Pohyb investora na stavbě | Fachmani.cz\nPráva a povinnosti investora na stavbě\nPráva a povinnosti investora na stavbě (Zdroj: Online stavební deník)\nInvestor je na stavbě důležitý hlavně ze začátku. Potom zas až tak moc ne. O tom se ostatně přesvědčil Karel na staveništi svého domu v Tišicích, když chtěl přiložit ruku k dílu. Jak to dopadlo?\nSvévolná pomoc investora\nNa začátku si připomeneme pár definic. Investor = je v našem případě fyzická osoba (mohou jím být i banky, společnosti, penzijní nebo investiční fondy a další), která vyhledává optimální způsob, jak zhodnotit své dočasně volné finanční prostředky. Tedy laicky řečeno je to člověk, který si za své peníze nechá třeba rekonstruovat dům. A takovou rekonstrukci si nechce dělat sám, takže si najme stavební firmu. A zde už to začíná být zajímavé.\nRealizace nadkrokevní izolace rodinného domu v Radostíně nad Oslavou\nStavební firma s investorem sjedná smlouvu o dílo, na jedné straně stojí zadavatel neboli investor a na druhé zhotovitel, zde stavební firma. Předmětem smlouvy je závazek o zhotovení, údržbě, opravě nebo úpravě určité věci nebo činnosti s jiným výsledkem. Opět přeložíme - zadavatel čili investor zadá stavební firmě požadavek na rekonstrukci domu a stavební firma mu vyhoví a provede všechny úkony, na kterých se s investorem dohodnou.\nVe smlouvě se zaváže zhotovitel předat investorovi stavbu zcela hotovou (Zdroj: Depositphotos)\nA teď něco k povinnostem:\nZhotovitel (stavební firma) se zaváže provést dané dílo na svůj náklad, je povinen obstarat si prostředky, které jsou potřebné k provedení díla, pokud se ovšem nedohodne se zadavatelem jinak, a následně provádí dílo na své náklady. Objednatel pak pouze zaplatí smluvenou částku a převezme hotový produkt, zde rekonstruovaný dům.\nAby nedocházelo k nesrovnalostem ve výkladu smluv, předchází smlouvě o dílo ještě smlouva předávací (předávací protokol). V té se praví, že investor předává (v našem případě) stavební objekt do péče stavební firmy, která až do konečného předání nese za celý objekt plnou zodpovědnost a je pro danou dobu majitelem stavby. Dále je pak v předávacím protokolu vysvětleno, že tím na sebe stavební firma bere veškerou zodpovědnost co se týče jednání se subdodavateli, přebírání materiálu, nářadí a strojů, zodpovídá za dodržování projektové dokumentace, bezpečnost a ochranu zdraví při práci, docházku zaměstnanců, reklamace a další náležitosti. Může také po tuto dobu libovolně disponovat s majetkem na stavbě, např. při bourání původních staveb může prodat stavební materiál třetí straně, aby ušetřil náklady na stavbu, avšak na druhou stranu je také zodpovědný za likvidaci stavebního a nebezpečného odpadu na vlastní náklady podle platných vyhlášek.\nPředávací protokol ustanovuje stavební firmu jako momentálního vlastníka stavby (Zdroj: Depositphotos)\nA za těchto podmínek se na stavbě v Tišicích zjevil Karel coby investor s nápadem, že si svépomocí (respektive za vydatné pomoci Pepy) zbourá dřevěnou pergolu, hustě porostlou psím vínem. Dokud z vinné révy jen sklízel zralé hrozny, nebyl ještě vcelku žádný problém, ale jakmile došlo na vybalení motorové pily a zaříznutí do trámu, byl tu stavbyvedoucí Josef Beneš jako na koni a oba samozvané pracanty ze stavby nemilosrdně vykázal.\nDůvodem je právě ono ručení za bezpečnost práce všech dotčených osob na staveništi. Pokud se na stavbě pohybuje osoba, a může to být i třeba sám investor, není mu dovoleno jakkoliv zasahovat do probíhajících prací z důvodů bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, a dále z důvodů možného narušení technologických postupů. V případě, že by taková osoba způsobila škodu na majetku nebo újmu na zdraví svém či na zdraví další osoby, je tento problém připisován na hlavu stavební firmy, která nese veškerá rizika a zodpovídá za hladký průběh stavby či rekonstrukce.\nInvestor nesmí během stavebních prací jakkoliv zasahovat do činností stavební firmy (Zdroj: Online stavební deník)\nNaštěstí byl investor Karel ubezpečen, že pokud celou rekonstrukci na konci řádně zaplatí, bude mu zrekonstruovaný objekt opět vrácen do osobního vlastnictví a v takovém případě si může za domem na vlastní náklady a rizika postavit třeba odpalovací rampu, aby se mohl chlubit známým, že právě toto postavil vlastníma rukama. Karel uznal argumenty a s vidinou volného odpoledne odjel s Pepou na houby.\nPár informací o stavebních smlouvách\nPokud potřebujete sepsat stavební smlouvu o rekonstrukci vašeho domu a nechcete platit advokáta nebo notáře, zapamatujte si pár bodů, které jsou pro smlouvu podstatné:\nJosef Beneš je zodpovědný za celý chod rekonstrukce (Zdroj: Online stavební deník)\nPlacení - způsob, zálohy, měsíční výplaty. Obecně se příliš nedoporučuje vyplácet zálohy, pouze v případě, že si stavba žádá větší investice s předstihem. Běžná praxe stanoví vyplatit jako zálohu 60 % z částky na materiál, který se již objednal a u kterého jsou dodací lhůty delší než 1 měsíc.\nProjekt - projektová dokumentace musí být přílohou smlouvy. Důležité je vyznačit, který z projektů je veden jako konečný a smluvně závazný. V případě pochybení firmy jste na vině vy jako investor, neboť stanovená projektová dokumentace se dokládá pro stavební povolení.\nPočasí - nelze stavět za každého počasí, a proto se stanovují teplotní limity (nejnižší teplota pro práce na stavbě je 5 °C), také za silného deště nebo větru je riziko pracovat venku. Pokud na stavbu spěcháte, připlaťte si za nemrznoucí směsi, vytápění stavby a ohřev dělníků.\nStavební deník - v dnešní době je již k dispozici aplikace Online stavební deník, kterou na rozdíl od své papírové podoby není možné falšovat a upravovat.\nStaveniště - stavební firma bude vyžadovat, aby na stavbě byl přístup k vodě a elektřině, což musí zajistit investor na vlastní náklady. Při předání stavby se opíše stav měřidel a při předání v konečné podobě se znovu opíše stav měřidel. Objednatel pak tyto náklady přeúčtuje zhotoviteli oproti poslední faktuře.\nKontrola - ta se provádí formou kontrolního dne, kdy se sejdou všechny dotčené osoby či orgány a kontrolují, zda je dodržen harmonogram, projektová dokumentace, spotřeba materiálu, docházka dělníků, bezpečnost práce a další.\nDokumentace - stavební firma je povinna předat při závěrečném předání hotového díla i všechny potřebné dokumenty vážící se k rekonstrukci stavby (protokoly o likvidaci stavebního odpadu, faktury za prodej stavebního materiálu třetí straně, certifikáty, záruční listy, návody a také stavební deník).\nTermín - v případě prodlevy s předáním stavby po termínu lze v běžné praxi požadovat namísto smluvní pokuty slevu z ceny ve výši předem dohodnutých % za každých 7 započatých dní prodlení.\nKontrolní den umožní investorovi zkontrolovat, jak pokračují práce na stavbě (Zdroj: Depositphotos)\nPodobné údaje by se měly vyskytnout i v předávacím protokolu, kterým předává investor stavební objekt do užívání stavební firmě. Stavební firma v něm nastíní, v jakém stavu přebírá objekt do své péče. Zaváže se pak stavbu předat v očekávaném termínu v podobě, která byla znázorněna v projektové dokumentaci. A z toho důvodu si také hlídá všechny náležitosti, které by mohly stavbu narušit, zastavit či prodražit.


ČEZ Motor – Na hattrick jsem nemyslel, smál se Filip Novák\n31.01.2018, Filip Kortus\nNa hattrick jsem nemyslel, smál se Filip Novák\nProti poslední Kadani měl Motor jasně navrch a mohli tak vyniknout i střelci, kteří moc branek za sezonu neposbírají. Jedním z nich byl i hrdina středečního večera Filip Novák, který se nejprve trefil poprvé v sezoně a v poslední třetině přidal i druhou branku v ročníku.\nJevilo se od začátku utkání jako jednoznačné?\nÚplně jednoznačné se mi nezdálo, zjednodušilo se nám to tím, že jsme dali branky v první třetině. Na soupeři bylo znát, že byl místy odevzdaný. Je to jejich věc, důležité je, že jsme vyhráli a máme tři body.\nChtěli jste od úvodu zápasu zapomenout na poslední vysokou porážku v Prostějově?\nV Prostějově jsme nepodali dobrý výkon a museli jsme překousnout vysokou porážku. Další den jsme celý trénink pouze bruslili, nic jiného jsme si nezasloužili.\nČekal jste někdy tak dlouho na první branku v sezoně?\nTak dlouho zřejmě ne, ale obecně moc branek nedávám. Jsem rád, že jsem to konečně prolomil a mám to za sebou.\nV zápase jste se trefil hned dvakrát. Jak vypadaly obě trefy z vašeho pohledu?\nU prvního gólu jsem křečovitě dorážel a procpal puk za brankáře. Za druhou branku musím poděkovat Vašku Nedorostovi, který skvěle clonil brankáři a má ne úplně povedená střela zapadla do branky.\nV posledním střídání jste měl možnost završit hattrick. Pomyslel jste na to?\nKluci mi to říkali, ale nijak jsem na to nemyslel. Nejsem typ, který by dával tři branky za zápas (smích) Při střele jsem měl před sebou dva hráče, takže jsem je nechtěl trefit a minul jsem branku. Chtěl jsem spíše trefit něčí hokejku, po hattricku jsem nebažil.\nFilip Novák v utkání proti Kadani\nIce time: 19:22


