. Matka se jí normálně věnovala, ale otec ji neustále opakoval větu “Mám moc práce.“ Byla z toho zklamaná. Svého otce má nesmírně ráda a i když by mohla takto chodit za matkou, raději by byla s otcem, i když její naděje pomalu ubývají. Otec měl totiž velký luk vystavěný nad svým pracovním stolem a fascinoval jí. Prosila jej stále, zda bude moct se z něj naučit, ale.. Ne. Práce pro něj byla přednější. I kdyby vedle něj vybouchla bomba, stejně si toho nevšimne. Možná svého otce otravovala často, ale byla peci jen malá holčička, které se hezky věnovala jen máma, kterou samozřejmě má ráda.\nBylo ráno. Malou Soph vzbudila její “chůva“ Vinne, která ji má stále na starosti. Na sobě měla roztomilou růžovou košilku a usmívala se jako andílek. Jako každé ráno ji Vinne pomohla se obléknout do něčeho teplejšího a vyrazila posnídat. Měla své oblíbené tousty. Po snídani se jako každé ráno rozeběhla do kanceláře svého otce, kdy jej jemně zatahala za rukáv a hodila po něm nevinný výra, aby se nad ní konečně smiloval. Odhodil tužku a vážně se na ni podíval. “Mohla bys s tím konečně přestat?! Nebudu si s tebou hrát, tak už to pochop!!“ ujely mu nervy z toho všeho okolo a hold to schytala jeho malá dcerka. Slzy se ji hned nahrnuly do očí a udělala několik kroků dozadu, než se rozutekla pryč. Hned si však uvědomil chybu. “Sophie.. Sophie neutíkej, počkej!!“ křikl za ní, avšak se během okamžiku za ní zabouchly hlavní vchodové dveře. Venku byl napadaný sníh a teploty v mínusu a ona byla opravdu nalehko. Soph našli až po několika hodinách, kdy skončila v bezvědomí prochladlá ve starém skladu. Chodidla měla nejvíce promrzlé a málem o ně i přišla. Hodně dlouho se léčila ze zápalu plic a silných horeček. Trvalo přes rok, než mohla opět normálně fungovat.\nDen D. Dnes Soph slaví své patnácté narozeniny. Od onoho dne se cítila lépe, ale i tak byla více pod kontrolou, i když s ní cloumala puberta a nebyla z věčné kontroly nadšená. Ale i ona událost byla k něčemu dobrá.. dovolila ji lekce lukostřelby. S otcem do teď vůbec nepromluvila. Nikdy mu to nedokázala odpustit. Naštěstí ve škole ji nikdo nehlídal a tam se chovala úplně jinak. Hodně s ostatními komunikovala a bavila se s kámoškami o klucích. Posledním rokem, než bude muset přejít na střední. Soph byla průměrná dívka, hlavně se učit musela, aby podle matky neudělala ostudu celé její rodině. Den ve škole proběhl, jako každý jiný, než byl čas jít domů. Rozloučila se se svými kamarádkami a nasedla na své kolo. Rozjela se domů, přičemž samozřejmě byla na sebe dost opatrná.. Doma na ni čekala oslava a spousta nových dárků. Ano, dárky měla moc ráda, ale nikdy nebyla rozmazlenou holčičkou, která by se dala uplatit, což si myslela, že otec dělá. Od něj dárek nepřijala. Všimla si na oslavě jednoho.. kluka, kterého nikdy neviděla, ale stál tam tak opodál a moc se do konverzace nezapojoval. Byl jiný a to, že se ji nesnažil lézt do zadku, aby ji získal ji opravdu fascinovalo. Hned se s ním dala do řeči a padli si do oka. Jednoduše ji pobláznil.\nDnes je tomu dva roky, co se dali s Danielem do kupy. Milovala ho a on zřejmě miloval ji. Trávili spoustu času spolu, když nestřílela z luku, který byl jedním s dárků. Onen luk byl krásné zelené barvy a dávala na něj pozor. Byl večer. Soph byla v kině s Danem a dohodli se, že přespí u ní doma. Ona asi ví, co přijde a.. ráda své poprvé přijde zrovna s ním.. Dost se bavili, i když.. ji Dan přišel nějaký zvláštní.. “Děje se něco??“ optala se ho, když stáli před domem jejích rodičů. Bylo ji sic 19, ale matka moc nechce, aby se osamostatnila.. bojí se o ni. “Ne, nic.“ dočkala se odpovědí a ona jen pokývla hlavou. Dostali se tiše dovnitř. Přišlo ji, že Dan moc rychle otočil.. jakoby to ani nebyl on.. Zabouchl za sebou dveře a rychle se k ní přiblížil, přičemž ji nehezky natiskl ke zdi a dlouze si k ní přičichl. “Dane, nech toho prosím.. není mi to příjemné..“ Zamumlala, ale on nijak nereagoval. “Budeme spolu žít dlouho..“ ten jeho úšklebek... nikdy nezapomene.. Nestačila nijak zareagovat a před ní se objevil gepard a zakousl se ji do boku. Ozval se její křik, který přivolal její matku, čímž geparda, který se i před ní proměnil zpátky.. Měla o ní strach, ale.. celkem měla strach z toho, co bude.. něco o nich četla a.. nechce, aby její dcerka skončila jako nějaké zvíře.. Soph měla neskutečné bolesti a krev rychle unikala z jejího těla, než byla tma.\nProbudila se na druhý den ráno. Byli u ní oba, přičemž máma se nedokázala zastavit.. Cítila se opravdu divně a hlavně její hlava chce vybuchnout. Promnula si oči, než opatrně se posadila. Snažila se je ujistit, že je v pořádku, ale.. sama věděla, že nic nebude v pohodě.. její smysly byly.. silnější. Může jen věřit v to, že se nepromění, vlastně by ani nevěděla jak, což však zakřikla. Neuběhlo ani pět minut, co se probudila a před nimi stál na všech čtyřech černý panter. Pohledem přejela po nich. Bylo to opravdu zvláštní, ale jen tak se prošla, než se proměnila zpátky.. Na jednu stranu bylo fascinující, co dokáže, ale.. slova její matky ji nemile překvapila. “Tohle.. nemůžeme mít doma.. zkazí nám to pověst a může nás to sežrat..!!“ zklamaně na mámu koukla a když udělala krok k ní, od ní couvla. “Nepřibližuj se..!! Jsi monstrum.. tohle už není moje dcera.. Sbal se a vypadni!!“ tohle ji nahrnulo slzy do očí a uhnula, aby mohli vyjít z jejího pokoje. Ranila ji její slova.. hodila do batohu několik věcí a nějakou hotovost.. neví, ke komu by mohla jít.. Popadla svůj luk se šípy a vypařila se pryč.. někam do lesa.. Potřebovala čas, aby se přes její slova přenesla a i přes zákaz do vily se tam vkrádala.. Někde se vyspat musela a v lese spát nechtěla.. Věděla místo ve vile, kde nikdo nechodí a dá se přespat. Občas se večer probíhala, jako panter, což byla chyba.\nUběhl rok a běžná rutina byla stejná.. stále přespává ve vile a nikdo ji ještě nenašel, ale.. lidem se vyhýbala, proto ani do školy nechodila.. Byla dost odtažitá a za ten rok skoro vůbec nepromluvila. Bylo šero, kdy se z lesa vracela, ale něco se ji nezdálo.. čím blíž k vile byla, tím více cítila vůni krve, což ji donutilo jít k hlavnímu vchodu, které.. byli pootevřené?? Otevřela je a všude bylo ticho. “Halo??.. je tu někdo??..“ optala se, ale kráčela za vůni krvi, která se ji nelíbila.. došla do velkého obývacího pokoje a strnula. Stála jako sloup. Tohle bylo něco, co nikdy nechtěla vidět. Otec byl rozpůlen přes bok, přičemž vnitřnosti byly po celém pokoji. Střeva visely z lustru a krev kapala na zem a matka.. vyrvané srdce, jenž leželo na velkém skleněném stole. Jejich výrazy byly.. opravdu vystrašené.. celá se třásla a slzy se ji hrnuli do očí. I přes to, že ji vyhnali, byli rodina a přijít o rodinu a blízké.. je nejhorší. Přejela po názvu na zdi, jenž byl napsán krví. “Neutečeš mi, čičinko“ donutilo jí to okamžitě se pohnout pro své věci a vypadnout. Luk tu nemohla nechat a zaběhla někam do lesa, kde se ukryla. Do dnes má z toho noční můry a špatné vzpomínky. Do dnes si dává veliký pozor a raději z hlavy nesundává kapuci. Ukrývá se před civilizací a nehodlá se do ní nijak zapojovat. Nesnáší lidi. Našla si malou jeskyňku hluboko v lese, ve kterém se po čase dost vyznala a moc nevylézala.. jíst však musela. Bála se proměňovat, i když spala v podobě pantera, jelikož panter byl přeci jen silnější, než ona sama.. Když někam musela, hodně se koukala okolo, jak nějaký paranoidní člověk, ale.. slova na zdi má zabudované v hlavě. Někdy spí i jinde, aby ji nemohl šanci dotyčný najít..\n-Inventář: Nevlastní žádný dům. Kdysi pobývala v lese na různých místech, ale teď je dlouhodobě u Vala, těžko říct, jak dlouho zůstane. Má nějaké oblečení a luk se šípy.\n- Hlas: https://www.youtube.com/watch?v=t8OCgyz49M0\n- Vzhled: Vzrůstem je 165cm a váží okolo 52kg. Hubená červenovlasá dívka, která toho pojí nesmírně málo. Její oblíbená barva je černá, stejně jako její myšlenky. Její samota je ubíjející, ale nenašel se nikdo, komu by dokázala důvěřovat.. láska ji zničila život. Její oči jsou zářivě modré, jako moře. (fotka jejího obličeje je orientační, ne přesný). Momentálně jí byl vytvořen nedobrovolně cejch na vnitřní straně levého zápěstí.\n-nemá ráda doteky\n-Facebook: Marie Mau Štěpánová\n- Ostatní postavy: Nina Lauxor Neer, Charlotte Loriez, Nicol Dairoow, Vickie Davello, Christine Dwain, Nessa Tarasov\nLocation : Věk: 23 I Rasa: Kočkodlak\npro Nicol Dairoow za Mon Aug 13, 2018 7:53 pm\n- Jméno: Nicol\n- Přezdívka: Nicolko (Tak ji smí nazývat jen její bratr)\n- Příjmení: Dairoow\n- Věk: 23\n- Povaha: Nicol nemá moc ráda lidi, je spíše hodně upnutá na svého dvojvaječného bratra, pro kterého je schopná udělat cokoliv, klidně obětovat svůj vlastní život. Je vůči okolí chladná, drží si od lidí spíše odstup, což se nedá říct ke svému bratrovi. Má kamarádku, která se přes její chladnou slupku dostala a důvěřuje. Jelikož se narodila jako první, chce jej ochraňovat, i když on jí to vůbec neulehčuje. Má s ním starosti, ale nevadí jí to, stará se o něj moc ráda, i když doma si občas připadá, jako služka.. avšak nic neřekne. Svého bratra se snaží vést po dobré cestě, což se ji moc nedaří..