Lidé, kteří změnili svět :: Listování v knize by RDeshop - issuu\napa • Wolfgang Amadeus Mozart • Augustus • Marco Polo • Robert Bosch • Albert Einstein • Immanuel Kant • H gger • Otto Hahn • René Descartes • Rembrandt van Rijn • Sergej Michajlovič Ejzenštejn • Maria Callasová • Rud David Friedrich • Marlene Dietrichová • Herbert von Karajan • Maximilien de Robespierre • Alfred Wegener • Fer g van Beethoven • Jana z Arku • David Livingstone • Paul Julius Reuter • Johannes Kepler • Nelson Mandela • Dan Charles Henry Dow • Galileo Galilei • Tomáš Akvinský • Claude Monet • Helena Rubinsteinová • Karlheinz Stoc dinskij • Konrad Adenauer • Samuel Goldwyn • Rudolf Gametovič Ňurejev • Reinhold Messner • Ernst Rowohlt •\nexander von Humboldt • Ernest Hemingway • Willy Messerschmitt • Jakob Burckhardt • Paul Gauguin • Alexandr x • Salvador Dalí • Karel Veliký • Wim Wenders • Elvis Presley • Edwin Hubble • Paul Bocuse • Friedrich Krupp • onrad Hilton • Karel Hynek Mácha • Friedrich Nietzsche • Walt Disney • Otto von Bismarck • Anna Magnaniová • • Cornelius Vanderbilt • Dante Alighieri • Hernán Cortés • Bob Hope • Thomas Alva Edison • Augustinus • Peter guste a Louis Lumièrovi • Pavel • Karel IV. • Albrecht z Valdštejna • Louis de Funès • Pierre Corneille • Thor Heye ilipp Reis • Antonín Dvořák • Robert Owen • Carl von Linné • František z Assisi • Václav Havel • Lech Wałęsa • l Friedrich Schinkel • Horatio Nelson • Gabrielle „Coco“ Chanelová • Margaret Mitchellová • Heinrich Schlieman Eugen a Karl Märklinovi • Anita Roddicková • Michail Timofejevič Kalašnikov • William E. Boeing • Carl Miele • U rtin z Tours • Karl Ferdinand Braun • Sigmund Freud • Madonna • Ptolemaios • Roald Amundsen • Antonio Gau ntoine Laurent de Lavoisier • Mayer Amschel Rothschild • Noam Chomsky • Hans-Dietrich Genscher • Tomáš Bať Pizarro • Milton Friedman • Eugène Ionesco • Carl Linde • Jan Amos Komenský • Georges Danton • Jean Paul G erónová • Jean de la Fontaine • Toyen • Arnold Schwarzenegger • Stefano Gabbana • Domenico Dolce • Jan Křtit Werner Heisenberg • Lucas Cranach starší • Benny Goodman • Sarah Jessica Parkerová • William Masters • Fred nne Jacques de Montgolfierovi • Rasputin • Joschka Fischer • Jindřich VIII. Tudor • Bedřich Engels • Kim Philby • tker • Pol Pot • Jacques-Yves Cousteau • Eleonora Akvitánská • Hippokrates • Frank Whittle • Baruch de Spinoza\n4000 osobností Samuel Colt • Konfucius • Leonardo da Vinci • Edward Teller • Amalie Sievekingová • Jackson Pollock • Elisabeth od starověku Carl Barks • August Silný • Benedikt z Nursie • Bruce Lee • Süleiman I. Nádherný • Richard a Maurice McDonald po dnešek Hermann Tietz • Konrad Zuse • August Strindberg • Anton Philipp Reclam • Mata Hari • Francisco Goya • Bernh Masaryk • Steve Jobs • Otto Lilienthal • Gerhard Mercator • Miloš Forman • Josephine Bakerová • Charles Yeager\nč Puškin • Widukind • Napoleon Bonaparte • Bo Diddley • William Gladstone • Mick Jagger • Marie Terezie • Pa • Sebastian Kneipp • Archimedes • Věra Čáslavská • George Armstrong Custer • Benjamin Disraeli • William iver Hardy • Aristoteles Onassis • Mojžíš • Helmut Kohl • Jethro Tull • Josif Vissarionovič Stalin • Madame de Pom di Menuhin • Marjane Satrapiová • César Ritz • Wilhelm Maybach • Oliver Cromwell • Charles Aznavour • Lucre Armand Peugeot • Seneca • Rudolf Virchov • Axel Caesar Springer • Pablo Picasso • Artur Fischer • Henri Dunan s Burberry • John Kenneth Galbraith • Čchin Š-chuang-ti • Lope de Vega • Werner von Siemens • Mungo Park • T incoln • Antoine de Saint-Exupéry • Philippe Starck • Hubert Tigges • Ludwig Mies van der Rohe • William Penn nard • John Deere • Ignác z Loyoly • Eddy Merckx • Ronald Reagan • Melitta Bentzová • Joanne K. Rowlingová •\n48 D Ě J I N Y A P O L I T I K A\nNechvalně známí diktátoři D iktátoři často zavádějí pseudodemokratické struktury, aby si zajistili skutečnou moc. Jak ukazuje historie, za touto fasádou však panovaly násilí a útlak.\nAdolf Hitler (1889–1945) a Josif Vissarionovič Stalin (1878–1953) patřili k nejkrutějším diktátorům 20. století. Oba nesou odpovědnost za nepředstavitelné bezpráví a smrt mnoha milionů lidí. Hitler rozpoutal největší válku, jakou dosud lidstvo zažilo, pronásledoval a zlikvidoval miliony evropských Židů. Jeho soupeř Stalin, s nímž uzavřel krátce před válkou strategické spojenectví (takzvaný pakt Molotov-Ribbentrop z roku 1939), vládl v Sovětském svazu neomezeně po násilné likvidaci skutečných či údajných nepřátel; po 2. světové válce, v letech studené války, realizoval politiku zahraničněpolitické expanze.\nDuce a Caudillo Hitlerův válečný spojenec, italský „Duce“ (vůdce) Benito Mussolini (1883–1945), učinil z Itálie fašistický stát. Nepodařilo se mu však uskutečnit jeho sen – navázat na starověkou Římskou říši. Nakonec ho italští odbojáři popravili. Španělský generál Francisco Franco (1892–1975), jenž se nazýval „Caudillo“ (vůdce), se dostal k moci během krvavé\nVůdce Španělska Za Španělské občanské války zvítězily jednotky Franciska Franca (1892 až 1975), který na obrázku zdraví masy.\nSoučást „osy zla“? Korejská lidově demokratická republika Kim Čong-ila (nar. 1941) patří bezpochyby k režimům, které v současné době nejvíce pošlapávají lidská práva. Kim Čong-il demonstruje, například opakovanými mobilizacemi mas, že má vládu ve své zemi pevně v rukou.\nŠpanělské občanské války. Za 2. světové války zůstal neutrální a až do své smrti výrazně ovlivňoval španělskou politiku.\nEvropští diktátoři po 2. světové válce Po 2. světové válce vznikly diktátorské režimy i v jiných částech Evropy. Mezi komunistickými vůdci hrál nechvalný prim rumunský prezident Nicolae Ceaus¸escu (1918–1989). S pomocí obávané tajné služby Securitate nastolil násilnou vládu. V důsledku politického tání ve východní Evropě byl nakonec svržen a popraven. V chaosu po pádu mnohonárodnostního státu Jugoslávie si Slobodan Milošević (1941–2006) zajistil v Srbsku výjimečné diktátorské postavení. Kvůli zásadnímu podílu na etnických čistkách během balkánské války vznesl tribunál OSN pro válečné zločiny v Haagu proti Miloševićovi v roce 1999 obžalobu. Milošević zemřel ve vyšetřovací vazbě. Pád Sovětského svazu měl v bývalých, nyní však nezávislých státech často za následek politické problémy, jež občas vyústily v nastolení diktatury. Platí to i pro Bělorusko a prezidenta Alexandra Lukašenka (nar. 1954), který je v úřadu od roku 1994. V Řecku se stal Georgios Papadopulos (1919–1999) hlavou takzvaného plukovnického\nN E C H V A L N Ě Z N Á M Í D I K T ÁT O Ř I\nOtec válek v Zálivu Podobné plakáty jako tento, který britští vojáci odstraňují v Basře, sloužily kultu osobnosti Saddáma Husajna (1937 až 2006), který v letech 1980 a 1991 vyprovokoval dvě války v Perském zálivu. Obě znamenaly pro Irák velké ztráty.\nrežimu, který po puči v roce 1967 učinil ze země vojenskou diktaturu. Po jejím pádu v roce 1974 byl Papadopulos odsouzen k smrti, trest mu však byl později změněn v doživotní vězení.\nNa mušce Američanů Z mimoevropských diktátorů 20. století vybudoval prezident Saddám Husajn (1939–2006) díky armádě, bohatým zásobám ropy a vyhraněnému kultu osobnosti v Iráku autoritativní režim, jehož pochopům padly za oběť statisíce obyvatel. Mezinárodní vojenská intervence vedená Spojenými státy se zasloužila o to, že byl Saddám zajat, obžalován a popraven.\nJižní Amerika, Afrika a Dálný východ Lidé v Chile prožili dramatickou změnu poté, co se vojenským pučem proti socialistickému prezidentovi\nAllendemu v roce 1973 chopil moci velitel junty Augusto Pinochet (1915–2006) a nastolil přísnou vojenskou diktaturu, která trvala až do roku 1998. Také mnoho afrických států nezůstalo ušetřeno diktátorů poté, co získaly nezávislost. Smutné proslulosti dosáhl v tomto ohledu teroristický režim Idiho Amina (1928–2003) v Ugandě, jehož vládě padly za oběť statisíce osob. Také Robert Mugabe (nar. 1924), úřadující prezident Zimbabwe, se ocitl za svou autoritativní a nehumánní politiku, za falšování výsledků voleb a korupci v palbě mezinárodní kritiky. V Kambodži je jméno Pol Pot (1928–1998) symbolem teroru a násilí. Vůdce komunistického partyzánského hnutí Rudých Khmerů, jenž se stal v roce 1976 ministerským předsedou, nese odpovědnost za masovou vraždu dvou milionů Kambodžanů. Od roku 1994 vládne v KLDR pod komunistickou vlajkou Kim Čong-il (nar. 1941). V prezidentské funkci nahradil svého otce Kim Ir-sena a téměř neomezenou vládu, jež přináší Korejcům obrovské útrapy, opírá především o armádu. Jeho jaderný program vyvolává mezinárodní nervozitu.\n104 O B J E V I T E L É A D O B R O D R U Z I\nLegendární cestovatelé V\ne století turistického ruchu je cestování považováno za samozřejmost. V dřívějších dobách však bylo spojeno s mimořádným dobrodružstvím již jen tím, že mnohdy trvalo celá léta.\nPrvní cestovatel literát V dobách Marka Pola (kolem 1254–1324) bylo cestování nebezpečné. Na obrazu Jana van Grevenbroecka z 18. století je benátský cestovatel zachycen v plné zbroji.\nV pojednání o legendárních cestovatelích nemůže chybět jméno Marco Polo (kolem 1254–1324), jenž strávil na cestách téměř čtvrtstoletí. Prozkoumal během nich bájnou Čínu s jejím kořením, drahokamy i četnými tajemstvími. V současnosti mnozí vědci diskutují o tom, zda se tato cesta opravdu uskutečnila; z moderního pohledu se totiž v líčení Marka Pola objevují výrazné mezery: Benátčan se ve svém cestopise ani slovem nezmiňuje o Velké čínské zdi,\no knihtisku (v Číně tehdy již známém) či o oblíbeném čínském nápoji čaji. Byl tedy Marco Polo v Číně, nebo snad posbíral příběhy jiných cestovatelů po arabských zemích či Persii, jež pak sepsal a vydával za vlastní zážitky? Odpověď na tyto otázky lze možná najít v historii vzniku cestopisu Marka Pola.\nPo návratu do Benátek v roce 1295 se Marco Polo dostal kvůli válce mezi republikou svatého Marka a Janovem do zajetí. Ve vězení se setkal s francouzským romanopiscem, jemuž diktoval svá dobrodružství. Mohlo se stát, že v podmínkách středo„Nevyprávěl jsem ani polovinu věkého věznění nebylo zaznamenáno všechno toho, co jsem viděl, protože by správně, autoři navíc často nedokázali udržet mi nikdo nevěřil.“ fantazii na uzdě. Ať už Marco Polo tomu bylo jakkoli, když Marco Polo opustil v roce 1299 brány vězení, byla kniha hotova; roku 1300 pak vyšla pod názvem „Milion“ či „Kniha o zázracích světa“ a brzy se stala středověkým bestsellerem. Cestopis je dodnes považován za mistrovské srovnání kultur a první cestopisnou reportáž hodnou tohoto označení. Polové měli cestování takříkajíc v krvi. Markův otec Niccolò a jeho bratr Maffeo se dostali až do dnešního Pekingu, kde se jich mongolský panovník a čínský císař Chubilaj (Kublajchán) při\nIlustrace ze 14. století znázorňuje odjezd Marka Pola do východní Asie v roce 1271. V popředí jsou vyobrazeny země, které již navštívil, a zvláštní události, jež zažil.\nL E G E N D Á R N Í C E S T O V AT E L É\nHistorická knižní ilustrace znázorňuje přijetí Polů u Chubilaje (Kublajchána): Niccolò, Maffeo a Marco Polovi přinášejí papežovo poselství.