VŠEOBECNÉ PODMÍNKY PRO POUŽÍVÁNÍ ZÁKAZNICKÉHO PORTÁLU REHAU\nSTAV DUBEN 2020\n(1) Předkládané podmínky pro používání zákaznického portálu upravují používání zákaznického portálu (dále jen: portál) skupiny REHAU (dále jen: REHAU) pro osoby, které disponují přístupovými právy k portálu (dále jen: uživatelé). Každý uživatel je přitom přiřazený určitému podniku (dále jen: zákazník).\n(2) Prostřednictvím portálu poskytuje REHAU svým zákazníkům a zájemcům různé služby a informace. Uživatelé s přístupovými kódy mají, v závislosti na konkrétním oprávnění, na portálu přístup k dokumentům, ceníkům, produktovému katalogu a dalším materiálům, mají možnost ukládání a mohou využívat celou řadu funkcí vhodných pro přípravu, realizaci a sledování objednávek.\n(3) Budou-li pro jednotlivé oblasti portálu aktuálně či v budoucnu platné doplňující, specifické podmínky pro jeho používání, budou na to uživatelé výslovně upozorněni. Takové specifičtější podmínky pro používání portálu pak mají přednost před všeobecně platnými podmínkami.\n(4) Ustanovení dohodnutá mezi REHAU a uživatelem, která se liší od těchto podmínek pro používání portálu, se musí potvrdit písemně. Tento požadavek na písemnou formu dohody lze zrušit rovněž pouze písemně.\n(5) REHAU si vyhrazuje právo na provádění změn těchto uživatelských podmínek, a to kdykoliv, s platností do budoucna.\n(1) Pro používání portálu se musí u společnosti REHAU zřídit zákaznický účet a osobní registrace uživatele. Zákaznický účet lze založit i v rámci registrace.\n(2) Po úspěšné registraci obdrží uživatel osobní vstupní heslo. Společně s uživatelským jménem (zpravidla e-mailová adresa uživatele), které stanoví REHAU, se lze přihlásit do portálu. Při prvním přihlášení musí uživatel změnit vstupní heslo.\n(3) Není žádný nárok na registraci. REHAU může bez uvedení důvodů odmítnout založení zákaznického účtu nebo kdykoliv zablokovat přístup jednotlivým uživatelům či omezit přístup pouze na určité části portálu.\n(4) Uživatel nesmí své heslo zpřístupnit třetím osobám; uživatelské jméno potřebné k přihlášení musí mít uložené vždy odděleně od svého hesla.\nUživatel je povinen zvolit bezpečné heslo a chránit je proti zneužití. Zjistí-li uživatel, že jsou přístupové údaje zneužívány, musí o tom společnost REHAU neprodleně informovat. Uživatel je v tomto případě povinen heslo neprodleně změnit. Existuje-li nadále nebezpečí zneužití, je společnost REHAU oprávněna zablokovat přístup k portálu.\n(5) Údaje, které uživatel uvede během registrace, musí být pravdivé. Změny, ke kterým dojde po zaregistrování, se musí neprodleně sdělit společnosti REHAU.\n(6) V případě, že určitý uživatel opustí firmu zákazníka nebo se má z jiného důvodu ukončit jeho přístupové oprávnění, musí o této záležitosti neprodleně informovat firmu REHAU.\n(7) V případě, že přístupové údaje, které jsou známé uživateli, nesouhlasí s osobními údaji (jméno uživatele se na portálu zobrazí pod „Osobní nastavení“), se uživatel zavazuje informovat společnost REHAU.\n(8) REHAU si vyhrazuje právo na vymazání takových přístupových údajů, pomocí nichž neproběhlo přihlášení k portálu déle než 12 měsíců. K vymazání přístupových údajů by došlo z bezpečnostních důvodů. Opětovné zpřístupnění portálu již vymazaného uživatele lze provést kdykoliv.\n§ 3 Služby poskytované společností REHAU\n(1) Uživatel si může otevírat či stahovat informace, které společnost REHAU poskytne na portálu. S ohledem na přístup k souborům uloženým v sekcích Dokumenty a REHAU AKADEMIE obdrží uživatel oprávnění výlučně ke čtení; informace obsažené v těchto sekcích nemůže ani měnit, ani mazat.\n(2) REHAU si vyhrazuje právo na kompletní či částečné zastavení provozu portálu. Čas od času se musí přerušit provoz portálu z důvodu aktualizace softwaru. REHAU nepřebírá odpovědnost za přerušení disponibility portálu.\n§ 4 Povinnosti uživatele\n(1) Uživatel nese odpovědnost za veškeré aktivity na portálu prováděné pod jeho přihlašovacími údaji.\n(2) Uživatel nesmí na portálu mimo jiné:\npoškozovat jiné osoby nebo porušovat jejich osobnostní práva;\npoužívat portál k reklamním nebo jiným komerčním účelům.\nV případě porušení těchto povinností si REHAU vyhrazuje právo na neprodlené zablokování přístupu uživatele k portálu. REHAU si kromě toho vyhrazuje právo na vymazání textů a materiálů, které porušují výše uvedená ustanovení. V případě zneužívání portálu nese uživatel vůči REHAU a možným třetím osobám odpovědnost a zprošťuje tím REHAU nároků požadovaných třetími osobami.\n(3) Po každém použití je uživatel povinen odhlásit se z portálu. Pokud zjistí, že dochází ke zneužívání jeho přihlašovacích údajů nebo pojme podezření na zneužívání, uživatel se zavazuje, že o tom neprodleně vyrozumí společnost REHAU.\n§ 5 Uživatelská práva uživatele\n(1) REHAU přizná uživateli nevýlučné a nepřenosné právo na používání informací i dokumentace poskytnuté na portálu, a sice podle zadání společnosti REHAU.\n(2) Uživatel nesmí třetím osobám postupovat informace a poskytnout dokumentaci přes portál, a to ani za poplatek nebo zdarma, ani zcela, ani částečně, pokud se na portálu výslovně neupozorňuje na skutečnost, že jsou texty určeny k uveřejnění či postoupení třetím osobám.\n(3) Uživatel má zakázáno integrovat a/nebo zobrazovat v dílčím okně webové stránky přináležející k portálu nebo jejich obsah prostřednictvím hypertextových odkazů.\n(4) Kromě uživatelských práv či ostatních práv, která zde byla uživateli výslovně udělena, mu nebudou udělena žádná další práva jakéhokoliv druhu, zvláště pak práva na název společnosti a průmyslová práva (jako jsou patenty, užitné vzorky, značky atd.), a REHAU se ani nezavazuje uživateli taková práva poskytnout.\n§ 6 Práva na obsah portálu – duševní vlastnictví\n(1) REHAU si na všech stránkách portálu, včetně rozvržení i celého obsahu, vyhrazuje autorská i veškeré další ochranná práva.\n(2) Uživatel bude respektovat práva společnosti REHAU a zvláště nebude měnit či odstraňovat záznamy o autorských právech a/nebo označení obchodních značek a/nebo jiné údaje obsažené na portálu.\nBude-li REHAU odkazovat na webové stránky třetích osob, REHAU nepřebírá odpovědnost za obsah těchto webových stránek třetích osob. REHAU si výslovně nepřivlastňuje obsahy webových stránek třetích osob. REHAU nemůže provádět neustálou kontrolu webových stránek třetích osob. Používání hypertextových odkazů za účelem zhlédnutí cizích webových stránek nepatřících společnosti REHAU provádí uživatel na vlastní nebezpečí.\nREHAU poskytuje svým zákazníkům portál coby bezplatnou službu.\n(1) Viry. REHAU se neustále snaží zajišťovat ochranu portálu a webových stránek, které jsou na něm k dispozici, před napadením viry a jiným škodlivým softwarem. REHAU ovšem nemůže garantovat, že portál není infikovaný viry. Uživatel se proto před stahováním postará o používání přiměřených bezpečnostních nástrojů, zvláště o používání aktuálního virového skeneru, a sice za účelem zajištění vlastní ochrany i za účelem zabránění proniknutí škodlivého softwaru do portálu.\n(2) REHAU neručí za správnost, aktuálnost či úplnost informací uložených na portálu, nepřebírá za ně odpovědnost ani záruku.\n(3) REHAU ručí neomezeně\nv případě smrti, tělesného zranění nebo poškození zdraví;\npodle zákonných předpisů příslušných platných ustanovení zákona o odpovědnosti za výrobky a\nv rámci dalších zákonných ustanovení.\nJinak je odpovědnost REHAU vyloučena.\n§ 10 Osobní údaje a statistika používání portálu\n(1) REHAU respektuje při zjišťování, používání i při zpracovávání osobních údajů uživatele aplikovatelná zákonná ustanovení pro ochranu osobních údajů. Další informace jsou k dispozici v Informacích o ochraně dat na https://www.rehau.cz/policy.\n(2) Za účelem vylepšování služeb poskytovaných prostřednictvím portálu si REHAU vyhrazuje právo na automatizovanou evidenci statistik četnosti a způsobu používání portálu a na vyhodnocování těchto statistik.\n§ 11 Příslušnost soudu a rozhodné právo\n(1) Příslušnost soudu je dána sídlem společnosti REHAU.\n(2) Rozhodným právem je právo platné v sídle společnosti REHAU.


Pouzdro na jedno pero, AURORA Torino černé - Luxusní, moderní, značkové / ARDE.CZ\nHOME>PRO ŽENY>Pouzdro na jedno pero, AURORA Torino černé\nPouzdro na jedno pero, AURORA Torino černé\nKód výrobku: P100-black\nElegantní pouzdro na jedno pero z kolekce AURORA Torino.\nRozměry: 2,5 x 15 cm\nUnikátní a sofistikovaná kolekce Torino se vyznačuje především vzácnou rovnováhou tvaru a obsahu. Vyniká svým propracovaným řemeslným zpracováním, který je podtržen použitím výhradně prvotřídních italských kůží. Kolekce Torino se tak stala symbolem současné krásy.\nKožené doplňky AURORA jsou symbolem nezaměnitelného a nestárnoucího stylu. Z Aurory, úspěšné a prestižní italské firmy, pochází kolekce luxusního koženého zboží, kde se design projevuje v každém detailu, tvaru a prvku. Právě Aurora dokáže během výroby dodat koženým doplňkům svůdné kouzlo nadčasové elegance, vyhovět nárokům praktičnosti, individuality a nutné dávky výjimečnosti úspěšných osobností.\nJiž od roku 1919 je AURORA světovým synonymem pro kvalitu, italskou zručnost, smysl pro detail a dokonalost. Právě tímto způsobem - v hluboké úctě k tradici - jsou vytvářeny produkty značky AURORA dodnes a jsou tak stále ceněny a obdivovány novými generacemi. Skrze veškeré výrobky AURORA je tak doslova zhmotněno krédo značky: ,,Krása je stvořena, aby ožila.“\nVšechny výrobky AURORA jsou krásně dárkově balené v originálních prošívaných krabičkách AURORA.


Grilování a Barbecue pro všechny/D+BS • Zobrazit téma - Slané palačinky s mozečkem\nod drobek » 09 lis 2014, 14:53\n1.jpg (48.48 KiB) Zobrazeno 1212 krát\nTěsto na palačinky připravíme smícháním všech uvedených surovin včetně oleje, řádně prošleháme a necháme chvíli odstát. Přítomnost oleje v těstu zajistí to, že pánev stačí potřít olejem pouze před usmažením první palačinky a dále se už pánev nemusí mastit.\nJá mám rád malé a hodně tenké palačinky, používám proto pánve o průměru 16 cm. Z uvedeného množství těsta tak stvořím 20 – 22 palačinek.\nOčištěný mozeček nasekáme, cibuli nakrájíme najemno, zesklovatíme ji na tuku (já na sádle), přidáme sůl a pepř a dusíme asi 15 minut. Pak do směsi rozklepneme vajíčka, rozmícháme a necháme je ztuhnout. Ovoníme špetkou muškátového květu a případně ještě dosolíme.\nNáplní potíráme palačinky a svineme je, lépe se to jí, než když se jen překládají do šátečku.


Recenze Chronos: Before the Ashes - Zing\nVšechny cesty vedou do hrobu.\nPokud jste fanoušky „souls“ her, tak vám jistě už samotný název něco evokuje. Chronos: Before the Ashes je totiž staronovým prequelem k dobře přijaté Remnant: From the Ashes. Ta do tohoto žánru přinesla čerstvý vítr v podobě neokoukaného prostředí a kombinaci střílečky s postupy typickými pro tento styl her. Původně Chronos vyšel v roce 2016 jako launch titul k čerstvému VR setu Oculus Rift a odnesl si vřelá hodnocení, jak ze strany kritiků, tak i hráčů. Teď, o přibližně čtyři roky později, tvůrci z Gunfire Games přichází s předělávkou pro klasické obrazovky. Má šanci zaujmout v dnes již možná přesyceném trhu „souls-like“ her?\nPlatforma: PC (recenzovaná verze), PS4, Xbox One, Switch\nPuzzle všude, kam se podíváš\nJiž v době vydání pro VR se Chronos: Before the Ashes odlišoval mechanikou smrti. Každá vaše smrt pro postavu znamenala zestárnutí o jeden rok. Společně s věkem se pak vašemu charakteru měnily vlastnosti. Se stářím totiž přichází moudrost, ale síla pomalu a jistě ustupuje. Čím víc smrtí, tím víc musíte měnit váš styl hraní. Tento systém je ve hře samozřejmě ponechán. Další odlišností je implementace všelijakých puzzlů, které nejsou vyloženě těžké, ale vyžadují poměrně dost pozornosti a průzkumu prostředí. Častokrát musíte kombinovat různé předměty ve vašem inventáři. Nesmyslných spojení, které známe z různých adventur se však bát nemusíte. Mým favoritem v této oblasti bylo hledání způsobu, jak se zmenšit a dostat do skříně pro důležitý klíč. Přítomnost puzzlů v Chronos: Before the Ashes je rozhodně zajímavým ozvláštněním, jejich postupné plnění jsem si užíval a až na pár výjimek to nikdy nesklouzlo k nudnému stereotypu.\nHra je časově zasazena měsíc před událostmi Remnant: From the Ashes. Děj Chronos se odehrává v čase, kdy už na Zemi zaútočilo interdimenzionální zlo jménem Root. Zároveň však začínáme hrát ještě předtím, než se hlavní hrdina Remnant vydal toto zlo zničit. V Chronos se každý rok probouzí World Stone a otevírá dveře do jiného světa. Vy jste jako nejlepší válečník mezi lidmi vybrán a poslán tento svět prozkoumat. Vaším hlavní úkolem je zabít draka, jež všechno zlo do vaší reality přivedl. Jistě vám došlo, že příběh nepřináší v podstatě nic nového nebo dechberoucího. I přes jistou dávku klišovitosti si však drží přímočarost a proto vás nebude vytrhávat z herního zážitku. Poměrně zajímavý způsobem rozšiřuje lore tohoto herního světa.\nPříběh je plný klišé, ale zároveň přímočarý a zábavný.\nGameplay je postavený na klasických postupech tohoto žánru. Na začátku si vyberete, jestli chcete hrát za ženu či muže, následně vás čeká volba vámi preferovaného stylu boje. Můžete se rozhodnout mezi mečem, ten slouží jako rychlý, ale ne tak účinný nástroj a sekerou, která zase na úkor rychlosti uštědřuje větší zásahy. Pokud se vám volba nakonec líbit nebude, tak ji už změnit nemůžete. Ve světě se ale nachází relativně dost použitelných alternativ, ty jsou však většinou zamčené za různými puzzly nebo schované za tajnými zdmi, ty je lehké přehlédnout. Prozkoumávání se tedy velmi vyplatí, já takto například našel kopí, se kterým jsem následně prošel zbytek hry. Zbraně si můžete vylepšovat pomocí Dragon Shardů, které vašim nástrojům smrti přidávají klasická RPG „pluska“. Postupem času dostanete k dispozici i magické schopnosti, fungující ovšem pouze na zbrani. Dohromady jsem našel tři elementy, které jsem mohl použít : oheň, elektřina a temná energie vysávající život z vašich nepřátel. Reálně jsem však mezi jednotlivými energiemi žádné větší rozdíly nezaznamenal, zvyšuje se vždy poškození a rychlost útoku. Na rozdíl od Remnant zde nemůžete používat zbraně na dálku, jste tedy odkázaní na kontaktní styl boje.\nPřed začátkem hry vás čeká ještě jedna volba. Tou je obtížnost, jež se rozděluje na tři úrovně: Casual – nejlehčí, Adventure – zlatá střední cesta a Heroic -nejtěžší. Každý z těchto stupňů ovlivňuje pouze poškození, které vám dávají nepřátelé, takže v tomto případě žádnou zajímavost nečekejte. Logickou otázkou zůstává „Jak moc je Chronos obtížný?“. Upřímně řečeno, moc ne. Vaše chyby se sice neodpouští, ale nestalo se mi, že by moje selhání bylo někdy vyloženě fatální. Tím nechci říkat, že bych neumíral, to samozřejmě ano. Častokrát ale smrt nebyla mou vinou.\nTím se dostávám k asi nejrušivějšímu problému, jaký jsem se hrou měl. Kamera. Původní VR verze byla unikátní v tom, že neposkytovala standardní POV, ale pohled třetí osoby. I přesto museli tvůrci kameru předělat, tak aby seděla k „ne-VR“ verzi hry. To se jim bohužel moc nepovedlo, protože se mi mnohokrát stalo, že si kamera dělala, co chtěla nebo byla podivně neplynulá. U tohoto subžánru bych čekal o něco vyladěnější pohyb kamery. Podobně na tom je však celkový pohyb. Na rozdíl od Remnant je Chronos: Before the Ashes mnohem více těžkopádný a pomalý, souboje podle mě nemají takové „grády“, jaké by mohly mít. Je to možná dáno i tím, že boj s většinou nepřátel není příliš velkou výzvou. To bych byl schopný přehlédnout v momentě, kdy by aspoň boss fighty byly něčím inovativní, ale bohužel ani v tomto případě to není žádná sláva. Jak z hlediska obtížnosti, tak jejich stylu boje. Většinu zásahů vykryjete štítem a když náhodou ne, tak se soubojové schéma bossů začne velmi rychle opakovat a vy tak hned víte, kam uskočit. Příliš tomu nepomáhá ani absence stupňujících se stádií bossů.\nKamera by zasloužila více péče.\nNejzajímavější složkou je zmíněná mechanika smrti a následného stárnutí. Začínáte jako čerstvě plnoletý jedinec (18 let) a s každým úmrtím o jeden rok zestárnete. Podobně jako v ostatních „souls“ hrách se totiž po smrti objevujete u World Stonu (obdoba bonfirů), které také fungují jako nástroj k teleportaci mezi jednotlivými lokacemi. Jeden rok pak strávíte čekáním v blíže nespecifikované realitě. V internetových diskuzích jsem zaregistroval, že si někteří hráči na starších konzolích stěžují na dlouhé loadingy v případě smrti (a stráví tak rok čekáním, než se hra vůbec načte). Na PC jsem s tímto však problém neměl. Ale teď zpět k věku. Každých deset let dostanete speciální výhody, které jsou pro toto období života specifické. Když jste mladí, tak budete pravděpodobně mrštní a plní života, ale jakmile dosáhnete jistého stáří, tak nemůžete dávat dovednostní body do síly nebo hbitosti a musíte se spolehnout na magii. Nutno říct, že do tohoto bodu jsem se nedostal během hry (Chronos jsem dokončil ve věku 33 let).\nNa začátku jsem si položil otázku, zda dokáže Chronos: Before the Ashes zazářit v přehlceném herním trhu. Po dohrání si myslím, že i přes své nedostatky má hráčům, co nabídnout a alespoň částečně uspět. Pracuje sice s již zavedenými postupy, ale přidává věci, které si zaslouží pozornost. Nejvíce však selhává při porovnání s Remnant: From the Ashes, oproti kterému ztrácí v akci, složitosti soubojů s bossy a absenci palných zbraní. Hra samotná ovšem špatná není. Hádanky v podobě různých puzzlů jsou zábavné, příběh je i přes svoje nedostatky zábavný a skvěle slouží jako základy pro lore Remnant.\nNovinku od studia Gunfire Games trápí hlavně podivné ovládání kamery, které může narušovat postup hrou. Na druhou stranu přinesla zajímavé prvky v podobě puzzlů a systému stárnutí, čímž se odlišuje od zbytku zaběhlého "souls-like". Celkově se jedná zábavnou hru, kterou si ale stačí zahrát jednou.\nKrátký, ale poutavý příběh\nAbsence palných zbraní\nŠtítky: chronoschronos: before the ashes\nOznámeno časoprostorové fantasy MMORPG - Chrono Odyssey\nSuper recenze. Navnadila a jdu se podívat kde se dá sehnat.\n11. 12. 2020 12:16\nJako takovou “jednohubku” můžu určitě doporučit.\n14. 12. 2020 17:59\nZajímavé prostředí, ale jen na chvíli. Za mě naopak strašně jednotvárné a hodně rychle mě hra omrzela a asi i zůstane v mém seznamu navždy odložených her. Škoda, vypadalo to nadějně.\n4. 12. 2020 20:12\nTento pohled naprosto chápu. Mě hra celou dobu udržela, ale myslím, že kdyby byla o něco delší, tak už by to tak asi nebude.\n4. 12. 2020 20:17\nJinak palec nahoru za poznámku o čekání při loadingu po smrti. Upřímně jsem se zasmál, i když i já jsem na PC stejně jako Vy neměl problém. Ale toto opravdu pobavilo.\n4. 12. 2020 20:33\nUpřímné zasmání mě moc těší. Díky!\n4. 12. 2020 20:38