\n- Minulost: Jak bylo zmíněno, Nicol se narodila o minutu před Michaelem. Už jako malá si však přišla odstrčenější od rodičů. Tak či tak byl bratr pro ni nejdůležitější, i když ji chování rodičů dost mrzelo, což se snažila skrývat a nedávat najevo. Už od mala byla na ní kladená určitá zodpovědnost, avšak nikdy nezklamala, jelikož si vždy myslela, že si tím získá jejich přízeň. Nakonec to vzdala a moc s nimi nemluvila. Udělala vše, co měla a nic víc neříkala, což se po čase projevilo i vůči ostatním. Chovala se tak, jak s ní bylo zacházeno od mala. K spolužákům i k veškerým ostatním lidem se chovala chladně, proto si hlavně hleděla svého. Ve svých patnácti však zjistila, kým je. Proměňovala se v černého tygra.\nS bratrem chodívala sic na základku, ale jejich studijní cesty se oddělili, jelikož se vydala na cestu medicíny. Byla chytrá dívka a hodně se učila, aby patřila mezi nejlepší, avšak nechlubila se tím před nikým, ani se nepovyšovala, jelikož matce i otci to bylo jedno. S jednou holčinou se takto seznámila, když požádala Nicol o pomoc s učivem. Teď jsou nejlepšími kamarádkami. Chtěla pokračovat ve studiu a hned po střední s pomocí rodičů se odstěhovali do krásného domku se zahradou a tam si zařídila dálkové studium na vysokou školu medicíny. Na některé přednášky samozřejmě musela, ale nevadilo jí to. Momentálně dostudovala poslední rok na vysoké škole, bude si hledat práci v nemocnici.\n- Inventář: Se svým bratrem vlastní dvojpatrový domek. Nicol má horní, bratr spodní patro. Vlastní bílou veverku, pro kterou má i vybavený pokojík, aby neutekla. Veškeré finance má na starosti ona, jelikož je přeci jen zodpovědnější, než Michael. Vlastí motorku, ne zrovna pomalou zelenočerné barvy.\n- Hlas: https://www.youtube.com/watch?v=MX59reg-dAU\n- Vzhled: Tak.. Nicol měří 170cm s 60kg. Drobná dívka s havraními vlasy, které nechává růst a nekrátí si je. Jejich délka je do půlky jejího pasu, o které se stará, i když je hlavně nosí v drdolu. Nosí kožené bundy a nebo dlouhé kabáty ke kolenům. Její oblíbená barva byla samozřejmě černá, proto nosila tmavé, či černé oblečení. Její barva očí je až zavádějící, ona je přirovnává k oříškovými, ať si každý říká, co chce. Neoblékala se jako každá druhá holka, která nosí výstřihy až k pupku, či mini šaty. Možná se někdy oblékala jako kluk, ale nosí jen to, co chce ona a kecat si do toho nenechá..\n- bratr Michael Dairoow\n- Ostatní postavy: Nina Lauxor Neer, Charlotte Loriez, Sophia Alex Linelle, Vickie Davello, Christine Dwain, Nessa Tarasov\nNaposledy upravil Nicol Dairoow dne Mon Aug 13, 2018 8:04 pm, celkově upraveno 1 krát\nJoin date : 13. 08. 18\npro Matthew Connor za Mon Aug 13, 2018 8:03 pm\nPovaha: Na prvý pohľad vám Matt môže prísť ako čudák. Prečo? To je jednoduché, Matt trávi viac času s mŕtvymi ako živými a odrazilo sa to na jeho psychike. Väčšinu času svet okolo seba berie vážne, niektorí by povedali, že až príliš vážne, hlavne keď sa jedná o nebezpečenstvo, je na svojich blízkych veľmi háklivý. Avšak má to aj svoje výhody. Matt je ako bútľavá vŕba, ktorej poviete všetky svoje problémy a viete, že ich nikdy nikomu nevyzradí a ešte sa vám aj pokúsi poradiť. K tomu sa viaže jeho druhá dobrá, ale nudná vlastnosť. Je veľmi inteligentný a to sa odráža na jeho prejavoch a správaní. Väčšinou berie svet z pohľadu tretej osoby, na problémy sa snaží nájsť logické riešenie, ktoré nikomu neublíži a keď sa dá, vyhýba sa nepriateľstvu s kýmkoľvek. Avšak Matt nemá len dobré stránky, ako každý človek, má aj stránky zlé. Nie je nezvyčajné, aby Matt z ničoho nič prepadol depresiám a krízam, vďaka ktorým je mlčanlivý a odtiahnutý, v takých chvíľach trávi väčšinu času doma alebo vo svete mŕtvych, kde premýšľa. Matt nie je ten typ, čo by si nutne potreboval hľadať nových a nových priateľov, ľudí to k nemu tiahne aj samých a jeho priateľstvá sú väčšinou dlhodobé, ak nie na celý život. Je úprimný, priateľský a oddaný, ale aj spravodlivý a to niekedy aj v tom zmysle, že dá za pravdu nepriateľovi svojho priateľa. Málokedy sa stane, že by niekomu ublížil, myslí si, že násilie problém nerieši, ale nemá problém sa efektívne brániť, keď na to príde. Hnev uňho zaznamenáte veľmi zriedkavo a aj to je tichý, chladný hnev, ktorý pripomína ticho pred búrkou.\nMinulosť: Pred dvanástimi rokmi bol Matt mladý, príťažlivý a vzorný otec, zdroj žiarlivosti všetkých priateliek jeho manželky Alice. Mal dve malé trojročné dcérky, jednovaječné dvojčatá, krásne dievčatká, na ktoré bola pyšná celá rodina a Matt si nemohol priať krajší život. Mal skvelú prácu, vďaka ktorej trávil veľa času doma a predsa zarobil toľko, aby uživil seba a svoju rodinu a Alice sa mohla venovať domácnosti a dcérkam. Potom sa však všetko behom jedného večera zlomilo. Matt sa vrátil domov neskôr, ako zvykol z dôvodu, že mal veľa práce a našiel vchodové dvere domu vylomené. So stiahnutým hrdlom vbehol dnu a našiel v obývačke na zemi obe svoje dcérky mŕtve, zaškrtené. V tom momente mal pocit, ako by sa mu duša roztrhla na tisíce kúskov a so žalúdkom, ktorý bol ako ťažký, chladný kus kovu šiel hľadať Alice, ktorú našiel v kúpelni, znásilnenú, posiatu modrinami a obesenú na jeho vlastnom opasku. Netreba popisovať, ako sa Matt cítil, nikto by nedokázal slovami opísať jeho žiaľ a žiadny matematik by nespočítal slzy, ktoré v ten večer vynoril. So zatvorenými očami držal v náručí manželku a plakal, nariekal a prisahal, že sa pomstí, až nakoniec zistil, že v náručí už Alice nemá. Dezorientovaný vstal a rozhliadal sa, nechápal, ako telo jeho manželky mohlo len tak zmiznúť, s panikou zbehol dolu presvedčiť sa, že jeho dievčatká ešte ležia na zemi, ale ani tie sa tam nenachádzali. Vybehol teda pred dom, aby zastavil zlodeja a tam ich našiel, krásne, živé a... priezračné. Snívalo sa mu? Nie... Matt sa ocitol vo svete mŕtvych, prvá živá bytosť, ktorá vstúpila do limba. Matt podvedome vedel, že tu skutočne nie sú, to mu však nebránilo sa rozplakať od šťastia ešte viac, ale iba na chvíľu, lebo jeho rodina sa mu pomaly rozplývala pred očami. Posledné, čo si zapamätal boli ich milujúce pohľady a úsmevy, ktoré ho zohrievali aj roky po tomto incidente. Prebehlo veľa rokov a Matt blúdil limbom, aby svoju rodinu ešte raz uvidel, pretože nechcel uveriť, že by do neba odišli bez neho... Párkrát bol v pokušení si ublížiť, ale v poslednej chvíli ho zachránil obraz rodiny, ktorý videl naposledy. Nie, nechceli by, aby zomrel takto zbabelo. Dvanásť rokov prebehlo od incidentu, kedy Matt stratil všetko a získal schopnosť, ktorú preklínal a predsa ju považoval za dar. Život, ktorý mal zmizol, z práce, ktorú robil ho vyhodili a Matt nakoniec žil život tuláka a samotára, cestoval z mesta do mesta a objavil nový zmysel života v pomáhaní druhým. Vyštudoval medicínu s úžasnými výsledkami a vystriedal viacero prác ako doktor, až nakoniec pristúpil na post primára v nemocnici v San Hillesh.\nInventár: Matt vlastní malý domček na kraji mesta. Zbraňami opovrhuje, jeho jediná "výzbroj" je ploskačka, v ktorej nosí vodku.\nVzhľad: Matt má 187cm a váži 82kg, má celkom vypracovanú postavu, na svoj vek vyzerá celkom mlado. Preferuje neupravený vzhľad, čo znamená väčšinou trochu dlhšie strnisko a strapaté vlasy, ktoré si občas nechá narásť na dlhšie, ale zakaždým ich nakoniec skráti. Čo sa týka oblečenia, nie je vyberavý, vezme si na seba hocičo, čo mu je pohodlné, ale má radšej tmavé, menej výrazné oblečenie.\nSchopnosť: Limbo - Matt dokáže ľubovoľne prechádzať medzi dvoma dimenziami. Jedna z nich je svet, ako ho poznáme a druhá je limbo, dimenzia na vlas rovnaká ako reálny svet, ale miesto živých bytostí je obývaná dušami mŕtvych, ktorí zostali na zemi. (Tieto duše vidia médiá.) Keď prejde do Limba, z reálneho sveta v okamžiku úplne zmizne a znova sa objaví na mieste, kde sa z limba vrátil späť. Čokoľvek sa v limbe stane, zostávam tam, následky jeho akcií sa neprenášajú do reálneho sveta (rozbije obraz v limbe/obraz v realite zostane nepoškodený), ale vďaka pravidelnému tréningu je schopný toto pravidlo porušovať a čiastočne porušiť bariéry medzi dimenziami vo svoj prospech.\nJoin date : 14. 08. 