\naudienci vyptával na Evropu. Při zpáteční cestě obdrželi Polové poselství pro papeže, jenž je následně pověřil předáním odpovědi. Na cestu zpět do Číny se vydali v roce 1271 i s Niccolòvým synem Markem.\nVelká cesta Podle popisu ve zprávě z cesty putovali Polové přes dnešní Afghánistán a v roce 1274 dorazili do nejzápadnější části Číny. Tam se setkali s Chubilajem (Kublajchánem), který učinil z Mongolské říše největší stát na světě. Jeho říše se rozkládala od Čínského moře takřka až k hranicím střední Evropy. Zatímco se Evropa třásla před mongolskými hordami, Marco Polo se usadil s otcem Nicollou a strýcem Maffeem v bezprostřední blízkosti letní\nrezidence mongolského vládce. Ten přijal Benátčany, stejně jako mnoho dalších cizinců, kteří navštívili jeho dvůr, do svých služeb. Marka Pola dokonce pověřil diplomatickými misemi, jež ho přivedly do velmi odlehlých oblastí Číny. Benátčan cestoval 17 let územími ovládanými císařem, a proto není divu, že po návratu do vlasti mohl udiveným Evropanům vyprávět o tolika neznámých věcech z Říše středu. Marco Polo i jeho spoluautor sice nepochybně přeháněli, většina příběhů se však zřejmě opírá o skutečné události, takže nelze význam cestopisu podceňovat; dlouhou dobu dokonce představoval v Evropě nejúplnější zdroj informací o Dálném východě. Marco Polo tak obohatil zeměpisné i kartografické znalosti středověké Evropy a jeho poutavá líčení divů a bohatství Východu povzbudila nejednoho pozdějšího objevitele; když například Kryštof Kolumbus přistál v roce 1492 v Americe, měl s sebou na palubě knihu „Milion“.\nOd objevitelských cest po cestovní ruch Abú Abdalláh Muhammad al-Idrísí (kolem 1100–1166) Na základě map alexandrijského Řeka Claudia Ptolemaia (kolem 100–175) vypracoval Idrísí mapy tehdy v Evropě neznámého světa a stal se tak v jistém smyslu iniciátorem cest Marka Pola. Muhammad Ibn Battúta (kolem 1304–1368) K následníkům Marka Pola patří Muhammad Ibn Battúta, který podle vlastního tvrzení procestoval 120 000 kilometrů v islámském světě. Heinrich Harrer (kolem 1912 až 2006) Také Rakušan Heinrich Harrer procestoval Dálný východ a především Tibet; na rozdíl od svých předchůdců nepředložil užaslé evropské veřejnosti žádné smyšlenky, nýbrž pravdivé cestopisy. Thomas Cook (kolem 1808–1892) Brita Thomase Cooka proslavily zcela jiné cesty: v Egyptě zorganizoval první plavbu po Nilu, čímž položil základy dnešnímu cestovnímu ruchu (na obrázku cestovní společnost v roce 1958).\n204 S P O L E Č N O S T A S P O R T\nVýjimečné talenty s míčem Ú\nSir Stan Fotografie zachycuje anglickou fotbalovou legendu Stanleyho Matthewse (1915 až 2000) při provádění rohového kopu za FC Blackpool. Matthews byl v roce 1956 vyhlášen prvním nejlepším fotbalistou Evropy.\nchvatné góly, úžasné přihrávky, odvážné kličky: vše, co může fotbal nabídnout, doslova elektrizuje diváky a zaplňuje stadiony. Fanoušci považují fotbalové velikány za bohy. S hlubokou úctou se mu říkalo „černý zázrak“. Uruguayec tmavé pleti José Leandro Andrade (1901 až 1957) byl první fotbalovou hvězdou. Díky jeho výkonům získali Uruguayci v roce 1930 titul prvních mistrů světa ve fotbale. V domácím Montevideu porazili ve finále Argentince 4:2. Sláva však Andradeho zničila, vedl pak zhýralý život a zemřel\nGénius s míčem a funkcionář V režii Michela Platiniho (nar. 1955) se Francie stala v roce 1984 poprvé mistrem Evropy. Dnes je Platini prezidentem UEFA.\nsám a bez prostředků v chudobinci. Angličan Stanley Matthews (1915–2000) ohromoval fotbalové fanoušky fantastickými úniky po křídle a nekompromisním zakončením ze středu hřiště. Ještě v padesáti letech hrál profesionální fotbal; celkem odehrál 54 reprezentačních utkání a 886 ligových zápasů. Když ho královna Alžběta II. pasovala v roce 1965 na rytíře, mohl používat titul sir. Fritz Walter (1920–2002) byl ve své době nejen nejlepším, ale i nejoblíbenějším německým fotbalistou. Výrazně se zasloužil o vítězství na fotbalovém mistrovství světa ve Švýcarsku v roce 1954. Domácí mužstvo, 1. FC Kaiserslautern, jemuž zachoval věrnost, dovedl dvakrát k titulu německého mistra.\nOslavované hvězdy Argentinec Alfredo di Stefano (nar. 1926) exceloval ve slavném klubu Real Madrid, který se v 50. a 60. letech 20. století stal synonymem hvězdných výkonů. V roce 1957 a 1959 byl vyhlášen nejlepším fotbalistou Evropy. Stejně se proslavil i jeho spoluhráč Ferenc Puskás (1927–2006), kapitán maďarského národního mužstva, který v roce 1956 emigroval do Španělska a stal se hráčem slavného Realu Madrid. Puskás patřil k nejlepším útočníkům\nV Ý J I M E Č N É TA L E N T Y S M Í Č E M\nArgentinský fotbalový bůh V Argentině je Diego Maradona (nar. 1960) uctíván. V roce 1986 porazila Argentina ve finále mistrovství světa Anglii díky gólu, který Maradona „vstřelil“ rukou.\nsvěta. V roce 1962 se titulem nejlepšího fotbalisty Evropy mohl pochlubit český záložník Josef Masopust (nar. 1931). Za nejlepšího brankáře světa je mnohými odborníky považován Rus Lev Ivanovič Jašin (1929–1990). Tento brankář Dynama Moskva a sovětského národního mužstva vyváděl soupeřovy útočníky z konceptu svými skvělými reflexy. V roce 1963 byl vyhlášen jako vůbec první brankář fotbalistou Evropy.\nUmělci a individuality na trávníku Edson Arantes do Nascimento, známý pod pseudonymem Pelé (nar. 1940), je považován za nejlepšího fotbalistu všech dob. Brazilec se zúčastnil čtyř mistrovství světa, vstřelil přes 1000 branek a ke konci kariéry pomáhal rozvoji fotbalu v USA. Podobně se psalo o Portugalci původem z Mosambiku Eusébiovi da Silvovi Ferreirovi, zkráceně Eusébiovi (nar. 1942), který tvořil hru jak svého mateřského klubu Benfiky Lisabon, tak portugalského národního mužstva. Italové nazývají svou brankářskou legendu Dina Zoffa (nar. 1942) Dino Nazionale. Tento brankář Juventusu Turín hrál ve 112 mezinárodních zápasech a kariéru ukončil ve čtyřiceti letech vítězstvím na mistrovství světa ve Španělsku v roce 1982. Franz Beckenbauer (nar. 1945) a Gerd Müller (nar. 1945) se v 70. letech zasloužili o velké úspěchy Bayernu Mnichov i německého národního týmu. Zatímco Beckenbauer ohromoval diváky elegantní a technicky dokonalou hrou, Müller vstřelil tolik branek, že se mu říkalo „národní kanonýr“. Beckenbauer a Müller výrazně\npřispěli k vítězství Německa na mistrovství světa v roce 1974. George Best (1946–2005) ze Severního Irska se proslavil jako enfant terrible mezinárodního fotbalu. Kvůli svým eskapádám a skandálům se často ocital na stránkách bulvárních novin. Nedalo se však popřít, že tento rychlý útočník byl jedním z nejlepších fotbalistů světa. Nizozemský fotbal, který v 70. letech 20. století zažíval nebývalý rozkvět, se mohl pyšnit Johanem Cruyffem (nar. 1947). Tento geniální hráč se vyznamenával v národním mužstvu i v dresu Ajaxu Amsterdam a FC Barcelona. Oleg Blochin (nar. 1952) imponoval v Dynamu Kyjev a v sovětském národním mužstvu mimořádnou rychlostí a citem pro brankové situace. Francouz Michel Platini (nar. 1955), v současnosti prezident UEFA (Evropská fotbalová asociace), patřil ve své době k nejtvořivějším a nejtechničtějším fotbalistům světa. Argentinec Diego Maradona (nar. 1960) byl postavou malý, ale díky hráčskému potenciálu se řadí k nejlepším fotbalistům všech dob. S týmem Argentiny vyhrál v roce 1986 mistrovství světa. Jeho kariéra byla poznamenána aférami s požíváním drog. Trojnásobný vítěz ankety o světového fotbalistu roku a mistr světa a Evropy Francouz Zinedine Zidane (nar. 1972) byl sice ve finále MS v roce 2006 proti Itálii vyloučen, přesto patří mezi nejlepší světové fotbalisty všech dob. Když v roce 2001 přestoupil do Realu Madrid, byl nejdražším a nejlépe placeným fotbalistou světa.\nVyvrcholením kariéry Franze Beckenbauera (nar. 1945) bylo vítězství Německa na mistrovství světa v roce 1974 proti Nizozemsku. Na fotografii objímá po utkání trenéra Helmuta Schöna.\nFotbal je sportem číslo jedna na celém světě.\n234 V Ě D A A T E C H N I K A\nRevoluční představy o světě P\nřírodní vědy většinu lidí nudí – přesto se mnoho vědců proslavilo. Všichni znají muže, který způsobil revoluci ve vědě a umožnil pochopit přírodu včetně jejích nejmenších a největších částic. Albert Einstein (1879–1955) se narodil v Ulmu v obchodnické rodině. Školní docházku ukončil ve Švýcarsku, kde také získal státní občanství. Po studiu matematiky a fyziky v Curychu se marně snažil získat asistentské místo na univerzitě a začal pracovat na patentovém úřadě v Bernu. Kromě posuzování patentových žádostí se zabýval základními otázkami fyziky. Došel k závěru, že hmota, světlo a energie se skládají z malých částeček. Teze o atomární struktuře hmoty nebyla sice nová, ale sporná. Teze o malých částečkách energie – kvantech, jejichž energie měla záviset na jejich vlnové délce, naopak vyvracela veškeré dosavadní poznatky.\nDále dospěl Einstein k závěru, že rychlost světla je neměnná. Obě domněnky dokázal v roce 1905 třemi legendárními články v odborném časopise Annalen der Physik. Kvantová hypotéza, již v roce 1900 na základě měření záření formuloval Max Planck (1858 až 1947), se stala díky „matematickému triku“ realitou. Náhle bylo zcela zřejmé, proč ztroskotaly pokusy Alberta Abrahama Michelsona (1852–1931) a Edwarda Williamse Morleyho (1838–1923) o prokázání éteru – kmitavého média světla. Ten totiž neexistuje, protože prázdným prostorem se pohybují světelné částice. Z neměnnosti rychlosti světla odvodil Einstein zřejmě nejslavnější vzorec všech dob, podle nějž jsou hmota a energie rovnocenné: E = mc2, což umožnilo sestrojení atomové bomby a využití jaderné energie.\nGénius a pacifista Čtenáři amerického týdeníku Time zvolili německého fyzika Alberta Einsteina (1879–1955) nejvýznamnější osobností 20. století.\nPo epochálních článcích se Einstein stal velmi žádaným mužem. Brzy získal profesuru, nejprve v Curychu, později v Praze a v roce 1914 v Berlíně. Einstein však neusnul na vavřínech a chystal se také přijít na kloub tajemství gravitace. Proč necítíme při pádu vlastní váhu, ptal se. Z těchto myšlenek vyvinul v roce 1915 obecnou teorii relativity, podle níž obrovské hmoty, například Slunce, deformují okolní prostor a čas, takže se jiné hmoty musejí pohybovat po zakřivených drahách. Proto se také světelný paprsek při průchodu kolem hvězdy ohýbá. Při shluknutí příliš velkého množství hmoty již světlo nemůže uniknout a vznikne takzvaná černá díra, jak vypočítal Karl Schwarzschild (1873–1916) již v roce 1916. Pojem černá díra nicméně prosadil až John Archibald Wheeler (1911–2008) v roce 1968. V rámci klasické fyziky uvažovali již koncem 18. století vědci John Michell (1724–1793) a Pierre Simon markýz de Laplace (1749–1827) o „tmavých hvězdách“.