Konopí sirup 0,3l bio Koldokol | Branakdetem.cz\nXKonopí sirup 0,3l bio Koldokol\nKonopí sirup bio získal druhé místo na veletrhu CANNAfest 2013 v kategorii nealko nápoje.\nPoužívá se klasicky s vodou, do sodovkovače; jako sladidlo do čaje, kaší, vloček, jogurtu; vynikající je jako teplý nápoj - stačí použít horkou vodu\nKonopí je bylina provázející lidstvo od nepaměti, používá se k celkové harmonizaci organismu, jako prevence civilizačních chorob. Konopí příznivě působí na nervovou soustavu, pomáhá při migrénách, nespavosti a podrážděnosti


Konec rukavičkářů v Čechách? - Fashion Retail\nJako jeden z mála se v České republice věnuje řemeslu, které dnešním mladým už asi moc neříká. Čtyřiadvacet let byl zaměstnancem Rukavičkářských závodů Dobříš. Po revoluci začal v oboru podnikat. Právě proto, aby řemeslo nevymřelo a on mohl učit děti poctivé práci. Proč svou vizi neproměnil v realitu? A jak vypadá pracovní den ve firmě, kde se šije na strojích i ručně?\nNa své začátky v byznysu vzpomíná Stanislav Vácha s trochou nostalgie. „Vzal jsem si ze závodů své osobní nůžky, které mě tehdy stály tisíc korun, a šel to zkusit.“ Jak prosté. Jenže čerstvý podnikatel narazil.\nZájem o rukavice byl po revoluci enormní, záměr však „zválcovala“ byrokracie. „Měl jsem v plánu zavést malé učiliště pro pár dětí, které by se řemeslu vyučily. Jenže na úřadech jsem tvrdě narazil.“ Jedním z několika důvodů bylo třeba to, že Stanislav neměl k dispozici sprchy zvlášť pro děvčata a chlapce. Neměl ani vysokoškolské vzdělání, což byl zásadní problém – nesplňoval kritéria, aby mohl učiliště vést. Doporučili mu najít si člověka s patřičným vzděláním, na to však přistoupit nehodlal – jak říká, chtěl se věnovat čistě jen praktické stránce.\nA tak začala jeho cesta za úspěchem. Že to byl úspěch nemalý, Stanislav dnes už velmi dobře ví. Začal se třemi lidmi, po pár letech už měl okolo stovky zaměstnanců. Díky tehdejším výrobním družstvům jezdil po republice a uzavíral kontrakt za kontraktem. Objednávky čítaly i deset tisíc párů, postupně firma začala expandovat do celého světa. Rukavice „od Váchy“ (tehdy stály okolo 200 korun) znali nejen v Evropě, ale i u protinožců na Novém Zélandu nebo v Kanadě. Dnes má firma deset externích zaměstnanců, poměry se změnily, poptávka není jako dřív – i vzhledem k obrovskému množství importovaného zboží.\nJedné ze zaměstnankyň Stanislava Váchy je 85 let a pořád aktivně šije. „Když vidíte ten její steh, vypadá jako z mašiny, až tak je precizní,“ nemůže si vynachválit Stanislav. Kdysi prý šičky dostávaly za ušití jednoho páru šest korun. Teď mají osmdesát, ovšem za tříhodinovou práci. Je to opravdu mizérie,“ říká Stanislav. Zakázky se realizují od jednoho páru, většinou se vše šije na míru. Firma vyváží své zboží v rámci EU, zákazníci si jej sami vyhledají už s přesnou představou, co přesně chtějí. „Občas jsou některé návrhy jako z cirkusu, ale pokaždé mě překvapí, jak je výsledek nakonec zajímavý,“ směje se rukavičkář.


Nehoda skútru na rušné třídě ve městě Tchaj-čung v Číně. V těchto dálných východních oblastech zkrátka věci chodí úplně jinak než v těch našich, evropských, a tedy se nám některé věci můžou jevit opravdu kuriózně až směšně, no, tato nehoda je opravdu východní....\nANGLIE: 33letý Ryan Vincent ztratil během jízdy v Southamptonu kontrolu nad svým BMW a přeskočil přes svodidla do protisměru. Nikdo nebyl vážněji zraněn. Vincent byl shledán vinným z jízdy bez náležité pozornosti a řízení bez pojištění, za což dostal pokutu 300 liber a ...\nJižní Amerika: Motorkář, co se vyhne jedné překážce v cestě a na druhou už nestačí zareagovat. Tak samozřejmě, když zazmatkujete a máte jen zlomek sekundy na reakci, tak šance na úspěch, tedy vyhnutí se nehodě, se drasticky snižuje. Ale chlapík přežil s lehkým zraněním,...\n24. ledna 2018, Žilina, SLOVENSKO: 52letý řidič kamiónu narazil do několika vozů a zranil tři osoby. Podle mých odhadů měl zkrátka řidič zkrat a možná usnul za volantem. Přeci jen, práce tiráka je, co se týče spánku, mnohdy velice náročná, ale toto tedy doopravdy nezvlá...\nUSA: Motorkář, který ztratí kontrolu nad svojí mašinou a při pádu podklouzne mezi koly návěsu kamionu. Při nehodě motorkář utrpí jen pouze lehká zranění nohou. Tak toto bylo opravdové štěstí, byť to nešlo na videu pořádně vidět. Takto proklouznout pod koly kamionu, hm.....\nJe mnoho míst, která jsou nevhodná na parkování, a lidé tam i přesto parkují. Zde si zřejmě dotyčný nepomyslel na to, že zdejší loď bude muset taky někdy opustit své místo stání a bude potřebovat dostatečné místo! Karma je karma a nedá se nic dělat!!!...\nOBRÁZKY pro dnešní den 273\nReklama - Můžeš být, čím c\nPolsko: Řidič, co na dálnici A1 ve vysoké rychlosti po předjíždění zprava zaviní dopravní nehodu. Tentokráte se tedy nenacházíme v Rusku, ale prakticky ne příliš daleko od něj. V jeho sousední zemi (i když se jedná o Kaliningrad neboli Královec, stejně je to ruská exklá...\nBRAZÍLIE: Smrtelná nehoda dvou zlodějů, prchajících ulicemi Ria de Janeira na ukradené motorce Honda CG 125. Tak nevím, zda-li je to karma, nebo jen hodně velká smůla těchto zlodějů. Krást se nevyplácí. Ani v Brazílii. Myslím, že takto by dopadnout nikdo nechtěl....\nNe vždy se vyplatí dělat machra na silnicích a dělat co nejvíce smyků. Ano, chápeme, že některým lidem to přijde nejvíc obdivuhodné, odvážné a kdoví co ještě. Nicméně, pokud se vám stane to, co můžete nyní vidět na videu, po takovém skratu už to moc skvělé není....\nParkování nejen že dělá problémy lidem, kteří dělají zkoušky, aby získali řidičský průkaz, ale i lidem, kteří svůj řidičský průkaz už nějakou dobu svého života mají. No, komu z vás parkování nedělalo problém nikdy, jste šťastní lidé. A teď se podívejte na ty, kteří se t...\nPředchozí 101 - 120


ZEA.cz MARCOPOLOS ve východních Čechách\nMARCOPOLOS ve východních Čechách9.6.2015\n(tom) MARCOPOLOS – hybrid řepky ozimé firmy KWS byl uveden na trh v roce 2013 a výrazněji se rozšířil v následujícím roce 2014. MARCOPOLOS je vhodný nejen do pěstitelsky příznivých podmínek, ale zejména do podmínek pro řepku tvrdších a chladnějších. Obliba narostla u pěstitelů zejména pro vitalitu, velice rychlý vývoj na podzim a vynikající přezimování. MARCOPOLOS vytváří mohutný kořenový systém. Mohutný krček a kořenový systém je předpokladem pro vysoký výnos. Škodám, způsobenými škůdci na podzim při při absenci mořidel, může do určité míry pro svůj rychlý vývoj uniknout oproti řepkám, které jsou méně vitální. Řepku na podzim umíme pohlídat – tahat řepku ze země neumíme. MARCOPOLOS je vhodné sít uprostřed a v závěru termínu setí. MARCOPOLOS bohatě větví. Od jara jsou k vidění u porostů cedule MARCOPOLOS\nMARCOPOLOS v provozních podmínkách v provozních podmínkách dosahoval i na těžkých a chladných půdách výnosů kolem 5 tun / ha. AGROCHOV Hoříněves s.r.o. 4,70 t/ha , HNG Černilov s.r.o. ( farma HORSCHE ) 5,10 t/ha, ZS Kratonohy a.s. 5,15 t/ha a ZEA-LAND, s.r.o. 5,30 t/ha.\nSvé výnosové schopnosti prokázal též na provozních plochách 2014 „ středních odrůd“ v regionu 50 – východní Čechy\nFirma KWS ve spolupráci s ZEA Sedmihorky s.r.o. pořádá přehlídky poloprovozních pokusů, kde se můžete s hybridem MARCOPOLOS a dalšími blížeji seznámit včetně všech novinek.