18\npro Conall Rhees za Tue Aug 14, 2018 1:20 pm\n- Jméno: Conall Edin Quinn\n- Přezdívka: -\n- Příjmení: Rhees\n- Věk: 32\n- Pohlaví: Muž\n- Druh/Rasa: Člověk\n- Povaha: Conall není nijak zvlášť společenský typ. Většinou nechodí do přeplněných barů nebo diskotérek. Dává přednost kavárnám a knihovnám, i když tam moc nezapadá. Od pohledu je odtaživý a může se jevit i trochu nebezpečně. Když se s ním někdo pokusí navázat konverzaci tak dotyčného nijak neodbije ani se nechová nepřátelsky nebo stydlivě. Naopak, nejprve se chová přátelsky, pár minut s osobou klábosí a až pak se vypaří. Pokud se vám nějak podaří se stát jeho přítelem, takřka se vám promění před očima. Chová se podobně přátelsky jako s cizími. Před přáteli se však nepřetváří, hází jeden trapný vtípek za druhým, kdykoliv je možnost a je celkově uvolněnější. Dotyčný si musí dávat pozor co mu řekne, jelikož to dokáže rozebírat nejmenších detajlů. Na druhou stranu, pokud vidí že narazil na něco co je druhému nepříjemné, tak to nerozhlašuje jako večerní noviny. Pokud se tedy nejedná přímo o někoho, kdo mu zrovna nepřirostl k srdci.\n- Minulost: Narodil se ve Walesu, ve městě Pembroke. Jeho rodiče měli už jednu dceru. Když bylo Conallovi osm a jeho sestře sedmnáct, narodilo se ji první dítě. Jeho výchovu hodila na starost svým rodičům. Ti byli většinu času v práci a ve zbytku se toulali v barech a sem tam i v cizích postelích, a tak zůstala většina výchovy na Conallovi a jeho chůvě. Za pět let si jeho sestra pořídila další dvě. V šesnácti je matka opustila se svým milencem když zjistila, že je jedna z milenek jejího manžela těhotná. Otci to moc jako tragédie nepřipadalo. Dítě si vzal k sobě, jelikož ho matka nechtěla. Kvůli zvýšeným nákladům a sníženým příjmům se přestěhovali do menšího domu ale i tak byli celkem spokojení. Když byl na střední, začal se věnovat řezbářství. Ve dvaceti se odstěhoval do Liverpoolu a začal si řezbářstvím vydělávat slušné peníze. Ty se zalíbily jeho povedené familii a tak je z něj začali tahat. Každej na něj měl jinou páku: sestra se musela sama starat teď už o čtyři děti (každé mělo jiného otce), matka se odstěhovala ke svému milenci do Skotska a tím ztratila práci, a otec se staral sám o své nejmladší dítě a žil jen z podpory, jelikož ho kvůli věku vyhodili se zaměstnání. Po deseti letech mu ruply nervy a rozhodl se odstěhovat někam daleko, aniž by si toho kdokoliv z rodiny všiml. Moc těžké to nebylo, kdykoliv za ním přišli, zajímali se o peníze a ne o mizející krabice s osobními věcmi. A tak se přestěhoval z Anglie až do Kanady do Minew, kde si maluje klidnou a pohodlnou budoucnost.\n- Inventář: Jednopatrový domek se zahradou u kolejí, ojetý SUV-čko. Zahradu nestihl nijak zvlášť zkulturnit ale má tam malou kůlnu kterou využívá jako pracovnu. Dům má spoře zařízený, vzal si z Liverpoolu hlavně věci nezbytné k životu. V šatníku a mu válí pár triček různých barev, džínů a několik bund a sak. Většinou nosí svou oblíbenou koženou bundu co má snad od jakživa.\n- Obrázek: FC-Santiago Cabrera\nPostavu nemá nijak moc vysportovanou ale pod oblečením se mu rýsujou nějaké ty svaly\n- Dodatek: Na veřejnosti ho neuvidíte držet v ruce cigaretu ale jeho obývak jimi silně zapachá, jelikož si nikotin vychutnává jen v soukromí domova.\nMá slabý velšský přízvuk.\n- Ostatní postavy: -\nLocation : Věk: 20 I Rasa: Magian / Vlkodlak\npro Nessa Tarasov za Tue Aug 14, 2018 8:57 pm\n- Jméno: Nessa\n- Přezdívka: Ness\n- Příjmení: Tarasov\n- Druh/Rasa: Hybrid - Magian / Vlkodlak\n- Povaha: Nessa se dá považovat za nepředvídatelné stvoření. Na jednu stranu se může chováním zdát jako dítě, ale na druhou by neměla sebemenší problém vám vrazit v nehlídaný čas nůž mezi lopatky. Miluje násilí. Čím je druhý více nebezpečný, tím více se o něj zajímá. Kdybyste hledali vrbu na vypovídání se, za ní byste chodit neměli. Jí problémy druhých nezajímají. Od ní lítost nebo nějakou radu nečekejte. Vůbec nemá strach ze smrti ani z ničeho jiného. Jelikož dobrovolně riskuje svůj život, tak jí je to naprosto jedno. Je dá se říct šílená. I kdybyste ji unesli a mučili, ještě vás k činům bude pobízet. Miluje pohled na krev. Podle ní má nádherný odstín, co může existovat. Ti, kteří ji potkají, z ní mají buď strach, či divný pocit anebo ji mají za pouhé děcko, které by měl někdo vychovat. Od takové dívky by nikdo nečekal, že se umí i dobře bít. Jacopo ji hodně připravoval.\n- Minulost: Narodila se obyčejné rodině v Rusku. Její matka se o ni starala a otec ji měl taky moc rád, ale chodil do práce. Její otec Luciano byl taky členem ruské mafie, proto jeho myšlení a braní okolí bylo jinde. Myslel si, že může všechno, co jen chce. Měl velkou zálibu chodit po bordelech. Netajil se moc tím. Odůvodňoval to tím, že: „Když mi nedá, psycho ženská, budu chodit jinam.“ Ano, její matka Thea je dlouhodobě psychicky nemocná. Nechce však brát prášky. Nebyla v pořádku už před porodem a on to moc dobře věděl. Místo toho, aby ji pomáhal, akorát ji do země zadupával více. I když se to Thea snažila nějak překousnout, nedalo se. Jednou to muselo prasknout. V té době bylo Ness 6 let, když nemohla spát, sledovala svou matku, jak mu zabodla nůž do oka, a táta křičel, aby toho nechala. Byl to silný muž, ale i tak jej dost oslabila. U toho to však nezůstalo. Nějak jej povalila na zem, sedla na něj obkročmo, zatím co nožem hyzdila jeho tělo. Bránil se, ale ona nepřestávala. I když byl po smrti. Na Ness občas dopadla nějaká ta kapka, protože stále velice blízko. Nic to s ní neudělalo. Nekřičela, aby otce nechala a pomohla mu. Vůbec nic. Těžko říct, co se takové malé dívence honilo hlavou. Všechno zastavila policie, kterou přivolali sousedi. Musel to být údajně velký hluk. Po onom incidentu matku zavřely do psychiatrické léčebny, a jelikož neměla nikoho, kdo by se o ni postaral, skončila v dětském domově. Vystřídala se u ní spousta odborníku, ale divili se, že to zvládá úplně v pohodě. Co aspoň pochopila, tak podle nich je to trauma, ale projeveno jinak, než bývá.\nJednoho dne, co se mírně pohupovala na houpačce a u toho si něco pobrukovala, přistoupil k ní nějaký vysoký muž v černém. Nevypadal jako jeden z těch odborníku, co za ní chodily. Představil se jako Jacopo, známý jejího otce - mafián. Dlouho trvalo, než vše vyřídil a mohl si ji vzít do péče, proto si ji nevzal hned po incidentu.\n„Otec chtěl, abych se o tebe v jeho nepřítomnosti postaral.“ sděloval, zatímco ji za ručičku vedl k autu. Jelikož z něj nepociťovala strach, šla s ním bez problémů. Malá holčička nastoupila do černého auta, které se rozjelo pryč.\nCo může vyrůst z dívky, která je v denním kontaktu s mafiány, pro někoho dost špatnými lidmi, se kterými se nechcete dostat do křížku?? Křehká dívenka těžko. Vraždu brala jako normální věc a krev už viděla tolikrát, že ji nevadí si ušpinit ruce. Lítost?? Jemnost?? Strach?? Neví, co je to. Mohla si dělat, co jen chtěla, mimo jejich zásady.\nKdyž ji bylo 15, poprvé se zamilovala a to byla i doba, co získala svou schopnost. Myslela si, že je to opětovné, ale on si s jejími city pohrál a následně odkopl. Pokoušela se dostat do jeho přízně zpátky, jelikož s tímto se nehodlala jen tak smířit. Z telefonátů to přerostlo na stalking, avšak jiného kalibru. Nebyla vidět. Popravdě se nedokázala smířit s tím, že si našel jinou. Začala se řídit heslem: „Buď ho budu mít já, nebo nikdo.“ To taky dodržela. Nepozorovaně se dostala k němu domů, kde jej napadla sekáčkem na maso. Prvně mu rozpárala břicho, aby z něj vyndávala všechny vnitřnosti, než jej celého začala porcovat na kousky. Jeho ostatky jsou schované po celém městě, dala si takovou práci, že ho do teď nikdo nenašel. Ona z toho byla spokojená a to ji stačilo. Komu se to však nelíbilo, byl Jacopo. Začínal si uvědomovat, že její chování není tak úplně v pořádku, jak si myslel. Bylo pozdě na to uvědomit si, že ve výchově udělal chybu.\nI když se ji pokoušel spravit, vše se akorát prohlubovalo. Milovala sledovat někoho, kdo umírá, zvlášť když je kolem krev. U věcí, před kterými by normální člověk utíkal, se jim postavila čelem. Pocit nebezpečí se jí líbil a přitahoval ji. Při jednom incidentu ji pokousal vlkodlak. Dalo ji zabrat, než přijala své schopnosti a teď už je ovládá celkem v pohodě. Využívá je pro svůj prospěch. Její fotka se začínala zobrazovat ve zprávách. Jacopo jí chtěl po tom všem poslat na léčení, ale to okamžitě odmítla. Nakonec se rozhodla, že se odstěhuje z Ruska. Po dlouhém cestování si našla město, kde koupila menší byt. Není tomu dlouho, co se sem přistěhovala, teprve to tu poznává.