\nR E V O L U Č N Í P Ř E D S T AV Y O S V Ě T Ě\nObrovský pokrok ve výzkumu Na konci 19. století se fyzikové domnívali, že svět více či méně chápou, leč opak byl pravdou. Díky novým teoriím se atom stal realitou a byla pochopena jeho struktura. Dále se podařilo pochopit strukturu a vývoj vesmíru. Koncem 20. století se však vynořily nové hádanky. Johann Wilhelm Hittorf (1824–1914) popsal paprsky, jež vysílá katoda v trubce, což podrobněji zkoumal William Crookes (1832–1919) v roce 1879. Wilhelm Conrad Röntgen (1845–1923) objevil v roce 1895 záření, které vzniká při setkání katodových paprsků s hmotou a které dnes nese jeho jméno. O rok později zjistil Antoine Henri Becquerel (1852–1908), že uran vydává neznámý druh záření, později označeného jako radioaktivní. Sir Joseph John Thomson (1856–1940) v roce 1897 zjistil, že elektron je nosičem elementárního Objevitel radia náboje a katodové paprsky se Až do nešťastné smrti Pierra při nehodě skládají právě z těchto negativv roce 1906 bádali Marie a Pierre „Člověk se nemusí v životě ních nábojů. V roce 1898 objeCurieovi (1867–1934 / 1859–1906) vili Marie (1867–1934) a Pier- ničeho obávat, musí jen společně v Paříži. Marie Curieová je re (1859–1906) Curieovi dva považována za jednu z nejvýznamnějších všechno pochopit.“ nové prvky vysílající radioaktivní vědkyň všech dob. Marie Curieová záření – polonium a radium. O něco později zaregistroval tečky. Niels Bohr (1885–1962) proto v roce 1913 britský fyzik novozélandského původu Ernest Rutherford (1871–1937) dva druhy radioaktivního zavedl model atomu odpovídající planetárnímu systému. Elektrony krouží kolem atomového jádra záření, jež pojmenoval záření alfa a beta (ve Francii ve velké vzdálenosti ve stabilních drahách. Bohr později objevili třetí druh záření, paprsky gama). vycházel z kvantové teorie Maxe Plancka a Alberta Rutherford pak společně s Frederickem Soddym (1877–1956) zjistil, že radioaktivní paprsky vznikají Einsteina. Sestavil teoretický kvantový model atomu vodíku, který vycházel z planetárpři přeměně prvku v jiný. ního modelu – kolem kladně nabiOstřelování atomů zlata tého jádra krouží elektron. Předjádry helia ho v roce 1911 pokládal, že se atom skládá přivedlo k závěru, že téměř Na jednom z kladných a záporných částic, veškerá hmota atomu, z prvních které se navzájem přitahují. který se jinak skládá rentgenových V následujícím roce identifikoval z prázdného prostoru, se snímků, který Rutherford jako základ jádra prosoustředí v maličkém jádru. ton; sir James Chadwick (1891 v roce 1896 pořídil Lokalizované atomy se Wilhelm Röntgen, až 1974) objevil druhý základ nejevily nedělitelné, nýbrž je ruka jeho jádra – neutron – teprve v roce je tvořily ještě menší čásmanželky. 1932. Ani zde se však výzkum nezastavil: Murray Gell-Mann (nar. Šťastná náhoda 1929), Yuval Neemann pro medicínu (1925–2006) a George Zweig Prvním nositelem Nobelovy ceny za (nar. 1937) v roce 1964 zjistili, že fyziku byl Wilhelm Conrad Röntgen proton i neutron se skládají z ještě (1845–1923), objevitel záření, jež nese menších částic, jež Gell-Mann jeho jméno. pojmenoval kvarky – podle\n302 N Á B O Ž E N S T V Í A F I L O Z O F I E\nZakladatelé velkých náboženství V\nšechna náboženství se zabývají základními otázkami o smyslu lidské existence a snaží se je zodpovědět. Nejstarší z náboženství s jedním „osobním“ bohem stvořitelem je židovské náboženství. Za jeho zakladatele a nejvyšší autoritu v náboženských i právních záležitostech je považován Mojžíš (asi 13. století př. n. l.). Podle Starého zákona ho matka odložila jako kojence do rákosového košíčku, protože faraon přikázal zabít všechny novorozené chlapce Izraelitů, kteří pracovali jako otroci v Egyptě. Zachránila ho faraonova dcera, a proto vyrostl u vládcova dvora. V mládí měl zjevení v hořícím keři, v němž mu Bůh (Jahve) umožnil odvést Izraelity z egyptského otroctví zpět do zaslíbené země Izraele. Na cestě pouští se mu Bůh zjevil na hoře Sinaj a předal mu v kameni vytesaných deset přikázání a přibližně 600 dalších zákonů i kultovních předpisů: tóru, nejdůležitější „dokument“ judaismu.\nBiblický prorok Takto viděl proroka Mojžíše (asi 13. století př. n. l.), který na útěku z Egypta rozdělil Rudé moře, aby uvolnil cestu Izraelitům, Michelangelo.\nVstal z mrtvých Ježíš (kolem 5 př. n. l.–29/31 n. l.) Nazaretský nedbal pravidel judaismu a vytvořil vlastní náboženství. Ve třiceti letech začal veřejně vystupovat, kázal, doprovázen svými apoštoly (učedníky), po celé Palestině a hlásal, že se blíží nastolení božího království. V jeho učení hrály hlavní úlohu láska k bohu a k bližnímu, které lze najít i ve Starém zákoně; Ježíš z nich však učinil stěžejní bod veškeré zbožnosti a morálky. Svým učením, přednášeným\nUkřižovaný Ježíš (kolem 5 př. n. l.–29/31 n. l.) sliboval svým přívržencům království boží. Oni pak šířili jeho poselství a křesťanství se rozvíjelo.\nv mnoha podobenstvích, osobováním si práva být Mesiášem i vstřícným chováním vůči outsiderům a vyvržencům společnosti si znepřátelil mnoho lidí. Když Ježíš přišel asi v roce 29 či 31 s několika přívrženci do Jeruzaléma, odvedli ho židovští duchovní pod záminkou, že je politický rebel, k římskému místodržiteli Pilátu Pontskému (1. století n. l.), který ho odsoudil ke smrti na kříži. Podle křesťanské víry vstal Ježíš tři dny po smrti z mrtvých a po čtyřiceti dnech vstoupil na nebesa.\nProrok Alláhův Nejmladší z velkých monoteistických náboženství založil Muhammad (kolem 570–632) z Mekky. Kolem roku 595 se oženil s bohatou vdovou po\nZ A K L A D AT E L É V E L K Ý C H N Á B O Ž E N S T V Í\nkupci Chadídžou; poté díky nabytému bohatství podnikal daleké obchodní cesty, na nichž se setkal s křesťanským a židovským náboženstvím. Začal se zabývat otázkami lidského hříchu a božího soudu a stále častěji se uchyloval do pouště v okolí Mekky k meditacím. Zde se mu kolem roku 610 dostalo božího zjevení, později zapsaného v koránu. Zpočátku měl Muhammad jen málo přívrženců a po manželčině smrti (619) se ho pokusili vyhnat z Mekky. Vlivu a velkého respektu dosáhl až v roce 622, kdy odešel do Medíny. Tímto rokem začíná islámský letopočet. V roce 630 se vítězně vrátil do Mekky a z Ka’aby, již v předislámské době uctívané svatyně, učinil centrum svého náboženství. V roce 632 zemřel jako vládce velké části Arábie.\nZakladatelé východních náboženství Budoucí Buddha (kolem 560–480 př. n. l.) čili „Osvícený“ se narodil v předhůří nepálského Himálaje jako princ Gautama Siddhártha. Dětství a mládí strávil v přepychu a blahobytu. Ve 29 letech si s ohledem na stáří, nemoc a smrt uvědomil nesmyslnost dosavadního života a opustil vlast, ženu i syna a hledal vykoupení v přísné tělesné askezi. Když je nenalezl, obrátil se k meditaci. Poté, co se dočkal „osvícení“, dospěl k závěru, že ke spáse nevedou smyslové požitky ani sebemrskačství, nýbrž střední cesta umírněného odříkání. Buddha poznal „čtyři vznešené pravdy“: život je plný utrpení; to pramení z chtivosti; tu je nutno překonat; cesta k nirváně vede přes ctnostné chování, „ponoření“ do meditace a spásné poznání. Buddha založil řád žebravých mnichů, k němuž se brzy připojil i kroužek laiků. Sám cestoval až do smrti po severovýchodní Indii jako potulný kazatel.\n„Kdo miluje, koná sám nemožné.“ Buddha\nPrůkopník humanity Straničtí ideologové Čínské lidové republiky hodnotili Konfucia (551–479 př. n. l.) nejprve negativně, dnes je opět považován za národního filozofa.\nBuddhův současník Konfucius (551–479 př. n. l.) ovlivňoval čínskou kulturu svým učením o ctnostech až do 20. století. Pocházel ze vznešené, leč zchudlé rodiny a záhy se začal zajímat o dějiny a staré obřady. Jako uznávaný učenec se dokonce stal úspěšným ministrem. Později vedl nestálý, potulný život a shromáždil kolem sebe skupinu žáků. Ústřední prvek jeho učení tvoří jeho pojetí „nebes“ jako morální instance, jež v sobě skrývá zákony lidské společnosti, a proto je člověk může poznat a realizovat ve svém jednání. Hlavní bod soužití představují podle Konfucia „obřady“, jejichž vykonáváním lze dosáhnout harmonie člověka a vesmíru. Již podle Konfucia platí pravidlo „co nechceš, aby někdo činil tobě, nečiň sám jiným“. Čínský filozof Lao-c’ (4./3. století př. n. l.) nezdůrazňuje na rozdíl od Konfucia čin; vysoký cíl moudrosti vidí v rozjímavém zahloubání do věčnosti, v odvrácení od světa. Ke konci života putoval na západ, kde údajně šířil své učení. Číňané jej proto ztotožňují s historickým Buddhou. Základ taoismu tvoří text „O tao a ctnosti“. Z něho vyplývá dualita jin a jang; ze souhry těchto sil vzniká veškeré dění.\nOsvícený asketa Buddha (kolem 560–480 př. n. l.) založil světové náboženství – buddhismus. Na fotografii socha meditujícího Buddhy v hlavním městě Šrí Lanky Colombu.\n376 U M Ě N Í , A R C H I T E K T U R A A D E S I G N\nMalíři světla Kronikář velkoměsta Velkoměstský život byl hlavním tématem Edgara Degase (1834–1917). Zde výřez z obrazu „Baletní sál opery Peletier“ z roku 1872.\nzpočátku považovaný za jejich vůdce, ačkoli s nimi nikdy nevystavoval.\nVzájemná hra světla a barev\noda, mraky, slunce, pole, čilý velkoměstský ruch – impresionisté zachycovali přírodní jevy i moderní scény z běžného života v mihotavé, jakoby světlem prozářené mozaice barevných bodů.\nSvětlo, nic než světlo. Září v polích vlčích máků a řekách, které zachytil Claude Monet (1840 až 1926) jemnými tahy štětce malovanými těsně vedle sebe. Camille Pissarro (1830–1903) a Alfred Sisley (1839–1899) nechali světlo zazářit ve svých krajinkách. Hra se slunečním světlem vrhá stíny v zahradních scénách Augusta Renoira (1841–1919). V 70. letech 19. století se skupina umělců vydala do Paříže, aby zrušila pravidla konvenčního ateliérového malířství. Název „impresionisté“ byl odvozen od Monetova obrazu „Impression, soleil levante“ (Dojem, východ slunce). Impresionisté malovali pod širým nebem (v plenéru) a postupně se stále více vzdalovali dosavadní malbě. Důležitými představiteli impresionistů byli Gustave Caillebotte (1848 až 1894) a zejména Édouard Manet (1832–1883),\nMonet a jeho přátelé chtěli co nejautentičtěji zachytit smyslové vnímání daného motivu a prchavost okamžiku. Aby zachytili střídání světla a barev, malovali často stejný námět v různých denních dobách. Styl dnes oslavovaných umělců – rozostření kontur a barev v oscilující nuance, odstřižené okraje obrazů nebo neobvyklé perspektivy – byl na konci 19. století vnímán jako provokace. Impresionisté, k nimž patřily i dvě ženy, Berthe Morisotová (1841–1895) a Mary Cassattová (1844–1926), se stali též kronikáři pulzujícího pařížského velkoměstského života. Edgara Degase (1834–1917) okouzlily především baletky pařížské opery, avšak jako malíř moderního života se nevyhýbal ani stinným stránkám společnosti, což dokazuje například slavný obraz „Piják absintu“.\nNa cestě k moderně Paul Cézanne (1839–1906) pracoval v ústraní v Provence. Podivínskému, leč geniálnímu malíři nešlo tolik o zobrazení nepostižitelných světelných nálad. Na základě nové kompozice barev i obrazové plochy je tento postimpresionista považován za otce malířské moderny. Monetovy slavné obrazy leknínů zase předcházely umění 20. století. Malířství mihotavých světelných efektů se z Francie rozšířilo především v Evropě a Americe. V Německu našli vlastní umělecký výraz Max Liebermann (1847–1935), Max Slevogt (1868–1932) a Lovis Corinth (1858 až 1925), ve Velké Británii Američan James Abbott McNeill Whistler (1834–1903) a malíř dánsko-irského původu Walter Sickert (1860–1942), v Itálii Giuseppe De Nittis (1846–1884) a v USA Childe Hassam (1859–1935).