Brutal Assault 2017 – sobota / Články / MarastMusic - Culture Extravaganza\nPrvní dojmy / shrnutí\nStředa - Fotky\nČtvrtek - Fotky\nPátek - Fotky\nonDRajs: Jelikož jsem šel v pátek spát hodně brzo, poprvé stíhám už dopolední program. Do areálu přicházím, když hrají Oceans Ate Alaska. V podstatě standardní současný deathcore se všemi svými neduhy, ale i kladnými stránkami. Střednětempé pasáže se nesly v duchu metalcoru, ale breakdowny měli hoši až překvapivě disonantní. Bude z nich někdy něco?\nMXL: Má první ochutnávka sobotního menu přinesla celkem fajn zahraný metal/death core mladíků Oceans Ate Alaska z UK. Naprostá absence originality a celkem vysoká hráčská zdatnost bývá u takových spolků obvyklá. Dalo se to vydržet, avšak zpívánky a ve stylu Justina Biebera nutily vyměšovat.\nonDRajs: Aversions Crown. Zklamání. Gába cosi říkal o technickém death metalu. Jenže Australané hrnou hodně tendenční deathcore. Když už sklouznou ke smrt kovu, je to v jejich pojetí „new school“ – tzn. buď se sype, nebo se jde do breakdownů. Nejvíc svými schopnostmi vyniká bubeník. Zpěv je žalostný – buď chrochtající čuník, nebo štěkající ratlík, navíc bez výraznější artikulace. Možná se to postupně zlepšilo, ale já dlouho nevydržel.\nMXL: Příslib technického deathu Aversions Crown z Austrálie mě nalákal před Jelení stage. Nakonec se mi dostalo opět spíš dědkóru, pravda v brutálnějším balení než tomu bylo u Anglánů. Nicméně očekávané překvapení typu Deserted Fear se nekonalo.\nDisperse – mnohými uznávaná polská teplárna má snad vysokou instrumentální úroveň, vše ale zabil odporný popový zpěv, utíkal jsem s husinou rychle co nejdál.\nonDRajs: Disperse si jdu poslechnout ze zvědavosti. Z desky mě to vyloženě irituje, podobně jako 98 % zástupců djentového žánru. Z mladých kluků ovšem do publika jdou pozitivní vibrace, což je na festivalu jako BA velká výjimka. Mám ale takový dojem, že tento žánr začíná být Polákům úzký (ostatně jako všem kapelám, které z něj „vyrostly“) a nejraději by hráli prog rock nebo fusion. Kluci, jděte do toho!\nLooMis: Poslední den festival je vždy takový rozporuplný – na jednu stranu si vždycky říkám, že je zapotřebí se naplno ponořit do dění a stihnout co jsem zamýšlel, na druhou stranu je to ještě větší boj s morálkou a přinutit se vydržet na kapelu, i když už nohy odmítají poslušnost. Takže dobře, první kapelou jsou Disperse, chci jim dát šanci po vystoupení v Rock Café. A ne! Tohle prostě nešlape, není zde nic, co by mě dokázalo vtáhnout. Nechci se jenom koukat na to, jak to muzikantům hraje, páč jsou to samozřejmě nadprůměrní instrumentalisté, ale tady to zkrátka nelepí. Naprosto bez nápadu poskládané noty do celků tvářících se jako skladby. Slabota, jdu pryč.\nonDRajs: Svart Crown - první překvapení sobotního dne. Francouzi hrají notně načernalý death metal, který stojí na atmosféře. Co na nich oceňuji, je, že nejdou cestou klasiků subžánru (Immolation, Hate Eternal, ale i některé desky Morbid Angel), ale směr si udávají sami svou invencí. Viděl jsem je před pěti lety v Praze, ale teď mi zpětně přijde, jako kdyby na BA hrála jiná kapela. Kvartetu taky pomohl obstojný zvuk a díky tomu, že skladby Svart Crown nejsou postavené jen na sypanicích, ale rozmáchlejších (až „rozplizle“ epických) středních pasážích, vše dobře vyznělo. Dobrá práce.\nMXL: Konečně jeden z očekávaných zlatých hřebů festivalu, a to přímo z francouzských hlubinných dolů. Mistři atmosférického black/deathu Svart Crown se svou produkcí nehodí na denní světlo a jakoby to samotným hudebníkům nevyhovovalo. Zvuk jsem tentokrát vychytal velmi dobrý a tvorba Frantíků drtila jako smršť Armagedonu. Hrálo se hlavně z novinky Abreaction a předchozího Profane. Tuším, že zazněly tracky jako In Utero, Revelation, Orgasmic Spiritual Ecstasy a An Eternal Descent. Za mě to bylo skvělé vyvržení duševních temnot pekelných na světlo boží, ale lidi to asi moc nebavilo. Přestože se mezi skladbami nějaký ten řev ozval, všichni spíš čuměli a poslouchali, i když to byl neuvěřitelný nášleh. A bylo na co, technika i pojetí melodiky Svart Crown je fakt neotřelá a podpořená neúprosným kovotepcem v zadní linii. Kapela vypadala přes relativní chlad nebo možná únavu publika spokojená a já stejně tak. Těším se na ně do klubu.\nLooMis: To Svart Crown je jiný kafe, tady sice není až tolik not, ale hodně do groovu hrající bubeník to posunuje do takového příjemného black/thrash metalu, který ve vysokých obrátkách funguje naprosto spolehlivě. Škoda, že tohle nebylo za tmy.\nmIZZY: V sobotu mě probouzejí Nuclear Vomit, kteří zní ze stanu jako velmi zábavná tancovačka. Vstát dříve, i bych na ně do areálu šel, takto jsem se ale dokopal až na Svart Crown. Francouzi do toho solidně mlátí. V jejich black/deathu je navíc i dost zajímavých nápadů, co by mohly zaujmout třeba fandy Ulcerate. Oproti nim jim však chybí trochu více pohlcující atmosféra. Takto fungovali především jako dobře nakopnutá řežba.\nSikth chci ze zajímavosti vidět, byť jsem je nikdy extra neposlouchal, ale byl jsem zvědav, jak ten svůj mix djentu, nu metalu a mathcoru bude fungovat. No, nevím jak vás, ale mě teda Sikth příšerně nudili. Úplně zbyteční dva zpěváci (jeden zpíval příšerně teple a druhej ani neuměl pořádně zařvat) a fakt mega utahané nu metal/core odrhovačky. Nemělo to koule, tlak, rychlost, ani jsem si nevšiml žádné hráčské ekvilibristiky. V půlce setu jdu pryč.\nonDRajs: Já ti dám metalcore, Mizzy. SikTh, to byla hlavní kapela soboty. Co k nim? Tak předně, jsem rád, že se u nás Angličané vůbec ukázali. Konečně! Po peripetiích s odříkáváním koncertů jsem už ani nevěřil, že se tady ukážou. Ale ukázali. A tak mně bylo jedno, co vlastně tenhle sextet vedený originálními pěvci předvede. Ansámbl naštěstí (tak jako většina ostatních kapel) nesází do diváků jen novou tvorbu, setlist měli pěkně vyvážený mezi starší a novou tvorbu. Samozřejmě, skupina zahrála z posledního a klidnějšího alba The Future In Whose Eyes? (třeba Golden Cufflinks), z předchozího EP nechyběla Philistine Philosophies. Kapela zahrála dokonce super technickou pecku z debutuSkies of Millennium Night. Dominovaly, možná trochu překvapivě, písně z dvojky Death of the Dead Day - nu-metalová hitovka Part of the Friction, nebo na závěr zahraná (asi největší bomba) Bland Street Bloom. Trochu jsem bál, jak to frontmani uzpívají, ale dali to hravě. Dredatý Mikee Goodman štěká s kulometnou kadencí jako nasraný ratlík, melodickým zpěvem ho doplňuje Joe Rosser. Ani u něj neslyším žádné větší zaškobrtnutí. Zde tedy smekám svůj pomyslný klobouk. Že by mě ovšem Sikth nějak smetli a já při nich žral bahno z kotle, to ne. Ve finálním mixu se mi trochu ztrácely kytary (stál jsem před zvukařem) a někdy mi přišlo, že poslouchám tak trochu jinou kapelu než z desek. I když to znám nazpaměť, někdy jsem ty jejich brilantní a nápadité kytarové vyhrávky prostě neslyšel. Koncert mi tak přišel syrovější a ne tak zvukově načechraný, jako tomu je u alb. A taky se mi zdálo, že ty starší kousky „makají“ lépe.\nLooMis: Na SikTh jsem se velmi těšil, ale očekávání zůstala tak nějak v polovině. Doufal jsem, že se na pódiu rozpoutá bouře instrumentální ekvilibristiky podpořena dynamickým zpěvem. Obojí ale bylo tak na půl plynu (a to jsem hodnej) – kde sakra byla geniálně pulzující basa z desek? Tady jsem se musel pekelně soustředit na Jamese Leache, abych si dokázal basové artefakty spojit s jeho hrou (Skies of Millennium Night), kde zůstaly ty typicky nervní instrumentace? Jako chápu, že circle pit je důležitý, ale nepochopím, jak se asi má skloubit s rytmem skladeb, když sypanice jsou v rozmezí 10 sekund? Proč z nové desky aspoň nezazněly ty nejtvrdší skladby, namísto sice fajn odpočinkové, ale koncertně nefungující Golden Cufflings? Mikee Goodman ani Joe Rosser nepředvedli žádné extra vokály, možná tak ve Philistine Philosophies, která byla asi nejlepší skladbou. A do toho zoufale málo lidí pod pódiem. Hodně velké zklamání, ale věřím, že klubový koncert by byl o něčem jiném. Nechám si asi kluky trochu rozehrát na příště.\nMXL: Pro mě premiéra, před koncertem jsem Angličany SikTh znal jen okrajově a nevěnoval jim příliš pozornosti. Jaká chyba! Nasekaní progresivci mě do oné soboty míjeli, ale v průběhu jejich show jsme všechna ta ztracená léta dohnali. SikTh rádi počítají i skáčou, chvilku rap, potom jazz, zase matika a hardcoreová surovost. Fakt dobrý, jedinou výtku bych měl k laciným melodiím, které občas vyzpívával jeden ze zpěváků (ten co neměl dready). Naopak ten, co je měl, mě občas rozesmíval hlasem jakoby do Louise Armstronga. Bezva party.\nProng byli další z velkých očekávání a tentokrát trochu rozpačitě, i když nevím, co bych vytknul. Prong poslouchám hodně a poslední čtyři řadovky považuji za to nejlepší z crossover/groove/thrashového ranku současnosti. Ani jedno album od Carved into Stone není slabé, kapelu jsem několikrát viděl živě, takže jsem ani komplikace neočekával. Nicméně opět tak nějak zradilo znavené publikum, které jak od první kapely prvního dne podpořilo snad kohokoliv, tak v sobotu odezva notně kulhala. Americká legenda začala vykopávkami Beg to Differ a Prove You Wrong, což měly být zaručené startéry. Ony byly, ale spíš od kapely, která to valila s přehledem a nasazením, jaké lze od starých profíků očekávat. Tommy Victor měl v projevu lehké manýry rockové hvězdy Made in USA, ale nic drastického. Především naprosto skvěle zpíval a jeho nezaměnitelná barva hlasu je věc, kterou na Prong žeru. To už se do nás valila tutovky Turnover, Cut and Dry nebo Broken Piece a zábava je to vpravdě královská. Basák Mike je se svým groovem dokonale sehraný s Tommyho sekanou kytarou a chirurgicky přesná hra Arta z Winds of Plague raději bez komentáře. Koncentrovaná energie a tvrdý nášlap nejvyšší jakosti určitě nevyzněl naprázdno, jen bych u takové kapely očekával větší support fans. Z novinky zazněla hodně povedená Divide and Conquer a v závěsu za ní notorické hitovky Whose Fist is This Anyway a Snap Your Fingers, Snap Your Neck. A pak už jen loučení. Možná jsem očekával lepší atmosféru, ale koncert jako takový vlastně neměl chybu. Prong po letech i dnes patří na špičku metalové scény a budu se těšit znovu příště.\nLooMis: Na Prong přicházím někdy před polovinou setu na Cut And Dry a je to palba. Tommy Victor a spol. se s tím nemažou a nejen že jim to dobře hraje, ale předvádí i show, kterou jsem snad viděl naposled někde na koncertě Dream Theater v devadesátých letech, kdy bubeník háže paličku bedňákovi, ten jí předává basákovi (místo Mikea Longworthe zde zaskakoval Jason Christopher) a od něj (přes hlavu) putuje zpět k bubeníkovi. Nechápu, nevěřím, že 4 z pěti pokusů jsou úspěšné a navíc to furt hraje – už nevím, jestli tohle proběhlo u Broken Piece nebo Whose Fist is this Anyway, ale jedu si pomyslné vrtule až do konce na klasiku Snap Your Fingers, Snap Your Neck.\nMXL: Původně jsme si šli na chvíli sednout do pivního stanu nechat odpočinout utrmáceným kostrám před nástupem Decapitated, jenže i z obrazovky bylo po chvíli jasné, že Angličané While She Sleepssvým metalcorem neuvěřitelně kopou do prdele, takže vstávačka a zpátky před hlavní podium. Také tuhle bandu jsem předtím znal jen podle názvu, ale teď už si je budu pamatovat. Koncentrace energie a nasazení spolu se zajímavou muzikou fungovala a pro mě další z překvapení festu.\nPoláci Decapitated patří mezi nejlepší vývozní artikl našich sousedů a po nepříliš výrazné fošně Blood Mantra přišli s naprostou šlupkou Anticult. Technický death/groove nešlo ignorovat a tentokrát se žádná únava fans nekonala. Kotel jak prase měli zčásti na svědomí Poláci, kterých na Brutalu snad každým rokem přibývá. A Decapitated se s tím nesrali, pálili to ostrýma, když první dvě novinky následovaly klasiky Post(?) Organic a Day 69 a opět se v dalších skladbách vrátili k Anticult. Závěr patřil Homo Sum z Carnivalu a ukázal Decapitated v životní formě.\nonDRajs: Poláci Decapitated do nás narvali svůj svojský pohled na death metal. No, spíš než o smrt kov šlo o řádně zahutněnou thrashovou a z větší části střednětempou rubanici. Decapitated hrají na BA docela často, ale i letos na ně bylo narváno. Aby ne, když si dredatý vokalista Rafal Piotrowski dovolil luxus mluvit na publikum polsky. Soukmenovců měl pod pódiem přehršel. Polákům to hrálo dobře, možná jen mohli svůj set poskládat reprezentativněji. Takhle mi to znělo jako Sepultura (slyš třeba Kill the Cult z letošní fošny). A opět výtka k nástrojovému obsazení – s jednou kytarou moc dřeva nenarubeš a při sólech to bez podkladu byla docela zvuková bída.\nLooMis: U Decapitated byl opět křišťálový zvuk jak z desek. Zvuk je jeden velký monolit z chladné oceli. Do neustále tepajících bicích se klíní stroboskopy a ač ještě není zcela tma, je vliv takřka hypnotický. Jó, ne nadarmo se píše o neblahém vlivu drog na lidský organismus, a když se to ještě podpoří správným hudebním podkladem, může člověk lehce přijít o hlavu. A tak bylo dokonáno jest. Homo Sum, paráda.\nMXL: Post-black s démonickou bohyní pomsty za mikrofonem Oathbreaker zaujal, přestože se schéma skladeb po čase poněkud opakovalo. Určitě zajímavé seznámení k domácímu poslechu.\nDemolition Hammer. Pro mě asi favorit a černý kůň letošního ročníku. Jejich nasraný thrash/death jsem v devadesátkách totálně žral, a také dnes mi tvorba Newyorčanů nedá nevzpomenout na starší materiál jejich souputníků Malevolent Creation. Když se minulý rok vrátili, čekal jsem na jejich koncert s velkou netrpělivostí. Prošedivělí pánové se s tím ani trochu nesrali a dá se říct, že Josefovskou pevnost rozložili na cihličky. Drsný thrash střídal ještě ostřejší thrash a já radostí slintal u Epidemic of Violence, Carnivorous Obsession či válcovně Infectious Hospital Waste. Při Aborticide jsem se nechal strhnout do (ne)mocného circlepitu, až jsem si odřel kolínka. Ale co, k Demoličnímu Kladivu stylové. Chlapům bylo padesát už dávno a bylo skvělý vidět takhle starý chlápky dojatý přijetím Brutal crowd. Steve se nakonec přiznal, že takový rachot pod podiem zažil naposledy už hodně dávno. Nekompromisní, surový a nadčasová dobrota.\nonDRajs: Demolition Hammer byli vedle Sacred Reich druhý vykopávkový thrash metal. Myšleno samosebou podle věku vystupujících interpretů. Původního bubeníka (R.I.P.) nahradil mlaďas Angel Cotte, jinak ovšem chlapům táhne na šedesát. No ale z beden se do nás valí jedna agresivní pecka za druhou. Pokud se nepletu, kapela hraje jen z prvních dvou desek. Koncert trochu splývá do sebe – agresivní song střídá ještě agresivnější a tak dále až do samotného konce. Když k tomu připočteme fakt, že šlo o čtvrtý festivalový den v kuse, zvuk kytar byl nechutně vytažený do výšek a uši doslova a do písmene řezal, k tomu „nepříjemný“ vokál Steva Reynoldse, máte toho prostě dost. Koncert nechutně tlačí, možná by stálo za zvážení zařadit do setlistu něco klidnějšího – třeba z pomalejší Time Bomb. Takto převažují písně z Epidemic of Violence, kterou považuju za jedno z nejagresivnějších thrashových alb vůbec. Tož dobré to bylo.\nLooMis: Demolition Hammer předvedli největší old-school (tupa-tupa) set festivalu, nejvíc se fuckovalo (asi za každým druhým slovem), ale káplo to přesně do noty, aby se jeden nenudil.\nmIZZY: Původně bylo v plánu vidět kapel trochu více, ale nakonec, jelikož se přeci jen jednalo o poslední den festu, odpočívám a vracím se až na Tiamat, kteří hráli celé své album Wildhoney. Asi každý, koho jsem potkal, nadával na to, že byl Johan evidentně zfetovaný a byla to nuda, s čím osobně nemohu souhlasit. Možná jsem jediný, ale mě Tiamat opravdu bavili. Viděl jsem je sice prvně a nemohu srovnávat s dřívějšími výkony, ale minimálně první půlka desky, především Whatever That Hurts a Gaia, byla parádní. Johan to navíc odzpíval tak špatně, že to znělo skoro jako jeho starý chraplák, a i když to nebyl kdovíjaký mega-výkon, atmosféru, kterou jsem od Tiamat čekal, to mělo. Sleeping Beauty na závěr taky fajn.\nonDRajs: Na Tiamat, partu kolem Johana Edlunda, jsem slyšel jen samé nářky, se kterými se ovšem neztotožňuji. Přehrát Wildhoney od začátku do konce slibovalo velký zážitek. Co se týče jeho koncertní prezentace na BA, myslím, že nebýt podivného chování frontmana, mluvilo by se o ní pozitivně. Jenže. Ten chlap si něco šlehnul, nebo přebral, jinak si to nedokážu vysvětlit. Zprvu se zdálo být všechno v pořádku. Intro se bzučením včel, Whatever That Hurts, na níž se napojuje The Ar. Pak se Edlund pokusil o proslov, v němž se snažil vysvětlit, proč se k Wildhoney vrací. Přicházejí dlouhé odmlky vyplněné trapným tichem obecenstva, které patrně čekalo od mistra hlubokomyslnou myšlenku. Vysloveně komické bylo Edlundovo bezradné chození po pódiu, neustálé štelování stojanu mikrofonu, do kterého stejně nic neříkal. Sedal si, klečel, pak se zase zvedal. Když za ním bubeník Lars Sköld zpoza bicí soupravy chodil na jeviště a cosi mu říkal do ucha, připadal jsem si jako na zkoušce. Co to jako mělo být? Když si ale tuhle šaškárnu odmyslím a ponořím se do samotné hudby, nemůžu říct, že šlo o průser. Wildhoney bylo zahrané důstojně. Pravda, když se deska překlápí do své druhé půle a postrockovatí, situaci hodně zachraňoval různými efekty a svým umem kytarista Roger Öjersson (mimochodem, hraje od roku 2016 v Katatonii). Nebýt jeho, finální resumé by pro kapelu zdaleka nedopadlo tak dobře.\nLooMis: Tiamat. Wildhoney. Opus Magnum. Není moc kapel, kde bez váhání vypálíte desku, která je jejím synonymem. Ale tady a teď bylo všechno špatně. Johan si asi vzal příliš mnoho “honey tea, psilocybe larvae Honeymoon, silver spoon Psilocybe tea”. Čekal jsem, že bude plachta z desky, ono černé pozadí. Edlund v kabaretním kostýmku se nejprve se všemi objímá, během intra Wildhoney se snaží vsoukat do popruhu kytary a několika škrkavými tóny posléze zjišťuje, že je zapojen. Ale namísto hry si neustále prohlíží knoflíky a struny, jako kdyby hledal důvod, proč mu to nehraje. A když zjišťuje, že vlastně nehraje on!, tak se nedokáže chytit na víc jak 5 tónů. Přemýšlím, jestli se mi to nezdá, ale ne. Pominu-li úvodní proslov ve švédštině (třeba si s někým jen povídal), tak nejlepší byl zpěv ve Whatever That Hurts. Pak to jde z kopce, jak se jen dá. Edlund se střídavě do hry zapojuje, spíš ale pátrá po něčem, o čem ví jen on, zatímco zbytek kapely tak nějak rozpačitě hraje dál a dívá se po sobě. Co asi bude dál. Pauza, rozmluva s bubeníkem: “Mám prý o něčem povídat / Navrhni téma / Masturbace / Ne to opravdu není téma, které je o Wildhoney, Wildhoney je pro nás nesmírně důležité.” Jasně, to vidím, zcela jasně v Do You Dream of Me, kde už v úvodní větě “come down, slowly” se mu slova symptomaticky od huby táhnou jako med. Pomalejc to nejde? Další pauza před Visionaire, kdy už zůstávám jen z čiré zvědavosti, kam až to celé dojde. Jasně, další proslov! Závěrečná řeč v medidativním posezu na téma mír, láska a země bez internetu. A po další rozpravě rada moudrých naštěstí rozhodla, že se raději skončí, ale i ze Sleeping Beauty se stala hotová deathmetalová klauniáda. Něco takhle špatného jsem opravdu ještě neviděl. Pane Edlunde, prosím Vás, potřeboval bych si s Vámi promluvit o honoráři!\nMXL: Asi by se našlo málo příznivců, kteří by při zprávě, že Švédi Tiamat přehrají komplet Wildhoney, nezastřihali radostně ušima. Na káry zfetovaná troska v klobouku vzdáleně připomínající charisma někdejšího génia Johana Edlunda zabila všechno. Nebožák snad ani nevěděl, kde je, nesmyslně zesiloval a zeslaboval kytaru, dělal, že hraje, že zpívá, spoluhráči se při jeho sáhodlouhých blábolivých proslovech omluvně usmívali. Po třetí skladbě odcházíme s hodně smutnými pocity.\nbizzaro: Tiamat jsem taky vydržel až do konce jen z důvodu, co ještě přijde?! Ale vše bylo popsáno. Další, ani ne tak v plánu ke zhlédnutí, následovali Architects. Spíš jen když bude čas, síly a chuť. A byly. Kapelu sem tam poslouchám, mám rád hlavně starší, našlapaná alba, koncertně taky nejsme neseznámeni a na BA 2014 mi kluci unikli. Jsem rád, že po vyměklým období se Architects zase vrátili k agresivní podobě, kde není nouze o pořádný groovy, nabroušenej zvuk a solidní řev a podobně vypadlo i vystoupení. Kotel naplněnej a docela to v něm vřelo, výběr skladeb pro tu část show, kterou jsem viděl, solidní. Jsem tedy rád, že to kluci po úmrtí Toma nezabalili, a snad ještě neřekli poslední slovo a nevydají se zase cestou do náruče mas nových fanoušků, protože Architects jsou ve formě.\nMXL: Protože jsem Architects na rozdíl od party kolem Grega McIntoshe již viděl, volím stan a zažívám s Vallenfyre mimořádně syrovou dávku starým anglickým metalem prosycené muziky. Greg s čírem a okovanou vestou nadobro odložil kytaru a než jako axeman Paradise Lost působí jako nefalšovaný cruster z halifaxského squatu. Naprosto nekompromisní nálož se skvělým zvukem držel bubeník z Abhorrence a bylo zajímavé sledovat Hamishe, svého času dlouholetého basáka u My Dying Bride, jak hraje Gregovým rukopisem nasáklé party. Překvapivě se nejen sypalo, ale minimálně čtyři skladby byly z poctivě doomového ranku a naživo ani trochu nenudily. Old school death řezaný punkovou přímočarostí mě posadil na prdel a přes nadšené ovace kamarádů, kteří zůstali na Architects, nelituju ani trochu. Tohle drsný metalový retro fakt Gregovi a spol. věřím od A do Z.\nmIZZY: Teď ale rychle na oriental, kde už se chytala další kapela, na kterou jsem byl nesmírně zvědavý. Islandští Zhrine vydali jednu z nejlepších loňských desek, kterou přehráli v celé své délce. Opět to nebudu zbytečně protahovat a rovnou napíšu, že po Emperor pro mě byli Zhrine druhou nejlepší kapelou celého Brutalu. Naprosto přesně zahrané se skvělým zvukem. Do toho i vkusně zvolená modrá světla, která přidávala na mrazivé atmosféře. No krása. Oproti Svartidauði, kde ještě do nedávna působil kytarista Nökkvi (skvělý týpek mimochodem), nejsou Zhrine vůbec zlí, ale naživo hrají stejně precizně (což potvrdili i na nedělní afterparty ve Vopici). Veškeré disharmonie v jejich hudbě navíc dávají smysl a působí velmi přirozeně. Bubeník Tumi sice nesype tak dobře a rozmanitě jako třeba Magnús, ale i tak Zhrine řadím mezi to nejlepší, co na islandské black/death scéně vzniklo.\nAddSatan: Loňskou desku Zhrine jsem slyšel a jo je to dobrý, i když jako kdovíjaká pecka mi to nepřijde. Moderní, disonantnější (ale chvílemi i melodičtější), techničtější black/death, s místy znatelným post-rock/metal vlivem. Zní to vlastně jako taková „ostrovní kolize/mix“ (Island / Nový Zéland / Irsko - AoP). Místy jsou tam ty vzory slyšet opravdu dost, originální to moc není, ale je to vcelku dobře složené a skvěle zahrané. Ovšem živě, se zvukem, jaký se povedlo na Orientalu udělat, to bylo až překvapivě působivé. Vše perfektně čitelné a vyvážené (poté, co jsem se prodral dopředu, mi přišla i hlasitost ok). Kéž by takovýhle zvuk měli den předtím Ulcerate. Výkon, sehranost, nasazení, pódiovka, světla, atmosféra, zvuk, všechno super. Tak dobré jsem to nečekal. Mj. - basák hrál na elektrický kontrabas, ovšem zajímavost to byla spíše jen vizuální, zvuk nástroje zněl jako obyčejná, distorzí zkreslená baskytara (přitom zkusit tam nějak začlenit, zakomponovat zvuk kontrabasu by mohlo být zajímavé – snad příště?). Jestli po Emperor nejlepší nevím, možná, ale do TOP 5 by se to určitě vešlo, palec hore.\nTroum byli (opět) (ne)skutečně snoví. Ne, sice jsem si na ně taky lehnul a většinu setu jsem měl zavřené oči, ale neusnul jsem (alespoň myslím). Je moc fajn, že svůj drone/ambient tvoří převážně na živé nástroje – určitě hráli na elektrickou kytaru, housle, foukací harmoniku a hudbu tvoří i vokály, ale těch nástrojů tam bylo myslím více, jen už si nevzpomínám jaké. Někdy nástroje jen zesilují a echují, místy efekty zkreslují a smyčkují a tvoří krásné, zvláštní, potemnělé soundscapes. V závěru tuším, že se to postupně přesunulo až někam na hranu drone metalu s trochu rituálně/industriální rytmikou, mám dojem, že mi to trochu připomnělo některé polohy Nadja (se kterými jsem je před 10 lety viděl poprvé). Problém je v tom, že si nejsem úplně jistý, jestli jsem taky v závěru přece jen neusnul a jestli tahle část nebyla jen sen (?). A taky jsem byl dost ve spárech démona alkoholu, ehm… Tak či tak to byl velice příjemný, osvěžující set, další kandidát do TOP 5 na festivalu, démon, nedémon.\nmIZZY: Dále jdeme opět odpočívat na ambient stage, kde hráli Troum svůj drone ambient. Viděl jsem pár ne úplně tradičních nástrojů, lehám na zem a usínám. Probouzí mě až závěrečný potlesk. Pokud tohle samo o sobě nevypovídá dostatečně o kvalitě ambient koncertu, tak nevím.\nonDRajs: Devin Townsend Project. Druhé překvapení soboty. Původně jsem na holohlavého pána v saku šel ze zdvořilosti. Jeho předchozí set na BA vyzněl polovičatě a jeho koncert v Roxy mě vysloveně odradil. Plán tedy byl zhlédnout dvě skladby a jít na doomový set Incantation. Vycházím z kobky, stojím úplně vlevo na rohu „bulváru“, který ústí u levé bedny Jägermeister stage. A stál jsem tam jako přibitý až do konce. Zvuk uzemňující, hutný, kulervoucí. Jelikož jsem stál v ostrém úhlu, s výhledem to bylo horší. Ale Townsenda jsem viděl parádně a ostatní členy jeho bandu jsem pozorovat nemusel. Devin byl opět, jak jinak, ve výtečné náladě a překypoval pozitivní energií. Vtipný byl moment, kdy v něžně akustickém úvodu jedné skladby vedle zkoušela nadcházející kapela bicí, což Kanaďan také peprně okomentoval. Nedokážu si vysvětlit, čím mě koncert tak učaroval, mělo to šťávu, energii, výběr písní byl dobře poskládaný. Dostalo se na věci z poslední desky (Stormbending, Failure), kterou jsem neslyšel a musím to napravit. Zazněly osvědčené hitovky Hyperdrive a Kingdom, co víc si přát? Možná něco z Deconstruction, leč je otázka, zda to jde v ořezaném složení zahrát. Jinak ovšem paráda.\nLooMis: Albově hypervýkonného Devina Townsenda už fakt poslední roky nemusím a na Brutalu jsem se mu vždy dokázal vyhnout. Tentokrát jsem se hecnul a bylo to překvapení. Inteligentní a občas i velmi humorné a trefné uvádění skladeb (March of the Poozers, ale hlavně Higher, kde si rovnou “píchnul” do stavu páně Edlunda), skvělá show a naprostá sehranost. Sice mám výhrady k deskám, ale klobouk dolů, tohle byla naprosto profesionální show (pane Edlunde). Bavily mne Devinovy nádherné, klenuté vokály v Ziltoidovi (jo, krabičky udělají hodně, ale ono je taky důležité je umět v pravou chvíli sešlápnout), vizuální show na plátně, zvuk… Vydržel jsem i přes drobnou přepršku, která se opět (Devin to asi přivolává) objevila. Škoda jen, že nezazněli “trpaslíčci” ze Juular.\nmIZZY: Poslední tři songyTsjuder zněly vzadu oproti jejich minulému vystoupení na Brutalu docela špatně. Ne, že by do toho málo mlátili, ale z místa, kde jsem stál, mi připadali hrozně umělí. Možná, kdybych viděl celý set, zaujali by mě více, ale závěr nic moc.\nMXL: Před začátkem finských náladotvorců Amorphis stíhám ještě dvě tři skladby Devina Townsenda a můžu říct jedno – tenhle big beat ať si strčí někam. Nuda, nuda a nuda. Naopak kapela kolem kytaristů Esy Holopainena a Tomiho Koivusaariho je zábavná dostatečně. Aby ne, když se koncert odehrával ve znamení návratu ztraceného syna a jednoho ze základních pilířů kapely. Olli-Pekka Laine se se starými kumpány udobřil, a tak mastermind Barren Earth a autor mnoha klasických songů Amorphis opět drtí čtyři struny tam, kam vždy patřil. O síle Amorphis na podiu asi nemá smysl polemizovat, stejně jako o faktu, že s deskou Under the Red Cloud odezněla pachuť pitomých předchozích dvou alb. Tommy Joutsen je perfektní frontman a věci jako Silver Bride, The Smoke, Into Hiding, My Kantele nebo poslední House of Sleep si s ním s chutí zazpíval celý areál, mimochodem našláplý k prasknutí.\nLooMis: Amorphis mi tentokrát také padli do noty i kvůli skvělým growlům. Staré skladby jsou prostě kult a i když nové desky nejsou špatné, srdíčko mi u téhle kapely tepe v trochu jiných rytmech.\nmIZZY: Poláky Furia sice nemusím moc z desky, do loňského alba Księżyc milczy luty se mi ještě nepodařilo proniknout, ale naživo byli fakt excelentní. Hráli spíše v pomalejším tempu (nějaká sypačka se samozřejmě taky našla), měli totálně hutnou atmosféru a vhodný vokál. Do nedávna jsem jim nevěnoval moc pozornost, ale po tomto koncertu určitě začnu, a pokud budu mít příležitost, rád si na ně zajdu někdy znovu. Přitom x známých, co je vidělo dříve, říkalo, jaká je Furia naživo blbost, s čímž nemohu souhlasit. Buďto na sobě za poslední dobu fakt začali makat, nebo jsem byl na jiné kapele, protože nasazení, které do živáku vložili, bylo podobné třeba kocertům Mgła. Až mě mrzelo, že jsem po pár sonzích odešel na Mayhem.\nNo a Mayhem… jasně, De Mysteriis Dom Sathanas je kvlt, který ovlivnil spoustu kapel, ale mě ty staré songy poslouchat naživo furt dokola už prostě nebaví. Norové sice měli skvěle vyšperkovanou pódiovou prezentaci, dobré hrátky se světlem a Attila si to opět skvěle dával (byť se Sunn před pár týdny v Německu mě bavil mnohem více), ale… I tak se jednalo pravděpodobně o nejhorší koncert Mayhem, na kterém jsem doposud byl. Docela nechápu ty nadšené ohlasy z aktuálního turné. V klubech to je pravděpodobně mnohem lepší, sám jsem přemýšlel, že na ně ještě jednou zajedu, ale říkám si, že dokud nezmění set, tak už na ně kašlu. První dvě skladby byly vyloženě nudné. Po nich se to už trochu více rozjelo, ale set postavený na jakémkoliv jiném albu (čehož se asi nedočkám) bych viděl mnohem raději.\nAddSatan: Moje vnímání setu Mayhem bylo dost ovlivněno tím, že jsem se před jejich setem asi po 2 letech zhulil (a skvěle - díky!). Takže je dost možné, že se to ke mně přenášelo dost zkresleně. Přišlo mi to dost potichu, až tak, že když přicházíme žrádelní uličkou k pódiím, mám pocit, že se ještě nehraje. Po příchodu slyším, že už jede Freezing Moon. Je to fakt potichu a trochu zahuhlané. Vlastně mi to přišlo jako nějaká ambient black verze. A trošku jakoby De Mysteriis… se zvukem Ordo. Po prvotním rozčarování se ale na tu vlnu chytám, i díky mému stavu se začínám do té ambience dostávat (tenhle dojem umocnila i dark ambientní intermezza mezi skladbami). Působilo to na mě docela hypnoticky, až psychedelicky, rituálně a správně temně. Attila zpívá jak na desce, možná ještě líp. Kapela vystupuje ve stejnokroji, „půjčili si“ kápě od SunnO))). Světel je málo, nějaký oltář či co, ten rituální koncept se mi líbil. Užívám si hlavně ty věci, co dříve moc nehráli (Life Eternal, From the Dark Past). Je možné, že se hlasitost i postupně trochu zvýšila, ale i kdyby ne, Buried by Time and Dust mi už prostě ambientní nepřišla, naopak to byl výprask, jak se patří, HH sypal jak blázen (mj. i nazvučení jeho bicích mi přišlo správně trve/jeskynní). No a i závěrečná, titulní skladba měla řádně okvltní atmosféru, Attila exceloval, paráda. Pro mě asi druhý nejlepší koncert Mayhem (ten nej byl na BA 2011). Ale připouštím, že to mohlo to být i jinak…\nMXL: Mayhem. Zde jen krátce, protože mě síly opouštěly. Norové s programem sestaveným z jejich imho nejlepšího alba předvedli i nejlepší koncert, který jsem v jejich podání viděl. Bubu atmo na výbornou a zvukově – světe div se – taky bez výtek. Satanské elegie mého mládí mě dojímaly ke krvavým slzám, ale prostě už jsem měl dost, takže jsem vystoupení nedokoukal a jal se sebrat poslední zbytky sil na závěrečnou kapelu festivalu.\nonDRajs: Mayhem. Tady jen krátce. Nejsem příznivcem De Mysteriis Dom Sathanas, z hudebního hlediska mě tohle „punkové“ pojetí blacku neoslovuje. Co ovšem nejde pominout, jsou ty zástupy epigonů, které se v této desce zhlédly. Mám trochu pocit, že Mayhem potkalo něco podobného, co třeba Suffocation. Ze sestavy kapely zůstal hlavní srdcař Hellhammer (a Necrobutcher) a mám takový pocit, že po odchodu Blasphemera skupina už jen těží ze svého jména. Naštěstí má charismatického Attilu. Kvintet hraje v povinných kápích, které si v průběhu koncertu sundá, ale... hudebně se mi to překvapivě líbí. Doteď si lámu hlavu, čím to bylo. Mělo to atmosféru a k zemi mě přikovalo něco, co bych označil za jakýsi „ambientní minimalismus“. Deska má tři čtvrtě hodiny, uteklo to jako voda a já si říkám, že tomu albu musím dát ještě šanci.\nMonolithe. Přiznám se, že jsem tyto funeraldoomové Francouze ztratil ze zřetele. Znám jejich nejstarší desky, leč ty jsem v živém provedení nemohl za boha rozpoznat. Sextet je prokládal úplně novou tvorbou, ale celkově to na mě dojem neudělalo. Je to zvláštní, funeral doom zněl na Brutal Assaultu dosud vždy famózně, u Monolithe se ovšem žádné drcené kytarovými kily nekoná. Zvuk je zbytečně přepálený, basy nikde, netlačí to. A tak míříme dozadu na poslední kapelu festivalu.\nAddSatan: In Slaughter Natives bych asi pasoval na největší překvapení festivalu. Z desek mě to nikdy moc nebavilo, ale živě jsem tomu šanci dal, no, vlastně jsem si chtěl i někde sednout, ehm... Jenže oproti očekávání jsem si vůbec nesedl, ale naopak se brzy po příchodu začal poslušně kymácet do rytmu, jaká to byla náramná rychta! Díky velmi hlasitému, masivnímu zvuku ta (zvukově poměrně promakaná) martial industriální rytmika neuvěřitelně drtila a nakopávala zároveň. Ano, celkově to bylo nějaké noiseovější, nakročené až někam do power electronics, či tak něčeho, i atmosféru se povedlo vybudovat solidně temnou a opresivní. I frontmanův zastřený, možná i něčím lehce zkreslený vokál mi přišel dobrý. Napadá mě paralela s takovými Parzival, kteří mě z nahrávek taky nebaví, ale naživo to fungovalo. ISN ale asi ještě lepší (a určitě temnější). Končilo se, tuším s You are the Dead (?).\nmIZZY: In Slaughter Natives na závěr byli třešničkou na dortu. Naživo nečekaně mnohem působivější než z alb. Hlasitý zvuk udělal svoje, navíc byl jejich set i mnohem noisovější. Dovedl bych si jej představit i násilnější a rytmičtější, i tak ale super. Pódiovou prezentaci měli sice hroznou. Jouni pouze postával vepředu a něco mumlal do mikrofonu, kterým sem tam mával před reprákem. Slečna vedle počítače stále mačkala dokola dvě klapky na klávesách. Ale koho to zajímá? Hlavní je výkon, který byl celkem drtivý. Rozhodně lepší tečka za festivalem než doomoví Monolithe na hlavní stage.\nVe výsledku byl za mě letošní Brutal opět super. Nejdůležitější bylo vidět Emperor, kteří ani trochu nezklamali, ale i další kapely, pro mě především Zhrine a Gnaw Their Tongues, byly super. Lidí bylo v areálu sice občas až příliš, ale vždy šlo od nich utéct. No a vzhledem k tomu, že mi poslední dobou docela vychází tipy kapel pro další ročníky (SunnO))), Igorrr, Gnaw Their Toingues…), tak opět doufám hlavně v Chaos Echœs a hodně kvalitního noisu na ambient stage. Díky!\nMXL: In Slaughter Natives, martial industrial Jouniho Havukainena, patřil již od devadesátek k tomu nejlepšímu, čím se prezentoval švédský kultovní label Cold Meat Industry. Dodnes si živě pamatuji ultimátní vystoupení v pražském Roxy. Po tom, co jsem viděl na KAL stage, však musím marně vzpomínat, jestli měl Jouni někdy takhle zabijácký sound. Jeho „spoluhráčku“ bych sice spíš tipoval na přítelkyni, která dělala, že ovládá sampler, a hlavní protagonista za sebe raději nechal mluvit projekci. Práce s intenzitou hluku a tísnivou atmosférou se neminula účinkem a dosud ležící a spící obecenstvo z větší části povstalo. Velice temné a účinné depresivum. A další z nemetalových zloprojektů, které pozvedly úroveň Brutalu.\nBostonské death/thrashové božstvo Revocation bylo pomyslnou třešničkou na dortu uzavírající 22. ročník festivalu. Lepší dárek na odchodnou bychom si asi těžko mohli přát. Kapela okolo neúnavného Davea Davidsona je přímo učebnicovou ukázkou stylového rozhraní, kdy agresivní riffování střídá deathové násypy, aby z nich pánové vykouzlili kvintesenciální metalová sóla. Stan byl zcela naplněný a prostor pod podiem jakoby pochopil, že tohle je jeho poslední šance a dal se do divokého poga. S výjimkou starší Dismantle the Dictator se hrálo jen z posledního alba Great is Our Sin (Communion, Theatre of Horror, Crumbling Imperium, Only the Spineless Survive) a Deathless (Madness Opus, Scorched Earth Policy, Witch Trials). Revocation si svou závěrečnou jízdu užívali a častovali nás stylovou profesurou, kterou si může dovolit málokdo. Stejně jako před časem na Chmelnici, smetli vše a všechny. Konec dobrý, všechno dobré.\nLooMis: A počkal jsem i na Revocation a chyba to rozhodně nebyla, i když už to bylo hodně na krev a musel jsem se přemáhat (hlavně se zvednout od piva a dojít do zadního stanu). Skvělý, energický groove/thrash, který dokáže strhnout od první minuty – Madness Opus, Scorched Earth Policy, nebo poslední Only the Spineless Survive.\nonDRajs: Revocationspustili na Metalgate hotové peklo. Čekal jsem, že to bude dobré, ale takovou pecku ne. Metalcorové pasáže ze začátků jsou tytam, tohle je technický a nabušený thrash/death jako víno. Lidi paří jako šílenci, kapela je hecuje: „Dejte si ještě poslední circle pit festivalu.“ Což ani nemusí, protože fanoušci jsou jak utržení ze řetězu. Povedená tečka za celým Brutal Assaultem.\n24.09.2017 13:03 brutusáček citace\nSobota začíná trojblokem u Disperse, podobně jako Loo jim dávám šanci, protože ač se snažím jak se snažím nějak mě nechytli a nedávný pražský koncert tomu nepomohl. Opakuje se to, něco mi v té hudbě prostě uniká a svým způsobem i nudí a tak čekám jenom na klipovku Tether, Instrumentálně ale nic proti. Hned po nich rozjíždějí čertovo kopyto frantící Svart Crown a podepisuji výše uvedené. Bizz si chrochtal a komentoval to: "rovnější a strukturovanější než ulcerate, navíc to šlape, baví mě to víc". V první půlce s ním souhlasím. Sikth, konečně jsme se dočkali a já nevim, čekal jsem větší švih, který mají na deskách, tady já nevim, nepřišlo to, možná příště pomůže klub. Prong v pohodě, bavil bubeník, který si žongly s paličkou se svým bedňákem. Decapitated ziskali speciální cenu poroty, Poláci mě letos vyloženě odpálili. Meshugojdní namotávačky, strobáče a vliv Ústí měl za následek krátkou meditaci na téma tlak v těle a jeho okamžitý nedostatek. Vystoupení jinak super, šlape jim novinka neřeže ale víc klade důraz na atmošku což se i za světla povedlo, jen pozor na fanynky :D. Celkově zážitek, jak říká Rudi velmi esoterický :DD. Pardály Demolition Hammer dávám jen kousíček a velký respekt k té upřímné poctivosti a nasazení s kterým si svůj oldschol thrash odbouchali. Kauzu Tiamat jsem online nestihl kvůli feeding time. Zhrine souhlas s addsatanem, byť já nejsem tak přísnej co se týče originality kapely. Den poté na afterparty ještě lepší. Incantation na orientalu taktéž super, stihl jsem je až pak na afterparty a rozdily v setech tam byli a obojí parádní oldschool práce. Furia byla pro mě speciální, poláci valili svoje rouhání když mně přišla zpráva, že jsem se stal strejdou, skvělý kontrast a po zbytek setu jsem měl rohlík v obličeji. Furia z nahrávek zní dost dřevně, na stagei vzadu to byl slušný metal. Mě Mayhem bavili, proměnlivé podium super, přesto asi nejlepší set byl tenkrát ve svojšicích. Jestli by si Mizzy přál nějakou jinou, celou přehranou desku, tak já bych se přimlouval za Ordo :D. Celý brutal pro mě uzavírali až ve dvě hodiny hrající Revocation a stejně jako v klubu, extrémní nasazení a skvelý metal, který trhal poslední kusy z řad fans a že jich na konec vydrželo hodně.\nBrutal se povedl, bouřku jsem já i stan přežili, hlavně stan vydržel. Letos bez pátečního třasu, byť špiček tam bylo, neasiii. Viděno a hlavně pamatováno víc kapel. Mínus kapelní merch, plus Plzeň od ní se z kobky odcházelo fakt špatně. Jídlo jsem bral převážně vege ale ti Indové hned u zadního vstupu, které to spláchlo bych ohodnotil jako TOP a v Praze si zajdu.\nVyplísnit a uvést do záznamu je třeba, a to po právu, Bizzara, který si to zdrhnul před koncem, navíc za jeho trudomyslné řeči, že ho to vlastně nebaví a že je tu naposled, takhle se motivující šéfdirektchoř nechová!\n5. August Burns Red, Clawfinger\nSpeciální cena poroty: Decapitated\nZklamání asi žádné vyráznější, možná od Wolves jsem čekal víc...\n30.08.2017 16:17 mIZZY citace\nJak to opět čtu, tak mi vlastně došlo, že kromě Chaos Echoes by bylo úplně perfektní, kdyby pozvali ještě Imperial Triumphant. To je kapela, z které by se všichni fanoušci Gorguts, Deathspell Omega a podobných věcí fest posrali.\n24.08.2017 10:29 DR citace editovat\nAdd: No jo, jenže já byl taky dost na plech :-) nebýt - čtvrtý den festivalu o půlnoci - byl asi nadlidský úkol, který se podařil asi jen pár SxE jedincům...Ale ten feeling asi u Mayhem fakt být musel.\n23.08.2017 19:14 MXL citace\ngába: Nějak byl ten hlad po kapelách letos větší... když se moc nevykrosíš nápojema, tak to jde... ale v sobotu už to bylo na hraně :) Stejně jsem neviděl minimálně X kapel, co jsem chtěl... Boris, Cough, Frontline Assembly, Mourning Beloved, Troum, Architects, Gnaw Their Tongues... prostě to nejde :)\nCrust: Taky jsem zpočátku Grega marně hledal... nějak nám nabral svalovou hmotu a zdrsněl :)\n23.08.2017 13:29 Crust citace editovat\nten hospodskej pankáč u mikrofonu Vallenfyre byl jako Greg Mackintosh? :D já furt koukal, kde uvidím levorukýho kytaristu a on na kytaru nehrál, dobrej fór :)\nMayhem naprosto parádní, HH škopky nazvučený jak z alba, i s tim reverbem jak z Grieghallenu. V Life Eternal a hlavně Buried By Time And Dust měly ty sypačky neskutečný koule. Nějak si neumím představit lepší vystoupení, snad jen Attila mohl rozjet větší divadlo. Přede mnou stojící paní á la prodavačka z Lidlu v šusťákový bundě hrozící paroháčem byla už jen takový zajímavý zpestření.\nIn Slaughter Natives kvůli únavě už zvládám jen konec vystoupení, ale přišlo mi to hrozně monotónní. Což je vlastně i z desky :)\n23.08.2017 11:56 gába citace\nještě ad Tiamat - nejvtipnější byly momenty (dalo by se říci i skeče), kdy bicmen odešel z pódia a dával si cigáro s někým z backstage, zatímco zpěvák v kleče cosi mumlal o tísíci temných sluncí a pak, když si smažák rozšlapal kytaru (v tušení, že jde asi o poslední skladbu) a pak neměl na co hrát, absolutně famózní!\nMonolithe jsem měl vypadnout a jít na ISN, no co už\n23.08.2017 11:03 AddSatan citace\nco tak všude čtu ohlasy na Tiamat, tak mě mrzí, že jsem je nestihnul (chtěl jsem, ale popadaný stromy na trati...), to mohla být fakt solidní komedie :)\nkus Incantation doom setu jsem taky slyšel (plánoval jsem zdrhnout dřív z Troum, ale byli tak moc dobrý, že to "nešlo"...) a vím, že mě to docela bavilo, i zvuk dobrý, ale nic víc si nevybavím... škoda, že Abolishment... hráli už na začátku dle všeho... a setlisty tvrdí, že nehráli Unto Infinite Twilight / Majesty of Infernal Damnation ? divný...\nad Mayhem - ha, takže tam ten "ambient feeling" asi fakt byl :), jinak mi přišlo, že nejen HH, ale letos všichni hráli na 100%\nad Monolithe - já si před festem pouštěl nějaký novější věci a bavilo mě to asi ještě míň než ISN, takže jsem zvolil ISN a byl hodně překvapen...\nTOP 5 (10) letos docela těžký, oproti loňsku dost silný ročník, ale asi takhle:\n… chvíli nic, dramatická pomlka :) …\na pak bez pořadí: In Slaughter Natives, Swans, Troum, Zhrine …\ndo TOP 10 by se vešli i Gorguts, Mayhem, Phurpa, Ulcerate, Wrekmeister Harmonies.\ni Gnaw Their Tongues a Hluková sekce taky dobrý, ale...\n23.08.2017 10:51 bizzaro citace\nOcean Ate Alaska, Aversions a Disperse mi unikli, pac jsme tahli kramy do auta pred nocim odjezdem, nicmene neverim vsem negacim, ktery jsem slysel. Disperse jsme v RC me - i pres ne uplne dotazenej zpev - bavili, Svart Crown mi nahradili to, co jsem u Ulcerate nedostal, Sikth nechci rict na pul plynu, ale nesesmahli. masivni zvuk kytar, a i kdyz jsou novy veci strukturou vic na zivy hrani, presto mi neco chybelo, asi by to klub. ale stejnak hodne dobry. ARtillery jsem minul, Prong kousicek z boku v pohode, to samy W.S.Sleeps, Decapitated chybi druha kytara ale hlavne naslapanej bubenik, ne ze by byl Pavel spatnej, ale jejich muzika k barevnejsimu hrani primo vybizi, nicmene to Polaci takhle uz nakou dobu hrnou, asi je to zamer. Tiamat vysmech viz report, Architects byli vyborni\nOceans Ate Alaska, Sikth, While She Sleeps, Oathbreaker, Demolition Hammer, Tiamat, Zhrine, Troum, Monolithe, In Slaughter Natives, Brutal Assault 2017, Brutal Assault, Aversions Crown, Disperse, Svart Crown, Prong, Decapitated, Vallenfyre, Devin Townsend Project, Tsjuder, Amorphis, Furia, Mayhem, Revocation\n24.09.2017 13:09 brutusáček\nSobota začíná trojblokem u Disperse, podobně ja...\n30.08.2017 16:08 mIZZY\nJak to opět čtu, tak mi vlastně došlo, že kromě...\n24.08.2017 10:08 DR\nAdd: No jo, jenže já byl taky dost na plech :-)...\n23.08.2017 19:08 MXL\ngába: Nějak byl ten hlad po kapelách letos větš...\n23.08.2017 13:08 Crust\nten hospodskej pankáč u mikrofonu Vallenfyre by...