\n- Inventář: Vlastní nějakou hotovost z dědictví po otci, malý byt, který si odkoupila a auto, které ji daroval k 18tinám Jacopo\n- Hlas: https://www.youtube.com/watch?v=TY5m1QL14-4\n- Obrázek: FC: Margarita Bielskaya - Маргарита Бильская\n- Vzhled: Na pohled drobná dívka, co měří 172cm a váží 65kg, ale zdání může klamat. Když začneme u vlasů.. Nejen barvy, ale i délku střídá jako ponožky. Jednou chce modrou, nechá si je obarvit, pak chce zase bílou a tak se to opakuje. Momentální odstín jejich vlasů je šedá, ztrácejíc se do světlejší, avšak ne moc, protože část konečků je nabarvená červeně. Je to neobvyklé a teď je s tím spokojená. Nač by si taky stěžovala?? Její oči chytají modrozelený odstín, ale někdy nosí kontaktní oči, když se jí chce. Její pleť je světlounká posetá pihami pod očima. Ty někdy zase skrývá make-upem. Má lehce plnější rtíky, pod kterými dříve nosila piercing. Není třeba se ptát, odkud pochází. Stačí jen, aby promluvila. Každý totiž pozná ruský přízvuk.\n- Schopnosti: Dokáže se zneviditelnit. Je pro ni velice jednoduché se ztratit v davu, aby kdokoliv nezaznamenal, že doslova zmizela. Umí chodit opravdu tiše, takže v neviditelnosti jen těžko zjistí, kde je. Co je zajímavé, tak ve chvíli kdy se zneviditelní lehce zeslábne její pach. Snadno tak zmizí v davu a když se rozhodne utéct lehce ji ztratíte.\n- Ostatní postavy: Nina Lauxor Neer, Charlotte Loriez, Sophia Alex Linelle, Nicol Dairoow, Vickie Davello, Christine Dwain\nPrávě je Wed Aug 22, 2018 1:04 am\nForumotion.com | Invision | free forum support | Kontakt | Report an abuse | Sosblogs.com


PressReader - MF DNES: 2016-11-04 - Zase ty staré plány na nové přehrady\nZase ty staré plány na nové přehrady\nMF DNES - 2016-11-04 - NÁZORY -\nNení mnoho případů, kdy se vědci i politici napříč politickým spektrem na něčem shodnou. Jedním z nich je neutěšený stav české krajiny, která není schopna zadržovat vodu. To je třeba napravit. I v tom je shoda. Až spravíme krajinu, můžeme uvažovat o přehradách. Politici však chtějí nejdříve betonovat. Místo komplexních nápravných opatření v celém povodí tahají ze šuplíků prastaré plány na nové přehrady, jako je ta v Pěčíně v Orlických horách.\nPředevším zemědělská půda, ale i lesy prošly od padesátých let mnoha devastujícími zásahy a jejich kvalita a důležité funkce, hlavně schopnost zadržovat vodu, se oslabily. Náprava nepřišla ani se sametovou revolucí. Poškozená půda není ani schopna vázat vodu, která by byla k dispozici v období sucha. Krajinu jsme si prostě zničili a musíme ji „spravit“.\n„Pro udržení příznivého vodního režimu je nutné uplatňovat opatření v krajině, která podpoří přirozenou retenční schopnost krajiny a přispějí ke zvýšení její odolnosti vůči klimatické změně,“píše se v oficiálních strategických dokumentech. To se ovšem neděje. Místo nutných opatření na malých tocích v celém povodí, jako je například obnova tlumivých rozlivů toků v nivách, revitalizace toků či obnova pramenišť, se najednou objevují nesmyslné projekty. Přehrada v Pěčíně by nejen zničila velmi cennou lokalitu kaňonu říčky Zdobnice, ale zároveň by připravila o domov řadu lidí.\nParadoxní je, že hlavní důvod stavby přehrady – zásobování Hradce Králové pitnou vodou – zpochybnili sami zástupci Sdružení oboru vodovodů a kanalizací ČR. Dalším argumentem stavby přehrady Pěčín je schopnost nádrže zlepšovat průtoky, a tím pomáhat ekosystémům níže v povodí. Ovšem i to je diskutabilní. Nejsem a priori proti stavbě přehrad a chápu, že především kvůli dopadům změny klimatu může nastat situace, kdy celospolečenský zájem převáží negativa spojená s jejich výstavbou. To ovšem podle většiny odborníků není případ přehrady Pěčín. — Jan Freidinger, Greenpeace


Tady se Paříž opakovat nebude! Pohotová ochranka ve finále v Halle zabránila dalšímu protestu | Tenisový svět\nFinálové utkání turnaje v Halle, v němž Hubert Hurkacz porazil světovou jedničku Daniila Medveděva 6:1, 6:4, zažilo obdobnou situaci jako letošní Roland Garros. I když ne tak docela... Zatímco ve Francii program narušila demonstrující žena připoutáním se k síti, v Německu byla ochranka velmi pohotová a během okamžiku narušitele zpacifikovala.\nRozmohl se nám tady takový nešvar, chtělo by se zvolat. Tenisové zápasy narušují demonstranti, kteří se snaží připoutat k síti, aby získali pozornost ke svým protestům. V Paříži se to povedlo jedné ženě, která na dobrých 15 minut přerušila semifinále mezi Casperem Ruudem a Marinem Čiličem.\nV Německu se to však jiné ženě nepovedlo ani zdaleka!\nSice se dostala na kurt a přiběhla k síti, ale než se stačila připoutat kovovým drátem, byla nemilosrdně pohotovou ochrankou odstrčena. Zareagovala sice rychle a rozběhla se na opačnou stranu pásky, ale ani tam se jí nepovedlo připoutat. Za hlasitého bučení byla zpacifikována a naopak za bouřlivého jásotu odvlečena pryč z kurtu.\nDíky pohotovému zákroku ochranky mohlo utkání po zhruba jedné minutě pokračovat. A publikum sledovalo, jak světová jednička prohrála i druhé finále na trávě v řadě. Z premiérového titulu na travnatém turnaji se naopak mohl radovat Polák Hubert Hurkacz.\nHubert Hurkacz Daniil Medveděv


Hvězdy pražské zoo - Jiří Dědeček | Databáze knih\nkniha od: Jiří Dědeček, Emma Pecháčková\nJak je neznáte, co jste o nich nevěděli a co jinde nenajdete – v hravé knížce pro celou rodinu se vám představí tři desítky zvířat z pražské zoo. Přestože se narodila v zajetí a volnou přírodu nepoznala, přesvědčíte se, že jsou to všechno výrazné osobnosti. Oblíbený lachtan Meloun, milá gorila Bikira, mlsný medojed Čert... Dozvíte se, jakou mají povahu, jak se chovají k sobě navzájem i jak se o ně jejich chovatelé starají. Originální knížka plná fotografií, ilustrací Alžběty Zemanové, bláznivých básniček Jiřího Dědečka a kvízů vychází ve spolupráci se Zoo Praha....celý text\nKniha Hvězdy pražské zoo\nKdyž jsem s dětmi četla tuhle půvabnou knížku, sama jsem četla Tatéra z Osvětimi a musím říct, že tahle publikace o zvířátkách z pražské zoo mi rozhodně spravila chuť a zvedla náladu. Vtipné, poutavě psané příběhy, ze kterých se o jednotlivých druzích zvířat dozvíte spoustu důležitých informací. A za nás je favoritkou rozhodně hrabáčice Kvída :-*\nMám ráda zvířata proto se mi tahle knížka líbila.\nMOC PĚKNÁ ZÁBAVNÁ A VTIPNÁ KNÍŽKA.\nDoporučuji i dětem i dospělým.\nMam velmi rad zvirata a tak se mi velmi libila.Byla pekna a neco noveho jsem se dozvedel.Doporucuju.\nvšechny (36, 5 a 6 let) nás moc bavila. Medojeda kapského jsem musela číst dokonce asi 6x. Psaná srozumitelně , hezkým jazykem, krásné obrázky, historky ze života zvířat, zajímavosti a druhové zvláštnosti podané nenásilnou formou, kvízy... prostě všechno bezva.\nZa mě to má určitě pět hvězdiček, i šest kdyby šlo. Pro milovníky pražské Zoo je to opravdová lahůdka. Text si na nic nehraje a navíc se tam dozvíte i spostu informací.\nVýborná a zajímavá knížka. Příběhy konkrétních zvířat (tím, že jsou pojmenováni a v podstatě personifikováni) rozhodně oslovily. Ilustrace vtipné. Básničky na druhou stranu moc neoslovily.\nNa konci kapitolky o daném zvířeti ještě další info + malý kvíz.\nJen malá poznámka, že v těch informacích není délka života, což by bylo fajn.\nTěším se, že vyjdou další příběhy zvířat z pražské Zoo.\nZOO - zoologické zahrady zvířata\nKniha Hvězdy pražské zoo je v


O MNĚ - HP knives\nGALERIE - NOŽE\nJmenuji se Petr Hrubý a přezdívku mám BUCK. Narodil jsem se 21.9. 1969 v Českém Brodě\nPrvním člověkem, který ve mně probudil zájem o řemesla, byl můj děda. Za první republiky se vyučil brašnářem a ozdobníkem ve Vídni. Komunisti mu sice překazili živnost, ale s kůží pracoval stále v domácí dílně. Tak mé dětství vonělo kůží a lepidlem. Ve mně pak zůstal trvalý obdiv k řemeslnému umění.\nPři výběru povolání jsem měl touhu stát se zlatníkem, ale nakonec, pod vlivem rodiny, jsem se vyučil tiskařem – typografem. To mi otevřelo cestu k dalšímu z řemesel, které mě uchvátilo, a to knihařství. Začal jsem vázat knihy a postupně jsem přešel na uměleckou vazbu, kterou dělám v podstatě dodnes, i když pouze okrajově.\nMá cesta k nožířství byla klikatá a pestrá. Už od dětství jsem miloval přírodu, prošel jsem oddílem a později jsem vlastní turistický oddíl vedl. Jezdil jsem na vandry a začal se zajímat o osidlování Ameriky, o lovce, trapery a indiány při Westernes International. Je pochopitelné, že při všech těchto činnostech jsem se neobešel bez nože.\nPoznal jsem, že nůž je nejdokonalejší a nejpotřebnější nástroj v mém životě. S nabídkou nožů v obchodech jsem, už jako dítě, nebyl spokojen a romanticky ovlivněn dobrodružnou literaturou, jsem vyrobil svůj první nůž. Bylo to tak kolem osmé třídy základní školy, bohužel už ho nemám.\nBěhem mnoha let jsem vyrobil řadu nožů, jak pro sebe, tak pro své kamarády. Nikdy jsem si ale nemyslel, že budu nožíř. Přišlo to tak nějak samo. Velký podíl na tom má můj dlouholetý přítel Zdeněk Janča. Začal jsem se zúčastňovat výstav a vyrábět nože na zakázku. Při výrobě nože musím zvládat mnoho řemesel. Od kovařiny přes šperkařství, práci se dřevem a kostmi, až po sedlařinu a práci s kůží. A řemeslo mě pohltilo a dokonale mě naplňuje a uspokojuje.\nNože vyrábím z uhlíkatých i nerezových materiálů, rovněž z vlastních kovaných damašků. Na rukojetě a záštity používám dřeva, rohy, kosti, kovy, ušlechtilé materiály, které si krásný nůž zaslouží.\nMé další záliby : cestování, woodcraft, dobré jídlo