\nNa obrázku v podtisku „Lekníny“ od Clauda Moneta (1908)\nVelvyslankyně v Americe\nMuž, který dal jméno celé epoše\nAmeričanka Mary Cassattová (1844–1926) zpopularizovala impresionismus v Americe díly jako „Dáma v lóži s perlovým náhrdelníkem“ (1879).\nCelé umělecké období dostalo jméno podle obrazu Clauda Moneta (1840 až 1926) „Impression, soleil levant“ (Dojem, východ slunce, 1872).\nRealista a impresionista Max Liebermann (1847–1935) hledí do očí své bustě (1932). Ani pod silným vlivem impresionismu se nevzdal realistických motivů.\nVeselí a půvab Pod širým nebem se pokusil Auguste Renoir (1841–1919) zachytit střídavé světlo. Obraz „Paní Renoirová se psem“ (1880) je toho příkladem.\n456 F O T O G R A F I E , F I L M A M Ó D A\nRocker na motocyklu\nVelcí filmoví hrdinové Z\nažívají vzrušující dobrodružství a vášnivé vztahy, prožívají těžké časy a umírají hrdinskou smrtí, ale ve vzpomínkách diváků žijí dál – to jsou filmové hvězdy! Henry Fonda (1905–1982), jeden z nejvýraznějších amerických charakterních herců, často věrohodně ztělesnil čestného, morálně pevného muže, který se snaží přesvědčit ostatní o své pravdě svými činy. Kritikové ocenili již jednu z jeho prvních rolí ve filmu „Mladý Lincoln“ (1939). Exceloval ve filmech „Můj miláček Klementýna“ (1946) a „Dvanáct rozhně-\nPrototyp westernového hrdiny John Wayne (1907 až 1979) se proslavil jako westernový hrdina. Hrál také v dobrodružných a válečných filmech.\nVe filmu „Bezstarostná jízda“ (1969) vyjádřili Dennis Hopper (nar. 1936) a Peter Fonda (nar. 1940) životní pocity rebelující mládeže 60. let 20. století.\nvaných mužů“ (1957), ale i v rolích zločinců a darebáků. Z druhého manželství s Frances Seymour Brokawovou se mu narodily dvě děti – Jane (nar. 1937) a Peter (nar. 1940), také herci. Peter Fonda si zahrál s hvězdami jako Dennisem Hopperem (nar. 1936) v kultovním filmu „Bezstarostná jízda“ (1969). Jméno John Wayne (1907–1979) se stalo synonymem westernu. Wayne se proslavil rolí Ringa Kida ve westernu „Přepadení“ (1939), po němž natočil mnoho dalších. Anthony Quinn (1915–2001) hrál nejprve vedlejší role ve westernech a dobrodružných filmech. V roce 1953 získal za vedlejší roli ve snímku „Viva Zapata!“ Oscara a hned začal být obsazován do hlavních rolí; vytvořil například postavu krutého kočovného artisty Zampana ve Felliniho filmu „Silnice“ (1954). Brána k řadě velkých úspěchů se mu tak zcela otevřela.\nMnohostranní umělci Hvězdou evropských kin byl francouzský herec italského původu Lino Ventura (1919–1987), jenž exceloval v mnoha detektivních a kriminálních filmech. Výraznou postavou francouzské kinematografie se stal též Jean-Louis Trintignant (nar. 1930), který v roce 1956 zazářil po boku Brigitte Bardotové (nar. 1934) ve filmu „... a Bůh stvořil ženu“.\nVELCÍ FILMOVÍ HRDINOVÉ\nOscarová královna Se 14 nominacemi a dvěma Oscary je Meryl Streepová (nar. 1949) jednou z nejúspěšnějších hereček všech dob. Na fotografii jako Karen Blixenová ve filmu „Vzpomínky na Afriku“ (1985).\nHollywoodská legenda Tony Curtis (nar. 1925) natočil přes 60 snímků, například „Visutou hrazdu“ (1956) či „Někdo to rád horké“ (1959). Proslavil se mimo jiné také účesem s vlnou sčesanou na stranu, již později okopíroval Elvis Presley. K velkým představitelům charakterních rolí patřili i Rod Steiger (nar. 1925) a George C. Scott (1927–1999). Kritici i diváci znovu a znovu obdivují vynikající schopnost proměny Brita Bena Kingsleyho (nar. 1943), jenž ztělesnil řadu historických postav včetně Mahátmy Gándhího, Simona Wiesenthala, Periklea či Vladimira Iljiče Lenina. Herečka Meryl Streepová (nar. 1949) dokáže vždy vynikajícím způsobem ztvárnit svou roli, ať jako Karen Blixenová ve „Vzpomínkách na Afriku“ (1985), jako Francesca Johnsonová v „Maddisonských mostech“ (1995) nebo jako diktátorská šéfka ve snímku „Ďábel nosí Pradu“ (2006). Jen málokterá herečka získala za svou filmovou tvorbu tolik ocenění. Dustin Hoffman (nar. 1937), který dosáhl světového úspěchu hned první velkou rolí ve filmu „Absolvent“ (1967), si zahrál i v dalších úspěšných filmech, například v rozvodovém dramatu „Kramerová versus Kramer“ (1979) či ve snímku „Rain Man“ (1988). Film „Kramerová versus Kramer“, kde Hoffman vytvořil postavu otce samoživitele, rozpoutal bouřlivou společenskou diskusi, citlivým ztvárněním autistického Raymonda ve snímku „Rain Man“ pro změnu přispěl k hlubšímu pochopení pro lidi s duševním postižením, většinou stojících na okraji společnosti. Za obě role získal Oscara.\nPedantství při natáčení\nMladší generace Ani současná kinematografie se neobejde bez velkých jmen: Tom Cruise (nar. 1962) se poprvé objevil na plátně v roce 1981 ve filmu „Nekonečná láska“; zahrál si i ve filmech „Rain Man“ (1988), „Firma“ (1993), „Poslední samuraj“ (2003) nebo „Mission: Impossible“ (1996, 2000 a 2006). Divačky milují Johnnyho Deppa (nar. 1963), který hrál například ve filmech „Čokoláda“ (2000) po boku Juliette Binocheové, „Hledání Země Nezemě“ (2004) či ve třech pokračováních „Pirátů z Karibiku“ (2003, 2006, 2007). Britský herec Orlando Bloom (nar. 1977) se proslavil rolí Legolase ve filmové adaptaci Tolkienovy trilogie „Pán prstenů“ (2001, 2002, 2003) i v dalších filmech, například v „Tróji“ (2004) a v „Pirátech z Karibiku“. K ženským superhvězdám mladší generace patří Cate Blanchettová (nar. 1969), která se proslavila v roce 1998 ztvárněním anglické královny Alžběty I. ve filmu „Alžběta“, Gwyneth Paltrowová (nar. 1972), jež v roce 1998 získala Oscara za roli Violy De Lessepové ve snímku „Zamilovaný Shakespeare“, nebo Tilda Swintonová (nar. 1960), představitelka většinou neobvyklých rolí v nekomerčních filmech.\n„Budete mě muset zastřelit, abych přestal.“ Ben Kingsley\nDustin Hoffman (nar. 1937) je znám pečlivou přípravou na své role. První úspěch mu přinesl film „Absolvent“ z roku 1967. Na fotografii s Katharinou Rossovou.\n496 H U D B A A L I T E R AT U R A\nGéniové v koncertním sále H\nudební virtuosy stvořilo 19. století, ačkoli vynikající hudebníci, oslavovaní publikem, existovali i dříve. Vznik exaltované hvězdy, okouzlující diváky svým uměním i osobností, však umožnil až přechod od dvorské zábavy k měšťanské koncertní kultuře.\nHouslista století Yehudi Menuhin (1916–1999) vystoupil v Carnegie Hall v New Yorku již v jedenácti letech. Menuhin založil školu pro houslisty.\nVýjimku tvoří v této souvislosti opera, která již v baroku vynesla na výsluní kastráty, jako byl Farinelli (1705–1782). Na jejich tradici navázal největší tenor bel canta bez operačního zásahu Giovanni Battista Rubini (1794–1854), ale i španělská diva raného romantismu Maria Malibranová (1808 až 1836), která disponovala mimořádnou hlasovou šířkou a sklízela úspěchy stejně jako pozdější slavné operní hvězdy Enrico Caruso (1873–1921), Maria Callasová (1923–1977) a Luciano Pavarotti (1935–2007).\nHousle, klavír a další nástroje\nTenor a superstar Operní pěvec i oblíbený umělec Luciano Pavarotti (1935–2007) se proslavil po celém světě. Na fotografii v roce 2004 v Metropolitní opeře v New Yorku.\nV případě instrumentalistů se virtuozita vyvíjí s obtížností děl. V romantismu byli skladatelé Antonio Vivaldi, Wolfgang Amadeus Mozart, Ludwig van Beethoven či Franz Schubert současně i nejlepšími interprety vlastních děl; naopak umělci jako Niccoló Paganini (1782–1840), Clara Schumannová (1819–1896) nebo Franz Liszt (1811–1886) stavěli do popředí přednes díla. Moderní díla se píší jinak a slouží, stejně jako vzkvétající instrumentální koncerty, prezentaci interpretačního umění. To platí především o dvou nástrojích: klavíru a houslích. Klavíristé Wilhelm Backhaus (1884–1969), Sergej Vasiljevič Rachmaninov (1873–1943), Vladimir Horowitz (1903–1989), Svjatoslav Teofilovič Richtěr (1915–1997) a Arthur Rubinstein (1887 až 1982) představují „zlatou dobu klavíru“, mezi houslisty to byli David Oistrach (1908–1974), Jascha Heifetz (1901–1987), Yehudi Menuhin (1916 až 1999) a Isaac Stern (1920–2001). Virtuozitu jiných nástrojů prokázaly vynikající osobnosti jako violoncellisté Pablo Casals (1876 až 1973) a Mstislav Leopoldovič Rostropovič (1927 až 2007), kytarový mistr Andrés Segovia (1893 až 1987), trumpetista Maurice André (nar. 1933) či flétnista Jean-Pierre Rampal (1922–2000).\nGÉNIOVÉ V KONCERTNÍM SÁLE\nPrvní operní divy Maria Callasová (1923–1977) se vyznačovala skvělým hlasem, obrovským charizmatem a vynikajícími hereckými schopnostmi.\nOslavovaný pianista Sergej Vasiljevič Rachmaninov (1873–1943) se proslavil především jako interpret Chopinových, Lisztových a Skrjabinových děl. Na fotografii v dětském věku.\nV podtisku program milánské La Scaly, kde v roce 1834 zazpívala Maria Malibranová hlavní roli v Rossiniho opeře „Otello“.\nŽádaný sólista Na nedatovaném snímku trumpetista Maurice André (nar. 1933), jehož repertoár sahá od barokní hudby po jazz.\nVirtuózní flétnista Umělecká práce Jeana-Pierra Rampala (1922 až 2000) se soustředila na hudbu 18. století.\nLidé, kteří změnili svět :: Listování v knize


Zlín hostil mistry světa v ploutvovém plavání - Zlíneček.cz\nZlín hostil mistry světa v ploutvovém plavání\nO víkendu 4. – 5. listopadu proběhl na zlínském 50 metrovém bazénu tradiční mezinárodní závod v ploutvovém plavání (PP) a rychlostním potápění (RP) NEMO TROPHY 2017.\nVíce než stovka sportovců z 15 klubů a čtyř zemí vytvořila silnou konkureční atmosféru, obzvláště když startoval současný mistr světa a držitel několika světových rekordů Ádám Bukor z Maďarska, který předvedl nejlepší výkon závodu dle bodovaných tabulek v disciplíně 800PP. Dále je třeba vyzdvihnout výkony mistra světa a medailisty letošních Světových her Jakuba Jarolíma, který získal prvenství v disciplínách 100RP, 200RP a 400RP (plavání s lahví pod vodou). Ve sprintech dominoval Martin Mazač z Nového Jičína.\nMezi ženami zazářila polská závodnice Zuzana Rzepka, která ve svých sedmi startech nepoznala porážku a stala se spolu s Jakubem Kovaříkem nejlépe bodově hodnoceným juniorským závodníkem. Je potřeba také zmínit výkon finalistky Světových her Zuzany Svozilové z Olomouce, která na na tratích 800PP a 1500PP neměla konkurenci a na 400PP skončila druhá.\nNejlepším klubem soutěže se stala Laguna Nový Jičín a získala tak NEMO Trophy – pohár věnovaný klubem NEMO Zlín. Za Lagunu Nový Jičín pohár převzala trenérka Simona Klapcová.\nŠtítky:Nemo trophyplaváníploutvové plavání


Napínací potahy - decoDoma - Bordó/Cihlová, Zelená/Žlutá, Sedačka s otomanem P, 2křeslo s dřev. rukojeťmi, 3křeslo s dřev. rukojeťmi, Relaxační křeslo, Taburet, Povlaky na polštářky 2ks, POESIA, Nueva Textura\nNapínací potahy Bordó/Cihlová, Zelená/Žlutá, Sedačka s otomanem P, 2křeslo s dřev. rukojeťmi, 3křeslo s dřev. rukojeťmi, Relaxační křeslo, Taburet, Povlaky na polštářky 2ks, POESIA, Nueva Textura\nZobrazeny výsledky pro: Barva potahu: Bordó/CihlováBarva potahu: Zelená/ŽlutáTyp sedačky: Sedačka s otomanem PTyp sedačky: 2křeslo s dřev. rukojeťmiTyp sedačky: 3křeslo s dřev. rukojeťmiTyp sedačky: Relaxační křesloTyp sedačky: TaburetTyp sedačky: Povlaky na polštářky 2ksKolekce: POESIAVýrobce: Nueva Textura