Geo Shooters - raketový souboj - iDNES.cz\nGeo Shooters - raketový souboj\n8. dubna 2003 12:00, aktualizováno 7. dubna 10:02\nJako pilot v kokpitu malé, avšak velice pohyblivé a dobře vyzbrojené rakety můžete zde změřit své bojové a letecké umění s mnohonásobnou přesilou. Myslíte si, že obstojíte? Tak si to vyzkoušejte ihned a bez váhání!\nStát se pilotem nadzvukového letadla, to je přece v dnešní moderní době sen všech pánů kluků už od raného dětství, až po období dospívání. Nejen létat a prohánět se po obloze, ale i dostat se ještě výš až do kosmického prostoru, komu by se neobjevila jiskřička v oku jenom už při zmínce o takové možnosti. Cožpak teprve dostat příležitost k tomu uplatnit a předvést svoje vlohy přímo v opravdovém a životu nebezpečném boji, to je přece příležitost, o které se málo komu může zdát byť jen ve snu. Pro mnohé jsou možnosti zasednout za řízení tryskového letadla naprosto nedostupné a zúčastnit se opravdové zkoušky ohněm, to už patří přímo do oblasti vědecké fantazie a ne do skutečnosti.\nLetecká technika a vše, co s tím souvisí, jde mílovými kroky dopředu daleko rychleji, než ještě nedávno předpokládali ti nejsmělejší spisovatelé fantastických románů, ba je možné dokonce říci, že samotná dnešní praxe jejich nápady a myšlenky už v mnohém předstihla. Není se opravdu čemu divit, vždyť v dnešním přetechnizovaném a znepřáteleném světě budou zřejmě i souboje raket a raketoplánů na denním pořádku, pokud se ještě navíc nebudeme muset bránit už v kosmu před invazí mimozemských agresorů, což by snad konečně alespoň sjednotilo lidstvo do jednoho semknutého šiku. No tak daleko raději zacházet nebudeme, ale jednu takovou možnost vám zde přece jenom nabízíme.\nPokud se tedy rozhodnete stáhnout tohoto evidentního trpaslíka, který má pouhých 0.185 MB, určitě neprohloupíte, neboť s přihlédnutím k délce stahování si zde milovníci kosmických soubojů skutečně přijdou na své. Ocitnete se v roli osamoceného pilota malé rakety, jehož jediným, zato však nesmírně důležitým úkolem, je ničit invazní rakety, které se během doby, jak se budete dostávat do dalších a těžších kol, množí jako houby po dešti a navíc jejich agresivita roste přímo se čtvercem času. Budete nuceni vzít tuto skutečnost na vědomí a řádně se s ní vypořádat, jinak nemáte žádnou šanci v těchto soubojích uspět. Nestačí totiž jenom střílet, musíte se stát mistry v manévrování se svým strojem.\nK dispozici sice máte výkonné palubní zbraně, které ovládáte pomocí levého CTRL, ale to by pro přežití a k vítězství zdaleka nestačilo. Ihned po spuštění hry, kterou lze hrát jak v okně tak na celé ploše obrazovky, si můžete prohlédnout nejlepší dosažené výsledky, provést nastavení zvuku tak, aby byl v souladu s vaší zvukovou kartou a pak už jen spustit hru samotnou. Všechny tyto úkony volíte pomocí kurzorových šipek nahoru a dolů a potvrzujete mezerníkem. Jakmile spatříte v prostoru nad sebou první nepřátelské rakety, musíte tedy nejen začít střílet, ale především pomocí všech kurzorových kláves důkladně a účinně manévrovat s vlastním strojem po celé hrací ploše.\nPozor je nutné dávat a uhýbat pak nejen střelám, které se na vás skutečně jen sypou, ale také se nenechat srazit nepřátelským strojem, který jste sestřelili a jenž se řítí přímo na vás. Jakmile totiž přijdete o všechno vlastní zdraví, jehož množství se ukazuje vlevo dole na obrazovce, skončili jste a můžete se zapsat do listiny nejlepších dosažených výsledků. Někdy mi připadalo se do této listiny zapsat mnohem těžší, než zvítězit v jednotlivých kolech. Naštěstí ale nepadají proti vám jen střely a sestřelené nepřátelské stroje, ale šikovným a obratným manévrováním po celé ploše se jim můžete dobře vyhýbat a při tom sbírat různé bonifikační předměty, které naopak vaše zdraví notně posilují.\nGrafické provedení hry zcela odpovídá její velikosti, snad velkou její předností je fakt, že je i docela dobře ozvučena, což nebývá zvykem ani u mnohých, ke stažení hodně objemnějších, her. Nečekejte ale od ní zázraky, pro náročnější hráče nebude zřejmě to pravé ořechové, ale rozhodně mnohé z vás pobaví a připraví vám tak i dlouhé hodiny dobré zábavy. Vždyť snažit se dosáhnout toho nejlepšího bodového ohodnocení, je také kus skvělé zábavy, zvláště když již po chvíli zjistíte, že záleží jen na zručnosti a souhře všech vašich prstů. K dosažení toho nejvyššího bodového hodnocení je totiž zapotřebí ovládat klávesnici jako nějaký nelehký hudební nástroj, domnívám se, že za vyzkoušení to opravdu stojí.\nTémata: Raketa, Raketoplán