kafe&vlaky: Bi-oil pomáha!\nLetos na jaře proběhl již druhý ročník charitativní akce Bi-Oil pomáhá. O co konkrétně šlo? V období od 22. února do 21. března 2017 putovalo 20 Kč z každého zakoupeného Bi-Oilu Dermatologickému univerzitnímu nadačnímu fondu, který se věnuje výzkumu rakoviny kůže. Jsem moc ráda, že termín vyšel skvěle a já se tak mohla zúčastnit předávání šeku v restauraci Nola. Uznávám, je to již pár týdnů zpět, ale až teď vám o tom můžu napsat(s čistým svědomím, protože učit se už nemusím!)\nLoňský výtěžek byl použit na nákup laboratorního materiálu pro stanovení hladin markerů na povrchu cirkulujících melanomových buněk u pacientů léčených pro metastazující maligní melanom. Letošní výtěžek bude využit velmi podobně. Šek s krásnou částkou 87 520 korun byl během tohoto slavnostního večera předán do rukou pana profesora Petra Arenbergera.\nByla jsem sice trochu(dost) unavená po Noci literatury, které jsem se aktivně účasnila den před předáváním, ale držela jsem se statečně. Navíc s Pájou z blogu Oh my beautiful life to šlo skoro úplně samo. Fajn večer, povídání s holkama z Mark Distri a samozřejmě nezbytná káva a dortík. A to celé s pocitem, že se vybralo dost peněz na dobrou věc. Doufám, že další ročníky budou stejně úspěšné, nebo dokonce úspěšnější.\nnapsala Janina v pátek, června 09, 2017\nŠtítky: akce, bi oil, my style\nQuanti 9. června 2017 14:44\nMně by pomohl ten dortík... ;D\nUnknown 12. června 2017 12:12\nBezva<3 Bioil mám osobně strašně ráda a dokonale voní<33\nDita Prášková 12. června 2017 15:33\nA nejvíc Vám to sluší:o))


FOTO: Centrum Mostu nabídlo pivní slavnosti, koncerty i dobré jídlo - Mostecký deník\nMost - Pivní slavnosti zaplnily v sobotu 1. náměstí v Mostě. Příznivci minipivovarů a zábavy přišli i na koncerty a na dobré jídlo.\nFronty stály u pěti stánků, kde místní spolky nabízely kančí guláš. Jedlíci nejprve dostali za 50 korun kartičku na ochutnávky všech pokrmů a potom hlasovali o nejlepší. Soutěž vyhrál tým dobrovolných hasičů ze Želenic a Liběšic, který si na podiu vyzvedl putovní trofej Gulášový mistr.\nPivní slavnosti už mají v Mostě tradici, začínaly u kina Kosmos.


Vraždy, znásilnění, bičování – Divadelní noviny\nPsát o tuzemském nastudování opery Dmitrije Šostakoviče Lady Macbeth Mcenského újezdu je vzácný svátek. Slavím ho v Národním divadle moravskoslezském v Ostravě teprve podruhé a kdo ví, jestli ne naposledy. Poprvé to bylo skoro přesně před osmnácti lety (10. 2. 2000) v Národním divadle, kdy se u nás v nastudování dirigenta Františka Preislera ml. a režiséra Davida Radoka vůbec poprvé v poválečné době hrála původní verze opery z roku 1932. Byla to kongeniální inscenace, podle mne nejlepší, jaká za ředitele Jiřího Srstky, a myslím vůbec v polistopadové éře Národního divadla, vznikla. A že měla tehdy silnou konkurenci!\nBoris (Jevhen Šokalo) bičuje Sergeje (Vadim Zaplechny), kterého drží tajemní muži s klaunskými nosy na scéně jak z ruské avantgardy FOTO MARTIN POPELÁŘ\nPřipomeňme stručně, co muzikolog Jan Špaček rozvádí v kvalitní programové brožuře k novému nastudování. A sice že v roce 1963 Šostakovič zveřejnil řekněme umravněnou verzi opery, protože o brutální první verzi, kterou Stalin odsoudil známým článkem Chaos v hudbě (kdo ten úvodník v Pravdě 28. ledna 1936 skutečně napsal, se jen spekuluje), nebyl v divadlech zájem. Tato verze opery pod názvem Katěrina Izmajlova ve své době prošla i našimi jevišti (Brno 1964, Praha 1965, Liberec 1970, Ostrava 1971, Plzeň 1977), a dodejme pro úplnost, že původní verze se těsně po prvním uvedení díla v Leningradě a v Moskvě (1934) hrála v Bratislavě (1935), v Novém německém divadle, v Olomouci a v Brně (všechny 1936). O třicet let zestárlý autor povoloval provádění jen umravněné verze a vlastně dal Stalinovi paradoxně za pravdu – ostatně složitý Šostakovičův vztah ke komunismu a generalissimovi je příznačný. Dnes je ovšem zájem jen o původní znění kodifikované kritickou edicí, z níž vychází i ostravské provedení.\nPřece jen připomeňme i základní kontury příběhu podle novely Nikolaje Leskova z roku 1865: mladá žena kupce Zinovije Katěrina se spustí s příručím Sergejem, její tchán Boris za to Sergeje zbičuje, ona tchána otráví jedem na krysy, spolu pak ve rvačce zabijí jejího muže, jsou odsouzeni, mezi trestanci na Sibiři Sergej svede mladou Sonětku a tu i sebe Katěrina utopí v rozbouřené řece. V opeře se přímo na jevišti jednou hromadně znásilní děvečka, dvakrát se souloží, jednou bičuje, třikrát vraždí a jednou sebevraždí.\nNejhrůznější momenty do detailů akusticky zobrazuje orchestr, lze z něho vyposlouchat i mužské vyvrcholení. Děje se to především ve významových mezihrách, na patřičných místech je orchestr posílený čtrnácti přidanými žesti. V Ostravě bylo přidaných hráčů osm a nemohli docílit požadovaného účinku, přesto svou roli splnili.\nMezihry jsou pro operu klíčové. Na pražské premiéře se vysloužilý dirigent upřímně divil, proč ty mezihry vůbec hrají: My jsme je škrtali. V Ostravě na ně vágně tančily tři baletní páry s krysími hlavami – nic z nich nevytěžili.\nJiří Nekvasil považuje Katěrinu za znuděnou paničku ze staroruského venkova. Vystačí s vnějškovou demonstrací událostí, na nichž ho zajímá bizarní groteskní prostředí v kontextech a souvislostech, a spíš charakterizuje či ilustruje. Například policisté u něho legračně podupávají kolem zhola zbytečného policejního vozidla. Nic v té scéně není o nudě a apatii, kterou lze z hudby vyčíst a z níž policisty vyruší oznámení vraždy Zinovije. Ostatně tohle zřetelné téma celé opery inscenace ignoruje. Stejně tak Šostakovičovu snahu vražedkyni lidsky pochopit a hájit – pro Nekvasila je právem potrestanou paničkou. Respektuji, ale nesouhlasím. Kdyby nic jiného, oslabuje to sibiřský závěr tragické anabáze Katěriny, spočinutí příběhu v jakémsi rozhřešení tesknými melodiemi sboru (skvěle připraveného!) i jejího zpěvu o jezeru. Nekvasil závěr opery skryl do kotců (dobytčáky na kolejích?) z latí, z nichž v prvních třech dějstvích sestávala scéna odkazující na ruský konstruktivismus. Konflikt mezi Sergejem, Katěrinou a Sonětkou režisér názorně odehrál v těsném prostoru jednoho z nich a nevadilo mu, že jim není vidět do tváří, že řešení odporuje věcné i psychologické logice situace. Respektuji, ale nesouhlasím. Zato Nekvasil tvrdě rozehrál všechny hříchy, každou soulož cirkusově doprovodil blikajícími světly. Nad provokativní scénou občas svítí nebo bliká obří žárovka, asi symbol vězení, do akcí se zapojují muži s klaunskými nosy a symbolickými ruskými nápisy na holých zádech (smrt apod.) – asi zosobnění ideových (ne)hodnot ruské společnosti. Vůči partituře jsou to zbytečné a zavádějící prostředky.\nPremiérové obsazení (ze dvou alternací každé role) bylo hodně kvalitní: Iordanka Derilova zazpívala part Katěriny perfektně, s mnoha detailními polohami postavy, s patřičnou vášnivostí. Vadim Zaplechny dal Sergejovi chlapáctví a v partu také neměl problémy, agresivního Borise dokonale ztvárnil Martin Bárta, Zinovije Josef Moravec. Všichni, i řada dalších v epizodních postavách, správně propojili naléhavé afektovaně vedené melodie s různými způsoby deklamace – sdělnost Šostakovičovy hudební mluvy je imponující. V malém prostoru Dvořákova divadla se ovšem hlasy místy nepříjemně rozpínaly jednak v reakci na hlučný orchestr, jednak některé fráze prostě ztišit nelze.\nPřece jen menší ostravský orchestr nemohl docílit potřebného zvuku. Hráči se nevyvarovali některých chyb. Ani dirigent Jakub Klecker nezachytil úplně všechny zvukové a významové nuance partitury, což jistě souvisí s pojetím režie. Nicméně výsledek je obdivuhodný! Pomohly k němu předchozí zkušenosti ostravského souboru s obtížnými „hity“ dvacátého století, v jejichž programové řadě Lady Macbeth Mcenského újezdu logicky pokračuje. Odvážná dramaturgie se zjevně vyplácí umělecky, doufejme, že ji zvlášť v této podobě přivítají i diváci – Šostakovič koncipoval své dílo nikoli pro fajnšmekry, ale pro většinové publikum.\nNárodní divadlo moravskoslezské Ostrava – Dmitrij Šostakovič: Lady Macbeth Mcenského újezdu. Opera o čtyřech dějstvích a devíti obrazech, nastudováno v ruském originálu, překlad titulků Igor Jelínek. Hudební nastudování a dirigent Jakub Klecker, režie Jiří Nekvasil, scéna Daniel Dvořák, kostýmy Marta Roszkopfová, choreografie Marek Svobodník, sbormistr Juraj Galatenko, dramaturgie Eva Mikulášková. Premiéra v Divadle A. Dvořáka 8. března 2018.\nKomentáře k článku: Vraždy, znásilnění, bičování