Lošov: Za hvězdným a zlatým prachem | Do přírody ve městě\nBývalá ves, dnes městská část Olomouce v údolí Lošovského potoka mezi posledními výběžky Nízkého Jeseníku, se nachází 8 km severovýchodně od centra města. Zajímavé je, že v okolí Lošova se patrně už od 11. století dolovalo zlato, stříbro a další kovy. Příliš to ale nevynášelo, a proto těžba brzy zanikla. Úspěšné nebyly ani pozdější pokusy o obnovu těžby. Lošovské lesy patřily od roku 1879 do lichtenštejnského panství, v roce 1911 byla v obci výrobna olomouckých tvarůžků. V moderní době je Lošov výletním cílem Olomoučanů. Jsou zde chatové osady a menší vodní nádrž, v níž je povoleno koupání.\nNejvětší zajímavostí trasy je lošovská amatérská hvězdárna, vybudovaná v roce 1955 na holém návrší nad vsí. V současnosti je to jediná hvězdárna na území města Olomouce. U ní se pokocháme malebnými výhledy do krajiny a v procházce pokračujeme přes území, kdysi využívané k těžbě zlata, stříbra a dalších cenných kovů. Lokalitou, příznačně pojmenovanou Zlatý důl, protéká stejnojmenný potok. Kdoví, třeba i vy naleznete po cestě zrnko zlatého prachu...\nTrasa je dlouhá 5,5 km, vyžaduje asi 1:45 hod. chůze + čas na zastaveních.\nZa hvězdným a zlatým prachem\nMěstská část Lošov, obec Hlubočky - Mariánské Údolí\nZačátek trasy Na zastávce MHD Lošov (bus)\nKonec trasy Na vlakové zastávce Hlubočky - Mariánské Údolí\nCharakter podloží Asfalt, dlažební kostky, polní a lesní nezpevněná cesta.\nJe trasa bez bariér? Trasa není úplně bezbariérová (úseky lesních a polních cest)\nHřiště v Lošově:basketbal (asfalt), fotbal, hokejbal či házená (tráva, asfalt), tenisový kurt (antuka), dětské hřiště (houpačky a prolézačky), lavičky. Možnost koupání v lošovské nádrži.\nHvězdárna: Pozorování pro veřejnost se koná každý pátek po setmění (jen za jasné oblohy). Březen: 19–21, duben – srpen: 21–23, září: 20–22, říjen: 19–21, listopad: 18–20\nMožnost občestvení v Mariánském Údolí: Restaurace V Údolí alias „U Potkána“, tel. restaurace a objednávky: 724 810 537 / 585 388 174, https://www.vudoli.com/. Otevřeno denně od 10 do minimálně 21 hodin (letní zahrádka, dětské hřiště, šípky, výstava pivních sklenic).\nTrasa je schůdná za každého počasí, po deští jsou bahnité, hůře schůdné úseky v lese.\nZpracovala: Marcela Dosedělová\nFotografie: © Tereza Hrubá /1 - 5/, Hynek Pečinka /6 - 8/\nLenka Grušková, zpracovatelka předchozí varianty trasy


Seruti komentuje: Americký senátor (pravděpodobně nebezpečný psychopat) McCain nazval Orbána „neofašistickým diktátorem“. Otočí se „naši“ američtí agenti v čele s Romanem Jochem na povel k Maďarsku zády?\nAutor: Antonín Seruti | Publikováno: 4.12.2014 | Rubrika: MYSLÍM SI\nNa stránkách FreeGlobe jsme se už věnovali tomu, jak si Obamova administrativa brousí zuby na maďarského premiéra Orbána. Zatím spíš jen tak štěká, ale z vlastní zkušenosti vás mohu ujistit, že přísloví „pes, který štěká, nekouše“ musel podle všeho vymyslet nějaký blbec nebo přinejmenším naprostý antikynolog. Na nějaké to rafnutí asi brzo dojde.\nZatím ale nejhlasitější zahafání přišlo ze strany republikánského senátora a neúspěšného kandidáta na prezidenta Johna McCaina, který v úterý označil na půdě senátu USA maďarského premiéra Viktora Orbána za „neofašistického diktátora“.\nStalo se tak během jeho vystoupení, ve kterém protestoval proti jmenování Colleen Bellové velvyslankyní v Maďarsku. Oprávněně jí vyčítal, že jedinou její kvalifikací je, že finančně podporovala Obamovu prezidentskou kampaň. Dokonce ani neocenil její zásluhy pro lidstvo, kdy jako producentka výživného seriálu „Báječní a bohatí“ pomáhala prostřednictvím televizních přijímačů dojít páriům všech zemí k poznání, že nejsou báječní, natož bohatí. (Dobře jim tak, nemají se na takové koniny dívat.)\nMcCainovi vadí, že se Maďarsku nedostane řádně kvalifikovaného a zkušeného zástupce USA, který by dokázal pomoci tamějšímu utiskovanému lidu, strádajícímu pod knutou zvrhlého rusofila. To především vyčítá prezidentovi Orbánovi, prohlásiv o něm, že se „tulí k Vladimíru Putinovi“ a „zavádí nedemokratické postupy podle, jak se zdá, svého vzoru Vladimíra Putina“.\nHlavní vyjádření, které vzbudilo rozruch, však znělo: „Máme zde národ, který je na pokraji odevzdání své suverenity neofašistickému diktátorovi lezoucímu s Putinem do postele, a my se chystáme poslat jako velvyslance producentku ‚Báječných a bohatých‘.“ (Za kostrbatý, téměř doslovný překlad se omlouvám, ale jak uvidíme dále, má to svůj důvod.)\nMyslíte si, že USA sledují své vlastní zájmy? Ach, jak přízemní! Jasně přeci vidíme, že senátorovi McCainovi jde o zájmy maďarského národa! Potíž je ale v tom, že tento národ už po několikráte drtivou většinou Orbána volil. Nevadí, stal se obětí neofašistické propagandy. Pomožme mu prozřít.\nOvšem i zde naráží dobrosrdečný úmysl USA na překážky, před kterými varoval sovobodomilný republikánský senátor: „Maďarský premiér se distancuje od hodnot většiny národů Evropské unie. Pan Orbán řekl, že nevládní organizace, které dostávají peníze ze zahraničí, musejí být ‚monitorovány‘, protože je považuje za agenty cizích mocností. Mluvíme zde o National Democratic Institute, Freedom House a dalších. Říká o nich: ‚Nemáme co do činění s představiteli občanské společnosti, ale placenými aktivisty, kteří se zde snaží prosadit cizí zájmy.‘ Skvělé!“\nTo, že se maďarský premiér distancuje od hodnot většiny národů Evropské unie, mne pochopitelně naplňuje nejhlubším děsem a obavami o Všehomír, ale zarážejí mě další senátorovy věty. Co mu vlastně vadí? Copak jím zmíněné organizace neprosazují cizí, tedy americké zájmy? Copak jejich pracovníci, aktivisté, nejsou placeni? Nota bene, v době internetu není zas až tak těžké zjistit, že obě USAlibé instituce dostávají peníze na svou činnost mj. z velké části od vlády USA. Jedná se ze strany pana McCaina o nehoráznou drzost, nebo nebetyčnou blbost?\nMožná je problém v tom, že maďarský národ „neodevzdává svou suverenitu“ USA?\nJsem zvědavý, jak si se současnou politikou USA poradí „naši“ američtí agenti. A slovo „agenti“ neberte jako nějakou urážku, prostě někdo sbírá známky a jiný prosazuje s klidným svědomím v zemi svého pobytu cizí zájmy. Myslí to dobře a bezesporu upřímně.\nK jistému pnutí musí dojít např. v mysli Romana Jocha, který se dosud docela otevřeně a statečně zastával premiéra Orbána. Na druhou stranu zdejší domorodce přesvědčoval o ostrovtipu a politické vyzrálosti Johna McCaina. Uvidíme, k jakým závěrům dospěje. Doba je zlá, snad mu přijdou ze zámoří potřebné notičky. Jenom by si měl dát pozor, aby se veřejně neblamoval jako v případě zbraní hromadného ničení nebožtíka Saddáma Husajna. Do dnes totiž tvrdí, že se našel jistý nebezpečný šroubek, který by za použití křížového šroubováku z ruské oceli a s vyvinutím vpravdě medvědí síly mohl být použit k výrobě infernálního stroje. Asi mu nepřišel aktualizovaný tahák. Ta pošta!\nUž se začaly objevovat výklady, že senátor McCain neměl „neofašistickým diktátorem“ na mysli“ Viktora Orbána, ale „jeho vzor“ Vladimíra Putina.\nUveďme si tedy větu v originále: „Here we are, a nation that is on the verge of ceding its sovereignty to a neo-fascist dictator getting in bed with Vladimir Putin and we’re going to send the producer of ‚The Bold and The Beautiful‘ as the ambassador.“\nMírnitelé (snad potencionálně i Roman Joch) to překládají ve smyslu: „Národ je na pokraji odevzdání své suverenity neofašistickému diktátorovi tím, že leze do postele s Vladimírem Putinem.“\nProč je takovýto výklad mylný:\n1. Američtí novináři, včetně Reuters, McCainova slova vztahují na Viktora Orbána. Tedy, abychom to napsali trochu česky: „Národ je na pokraji odevzdání své suverenity neofašistickému diktátorovi, který leze do postele s Putinem.“\n2. Jen stěží lze předpokládat, že měl americký senátor na mysli maďarský národ, když hovořil o lezení do postele. Představa téměř deseti milionů Maďarů v jedné posteli s Vladimírem Vladimírovičem Putinem je naprosto šílená! Orgie jsou slabé slovo. Navíc takový kus nábytku by patrně nebyli schopni vyrobit ani šikovní čínští kapitalisté.\n3. Senátor McCain na jiných místech označil Orbána za nebezpečí pro demokracii, proto „neofašistický diktátor“ do vyznění celé jeho řeči, respektive dvou vystoupení, zcela zapadá.\nPozn.: Musím přiznat, že mne nemile překvapilo, že senátor McCain, jenž je všeobecně považován za „gay friendly“ republikána, nyní straší celý svět vidinou dvou chlapů, jak spolu lezou do postele. Čeho člověk není schopen z touhy po blahobytu celého světa!\nPokud se někomu zdá označení senátora McCaina za latentního nebezpečného psychopata neuctivé, tak jsem toho názoru, že je mnohem uctivější, než označení hlavy druhé země za „neofašistického diktátora“ jenom proto, že se mnou neleze do postele.\nKlíčová slova: USA | demokracie | Rusko | Maďarsko


Trička s draky The Mountain - ExtraTrika.cz\n> Trička pro dospělé>Fantasy trička>Draci\nTrička s draky značky The Mountain® jsou velmi oblíbená z důvodu vysoké kvality materiálu, nádherných motivů a opravdu pohodlně se nosí. Pokud chcete někoho potěšit či obdarovat, tato trička jsou perfektní dárek, protože jde o originální a praktický dárek v jednom.\nJedná se o 100% bavlněná trička s fotorealistickým potiskem, který vytváří 3D ef...\nDraci Počet produktů: 9\nKvalitní 100% bavlněné tričko s potiskem a 3D efektem ve velikosti pro dospělé.Originální název: Silver Dragon - Dragons Shirt by the Mountain. Pro objednávky nad 1500 Kč je DOPRAVA ZDARMA. Tričko se stříbrným drakem je krásný a originální dárek, kterým uděláte dojem!\nTričko Dračí údolí\nKvalitní 100% bavlněné tričko s potiskem a 3D efektem ve velikosti pro dospělé.Originální název: Lost Valley - Dragons Shirt by the Mountain. Pro objednávky nad 1500 Kč je DOPRAVA ZDARMA. Tričko Dračí údolí je krásný a originální dárek, kterým uděláte dojem!\nKvalitní 100% bavlněné tričko s potiskem a 3D efektem ve velikosti pro dospělé.Originální název: The Mountain Unisex Sea Dragon Fantasy T Shirt. Pro objednávky nad 1500 Kč je DOPRAVA ZDARMA. Tričko Mořský drak je krásný a originální dárek, kterým uděláte dojem!\nKvalitní 100% bavlněné tričko s potiskem a 3D efektem ve velikosti pro dospělé.Originální název: Fireball - Fantasy T Shirt by the Mountain. Pro objednávky nad 1500 Kč je DOPRAVA ZDARMA. Tričko s ohnivým drakem je krásný a originální dárek, kterým uděláte dojem!\nTričko Dračí srdce\nKvalitní 100% bavlněné tričko s potiskem a 3D efektem ve velikosti pro dospělé.Originální název: The Mountain Unisex Wyrmling Anne Stokes Dragon T Shirt. Pro objednávky nad 1500 Kč je DOPRAVA ZDARMA. Tričko Dračí srdce je krásný a originální dárek, kterým uděláte dojem!\nTričko Dračí souboj\nKvalitní 100% bavlněné tričko s potiskem a 3D efektem ve velikosti pro dospělé.Originální název: The Duel - Dragons Shirt by the Mountain. Pro objednávky nad 1500 Kč je DOPRAVA ZDARMA. Tričko Dračí souboj je krásný a originální dárek, kterým uděláte dojem!