Prima svěřila Mirce Čejkové bulvární reportáže - iDNES.cz\nPrima svěřila Mirce Čejkové bulvární reportáže\n28. března 2006 10:16, aktualizováno 10:16\nTelevize Prima připravila nový reportážní magazín Extra, v němž se na obrazovku vrátí moderátorka Mirka Čejková.\nMirka Čejková | foto: TV Prima\nPodle televize půjde o bulvárně-reportážní magazín určený nejširšímu spektru diváků.\n"Budeme přinášet takové náměty, na které v běžném zpravodajství nezbývá čas ani prostor. Nebudou chybět reportáže o zajímavých společenských událostech, kuriozitách, dramatických osudech známých i neznámých lidí," uvedla mluvčí televize Prima Jana Malíková.\nČejková se vrací a tak prolomila mlčení\nDiváci se dočkají reportáží ze záchranných i zásahových akcí, unikátních lékařských zákroků, střípků ze života celebrit či neobvyklé situace a události z celého světa.\n"Magazín se bude pohybovat na rozhraní zpravodajství a bulváru, rádi bychom nabídli našim divákům obsahovou pestrost, moderní dynamický pořad, který bude mít spád, reportáže vážné i nevážné, chceme, aby nechyběl vtip a nadsázka," říká Petr Nezval, šéfredaktor vlastní tvorby Prima TV.\nReportáže bude televize Prima získávat dvěma způsoby. V Česku bude točit vlastní příspěvky, pro zahraniční témata využije zahraniční agentury – zejména RTL Explosiv.\n"Existují čtyři základní oblasti, kterých by se reportáže měly dotýkat – zajímavé osudy, společenské události, dramata – situace, při nichž se tají dech, a život celebrit. Samozřejmě i mnohé další," přibližuje obsahovou náplň Nezval.\nPořad bude moderovat Mirka Čejková. "Jsem rád, že jsme se na spolupráci domluvili právě s ní. Je profesionálka a prototyp moderátorky, jakou jsme si pro magazín představovali. Má bohaté zkušenosti nejen ze zpravodajství a není jí cizí ani vtip a nadsázka," říká Petr Nezval.\nPodle samotné Čejkové Extra zapadá do její dosavadní práce. "Moderovala jsem zprávy, talk show, life pořady, magazíny i soutěže. Těším se na profesionální spolupráci a na tým lidí, kteří vědí, co od pořadu chtějí i jak ho připravit, a to, bohužel, dnes není všude samozřejmostí," míní.\nDo budoucna bude mít magazín Extra moderátory dva, kteří by se měli střídat. "Momentálně hledáme Mirce kolegu či kolegyni," dodává Nezval.\nPoprvé se pořad objeví na televizních obrazovkách 17. dubna, poté ho bude Prima vysílat denně mimo neděle vždy od 19:15 hodin.\nTémata: soutěž, XXX - b) Film/TV, Mirka Čejková, Program RTL, Program Spektrum, Program Spektrum Home, Vtip\nČejková se vrací, a tak prolomila mlčení\nModerátorka Mirka Čejková se nejméně po roce mlčení svěřila exkluzivně iDNES. "Události se někdy střetnou v pravý čas,"... celý článek\nČejková si ve vězení vzala Víta\nModerátorka Mirka Čejková se ve čtvrtek vdala za podnikatele Marka Víta. Snoubenci se vzali za mřížemi ve věznici ve... celý článek\nRozsudek zní – rozvedená. Od jeho úterního vynesení čeká bývalá moderátorka Novy Mirka Čejková už jen na to, až nabude... celý článek