Samsung Galaxy S4: První dojmy, fotografie a videopohled z New Yorku\nRichard Streit 15. 3. 2013 70 komentářů\nRichard Streit 15. 3. 2013 12:15 70 komentářů\nSamsung před malou chvílí představil novou vlajkovou loď – model Galaxy S4, na který jsme všichni netrpělivě čekali. Pojďme si novinku z korejské kuchyně prohlédnout (+ videopohled).\nDesing a zpracování: Tady se inovace nekonají\nHardwarová výbava: Zařadí se mezi elitu\nPřed malou chvílí skončila tisková konference Samsungu, kde nám byla představena nová vlajková loď – model Galaxy S4, a naše redakce byla u toho. Místem premiéry se stala budova Radio Music Hall u newyorského Time Square. Už podle samotné lokace je každému ihned jasné, že výrobce to tentokrát pojal v pompézním stylu a všechny přítomné tím mile překvapil. Nebudeme ale chodit okolo horké kaše a rovnou se podíváme na to, co tato dlouho očekávaná a ostře sledovaná novinka nabízí.\nSamsung Galaxy S4: Videopohled z New Yorku (opravená verze)\nSamsung k výrobě svých zařízení využívá téměř výhradně plasty a Galaxy S4 se této tradice drží. Zda se jedná o krok správným směrem či nikoliv, je už otázka na každého z nás. Vzhledem k tomu, že jsme si mohli smartphone krátce vyzkoušet, musím konstatovat, že tělo působí pevným dojmem a neshledal jsem žádné konstrukční nedostatky, které by nasvědčovaly brzké opotřebení. Oproti loňskému modelu Galaxy S III klesla hmotnost a celkové rozměry jsou téměř totožné.\nAčkoliv Samsung Galaxy S4 není žádný drobeček, tak díky tloušťce 7,9 milimetrů a hmotnosti 130 gramů se nemusíte strachovat, že by se nevešel do vašich kapes. V rukou se díky zaobleným hranám drží velmi dobře, nicméně něžnější část naší populace bude mít s pohodlným ovládáním jednou rukou zřejmě potíže. Pod displejem se nachází hardwarové tlačítko pro návrat na domovskou obrazovku a dvě senzorová pro krok zpět a vyvolání kontextové nabídky. Smartphone se objeví na pultech prodejců ve dvou barevných variacích (modrá a bílá). V obou případech působí telefon elegantním dojmem.\nJedním z největších lákadel nového modelu je bezesporu dotykový displej s úhlopříčkou 4,99“ a rozlišením 1080 x 1920 pixelů (441 ppi). To již dává tušit, že se jedná o relativně velké zařízení (136 x 69,8 x 7,9 mm), nicméně i přes tento fakt se v rukou drží velmi dobře. Displej je založen na výrobní technologii Super AMOLED a jeho jemnost zobrazování je více než příkladná.\nPouhým okem nelze spatřit jediný pixel a snadno splní všechna očekávání i těch nejnáročnějších uživatelů. O jeho ochranu před nechtěným poškrábáním se stará tvrzené sklo Gorilla Glass 2. Nově se u Samsungu Galaxy S4 objevila i možnost ovládání smartphonu v rukavicích, což budoucí uživatelé jistě ocení především v zimních měsících. Další zajímavostí displeje je přítomnost funkce Air View, jejíž derivaci známe z modelu Galaxy Note II. Zařízení reagovalo na přiblížení prstu už ze vzdálenosti zhruba dva centimetry. Co se týče využití v praxi, tak osobně předpokládám, že se stane dobrým pomocníkem při surfování na internetu a procházení galerie s fotografiemi.\nSrdcem zařízení se stal čtyřjádrový procesor Snapdragon od Qualcommu s taktem 1,9 GHz. Po tiskové konferenci jsme se dále dozvěděli, že se na vybraných trzích objeví další verze s procesorem Samsung Exynos 5410 „Octa 5“ s taktem 1,6 GHz. Po prvních několika minutách používání na nás smartphone působil velice svižným dojmem a na všechny povely reagoval okamžitě bez jakéhokoliv zaváhání, o čemž se můžete přesvědčit z přiloženého videopohledu.\nUž po krátkém seznámení je jasné, že Galaxy S4 má výpočetního výkonu opravdu na rozdávání a hravě si poradí se všemi nejnáročnějšími aplikacemi i hrami. V další výbavě narazíme na 2 GB operační paměti a interní úložiště s kapacitou 16, 32 a 64 GB pro systém a uživatelská data. Velikost úložiště půjde dále rozšířit díky přítomnosti slotu na paměťové microSDXC až do teoretické kapacity 64 GB. Ostatní hardwarové parametry zahrnují Bluetooth 4.0, WiFi (802.11 a/b/g/n), NFC, GPS & Glonass, dvojici mikrofonů, čidlo teploty a vlhkosti, infraport, a uživatelsky vyměnitelný akumulátor s relativně slušnou kapacitou 2600 mAh.\nBaterii lze dobíjet nejen prostřednictvím microUSB konektoru, ale také skrze bezdrátovou nabíječku standardu Qi. Bohužel její přítomnosti se ve standardním balení nedočkáme. Kromě fungovaní v GSM a 3G sítích (varianta s procesorem Exynos 5410) nabídne Galaxy S4 podporu pro rychlé LTE (verze s procesorem Snapdragon). Na zadní straně telefonu se nachází čočka 13Mpx fotoaparátu s BSI senzorem, kterou doplňuje přisvětlovací LED dioda pro pořizování snímků za zhoršených světelných podmínek. Hardwarová spoušť i tentokrát chybí a snímání tedy probíhá skrze softwarové tlačítko na displeji. Videonahrávky lze pořizovat ve fullHD rozlišení při 30 snímcích za vteřinu a vhod přijde i funkce HDR. Výrobce se též pochlubil možností volby Drama Shot pro vytváření multiexpozičních snímků.\nVšechny vystavené kousky na konferenci běžely na operačním systému Android ve verzi 4.2.2. Výrobce se i tentokrát držel v zajetých kolejích a na systém navlékl své vlastní uživatelské rozhraní TouchWiz UX. Někteří uživatelé tím rozhodně nadšeni nebudou, nicméně toto rozhodnutí Samsungu lze chápat. Právě ona nadstavba a několik nadstandardních funkcí má Galaxy S4 odlišit od zbytku konkurence.\nNová verze TouchWiz UX má opět evokovat jakési souznění s přírodou a lze u něj pozorovat prvky podobné z dřívějších verzí. Nejvýraznějšími novinkami nadstavby se staly chytré funkce Smart Scroll a Smart Pause. První z jmenovaných oceníte především při surfování na internetu. V praxi to funguje tak, že přední senzor analyzuje pohyb a v případě provedení určitých gest, obsah stránky posune. Kromě jiného lze funkci využívat pro pohyb historii webového prohlížeče.\nSamsung Galaxy S4 se bezpochyby povedl a dostál svých očekávání. Svým budoucím majitelům nabídne nekompromisní hardwarovou výbavu a přehršel atraktivních funkcí. To vše je zabaleno do úhledného obalu a použité plasty rozhodně nekazí celkový dojem.\nNeodpustím si však malou výtku, a to k absenci voděodolného krytu, tak jak to například nabízí konkurenční Sony Xperia Z. Co se týče dostupnosti na světových trzích, tak podle informací se dočkáme v průběhu měsíce dubna. Zda stejný termín bude platit i pro český a slovenský trh v tuto chvíli nevíme, ale z tržní politiky výrobce se dá očekávat, že bychom se oproti Velké Británii či USA neměli dočkat žádného výraznějšího zpoždění. Pokud vás zajímá cena, tak v českých obchodem by neměla překročit částku 16 990 Kč. Se samotným přístrojem se na pultech obchodníků objeví i originální příslušenství v podobě náramku pro měření tepové frekvence a několik variant krytů a pouzder.\nBritský operátor Everything Everywhere prohlásil, že předobjednávky na Samsung Galaxy S4 bude přijímat od 28. března, samotná zásoba telefonů by pak měla na pulty jejich pobočky dorazit 26. dubna. Zatím stále nemáme informace od českých operátorů, ale dá se předpokládat, že bychom se novinky od Samsungu mohli dočkat buďto ve stejný den (pokud společnost zahrne Českou republiku do první vlny globálního prodeje), případně s prodlevou několika týdnů (další informace).\nTémata: Android konference Samsung videopohled


Nebaví vás už připravovat daňový reporting manuálně, s rizikem chyb, a bere vám to nepřiměřené množství času? Chcete mít větší kontrolu nad provozními výdaji zaměstnanců, zbavit se hotovosti a vyúčtování zpracovávat online?\nBěhem našeho společného on-line semináře společností Deloitte a Expensa vám představíme využití technologií v daňovém výkaznictví a řízení provozních financí, které vám s okamžitým efektem uspoří čas a skryté náklady, zvýší efektivitu, přesnost reportovaných dat nebo odhalí rizika, která dříve zůstávala skryta i při opakované manuální kontrole.\nV rámci webcastu se dozvíte:\nProč využívat technologie v daních a finančním výkaznictví?\nPraktické tipy jak vybrat vhodné technologie pro váš ERP systém.\nJaké konkrétní nástroje jsou na trhu dostupné a jaké jsou jejich přínosy?\nBěhem celého semináře je možné pokládat dotazy.\nJaroslav Beneš, senior manažer Deloitte Tax&Legal\nDana Polívková, manažerka Deloitte Tax&Legal\nPatrik Tjokorda, Expensa, a.s., ředitel a předseda představenstva