Acer 5738 - půjčíme Vám - CG Půjčky.cz Acer 5738 - půjčíme Vám - CG Půjčky.cz\nPůjčka na Acer 5738 - rychle, pohodlně a online\nChcete nebo potřebujete si půjčit peníze na Acer 5738? Pak jste správně na našich webových stránkách. Rádi Vám splníme Vaše přání nebo potřebu získat Acer 5738. Využijte naši půjčku, kterou poskytujeme ve výši od 500 Kč do 600 000 Kč. Hotovost tak můžete mít od několika minut až do 48 hodin.\nPůjčíme Vám peníze na Acer 5738\nPůjčka na Acer 5738 je tu pro Vás připravena ihned, máte možnost získat potřebné peníze snadno a rychle z pohodlí Vašeho domova. Nabízíme půjčky s výhodnými úrokovými sazbami a s různou délkou splatností, a to od 15 dnů do 96 měsíců. Splatnost půjček je závislá na požadované výši půjčky na Acer 5738 a také na Vašich finančních možnostech, které jsou nezbytné pro řádné posouzení Vaší žádosti o půjčku. Můžete u nás nalézt nabídky bankovních i nebankovních institucí z celé české republiky. Většina produktů je bez ručitele do výše 300 000 Kč. Nad tuto částku budeme vyžadovat ručitele nebo spoludlužníka.\nPůjčku na Acer 5738 Vám vyřídíme snadno a rychle bez zbytečné administrativy. Pokud máte zájem o půjčku, nemusíte nikam chodit, vše vyřídíte z domova. Vyplňte si online formulář na žádost o půjčku, zvolte si požadovanou výši a splatnost půjčky. Po odeslání formuláře se žádostí o půjčku, Vás budou ihned kontaktovat naši operátoři, kteří s Vámi proberou Vaše veškeré dotazy a současně s Vámi po telefonu posoudí vstupní kritéria, která jsou nezbytná pro předběžné schválení Vaší žádosti. Po ověření Vámi zadaných údajů s operátory, Vám zašleme rozhodnutí, zda Vám půjčka na Acer 5738 byla schválena. Po schválení a podpisu smlouvy Vám peníze převedeme ihned na Váš bankovní účet.\nDoporučení: Nikdy neplaťte žádné poplatky předem ani nevolejte na různé linky začínající číslem 900, solidní poskytovatel půjčky na Acer 5738 po Vás nikdy nebude chtít žádný poplatek předem ani ověřovat Vaše osobní údaje na placené lince.\nPokud chcete půjčku na Acer 5738 stačí jednoduše vyplnit online žádost o půjčku, vyřízení je bez poplatků, s velmi rychlou dobou schválení a výhodným úrokem.


Zázračná kamera — Astronomie — PORT — Česká televize\nPORT → Astronomie → Zázračná kamera\nÚvod » Astronomie » Zázračná kamera\nNa začátku roku se 2009 astronauti vydali k Hubblovu vesmírnému dalekohledu, aby opravili jeho opotřebované součástky a instalovali dva nové přístroje. Jedním z nich je kamera širokého pole, známá jako WFC3 (Wide Field Camera 3). Umožňuje spojit pozorování v ultrafialovém, viditelném a infračerveném světle, což nesmírně posiluje schopnost dalekohledu určit astronomické objekty a dohlédnou mnohem dále.\nNa začátku roku 2009 odstartoval tým astronautů, aby opravil opotřebovaný Hubblův dalekohled, který už dvacet let působil v drsných podmínkách vesmíru. Astronauti instalovali dva nové přístroje: jednak spektrograf pro zjišťování původu vesmíru, jednak kameru širokého pole 3, známou podle své anglické zkratky jako WFC3. Tato kamera vidí v ultrafialové, viditelné i infračervené oblasti spektra, a tak podstatně rozšiřuje schopnost zobrazovat kosmické objekty. Díky tomu Hubble opět posouvá hranice vědy.\nNová pozoruhodná kamera pomůže dalekohledu vidět neviditelné, pohlédnout zpět v čase a zaznamenat objekty ležící dále, než kdy předtím. Některé z předností nové kamery nám pomůže názorně vysvětlit Joe Liske, astronom Evropské jižní observatoře.\nDr. Joe Liske, astronom, European Southern Observatory: WFC3 byla instalována místo té staré kamery, označované jako WFPC2, která byla tím hlavním přístrojem Hubblova dalekohledu. Obě kamery mají podobná jména a vypadají zdánlivě stejně. Přesto nový přístroj je mnohem dokonalejší verzí svého předchůdce. Poskytuje ostřejší obrázky a má mnohem citlivější světelný detektor. Kromě tohoto základního zlepšení má navíc ještě celou plejádu nových funkcí, která nás, astronomy, opravdu nadchla.\nWFC3 – to jsou vlastně dva přístroje v jednom – kamera pro ultrafialové a viditelné světlo, stejně jako byla původní WFPC2. Nová Trojka má ale ve stejném zorném poli umístěno šestkrát více pixelů. Astronomům tak poskytuje vyšší rozlišení než kdy předtím. Obrázky jsou opravdu krásné a odhalují detaily, které jinými dalekohledy nejsou vidět. Skutečný průlom ale představuje infračervený kanál.\nDr. Joe Liske, astronom, European Southern Observatory: Infračervené astronomii se v současné době dostává mnoho pozornosti. Nejsou to jen nové funkce Hubblova dalekohledu – i Hershelova vesmírná observatoř (ESA), Spitzerův vesmírný dalekohled (NASA) a chystaný vesmírný dalekohled Jamese Webba (NASA, ESA, CSA), všechny jsou rovněž určeny pro pozorování v tomto oboru spektra. Studium oblohy v infračerveném světle umožňuje astronomům pozorovat poměrně chladná tělesa, která emitují jen velmi málo nebo vůbec žádné viditelné světlo. Příkladem mohou být protoplanetární mlhoviny – chladná plynná obálka, kterou odmršťují hvězdy určitého typu, když docházejí zásoby jejich nukleárního paliva.\nPozorovat tyto mlhoviny optickým dalekohledem je obtížné. Vysílají málo viditelného světla a astronomové se tak musejí spoléhat na slabé odražené světlo hvězd. Avšak protoplanetární mlhoviny září mnohem jasněji právě v infračerveném oboru spektra.\nDr. Joe Liske, astronom, European Southern Observatory: Zobrazování v infračerveném světle je rovněž velice užitečné pro pozorování přes mezihvězdná prachová oblaka, která jsou neproniknutelná pro viditelné světlo. Proto je i zapadající slunce červené.\nStejně jako částice v atmosféře rozptylují modré světlo více než červené, mezihvězdný prach blokuje viditelné světlo více, než infračervené. Hubble se proslavil svými pozoruhodnými obrázky mezihvězdného prachu a plynu pořízenými ve viditelném světle. Někdy však vědci potřebují znát, co se děje za nimi nebo uvnitř nich. Pozorování v infračerveném oboru spektra strhává závoj a odhaluje skryté hvězdy.\nDr. Joe Liske, astronom, European Southern Observatory: Až dosud infračervené zobrazování bylo pro Hubblův dalekohled obtížné. Jeho blízko-infračervená kamera a spektrometr umožňovaly studovat objekty v infračerveném světle způsobem nemožným z povrchu Země. Vzhledem k tomu, že obrázky byly příliš malé – pouze celkově 65 tisíc pixelů, srovnatelné s obrázky mobilních telefonů – mohly přístroje vytvořit ostré obrázky, pouze když se soustředily na velmi úzké zorné pole. Pokud se zorné pole rozšířilo, stalo se tak za cenu ztráty mnoha detailů.\nZároveň s mnohem širším zorným polem a větší citlivostí má infračervený kanál nové kamery milión pixelů, patnáctkrát víc než předtím – a to je možné přirovnat k obrazovce počítače. Astronomové už proto nemusí volit mezi šířkou záběru a množstvím detailů. Hubblův dalekohled je nyní v pozorování velkých oblastí oblohy mnohem lepší. Zdokonalil se i v pozorování slabých a vzdálených objektů. Stal se tak klíčem pro kosmologii, výzkumu počátků a vývoje vesmíru.\nDr. Joe Liske, astronom, European Southern Observatory: Náš vesmír se rozpíná a tímto rozpínajícím se vesmírem k nám přichází světlo ze vzdálených objektů. Vlnové délky světla se přitom prodlužují. Čím vzdálenější je objekt, tím více se vlny prodlouží na své cestě k nám, a tím červenější se pak jeví. Tento úkaz se nazývá rudý posuv.\nPro hodně vzdálené objekty je ultrafialové a viditelné světlo natolik vystaveno rudému posuvu, že se dokonce posune i pod červenou vlnovou délku – a to je důvod, proč je pro zjišťování velmi vzdálených galaxií důležité i infračervené zobrazování.\nToto je Ultra Deep Field – obrázek z let 2003 a 2004 pořízený ve viditelném světle původní průzkumnou kamerou. Mapuje jen malou část oblohy, zhruba stokrát menší než pokrývá měsíc v úplňku. Neobsahuje žádné hvězdy viditelné pouhým okem – ale expozice v délce miliónu vteřin odhaluje téměř neviditelně slabé vzdálené galaxie.\nPozorování stejné oblasti novou infračervenou kamerou odhaluje ještě vzdálenější galaxie – některé jsou natolik vzdálené, že jejich červený posuv je zcela odsunul z viditelné oblasti. Vidíme galaxie, jak existovaly před miliardami let. Když světlo z některých těchto galaxií započalo svoji cestu k nám, Slunce a Země se ještě ani nezačaly formovat.\nNěkteré z flíčků světla v tomto nejasném obrázku jsou sice anomálie ze světelných detektorů, mezi nimi však najdeme i slabé otisky raných galaxií. Díváme se na dosud nejvzdálenější objekty, jaké kdy byly zaznamenány. Vidíme galaxie, jak existovaly před třinácti miliardami let. Tato pozorování nás opět přivedou o několik kroků blíže k porozumění historie vesmíru.