transformace | Energie v životě\nBude rok 2019 konečně rokem tvé transformace?\nVyměňte letošní permici za něco co nevzdáte!\nNemáte rádi striktní diety, které nechcete držet zbytek života?\nNechcete zbytek života žít v omezení, že něco prostě jíst nemůžete?\nSchází Vám motivace, nikdy nevydržíte a vždy svou proměnu vzdáte?\nChuť na nezdravé věci je silnější než Vy?\nKdyž už zhubnete, tak se Vám kila hned vrátí zptátky?\nNebo naopak, i když sníte kýbl řízků tak ne a ne přibrat?\nNechcete utrácet peníze za osobního trenéra?\nTak potom jste tady správně, protože kdo jiný, když ne Vy, a kdy jindy než v roce 2019 v roce Vaší fyzické a mentální transformace.\nO čem tento tranformační program je?\nOvěřený program, který Vás podoří na více rovinách.\nRozhodnutí je jen první krok...a buďmě upřímní, často to u něj taky skončí, protože zítra je taky den, že jo? A zítra se všechno mění ze všeho nejlíp, protože zítra nikdy nenastane a vždy zůstane jenom budoucností.\nCo jsou ty další věci, které potřebujeme k opravdové změně?\nNaše zkušenost je, že je to právě energie, která je tolik potřebná k tomu, abychom vydrželi. A pokud je tělo podvyživené na úrovni mikrovýživy (a s největší pravděpodobností je to i případ Vašeho těla), tak to jde hodně ztuha. Další aspekt je postupné zpomalování metabolismu, které se nám děje čím méně a déle jsme neaktivní.\nA potom ještě ten vnitřní našeptávač, že to stejně nemá smysl, že to nevydržíte a obhajování si bílého sexu v 10 večer...jednou se přece nic nestane! 1x jak často? 🙂\nZatím to vypadá, že vlastně nemáte šanci na změnu, ale teď už možná víte proč se Vám to už tolikrát nepovedlo.\nA teď to můžete zkusit znovu stejně jako už jste to udělali tolikrát, nebo na to jít od lesa...\nZ těla a mysli udělat parťáky, kteří se budou podporovat a táhnout za jeden provaz.\nDosytit své tělo a jít ještě dál...nakopnout svou mysl a motivaci, tak aby pracovala pro Vás a ne proti Vám.\nBudeme tu pro Vás celých 90 dní.\nBudeme se vzájemně motivovat\nRádi bychom Vám řekli, že nemusíte nic dělat a půjde to samo...no ale to bychom kecali\nSamoseto je Japonec, který měl prostě kliku, ale my musíme vyvinout nějakou akci.\nOn ten bílý viscerální tuk si už taky nějakou chvíli pěstujeme a hýčkáme 🙂\nAle my Vás v té akci podpoříme.\nVyživíte si tělo pomocí hloubkové mikrovýživy a Vaše energie bude postupně stoupat. Díky tomu půjdou postupné změny s lehkostí a laskovostí k sobě samým.\nOd těla povedete přímou linku do mysli, kterou trošku přeskládáte, protřepete a nasměrujete tam, kam ptřebujete Vy.\nA co ta motivace, aby Vás to bavilo? Když budete mít dost energie, tak ta vnitřní motivace se rozjede a vnější motivaci máme připravenou taky...bude Vás to bavit, budete chtít pokračovat a proměníte si život... Nevěříte? Už jste viděli videa?\nCo říkají na program jiní?\n90 denní program\nUzavřená FB skupina pro vzájemnou podporu a denní sdílení\nPravidelná motivace a dávka cviků na doma.\nDoporučení na potraviny, které zařadit i vyřadit\nProměna vaší mysli a nastartování metabolismu.\nJe tranformace vhodná i pro Vás? Napište si o 20 minutovou konzultaci ZDARMA.\nrezervace konzultace zdarma