Vyrazme si do kina v zimě 2017 - Wallet of Infinity\nby Magdaléna Fiedlerová - 1/10/2017\nJustin Kurzel / VB, FR, Hong Kong 2016 / 29.12. 2016 / 115 minut\nAkční / Historický / Dobrodružný / Sci - fi\nNikdy jsem se nehrála hru Assassin´s creed a ani to nemám v plánu, ale jakmile jsem viděla trailer, pochopila jsem, že se na film musím podívat. Líbí se mi nejen ta akce, ale také obsazení Michaela Frassbendera v hlavní roli.\nMorten Tyldum / USA 2016 / Premiéra 29.12. 2016 / 116 minut\nDobrodružný / Drama / Romantický / Sci - fi\nTrailer splnil svůj účel - nesmírně mě zaujal. Pasažéři je přesně ten typ filmů, které já žeru. Herecké obsazení je rozhodně hvězdné, oba hlavní herce mám moc ráda a nepochybuji o jejich kvalitách. Pokud nějaký snímek chci v nejbližší době opravdu vidět, jsou to právě Pasažéři.\nDamien Chazelle / USA 2016 / Premiéra 5. 1. 2017 / 128 minut\nNepochybuji o kvalitách tohoto filmu, vždyť získal několik prestižních cen. Navíc mě zaujalo zpracování do podoby muzikálu a herecké hvězdy, které v La La Landu zazáří. Chtělo by to co nejrychleji vyrazit do kina.\nYimou Zhang / Čína, USA 2016 / 5. 1. 2017 / 104 minut\nAkční / Dobrodružný / Mysteriózní / Thriller / Fantasy\nVelkým tahounem je pro mne pochopitelně Matt Damon, jehož herecké výkony jsem naposledy obdivovala v Marťanovi. Také se mi líbí, že se role režiséra ujal číňan, myslím, že snímek bude o dost autentičtější. Záběry z traileru vypadají epicky!\nMarta Ferencová / ČR, PL, SR 2016 / 12. 1. 2017 / 107 minut\nA nakonec i jeden český film. Obvykle se k našim filmů stavím dost negativně, ale Všechno nebo nic se tváří jako komedie, která má hlavu a patu. Navíc na plátně kromě českých herců můžete vidět i slovenské a polské aktéry.\nNa co se chystáte do kina vy? :)\nMichaela Rubášová 11. ledna 2017 9:36\nJsem zvědavá na film Všechno nebo nic. Díky za článek, aspoň mě trklo ještě pár dalších filmů :)\nAda W. 11. ledna 2017 10:28\nNa první tři se chystám taky. A obzvlášť se těším! :)\nNasťa 11. ledna 2017 12:52\nAssassin's Creed mě taky moc zaujal, Pasažéry jsem viděla a nebyli špatní. Naopak La La Land mě vůbec, ale vůbec nezaujal! :D\nTee knihomolka 11. ledna 2017 20:27\nNa Pasažéry se už těším a La La Land taky vyzkouším. :)\nBilbovy knihy 13. ledna 2017 22:21\nJá se těším na Pasažéry...\nNicméně ještě k té zimě :D Já jsem tak ráda že je a že ještě bude. Mínus dvacet je úžasný :D Já trpím při dvaceti stupních , že je teplo :D\nYane nee 14. ledna 2017 16:49\nMě zaujal La La Land, asi se na něj vypravím. :) Velká čínská zeď vypadá taky dobře.\nLory Humble 15. ledna 2017 18:41\nJá mám zimu ráda - naštěstí topíme, takže je to zatím v cajku (hlavně, že jsem se vyhrabala z toho depresivního podzimu).\nMě zaujaly vesměs všechny zmiňované snímky (až na poslední), asi hlavně proto, že jsme na ně viděla v kině trailery a co si budeme vyprávět, na tom velkým plátně spousta věcí zaujme, i když normálně by o ně člověk ani nezavadil nosem.\nEmma J. 15. ledna 2017 21:09\nLa La Land vypadá výborně, taky doufám, že se na něj dostanu do kina.:)\nMagdaléna Fiedlerová 17. února 2017 7:14\nMichaela Rubášová: Rodiče už film viděli a rozhodně si nestěžovali :)\nMagdaléna Fiedlerová 17. února 2017 7:15\nAda W.: Co jsem zatím viděla Pasažéri, byla jsem spíš zklamaná, no :D\nMagdaléna Fiedlerová 17. února 2017 7:16\nNasťa: La la land mě ještě čeká, ale Pasažéři se mi zase naopka moc nelíbili :D\nTee knihomolka: Na La la land jsou každopádně skvělé ohlasy :)\nMagdaléna Fiedlerová 17. února 2017 7:17\nBilbovy knihy: Já se taky těšila, ale nevím, nevím...\nÚplně vím, o čem mluvíš, i já jsem strašně zmrzlá během teplot, kdy se jiní bezmalá potí :D\nMagdaléna Fiedlerová 17. února 2017 7:18\nYane nee: Oba tyto filmy jsem ještě neviděla, ale kritici o nich mluví dobře :)\nMagdaléna Fiedlerová 17. února 2017 7:20\nLory Humble: To máš pravdu, listopad nebo konec října mě taky moc nebere, to už radši mínusové mrazy a bílá zima. :)\nJá taky z kina odcházím s tím, že musím vidět dalších 10 filmů :D\nMagdaléna Fiedlerová 17. února 2017 7:21\nEmma J.: Já taky stále doufám, že mi to vyjde :)


HC Uničov: A-tým - detail zápasu HC Uničov vs. TJ Sokol Březina (6. kolo, 14.10.2018 - 17:00)\nUničov ve velmi vypjatém utkání zdolal nováčka z Březiny\n6. kolo 14.10.2018 - 17:00\nRozhodčí: Kovařčík – Krátký, Jurčík\nVyloučení: 8:10, mimořádné tresty: Paška (UN) 5+OK, Nováček (BRZ) 5+OK\nStřely: 40:20, počet diváků: 179\nAxmann - Paška "A", Halouska, Fekiač, Navrátil L., Murla, Kolovratník - Korhoň "C", Dobrý, Sršeň, Beier, Navrátil, Vrána, Klíč\nSoupiska TJ Sokol Březina\nJakubčík - Sedláček "A", Švejda, Štěrba, Cívka, Vlček, Křípal, Boček - Buhaj, Hroudný, Kousalík, Kozel "C", Dupljaku, Nováček, Malíř, Dvořák, Konečný, Drahovzal\n11. Nováček (Konečný) (BŘ)\n29. Murla (Klíč, Paška) (UN)\n34. Navrátil (Beier) (UN)\n38. Dupljaku (Nováček, Švejda) (BŘ)\n51. Dobrý (Korhoň) (UN)\n52. Klíč (Sršeň) (UN)\nSHKM Hodonín - HC Štika Rosice 13:2\nHC Blansko - HC Spartak Velká Bíteš 5:4 PP\nSK Minerva Boskovice - HC Břeclav 7:5\nHC Uherské Hradiště - HC Brumov - Býlnice 6:0\nHK Kroměříž - HOKEJ Uh. Ostroh 2:3\nHC Spartak Uherský Brod - HHK Vel. Meziříčí 2:8\nU N I Č O V – Do Uničova dorazil další z nováčků letošního ročníku, když domácí celek vyzval Sokol Březina. Utkání bylo od druhé části velmi vyhrocené a přítomní diváci se dokonce dočkali i jedné bitky. Nicméně domácí Orli nakonec tento zápas zvládli a nováčka z Březiny porazili poměrem 4:2.\nUničov mohl jí v utkání velmi rychle do vedení, protože hned ve třetí minutě si Jaromír Navrátil prohodil obránce a jel sám na brankáře, který však jeho následné zakončení vytáhl svou lapačkou mimo svou bránu. Následně poprvé zahrozil Březina, když Dupljaku nahrál přes dvě hokejky Cívkovi, který byl sám před Axmannem, jenže jeho bekhendové zakončení skončilo na betoně domácího brankáře.\nVe 12. minutě už se však hosté radovali ze své první branky. Konečný totiž v útočném pásmu získal puk, který ihned poslal Filipu Nováčkovi, který se už z bezprostřední blízkosti nemýlil – 0:1. Uničov mohl srovnat stav utkání v závěru první třetiny, kdy hráli domácí dvojnásobnou přesilovou hru, jenž trvala minutu a deset vteřin, jenže Jakubčík za sebe ani jednu střelu nepustil.\nVe 24. minutě projel Paška s pukem střední pásmo, aby jej následně předal Korhoňovi, jenž se s ním natlačil až před brankáře Březiny, jenže i jeho zakončení Jakubčík vyrazil. Ve 30. minutě už se domácí fanoušci radovali z první trefy. Klíč totiž velmi dobrý pasem našel Matěje Murlu, jenž přebruslil bránící hráče a jeho následná střela propadla Jakubčíkovi do brány – 1:1.\nUničov se mohl v následném oslabení dostat do vedení, když do úniku ujeli Korhoň a Paška a druhý jmenovaný se dostal až do zakončení, které však hostující brankář pokryl. Ve 35. minutě nejdříve Axmann zlikvidoval nepříjemnou teč Nováčka a z následného protiútoku se podařilo udeřit Uničovu, když Beier přenechal puk za sebou Jaromíru Navrátilovi, který se nad ničím nerozmýšlel a příklepem poslal puk mezi betony hostujícího brankáře – 2:1.\nNicméně radost domácím vydržela jen do závěru druhé třetiny, když se Nováčkovi podařilo s pukem obkroužit domácí klec a jeho zakončeni Axmann ještě vyrazil, ale ke kotouči se následně dostal Lindon Dupljaku, jenž už ho dostal do brány Uničova – 2:2.\nUž ve druhé třetině se utkání začalo místy přiostřovat, když především hostující hráči nesli s nelibostí některé rozhodnutí rozhodčího a i mezi hráči začali planout větší a větší diskuze. Asi největším "provokatérem" by se z hostující strany dal označit právě Nováček, jenž nakonec dostal i naloženo od obránce Pašky, když ve 48. minutě spolu svedli bitku, která však měla jednoznačný průběh, protože útočník Březiny snad nezasadil ani jeden úder a naopak jich mnoho inkasoval. Navíc při odjezdu do šaten ještě na domácí střídačku ukazoval, že jsou "jedničky".\nPo bitce se hosté dostali do zajímavé příležitosti, když si i oni zahráli stejně dlouhou dvojnásobnou přesilovou hru, jenže tu Březina nevyužila, a tak přišel na druhé straně trest. Lukáš Dobrý totiž nachytal Jakubčíka na švestkách, když z levé strany útočného pásma poslal nenápadnou střelu na bližší tyč, proti které hostující brankář nezareagoval – 3:2.\nO chvíli později bylo na domácí straně ještě veseleji. Sršeň totiž před bránu nahrál zcela volnému Jaroslavu Klíčovi, jenž tváří v tvář Jakubčíkovi zachoval chladnou hlavu a velmi pěknou kličkou do bekhendu poslal Uničov do dvoubrankového vedení – 4:2. Branka Klíče se nakonec ukázala, jako poslední. Hosté sice ještě v závěru zkusili při své přesilové hře i power play, ale jejich snaha už další branku nepřinesla.\nOrli tedy nakonec před svými fanoušky zdolali Sokoly 4:2, a připsali si tak do tabulky další tři body. Na svém ledě navíc zůstávají nadále neporažení.\nKomentář Ondřeje Kavuliče: Nevěděli jsme co od Březiny čekat, protože je to přeci jen nový tým v soutěži. Mrzí mě trochu, že hráči, kteří zde hrají jen pouze kraj a nikdy nehráli vyšší soutěž, tak nemají absolutně žádnou úctu, protože z celkem poklidného zápasu se právě kvůli tomu utkání příliš vyhrotilo. Nám v utkání navíc chyběli stěžejní hráči jako jsou Jakub Čuřík a Petr Žajgla. Na poslední chvíli navíc vypadl i Lukáš Duba a Patrik Machala. Chtěl bych poděkovat klukům, jak zápas odbruslili. Každopádně bych chtěl vyzdvihnout výkon Jiřího Pašky, který znemožnil kluka, jenž se zde vysmíval hráčům, kteří mají za sebou spoustu zápasů i v extralize. Ještě jsem neviděl, aby otec dvou děti totálním K.O. zbil borce o jedenáct let mladšího.\n14.10. 2018 | Jan Matúš