Zprávy ze dne 29. října 2006 | iROZHLAS - rychlé a spolehlivé zprávy\nArchiv | zprávy ze dne 29. října 2006\n29. 10. 2006 |Jana Zemanová, Marika Táborská |Zprávy z domova\nPolicisté zatkli muže podezřelého z pokusů o vraždu Ivana Jonáka\nDetektivové Útvaru pro odhalování organizovaného zločinu zjistili, kdo zřejmě stojí za dvěma pokusy o vraždu bývalého šéfa podniku Discoland Sylvie Ivana Jonáka. Ve Slaném zadrželi 42letého muže, které z toho podezřívají. Mluvčí ÚOOZ Blanka Kosinová jeho totožnost odmítla potvrdit, podle neoficiálních informací je zatčeným Karel Kučera, kterého měla na své kandidátce ODS ve Slaném. Později ho z kandidátky vyškrtla.\n29. 10. 2006 |Jan Kaliba |Sport\nJihočeši vyhráli v Litvínově a unikají\nV Litvínově byl dnes k vidění zápas dvou nejlepších týmů extraligové tabulky. Při nástupu na led zaostávali domácí za vedoucími Českými Budějovicemi o jediný bod, po závěrečné siréně však už o čtyři. Po porážce 2:3 klesl Litvínov až na čtvrté místo, naopak Jihočeši zvýšili svůj náskok v čele tabulky. Jejich nejbližším pronásledovatelem je nyní Zlín, který má porazil 3:0 Plzeň a má o dva body méně než Budějovice.\n29. 10. 2006 |Jana Zemanová, Vít Dvořák, Vilém Janouš |Zprávy z domova\nODS zřejmě dostane druhou šanci sestavit vládu\nDruhý pokus o sestavení vlády by mohla dostat ODS - naznačil to v České televizi prezidentův tajemník Ladislav Jakl. Řekl, že podle něj prezident příští týden zřejmě vyzve Občanskou demokratickou stranu, aby ze svého středu vybrala politika, který začne jednat o nové vládě.\nSlovácko zůstává u dna, prohrálo i s Kladnem\nUtkání posledních dvou celků nejvyšší fotbalové soutěže rozhodl v nastavení kladenský náhradník Kousal, který svým prvním dotykem s míčem vrátil domácím ztracené vedení. O to Kladenští přišli po Vránově brance z 64. minuty. Hosté ze Slovácka totálně propadli v prvním poločase a mohli být rádi, že šli do šaten pouze s jednogólovým mankem. Po změně stran sice přidali, jenže nakonec si odchod do kabin se stejnými pocity zopakovali i o hodinu později. Slovácko vyhrálo naposledy v 1. kole a na posledním místě tabulky ztrácí na pozici zajišťující záchranu už pět bodů.\n29. 10. 2006 |Marika Táborská, Adam Weiss |Zprávy ze světa\nV Nigérii se krátce po startu zřítil letoun s více než stovkou pasažérů\nV nigerijské metropoli Abuji se zřítilo letadlo. Boeing 737 půl minuty po startu dopadl asi čtyři kilometry od letiště zpět na zem a začal hořet. Informace o počtu cestujících se liší, jisté je, že jich bylo přes sto. Televize CNN informovala až o 150 lidech na palubě. Většina z nich je pravděpodobně mrtvá.\n29. 10. 2006 |Marika Táborská, Michal Trnka |Zprávy z domova\nSilný déšť a vichřice zaměstnávaly hasiče\nPoslední říjnový víkend nám přinesl počasí typické spíše pro duben. Rychle za sebou se střídal déšť a sluníčko, leckde foukal silný vítr. Dopoledne se průtrž mračen přehnala Kolínem. Voda tam zaplavila několik sklepů a čerpací stanici. Hasiči čerpali vodu a odstraňovali popadané stromy asi na pěti místech. Nic vážného se ale nestalo.\n29. 10. 2006 |Jana Zemanová |Zprávy z domova\nZelení navrhnou vlastního kandidáta na prezidenta\nZelení postaví vlastního kandidáta na post prezidenta republiky. V polední debatě České televize to oznámil šéf strany Martin Bursík. S největší pravděpodobností to podle něj bude žena. Její jméno ale Bursík nechtěl prozradit.\n29. 10. 2006 |Adam Weiss |Zprávy ze světa\nV Kongu se konají první demokratické volby po 40 letech\nPětadvacet miliónů voličů dnes ve druhém kole vybere konžského prezidenta. Jde o první demokratické volby v Kongu po 40 letech a favoritem je dosavadní přechodný prezident Joseph Kabila, který v prvním kole získal necelou polovinu hlasů.\nKoaliční jednotky v Afghánistánu zabily 70 povstalců\nAž 70 povstalců zahynulo při boji s koaličními jednotkami na jihovýchodě Afghánistánu. Ozbrojenci zaútočili na vojenskou základnu, ale sami na to doplatili, podařilo se jim jen jednoho vojáka zranit.\n29. 10. 2006 |Milan Kopp |Zprávy z domova\nPředpověď počasí na neděli 29. října\nOdpoledne čekejte proměnlivou, vetšinou velkou oblačnost s přeháňkami, ojediněle i s bouřkami. Teploty 13 až 17 stupňů.\n29. 10. 2006 |Lenka Jansová |Zprávy z domova\nŠéf ČSSD chce příště alespoň 20 senátorů\nPředseda ČSSD Jiří Paroubek připustil, že celkově má sociální demokracie málo senátorů. A to vzhledem k tomu, že se chce stát lídrem české politické scény. Řekl to Rádiu Česko s tím, že ale pro stranu znamenají poslední volby jeden z nejlepších výsledků v senátních volbách v uplynulých osmi letech.\nV Tomáši Kaberlem bouchly střelecké saze\nBuffalo nepřekoná rekord Toronta v počtu vyhraných zápasů v úvodu sezóny kanadsko-americké NHL. Jejich vítězná série se zastavila stejně jako ta torontská před třinácti lety na čísle 10. Hráčům Buffala v noci na dnešek utnula Atlanta, která na ledě Šavlí vyhrála 5:4 po samostatných nájezdech. Úvodní gól zápasu vstřelil český útočník hostů Robert Holík.\n29. 10. 2006 |Martin Ježek |Zprávy ze světa\nSrbové druhým dnem hlasují o ústavě\nV Srbsku dnes pokračuje referendum o nové ústavě. Aby byl návrh přijatý, musí ho do dnešního večera schválit víc než polovina oprávněných voličů. Text obsahuje několik kontroverzních ustanovení. I když je Kosovo už sedm let pod mezinárodní správou, nová ústava ho prohlašuje za nedílnou součást Srbska. Kosovský premiér Agim Čeku reagoval slovy, že referendum je záležitost sousedního státu. Největší zájem o hlasování projevují právě Srbové žijící v jihosrbské provincii.\n29. 10. 2006 |Jaromír Janev |Zprávy ze světa\nSolana vyzval k ukončení izraelských přeletů nad Libanonem\nK ukončení přeletů izraelských bojových letadel nad libanonským územím vyzval v Bejrútu nejvyšší představitel zahraniční a bezpečnostní politiky Evropské unie Javier Solana.\n29. 10. 2006 |Milada Richterová, Marika Táborská, Ondřej Černý, Lucie Husárová 1 |Zprávy z domova\nSpokojenost po volbách panuje ve štábech ODS, ČSSD i lidovců\nDominantní postavení ODS - tak lze popsat situaci na politické mapě po senátních volbách. Ty občanští demokraté s přehledem vyhráli. Jejich kandidáti zvítězili ve 14 z 27 obvodů, ve kterých se volby konaly. Občanští demokraté tak budou mít v Senátu většinu, což jim umožní vracet zákony přijaté sněmovnou. Polepšila si i ČSSD, která v horní komoře bude mít 12 zástupců místo dosavadních sedmi. Lidovci naopak tři místa ztratili a zcela naprázdno z nynějších voleb vyšla KSČM.\n29. 10. 2006 |Lubica Bergmanová |Zprávy ze světa\nCastro se objevil živý v kubánské televizi\nKubánská televize odvysílala nové záběry prezidenta Fidela Castra. Po šesti týdnech tak podala nový důkaz o tom, že je stále naživu. Na záznamu chodí, čte noviny, telefonuje.


Oživení české ekonomiky přijde v roce 2010, musíme však tvrdě pracovat - Euro.cz\nOživení české ekonomiky přijde v roce 2010, musíme však tvrdě pracovat\n10. září 2009, 11:49 - NašePeníze.cz\n10. září 2009, 11:49\nHromadící se zprávy o oživení ekonomiky, které v posledních týdnech přichází především z Ameriky a ze zemí západní Evropy na špici s Německem a Francií, pozorně sledují také české firmy a jejich manažeři.\nTéměř rok po nástupu finanční krize se tedy ptáme, nastane-li již brzy její konec i v České republice, anebo si na něj budeme muset ještě počkat. Výzkumná společnost SC&C se ptala českých manažerů, co si myslí o momentální situaci na trhu a kdy očekávají kýžené zotavení české ekonomiky. Průzkum se uskutečnil v létě 2009 a zúčastnilo se jej 131 manažerů.\nNavzdory pozitivním signálům ze zahraničí průzkum potvrzuje, že situace na českém trhu stále stagnuje. 87% respondentů nepociťuje žádné zlepšení situace a vidí na českém trhu problémy. Pouze 10% manažerů pociťuje zlepšení a situaci vnímají optimisticky.\nZ odpovědí na otázku, které faktory nejvíce škodí vývoji české ekonomiky vyplývá, že dotázaní manažeři za největší brzdu české ekonomiky považují slabou poptávku (53 %) a stíženou situaci malých a středních firem (52 %). Manažeři mohli zvolit maximálně 3 z 9 faktorů. K dalším faktorům, které negativně ovlivňují vývoj na českém trhu, patří nízká důvěra na trzích (33 %), vysoké daně (24 %), vysoké náklady na práci (21 %) a legislativní zábrany v podnikání (19 %).\nPomůže tvrdá práce všech…\nCo se týče konkrétních kroků, jak se se současnou hospodářskou krizí vyrovnat, uvedla většina dotázaných zefektivnění a kontrolu procesů, „tvrdou“ práci na všech pozicích a investice do oblastí, které přinesou budoucí prospěch. Dle výpovědí respondentů by se firmy měly dále zaměřit na efektivní marketing, PR a brand image, což jim má kromě zviditelnění značky také napomoci v navazování nových obchodních vztahů.\n„Pokračování zavádění nejmodernějších technologií, které nám výhledově zajistí snížení nákladů, považujeme za zásadní i v momentální ekonomické situaci“, říká Jiří Kárník, výkonný ředitel distribuční firmy JVM Computers. Jan Řehák, ředitel SPSS CR, k tomu dodává: „Kontrola procesů uvnitř firem se ukázala a ukazuje jako účinný lék, který dokáže hospodaření firem ozdravit. Také bychom neměli opomíjet investice do udržení kvalifikace zaměstnanců a s tím související implementace a používání nejmodernějších technologií, které jsou zárukou pro úspěšný rozvoj firem.“\nRok 2010 přinese oživení…\nNa otázku, kdy se dá očekávat obrat ve vývoji ekonomiky, odpovědělo 52% dotázaných manažerů, že očekávají změnu v příštím roce, 23% manžerů považuje za zlomový rok 2011 a 12% se domnívá, že obrat k lepšímu nastane ještě letos. Návrat k úrovni poloviny roku 2008 nevidí většina respondentů pozitivně: 26% manažerů odhaduje období na 1-2 roky, 52% se domnívá, že bude česká ekonomika potřebovat 2-5 let a 15% manažerů nedokáže budoucí vývoj odhadnout.\nIrena Bártová, ředitelka SC&C k výsledkům průzkumu dodává: „Zajímavým zjištěním našeho průzkumu je, že se většina současných problémů českých manažerů příliš neliší od jejich dlouhodobých obav. Komplikace týkající se vysokého daňového zatížení nebo špatné legislativy totiž nejsou přímo způsobeny ekonomickou krizí. Ukázalo se, že se jedná o přetrvávající překážky podnikání, které však na české manažery v období krize doléhají daleko intenzivněji“.


Ubytování André fotogalerie Valtice fotky.\nFotogalerie Ubytování André.\nMapa a popis cesty Ubytování André\nJak poslat Rezervaci nebo vzkaz pro Ubytování André\nNyní jste na stránce rychlé rezervace pro zařízení Ubytování André, které nabízí ubytování ve městě (obci) Valtice - Valtice. Nyní jen zbývá vyplnit potřebné udaje pro rezervaci ubytování a a stisknout tlačítko odeslat. Můžete poslat nejen rezervaci ubytování, ale i jakýkoliv jiný dotaz. Vzkaz je pak online odeslán zařízení Ubytování André. Aby bylo možné vám případnou rezervaci ubytování potvrdit, nebo vám odpovědět na dotaz je povinné vyplnění políčka e-mail. Aby také v zařízení Ubytování věděli kdo se to vlastně ptá či komu vlastně potrzují ubytování ve městě Valtice - Valtice je potřeba vyplnit také vaše jméno. Poku chcete aby vaše poptávka ubytování, nebo jinný dotaz byl vyřízen co nejdříve můžete klidně uvést i telefon.