Samsung Galaxy J1: Levný oblázek pro nenáročné s cenou pod tři tisíce se začal prodávat v ČR\nDomů » Bleskovky » Samsung Galaxy J1: Levný oblázek pro nenáročné s cenou pod tři tisíce se začal prodávat v ČR\nJiří Hrma 22. 4. 2015\tBleskovky 3 komentářů 1 minuta čtení\nV České republice se začal prodávat levný low-endový smartphone Samsung Galaxy J1, a to jak v klasické variantě, tak také ve verzi se dvěma sloty na SIM kartu. U obou verzí chybí podpora rychlých LTE dat a nepočítejte ani s NFC.\nHnacím motorem se stal dvoujádrový čip Spreadtrum s taktem 1,2 GHz (GPU Mali-400), který doplňuje 512 MB RAM a 4GB interní paměť. Tu lze dále rozšířit o paměťové karty microSD do maximální kapacity 128 GB. O zobrazování se stará 4,3″ TFT displej s dnes již archaickým rozlišením 480 x 800 px. Operační systém Android 4.3 tradičně doplňuje uživatelské prostředí TouchWiz.\nNa zadní straně má své místo 5Mpx fotoaparát s autofocusem a přisvětlovací diodou, přední kamerka disponuje 2Mpx rozlišením. Video lze nahrávat maximálně v HD rozlišení při 30 fps. Li-Ion akumulátor má kapacitu 1850 mAh.\nV České republice je dostupný model Samsung Galaxy J1 DUOS (Dual SIM) za doporučenou maloobchodní cenu 3 499 Kč s DPH v černé a bílé barvě. Klasická verze se prodává v modré, černé a bílé barvě za 2 999 Kč včetně DPH.\nAndroid Samsung\t2015-04-22\n22. 4. 2015 v 8:22\nTo je trochu moc peněz za zastaralý OS a podprumerny HW.\n22. 4. 2015 v 9:36\nŘekl bych Galaxy S2 v jiném kabátku.\n22. 4. 2015 v 11:33\nAčkoli jsme zpět u namyslu „TFT displej“, je to pravděpodobně LCD, což oproti AMOLED v S2 je dost rozdíl, no a pak můžeš pokračovat prakticky se všemi parametry. Snad jednou MicroUSB 2.0 konektor je stejný:-)


Čína ovlivňuje americké veřejné mínění, tvrdí ministryně bezpečnosti USA - iDNES.cz\nČína ovlivňuje americké veřejné mínění, tvrdí ministryně bezpečnosti USA\n11. října 2018 13:47, aktualizováno 13:47\nČína se před kongresovými volbami ve Spojených státech snaží v dosud nevídaném rozsahu ovlivnit americké veřejné mínění. V Senátu USA to podle agentury Reuters prohlásila americká ministryně vnitřní bezpečnosti Kirstjen Nielsenová.\nVIDEO: Do záležitostí USA se nevměšujeme, zní z čínského ministerstva obchodu\nČínu ze snah zasáhnout do voleb obvinil během zářijového zasedání Rady bezpečnosti OSN prezident Donald Trump, Peking se proti jeho slovům ohradil.\n„Čína beze všech pochybností vyvíjí bezprecedentní úsilí, aby ovlivnila názory Američanů,“ řekla Nielsenová. „Dosud jsme nezaznamenali žádné čínské pokusy zasáhnout do volební infrastruktury,“ dodala.\nV listopadu budou Američané vybírat nové členy Sněmovny reprezentantů a třetinu Senátu. Demokraté se chtějí pokusit ovládnout alespoň jednu z komor Kongresu USA, a tak by Trumpovi výrazně zkomplikovali zbývající dva roky jeho prvního funkčního období.\nVálka USA s Čínou vypukne nejspíš za 15 let, varuje americký generál\nTémata: Čína, Spojené státy americké, Donald Trump


Už za pár dní hrozí průšvih těm, kdo se vykašlou na zveřejňování smluv - iDNES.cz\n26. června 2017 13:34, aktualizováno 13:34\nOsm procent všech smluv bylo za dobu platnosti zákona o registru smluv uzavřeno s firmami, které mají vazbu na politiky či sponzory stran, uvedlo sdružení Rekonstrukce státu | foto: Jiří Benák, iDNES.cz\n„V momentě, kdy jste starosta a budete upozorněn na to, že ta smlouva, z které se plní, je neplatná, a vy přesto plníte, třeba zaplatíte fakturu, tak v ten moment se dopouštíte trestného činu, protože nehospodárně nakládáte s veřejnými prostředky, protože vy nemáte co proplácet na základě smlouvy, která je neplatná,“ řekl Jiří Skuhrovec, jeden z garantů Rekonstrukce státu.\nZákon o registru smluv platí už rok a právě teď vstupuje boj o dohled nad nakládání s veřejnými penězi do další fáze. Od 1. července totiž začíná platit pravidlo, že když nebude smlouva zveřejněna, je neúčinná a nemělo by se podle ní plnit. Pokud se nezveřejní ani do tří měsíců, je zcela zrušena.\nNetýká se to ale jen obcí, ale pozor musí dávat i lidé ze státních, krajských i městských firem, aby jimi uzavírané smlouvy byly řádně zveřejněny v registru smluv. Zákon se totiž týká i firem, jež ovládá stát, kraje a obce.\nSmlouvy nezveřejněné v registru bude moci napadnout jeden z obou partnerů, kdy se mu něco nelíbí, nebo se také do sporu může „zamíchat“ konkurenční firma, které neuspěla při veřejné zakázce.\nSkuhrovec z Rekonstrukce státu v pondělí uvedl, že z tisícovky firem s městskou účastí jich zatím více než 700 nezveřejnilo v registru smluv ani jednu jedinou smlouvu. Na smlouvy, které byly uzavřené do letošního 30. června, se sankce neplatnosti nebude vztahovat zpětně.\nPoslanci se pokusí ještě do konce června schválit novelu zákona o registru smluv, podle níž by se povinnost zveřejňovat neměla týkat těch smluv, kdy podnik není veřejným zadavatelem podle zákona o veřejných zakázkách, a které byly uzavřeny v běžném obchodním styku. Z registru smluv ale nebudou moci zmizet smlouvy těchto firem na propagaci či nákup vybavení.\nOsm procent smluv s firmami s vazbami na politiky či sponzory\nZa první rok existence registru smluv bylo uzavřeno více než 530 tisíc platných smluv a více než 97 tisíc jich bylo zneplatněno, uvedl v pondělí Michal Bláha, který provozuje stránky Hlidacsmluv.cz. Drtivá většina úřadů či firem si s novou povinností podle něj poradila.\n„Více než 113 tisíc smluv, to je 21 procent, má utajenou cenu,“ uvedl Bláha. Analýza ukázala, že 8 procent všech smluv z celkového objemu smluv v hodnotě 2,43 bilionu korun bylo za dobu platnosti zákona o registru smluv uzavřeno s firmami, které mají vazbu na politiky či sponzory stran.\nTémata: Rekonstrukce státu, starosta, registr smluv, trestný čin, poslanec, Jiří Skuhrovec