Aktuální nabídka pozemky na prodej Bělá u Jevíčka denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si pozemky na prodej Bělá u Jevíčka než Vás někdo předběhne.\nKategorie pozemky na prodej Bělá u Jevíčka se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele pozemky na prodej Bělá u Jevíčka neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je pozemky na prodej Bělá u Jevíčka právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné pozemky na prodej Bělá u Jevíčka\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii pozemky na prodej Bělá u Jevíčka, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující pozemky Bělá u Jevíčka, a to pozemky na prodej Bělá u Jevíčka, pronájem pozemku Bělá u Jevíčka, dražby pozemků Bělá u Jevíčka.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii pozemky k prodeji Bělá u Jevíčka nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích pozemky Bělá u Jevíčka, pozemky na prodej Bělá u Jevíčka, pronájem pozemku Bělá u Jevíčka, dražby pozemků Bělá u Jevíčka.\nAčkoliv se nacházíte a hledáte svoji nemovitost v pozemky na prodej Bělá u Jevíčka, je možné že bez omezení druhu prodeje (prodej, pronájem, dražba) toho naleznete daleko více. Pokud nejste rozhodnuti pro pozemky Bělá u Jevíčka, zkuste si rozšířit hledání vhodné nové nemovitosti právě zde :\nNehledáte pozemky na prodej Bělá u Jevíčka ?\nPokud jste v této kategorii pozemky na prodej Bělá u Jevíčka omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí pozemky na prodej Bělá u Jevíčka\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii pozemky na prodej Bělá u Jevíčka, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr pozemky na prodej Bělá u Jevíčka. Určitě lépe naleznete pozemky na prodej Bělá u Jevíčka, který hledáte.


Aditivní návrh a výroba | Siemens Software\nSiemens Digital Industries Software › › › Aditivní návrh a výroba\nRostoucí míra konkurence, špatné výsledky programů a rostoucí fronta objednávek nutí společnosti v oblasti letectví a obrany zvyšovat efektivitu kdekoliv je to možné. V oblasti výroby se společnosti snaží snížit poměr hmotnosti zdrojového materiálu k hmotnosti výsledného výrobku pomocí aditivní výroby prototypů 3D tištěných nástrojů, přípravků, spojovacích prvků a hotových výrobků. Díky tomuto postupu je hmotnost zdrojového materiálu velmi blízká hmotností výsledné součásti, což snižuje náklady na materiál a množství odpadu. Díky možnosti vyrábět součásti podle potřeby přímo na místě umožňuje aditivní výroba snížit objem skladových zásob a náklady na dopravu.\nNaše řešení pro aditivní výrobu je možné bez problémů použít od začátku až do konce výrobního postupu včetně fází návrhu, inženýringu a výroby a eliminovat nutnost konverze dat mezi jednotlivými procesy. Naše řešení pro správu dat a propojení s výrobou zajištují uzavřenou smyčku výrobních procesů díky využití jednotného zdroje dat a je možné tak dosáhnout skutečného průmyslového 3D tisku.\nAditivní výroba umožňuje společnostem ve spojení s naším řešením snadno měnit vzhled výrobků a postup výroby a revidovat obchodní modely.\nProvádějte správu celého procesu aditivní výroby včetně plánování, inženýringu, samotného procesu tisku i správy materiálů bezpečným způsobem v uzavřené smyčce.\nPredikujte vlastnosti výrobku a jeho výkonnost díky jednotné sdílené platformě pro 3D simulaci. Postup simulace můžete v inženýrských týmech urychlit díky přesné předpovědi parametrů výrobku.\nNavrhujte svobodně. Dosáhněte díky technologii Convergent Modeling™, generativnímu návrhu a technologiím pro optimalizaci topologie pevnějších a lehčích návrhů.\nŘiďte celý postup výroby, udržujte neustálou sledovatelnost a řiditelnost a snižte tak rizika, zlepšete procesy a zvyšte kvalitu celého výrobního postupu.


Na Drozdovskou Pilu\nZveřejněno: 20. květen 2012\nNa neděli 20. 5. jsme naplánovali (dle našeho názoru fantastický :-)) cyklovýlet do oblasti důležitého evropského rozvodí na českomoravském pomezí. Předpokladem byla cesta vlakem ráno z Doudleb do Letohradu, odpoledne ze Zábřehu do Chocně. Plánovaná délka trasy, teplé počasí, předpokládaný pozdní návrat a možná i komplikovaná doprava vlakem odradily větší část naší cykloparty a brzo ráno v neděli to vypadalo, že pojedeme sami.\nPřed osmou hodinou jsme na nádraží v Doudlebách skutečně jen my dva a tandem. Příjemná průvodčí kupodivu nevtipkuje o tom, že na kolech se má jezdit a ne je vozit vlakem, jak jsme si už zvykli :-), naopak s námi probírá své zkušenosti s cyklistikou. Na nádraží v Letohradu ještě u přepážky zajišťujeme rezervaci pro tandem na odpolední rychlík ze Zábřehu. Karel to sice považuje za zbytečné a do večera to uslyším ještě několikrát :-), já ale nemám tak dobrodružnou povahu jako on a chci mít raději jistotu, že se dostaneme v pohodě domů.\nA už vyrážíme - trasa je skvěle zvolená, dopoledne budeme mírně stoupat, druhá půlka cesty povede převážně z kopce. Projíždíme Verměřovice, fouká trochu protivítr, ale je krásně, užíváme si to. Jen nám nějak brzo vyhládlo, a tak jsme svačinu snědli hned na začátku výletu. Naštěstí v Dolní Čermné je otevřený obchod, můžeme doplnit zásoby, kdyby náhodou nebyla možnost občerstvení. Sem nám přijíždí naproti Vláďa B., společně pak míříme na Mariánskou horu, kde na nás čeká Milada. Mariánská hora je poutní místo, nazývané údajně Malé Maria Zell, nadmořská výška vrchu je zhruba 500 m n. m. Stojí tu poutní kostel Narození Panny Marie. Přes návrší s křížovou cestou prochází hlavní evropské rozvodí, první kaplička patří do povodí Orlice (Severní moře), další čtyři stojí přesně na rozvodí a zbývajících devět už na svahu skloněném do povodí Moravy v úmoří Černého moře.\nPo polní cestě s nádhernými výhledy na Horní Čermnou a blízké i vzdálenější kopce a hory dojedeme do Nepomuku, odkud pokračujeme k Moravské Sázavě. Proti proudu řeky pak příjemným údolím po cyklostezce 4222 míříme k Výprachticím. U pily se odkláníme od řeky a jedeme podél Sázavského potoka do Dolních a pak Horních Heřmanic, cesta pořád mírně stoupá až k místu zvanému Polsko. Tady někde přijíždíme na Moravu, je tu hranice Olomouckého kraje (okres Šumperk), a fantastickým sjezdem frčíme do Štítů, dalšího cíle dnešní cesty. Zvon místního kostela vyzvání - je právě poledne, čas na menší oběd. Jenže hospody na ospalém náměstí nevzbuzují moc důvěry, zamíříme raději do Acrobat parku. Příjemné posezení, polévky a pivo a můžeme pokračovat v cestě.\nNěkolik kilometrů teď pojedeme směrem k jihu po cyklotrase 521 nádherným údolím říčky Březná na Drozdovskou Pilu a dál k Hoštejnu. Drozdovská Pila byla v minulosti významným rekreačním střediskem, dnes je to zapomenutá a téměř opuštěná obec, zřejmě součást blízkého Drozdova. U cesty je sice hospoda, tu ale míjíme. Listnatými stromy příjemně zastíněná trasa údolím je vedena po slušné asfaltce s minimálním provozem, ani cyklistů moc nepotkáváme, vítr fouká možná někde na vršcích okolních kopců, prostě cyklistická idyla :-). Pak přijíždíme na silnici k Hoštejnu, Milada s Vláďou míří oklikou zpět do Horní Čermné a my s Karlem směrem k Zábřehu. Březná tady někde spojila své vody s Moravskou Sázavou (největším českým přítokem řeky Moravy) a cyklostezky na jejím břehu nás dovedou do města. Do odjezdu vlaku máme ještě dost času, stíháme zmrzlinu a prohlídku města.\nVe tři čtvrtě na šest vystupujeme v Chocni, v parku u nádraží se v klidu najíme a o půl osmé jsme doma. Computer ukazuje 95 km.\nA na závěr ještě trasa výletu tak, jak jsme ji naplánovali, skutečnost se jen trochu odchýlila (v plánu nebyla zakreslena cesta na Mariánskou horu).\nFotogalerie: Z Letohradu do Zábřehu