Ohlasy k tématu Duchovní hudba\nMichal Rataj – muzikolog, hudební dramaturg ČRo 3 – Vltava\nJe dobré, že se na otevřené platformě, jakou Souvislosti nesporně jsou, objevuje snaha o kritické přehlédnutí stavu liturgické hudby v našich zemích – ne na každé z dnešních křesťanských platforem by to takto bylo možné. Je nesporné, že se jedná o problém více než naléhavý a značně citlivý. Zdá se mně však, že tím více je potřeba jeho pojednání věnovat množství citu, taktu a zejména společného úsilí. Rád bych se tak podělil o několik poznámek, které mě po přečtení řady článků (a anketních odpovědí) v minulém čísle napadly.\n1) Přítomnost slov „Duchovní hudba...“ v titulku ankety je poněkud zavádějící. Máme-li diskutovat o hudbě provozované při liturgii – ostatně zejména tento problém je v anketě i dalších článcích pojednáván –, mělo by být v tomto smyslu v zadání jasno. Jak rovněž dále vyplývá z jednotlivých odpovědí, těžko lze v tomto směru odečíst jasnější terminologický konsensus, který by ovšem předešel celé řadě nedorozumění, k nimž stále na různých úrovních dochází. Vyjdeme-li z Dokumentů II. vatikánského koncilu, budeme nadále hovořit o hudbě liturgické, nikoliv duchovní (Konstituce Sacrosanctum concilium (dále SC), kap. 6 s názvem „Liturgická hudba“).\n2) Zveřejněná anketa je anketou mezi odborně zainteresovanými lidmi, anketou, která velmi jasně zrcadlí řadu specifických problémů spjatých s působením a zaměřením té které z oslovených osobností (skladatelů, sbormistrů, instrumentalistů, varhanářů...). Výsledek každé ankety je však determinován výběrem spektra respondentů. Asi nejsem jediný, kdo se ptá po klíči tohoto výběru. Za ne příliš taktní krok považuji fakt, že do ankety nebyly zahrnuty odpovědi různého spektra duchovních (salesián by odpověděl jistě jinak než benediktýn či premonstrát). Jak známo (a vyplývá to i z osobních zkušeností respondentů), kněz se značnou měrou podílí na formování podoby liturgické hudby ve své farnosti. Má-li být diskuse o liturgické hudbě plodná, neobejde se – myslím – bez těsného kontaktu s církevní hierarchií (zde nechápu arogantně generalizující výrok B. Korejse o propasti mezi klérem a laiky „...čím má kněz blíže k hierarchii, tím se obyčejně propast zvětšuje...“ či několik dalších nelichotivých poznámek k představitelům hierarchie, kterými může vzniknout zbytečné a nikterak plodné pnutí).\n3) Celkové vyznění ankety může myslím u mnoha lidí budit dojem určitého fundamentalistického oparu. Vůbec ne proto, že otevřeně kritizuje dnes tak častou (a popravdě nezřídka hudební nervy drásající) „kytarovou liturgii“ ve prospěch „artificiální liturgické hudby“. Zejména však proto, že se pod celou řadou konkrétně artikulovaných problémů vytrácí to největší, nejsilnější a nejdůležitější, co přinesl II. vatikánský koncil do prostředí liturgie – liturgické společenství, princip „obecného kněžství“ (zejm. SC, odst. 26ff) – nikoliv již „tady sbor, tam kněz a někde na konci věřící“, ale společná oslava liturgického mystéria. Odtud se myslím odvíjejí klíčové problémy stavu liturgické hudby (nejenom však) v našich zemích.\n4) Při veškeré apologii znovuzapojování tradiční liturgické hudby (zejména pak polyfonních mší) do bohoslužby se ptám, zda-li je rovněž myslitelná realizace aktivní účasti věřících na zpěvu. Umím si představit, že při chrámech budou na dobré úrovni aktivně působit pěvecké sbory, neumím si však již představit, že sbormistr bude schopen naučit relativně náročné party věřící lid. V předchozích obdobích nebyl požadavek účasti věřících na katolické liturgii nastolen, dnes tomu však tak je. Nové vnímání liturgie tak apeluje v tomto směru zejména na skladatele, kteří by byli schopni přinášet novou liturgickou hudbu v duchu liturgické obnovy II. vatikánského koncilu.\n5) Řada invektiv směrem ke „kytarovým“ mším (byť tak často nevalných hudebních kvalit) se mně zdá příliš dlouhá. Dávno nežijeme v esteticky jednoznačně kanonizované době a nezdá se mi vhodné někomu diktovat, jakým způsobem má artikulovat svou oslavu Boha.\nHovořit o kytarách a dalších nástrojích používaných v populární hudbě jako o nepřípustných pro užití v liturgickém prostoru, je snad příliš silné. Řada nařízení a vizitačních zápisů z dob minulých svědčí o tom, že nejrůznější formy lidové (populární) hudby běžně pronikaly do chrámového prostoru – jistě přirozeně, přinášeli ji tam lidé, kteří si ji zpívali doma, s přáteli atd. –, kolik světských textů proniklo do výsostně liturgické středověké či renesanční polyfonie...\nByl jsem svědkem toho, jak se chrám po nově ustanovené nedělní bohoslužbě pro mladé (a díky zpěvům s kytarami) během krátké doby zcela naplnil – nezřídka novými tvářemi (na malém městě se to pozná...). Znám řadu případů skutečného evangelizačního impulsu, který tato forma liturgie měla (těžko pak popřít vanutí Ducha). Zdá se mně, že je úkolem každého příslušného kněze, aby kytarové soubory mladých lidí příslušně instruoval a zformoval do příslušných (a přijatelných) liturgických mantinelů. A vlastně – můžeme vůbec jako vnější pozorovatelé farizejsky soudit o jakékoliv živoucí liturgické oslavě, zda je skutečně liturgickou, či nikoliv? Nebylo by jednodušší, aby se vzdělaný hudebník „snížil“ k obohacení tříakordové kytarové harmonie, a onen hudebník-amatér byl otevřený novým impulsům světa doposud nepoznaného?\nZávěrem – Díky všem, kteří mají možnost svým vlivem otevřít takovouto diskusi. Jenom tak je možné věci nově společně nahlížet, nově ohledávat, analyzovat a dobírat se společných stanovisek. Myslím, že je však také potřeba hledat prst Boží, který bývá často tolik zamaskován. Věřím však, že se vždy v pravou chvíli objeví. Budu se jej snažit hledat.


Brněnští lesníci zachraňují tropy - Brněnský deník\nBrněnští lesníci zachraňují tropy\nBrno - (AKTUALIZOVÁNO) Unikátní projekt na záchranu tropických deštných lesů pomáhají v Kolumbii rozjíždět lesníci z Brna. Zájem mají také další státy Latinské Ameriky.\nUnikátní projekt na záchranu tropických deštných lesů pomáhají v Kolumbii rozjíždět lesníci z Brna. | Foto: archiv František Běleja\nLesy pro budoucnost. Tak se jmenuje společný českokolumbijský projekt, který má zachránit mizící tropický deštný les. Na programu, který nemá v Latinské Americe obdoby, se významnou měrou podílejí i lesníci z Brna. Projekt je jednoduchý: nekácet dál původní les, ale na vykácených plochách vysazovat rychle rostoucí stromy, které uspokojí poptávku po dřevě.\nBrňané stojí u projektu od jeho počátku. „V oblasti Tierra Alta v Kolumbii jsme v rámci projektu Lesy pro budoucnost (anglicky Forrests For Future, krátce 3F) vysadili na prvních několika desítkách hektarů nový les ze stromů s červeným dřevem. To je velmi vyhledávané,“ uvedl ředitel Školního lesního podniku Křtiny Mendelovy zemědělské a lesnické univerzity v Brně Jaroslav Martínek. Stromy vysazené v holinách po vykácených lesích rostou v tropických podmínkách zhruba pětadvacet let a jsou určeny k vytěžení.\nV první fázi projektu brněnští lesníci přispívali hlavně vědomostmi. „Zajistili jsme zalesňovací stroje a náš pracovník tam jel učit místní dělníky, jak je obsluhovat. Před několika dny se navíc vrátil druhý muž, který Kolumbijcům předal lanovku na ošetřování lesů,“ dodal Martínek.\nO tento významný projekt, díky němuž vzácné dřevo včetně mahagonového roste už na více než třech tisících hektarech plochy, se zajímají zástupci dalších latinskoamerických států. „Jednal jsem například s Guatemalci, Mexičany nebo Chilany. I v ostatních zemích Latinské Ameriky mají o podobný projekt velký zájem. Myslím si, že naše případná spolupráce může pomoci k tomu, aby se tropické deštné lesy dál tolik nekácely,“ tvrdí Martínek. Podle něj projekt pomáhá také místním, kteří v lese dostávají práci.\nProjekt 3F chválí také expert na lesy z Hnutí Duha Petr Jelínek. „Sázení stromů na místě degradovaných lesů určitě smysl má. V Kolumbii původně začínali s šesti druhy, z čehož tři byly místní. To je dobré, protože zkušenosti ukazují, že vysazování domácích dřevin je výhodnější a lepší,“ myslí si ekolog Jelínek.\nZaměřit se na latinskoamerické trhy doporučuje také analytik ze společnosti Cyrrus Marek Hatlapatka. „Jižní Amerika je z ekonomického pohledu velmi zajímavý region. Tamní hospodářství má velké předpoklady k růstu a spousta firem z Evropy se snaží dostat na trhy těchto zemí. Pokud by se to podařilo českému zástupci, bylo by to dobré. Podobné projekty jsou navíc často dotovány,“ soudí Hatlapatka.\nFrantišek Běleja věří, že se snad bude kácet pomaleji, než sázet\nZhruba před šesti lety se František Běleja ze Školního lesního podniku Masarykův les Křtiny začal intenzivně učit španělsky. Měl totiž vyrazit do Kolumbie naučit místní lidi vysazovat nové lesní plantáže a starat se o ně. Stál tak u zrodu unikátního projektu, který by mohl zachránit deštné lesy před dalším kácením.\nJak vypadalo místo, když jste tam přijeli poprvé?\nDalekosáhlé plantáže, kde nebylo vůbec nic, kdesi v dáli na obzoru zhruba padesát kilometrů daleko byly vidět hory. Plochu mezi nimi tvořily jen nějaké bažiny nebo něco podobného. Nedá se to ani pořádně popsat.\nVáš úkol byl zalesnit je?\nMy jsme měli připravit půdu pro to, aby do nich mohly přijít sazeničky, které naši místní kolegové připravovali ve školce. Přivezli jsme sázecí stroj a drtič a oba stroje jsem pak učil Kolumbijce ovládat.\nMěl jste s tím nějaké problémy?\nHlavně ze začátku. Jezdili tam jedním asi padesát let starým traktorem, který navíc smontovali snad z pěti jiných. Proto měl často poruchy. Několikrát mu například vytekl olej na zem. To tam ale vůbec nikdo neřeší. U nás by to byla jistě přinejmenším malá ekologická havárie.\nNa co jste vlastně potřebovali drtič?\nNejvíc na trávu. Člověk by neřekl, jak rychle tam roste. Než u nás vyroste dvacet centimetrů, tak tam už je metr a půl dlouhá. Stejně jsou na tom stromy. V Kolumbii vyrostou v průměru za pětadvacet let a jsou připraveny ke kácení. U nás to trvá tak sto až sto dvacet let.\nSpolupráce s místními neskřípala?\nVůbec ne. Báli jsme se odlišné mentality a toho, jestli si třeba nebudou myslet, že jim stroje berou práci. Bylo to ale spíš naopak. Ti, kteří je mohli obsluhovat, se začali cítit jako někdo. Na pomyslném společenském žebříčku totiž postoupili o stupeň výš.\nProjekt dává práci místním lidem, ale jaké jsou jeho další klady?\nPomůže v boji proti kácení původních pralesů. Jinde už totiž dřeviny, o které je zájem, nejsou. Jen se trochu obávám toho, že se kácí mnohem rychleji, než se stačí sázet nové stromy. Snad se ale zájem v budoucnu přesune právě do plantáží.\nJak váš projekt Lesy pro budoucnost hodnotí místní lidé? A je o projekt zájem jinde?\nJen za ten první měsíc, co jsem tam byl, se na nás přišlo podívat zhruba pětadvacet delegací. Co vím, tak ředitel Martínek jednal se zástupci jiných států, například s Mexičany nebo Chilany.\nKdyby se nakonec vedení vašeho podniku rozhodlo, že projekt rozjede i v jiném státě Latinské Ameriky, šel byste do toho znovu?\nPokud by mě požádali, tak ano. Záleželo by také na jiných okolnostech, například na zdraví. Ale rád bych pomohl.\n11.3.2008 Diskuze 1\nPo ulicích chodí bez roušky. Pokuty hrozí desítkám lidí na jihu Moravy